Hotels per a casaments al Carib - Catalonia Hotels & Resorts\nEl teu casament, al paradís\nDescobreix els hotels per a casaments al Carib\nUn cop presa la decisió de casar-nos, és l’hora de pensar on i com celebrar l'enllaç. Tria entre els hotels per a casaments al Carib i entra al paradís.\t[...] Veure més sobre els nostres hotels Ver más +\nSens dubte, una de les decisions més importants de la nostra vida. I és que són moltes les qüestions que cal tenir en compte i les alternatives de què disposem, i molt poc el temps que tenim disponible... Per això, moltes vegades es busca l'opció d'un casament a una destinació més exòtica, com per exemple celebrar-ho a hotels per a casaments al Carib.\nSi volem celebrar un casament diferent, casar-se al Carib és una de les millors opcions. Sorprenent, i sobretot inoblidable, el Carib. Aquest tipus de celebració, que fa un temps es considerava exclusiva per a celebritats, està avui a l'abast de tothom.\nAl llarg de la costa caribenya podem trobar diferents hotels per a casaments al Carib que ens ofereixen alternatives per celebrar el vostre enllaç amb tot pensat per facilitar la feina als nuvis i deixar bocabadats els convidats. En aquest tipus d'hotels per celebrar casaments al Carib podem organitzar l'enllaç als salons i a les terrasses habilitades per a això, o bé directament sobre la sorra.\nContactant amb l'hotel per celebrar casaments al Carib mexicà o bé a la República Dominicana ajudarem els nuvis amb l'elecció del menú, l'organització del saló i l’acomodament dels convidats, els tràmits legals necessaris per a la celebració de l'esdeveniment i fins i tot els arranjaments florals, l'elecció de la música i qualsevol altre requeriment de la parella perquè aquell dia tot sigui perfecte.\nLes espectaculars platges dels hotels per a festa de casament a llocs del Carib i el sol sobre la sorra posaran un marc idíl·lic al dia més feliç de les vostres vides. Un cop feta l'elecció entre els hotels per a casaments al Carib, tan sols queda caminar cap a l'altar i donar el tan esperat “sí, vull”. Felicitats!\nA més d'hotels per a casaments al Carib, t'oferim molts més hotels que poden interessar-te.


Oriol Olm s’imposa en la prova individual U18 del campionat d’Espanya – CATzona\nOriol Olm s’ha imposat en la prova individual en categoria U18 dels campionats d’Espanya d’esquí de muntanya. Des de la Federació de Muntanyisme (FAM), es fa un bon balanç de la primera jornada de la competició, amb un sisè lloc de Sergi Casabella entre els sèniors, paper que es considera molt positiu.\nOlm ha completat el recorregut en 1 hora, 11 minuts i 46 segons. El resultat ha estat valorat molt positivament pel seleccionador, Xavi Comas. “Ha guanyat amb contundència i marge. Demostra que està en bona forma i esperem que demà mantingui la mateixa línia”, ha comentat.\nPel que fa als sèniors, l’andorrà més destacat ha estat Sergi Casabella. Ha completat la cursa en sisena posició i molt a prop de ser cinquè. De fet, ha acabat a 5 minuts i 51 segons del vencedor de la prova, Oriol Cardona. “Estem molt contents amb la seva cursa. Ha quedat molt a prop d’un corredor que fa podis a la Copa del Món”, ha destacat Comas.\nPel que fa als altres representants de la FAM, Xavi Areny ha estat novè i Carles Serra, dotzè. Gerber Martín ha acabat en tretzena posició i David Albós, en la quinzena. Aquest diumenge serà el torn de la vertical.


D'allà i d'ací. Notes d'un bloc: L'11-S, noms i imatges\nEl silenci a la zona zero, aquest matí de l'11 de setembre, és el que impressiona més. Sobretot en una ciutat com aquesta, que respira a tota hora sorollosa com un animal fatigat. El públic no pot accedir més enllà de Broadway amb el carrer Liberty, i sent a distància com dues persones llegeixen, un rere l'altre, els noms dels gairebé tres mil morts que va provocar l'atemptat que va esfondrar les torres bessones. Els noms, sempre els noms.\nA l'altre costat, un cor de dones amb aspecte mongil, joves i no tan joves, tocades amb una còfia del temps dels primers colons, canten himnes religiosos. En l'església que hi ha al davant de la zona zero, que va servir de refugi als bombers i policies que miraven de rescatar víctimes, tot d'objectes recorden aquells dies dramàtics: els voluntaris anaven a canviar els llençols dels llits de campanya on dormien els bombers, després de jornades de més de dotze hores entre les runes, i els portaven ossets de peluix perquè no dormissin sols. A fora, menys sentimentalisme: uns quants manifestants, silenciosos també, demanen amb pancartes conèixer la veritat de l'11-S i subratllen la responsabilitat del govern de Bush en l'afer, que consideren un afer intern. La policia impedeix que la protesta agafi volada, i els fa restar en una vorera. A l'altra vorera dels manifestants, en franc contrast, un grup de xofers espera, amb cotxes luxosos, alguns convidats a l'acte, que ha estat reservat als familiars i als cossos uniformats. Fem fotos de la sortida dels convidats. Una dona passa de pressa, enarborant una gran foto d'una desapareguda, potser la seva filla. Em veu fent fotos, s'atura i posa: vol que la imatge de l'absent, de la desapareguda, es multipliqui. És una manera de combatre l'absència, com ho és la reiterada enunciació dels noms dels morts. És el nostre darrer dia a la ciutat, i marxem amb el silenci que ho impregna tot.\nPublicat per Josep M. Muñoz a 4:36\nLa veritat de l'11-S no se sabrà mai -bé potser d'aquí uns quaranta o cinquanta anys sí, quan es desclassifiquin arxius i tot això- perquè és massa grossa, massa forta. Probablement no n'estaríem preparats.\n19 de setembre de 2008 a les 9:57\nPer cert, una qüestió: sóc l'únic que escriu en aquest bloc?!?! (com pot ser...)\nI una certesa: (encara que sigui l'únic -a part, és clar, de l'autor), segur que no estic pas sol a l'hora de llegir-lo.\n19 de setembre de 2008 a les 10:04


La biografia d'un productor de Hollywood narra el final de la relació entre Brad Pitt i Jennifer Aniston\nL'actriu va fer fora de casa a Pitt quan l'actor li va confessar que estava enamorat d'Angelina Jolie. Es van conèixer a 'Mr. i Ms. Smith', produïda pel traficant d'armes Arnon Milchan\nRedacció Barcelona 08/08/2011 16:16\nLa biografia del productor de cinema, agent secret israelià i traficant d'armes Arnon Milchan ha tret a la llum el desenllaç amorós entre Jennifer Aniston i Brad Pitt, després de sis anys de relació, explica Hollywood News.\nA Confidential: The Life of Secret Agent Turned Hollywood Tycoon, escrit per Meir Doran i Joseph Gelman, es relata com Pitt va rebutjar el paper a Mr. i Ms. Smith com a parella de Nicole Kidman per falta de química i l'hauria acceptat en saber que treballaria amb Angelina Jolie. En conèixer que Pitt estava enamorat de Jolie, Aniston el va fer fora de casa, com recull Radar online.\n"Al principi, Jen no es creia que ell estigués embolicat amb Angelina. Ella va començar a preguntar al seu entorn, però ningú deia res perquè eren lleials a Brad. Fins que ella va plantejar-li obertament. Ell ho va negar", recull el llibre. Pitt tenia previst explicar-ho a Aniston en un viatge que van realitzar amb Courteney Cox i David Arquette per celebrar el cap d'any del 2005. L'actriu de Friends hauria decidit acabar amb la relació.\nL'actor s'hauria refugiat a casa d'Arnon Milchan mentre va durar el rodatge de Mr. i Ms. Smith, com ha admès Milchan. Després que sortissin a la llum les fotografies de Pitt amb Angelina Jolie i el seu fill Maddox a l'Àfrica, la parella va inciar els tràmits de divorci.


Orella Doculyse 30ml Oïda\nfarmàciahigieneLa higiene de l'oïda\nOrella Doculyse 30ml Oïda\nOïda 30ml aerosol sentit Doculyse venda a la nostra bio farmàcia. Una solució de polvorització per al tractament i prevenció de cerumen.\nLa higiene de l'oïda\nDescripció Doculyse sentit 30ml esprai d'oïda\nDoculyse l'oïda 30ml esprai d'ajuda dissolució de cera a les orelles i l'eliminació del conducte auditiu extern. Cerumenolític seu poder es desintegra la tapa formada o en la formació, atacant a l'estructura de la caspa (que constitueix la part més gran de la clavilla) i no la pròpia cera. La seva emolient suavitza la tapa i facilita la seva evacuació.\nLa seva fórmula no és greixosa i no esbandir.\nLa seva punta que conté un agent antibacterià assegura condicions higièniques òptimes. La bomba dosificadora ofereix prop de 150 dosis.\nPot ser utilitzat en els més de sis mesos els nadons, nens i adults.\nConsell d'utilització de Doculyse sentit 30ml esprai d'oïda\nCol·loqui la punta a l'entrada del canal auditiu i premeu la bomba.\nPer eliminar un caputxó: 1-2 esprais i deixar actuar durant 15-30 minuts.\nManteniment: 1-2 vegades a la setmana a cada orella.\nNetegeu l'entrada del canal de l'oïda amb un hisop de cotó o un racó tovallola.\nEsbandida el filtre amb aigua calenta després de cada ús.\nFibril·lació Doculyse 30ml aerosol composició de l'oïda\n30 ml Doculyse aerosol per a l'oïda conté: docusat sodi 0,5 mg Phenonip 0,6 mg, 0.025 mg de monohidrat d'àcid cítric, citrat trisòdic deshidratat 0,125 mg purificada cs d'aigua de 100 ml.\nNo utilitzeu en els portadors de "jo-jo" en el cas de les infeccions de l'oïda o timpà perforat.\nFibril·lació Doculyse aerosol presentació sentit 30ml\nPolvoritzar 30 ml.\nGairebé 100 anys de pau i benestar\nLa tranquil·litat benestar actiu\nAquí gairebé 100 anys la nostra companyia francesa, fundada el 1921, fabrica i comercialitza dedicat totalment als productes de benestar. Per l'oïda, la quietud és un component essencial del benestar i el benestar és la nostra capacitat de viure en harmonia amb el nostre entorn. És per això que la llegendària perla rosa, emblema de la pau, és fruit de molts productes que milloren el benestar en la vida quotidiana: lluita contra el ronc, protecció per les orelles, els ulls o la pell.\nOïda ha evolucionat amb el temps, de manera que la qualitat ètica, l'estratègia d'innovació, el pragmatisme i un curs d'acció. Ara ven els seus productes en més de vint països, tant en farmàcies i supermercats. Es va reportar una facturació de 13 milions d '€, un 20% per a l'exportació.\nLa qualitat, el compromís sostenible\nCom garantir la qualitat constant dels nostres productes? En romandre una empresa de mida humana - l'oïda té 49 empleats - adquirir domini de la seva producció. Gairebé tots els nostres productes són fabricats a França. 60 milions de taps per les orelles i surten tots els anys de la nostra fàbrica a Palaiseau.\nCertificat ISO 9001 des de 1998 en tota la seva gamma, l'oïda fa que sigui un punt per monitoritzar contínuament les seves matèries primeres i optimitzar la traçabilitat dels seus productes. Presenta auditories anuals de qualitat per satisfer diferents requeriments regulatoris. S'ha obtingut la certificació ISO 13485 per a dispositius mèdics a tots els seus productes per a la cura i benestar.\nLa innovació, el compromís humana\nOïda posa a l'home i el seu entorn en el centre del seu enfocament. I aquests no són paraules buides. La seva estratègia? Innovar per contrarestar les petites molèsties de la vida quotidiana. Després de la invenció de l'orella de la bola, altres productes van ser inventats, com ara grànuls anti-roncs o bany d'orella i les benes esportives.\nOïda i fent importants inversions en tecnologia per a desenvolupar les seves gammes de productes dedicats al benestar respectant el medi ambient: la reducció del consum d'energia, la millora contínua en la gestió de matèries primeres i residus, optimització del transport i la logística.\nPragmatism, el compromís cívic\nDesenvolupar nous productes per alleujar els seus companys, això és bo. Evitant molèsties és millor! El nostre capital auditiva és fràgil preservar-: aquest és el missatge que lliura el sentit durant el Dia Nacional de l'audiència, que es tracta d'una parella. També van estar presents en nombrosos festivals i esdeveniments musicals, que distribueix la seva protecció auditiva gratuïta per als espectadors\nFarmàcia higiene de l'oïda: Troba els millors productes d'higiene auricular que es venen a la farmàcia de la seva biografia en línia


L'Ajuntament d'Olot ultima les obres de l'estiu, que compliran els terminis previstos - Olot TelevisióOlot Televisió\nLes obres previstes als espais públics d’Olot aquest estiu estan a un pas d’acabar-se, i només queden detalls per completar la remodelació del carrer Macarnau. Al llarg d’aquest període s’han fet intervencions en centres educatius, s’han asfaltat carrers, o s’ha enderrocat la casa del Procurador de l’Abat; l’espai que queda en aquest darrer indret es convertirà properament en una plaça.\nAlguns dels espais públics d’Olot han viscut una reforma de la seva imatge durant l’estiu. Com és habitual, s’ha aprofitat aquest període per intervenir en carrers: el pla d’asfaltatge ha destinat 275.000 euros en millorar el ferm de l’Avinguda Europa, el camí de les Bruixes i el carrer Macarnau. Precisament, aquesta darrera via ha viscut diversos canvis urbanístics, i és l’única obra inacabada on falta instal·lar diversos elements per completar la remodelació en les properes setmanes, com l’arbrat i la il·luminació.\nDurant l’estiu també s’ha treballat en alguns centres educatius públics: s’ha millorat la coberta de l’escola Malagrida, i s’ha pintat la façana i l’interior de les aules. Així mateix, també s’ha treballat en la façana de l’Escola d’Art. En un altre sentit, l’obra més destacada ha estat l’enderroc de la casa del Procurador de l’Abat d’Olot. Els elements d’especial interès romandran a les dependències municipals, i ara l’espai derruït s’ha de redefinir; malgrat que existeix la possibilitat de reconstruir l’edifici de moment s’apostarà per obrir l’indret als ciutadans, convertint l’antiga casa en una plaça. El projecte veurà la llum durant els propers mesos i l’Ajuntament voldria afrontar l’obra abans de final d’any, malgrat que potser s’hagi de deixar per l’any vinent. Un cop fetes les diferents obres de la ciutat, Olot encararà els propers mesos el pla de voreres per remodelar nous espais.


CiU tanca la llista amb Santi Martínez com a ‘número 2' | GRAMENET 2.0\nCiU tanca la llista amb Santi Martínez com a ‘número 2’\nLes mirades estaven posades en el número 2, després de que la regidora Susana Abelló renunciés a repetir. L’alcaldable de CiU Carles Combarros ha optat per Santi Martínez, el seu més estret col·laborador en aquests quatre anys i treballador del grup municipal.\nDesprés de Combarros i Martínez, segueixen Gemma López, comerciant del Centre, Josep Maria Labarta, vicepresident de les associacions de veïns, Mercè Pellicer, emprenedora, entre altres persones. El primer regidor que va tenir CDC a Santa Coloma, Josep Martinell, va de número 20. «A veure si surto», va dir amb ironia en escoltar el seu nom. Martinell va agrair a Susana Abelló seu treball al capdavant de la regidoria de promoció de Ciutat i Turisme.\n«Em faig a un costat»\nAbans Susana Abelló havia intervingut per desitjar sort als elegits i va explicar que no repeteix –em faig a un costat, va dir– per les relacions «de vegades tensionades» amb Combarros. No obstant això, li va agrair que en el seu dia comptés amb ella.\nMiquel Serra, un dels fundadors de CDC, va dir que aquest havia estat un dels processos de confecció de llistes més tranquil. De fet, l’assemblea va aprovar la llista amb 28 vots a favor i dues abstencions. Jordi Corachán\n[+] Info: Eleccions Municipals


A LA TAULA I AL LLIT...: COCA TAPADA DE TOMACA I PEMINTÓ\nCom que tenim un petit hort al xalet, els meus sogres no paren de collir-hi tomates, bajoques (=pebrots), albergínies, bajoqueta, carabassetes… Es nota molt la verdura acabada de collir respecte de la de compra. Hui la meua sogra s’ha decidit a fer una coca que li havien explicat. Com que no hi ha mesures de materials, l’explicarem una mica “a ull”.\nTomaques de la pruna (o de la pera)\nPemintons rojos (=pebrots vermells, a l’alcudiana)\nTonyina de pot (3 o 4 potets petits)\n1 got (dels de vi) d’oli d’oliva de Beneixama\n1 got (dels de vi) de cervesa\n2 llibrellets o bols\n1 got de mesura de vi\nPosem a calfar el forn a 200º C dalt i baix i l’aire.\nTrossegem menut les tomates i les bajoques (=pebrots) i els anem deixant en un plat fondo. Posem oli en una paella gran i anem fregint les tomaques i els pebrots fins que estiguen quasi fets. A meitat del fregit hi abocarem sal i una culleradeta de sucre (perquè la tomata no estiga tan acidada) i els pinyons.\nMentrestant, haurem posat a bullir dos dels ous fins que queden durs i, llavors, els pelarem i els farem també a trossets i els deixarem en un plat.\nAra obrim les llandes de tonyina, li escorreguem l’oli i aboquem el peix al sofregit i el continuem fregint uns cinc minuts més perquè es mesclen els sabors. En estar fet, col·loquem el colador gran sobre un bol o un llibrellet i aboquem damunt el fregit per tal que amolle el brou i estiga més espés. Atenció: hem de reservar una mica més de mig got (dels de vi) del suc que s’escorre del sofregit.\nAra posem en un llibrellet l’oli, la cervesa i el mig gotet del brou del sofregit (açò farà que la pasta tinga un color més vermellós). Anem afegint farina i pastant fins que la massa resultant no s’apegue al recipient i es puga treballar. És bastant fàcil de preparar i sol quedar elàstica.\nUna vegada feta, es parteix la massa en dues parts.\nEnfarinem el banc de la cuina i, amb l’ajuda del corró, estirem la massa fins que queda molt i molt fina.\nUntem d’oli d’oliva la safata de forn. Tallem un tros de paper de forn i el col·loquem tot cobrint el fons de la safata i, si cal, el tornem a untar per damunt amb més oli.\nAmb l’ajuda del corró, col·loquem la primera capa de massa a la safata, de manera que queden unes voretes als costats. Aboquem a dins ara el sofregit ben escorregut. Distribuïm per tota la superfície l’ou dur tallat a trossets.\nAgafem la segona bola de massa i la fem prima com l’anterior. Amb l’ajuda del corró, la col·loquem sobre la coca i anem tancant les vores a pessiguets, de manera que es quede la coca tapada. Si sobra massa, es pot aprofitar per a fer-li un detallet bonic per damunt.\nAmb l’ajuda d’una forqueta, l’anem punxant per damunt per tal que tinga respiradors per tal que, quan vaja coent-se, tinga lloc per on eixir el baf que amolla.\nBatem l’ou ben batut i amb el pinzell pintem la coca per damunt per tal que quede amb un bonic color daurat quan estiga cuita.\nEnfornem la coca i la deixem coure’s al forn a 200º C durant un 45 minuts aproximadament. Hem de vigilar, de tant en tant, que no se’ns creme.\nEn estar cuita, la traiem del forn i ens esperem una mica que es gele. En estar tèbia, ja es pot menjar.\nPublicat per Francesc a 12:11\nOstres Francesc, com m'agrada aquesta coca, ara que són dos quarts de 12 de la nit, i m'estic fotent de gana... en kike està preparant un café amb llet curt per tal de sucar-hi galetes... i jo no vull galetes, vull aquesta coca tant fantàstica. Gràcies per compartir-la!!!!\nAmics vermells: Tan de bo puguera enviar-te'n un trosset via e-mail, però és que, a hores d'ara, no en queda ni un bocí. La meua sogra és molt bona cuinera i fa unes coses més bones... Salutacions i que siga bo el cafè i les galetes, si més no. Besades :)\n21 de juliol de 2008 a les 23:08\nja ho pots ben dir, que és bona cuinera, la teva sogra, felicita-la de part meva.\nm'ha encantat aquest nom de coca tapada per aquesta versió de l'"empanada".\n21 de juliol de 2008 a les 23:33\nManel: no patisques, que li ho diré. El nom és curiós, pero ben català, no trobes? Salutacions.\n22 de juliol de 2008 a les 0:48\nFantàstica la coca, i preciós i molt ben trobat el nom. L'enhorabona a la teva sogra.\n22 de juliol de 2008 a les 10:39\nEnric: estic content que t'agrade. Ja li ho diré a la meua sogra. :)\n22 de juliol de 2008 a les 13:39\nJo crec que l'habilitat de les bones cuineres i dels bons cuiners es nota en una recepta sense quantitats especificades per als ingredients. Però, com saber que hi ha farina suficient i que la massa es desengaxa correctament?. Això és complicat. Ho haurem de provar, perquè aquestes coques són genials per portar a un sopar d'amics on tothom porta alguna cosa feta a casa.\n22 de juliol de 2008 a les 13:59\nGlòria: pel que fa a la farina, crec que és cosa d'anar amassant i anar afegint-hi farina fins que tinga la textura adient. I sí, pot quedar molt bona per a dur a ca uns amics o per anar de pic-nic. Salutacions. ;)


Tecnologia de posicionament rotatiu síncron de polaritzador - Informació tècnica - Notícies - PANASYS\n1. Posicionament rotatiu de polaritzador\nLa taula giratòria del polaritzador polarizador es gira i el mecanisme de moviment de separació compost per engranatges i rack incomplets es completa. En el disseny, s'adopta una plataforma giratòria multiestació per millorar l'eficiència de mecanitzat. L'estructura de rotació específica es mostra a la figura 4, que es compon d'un motor motriu, sis engranatges incomplets i un bastidor. S'adopta un mode d'enllaç de sis eixos per realitzar la rotació polaritzadora de les sis estacions de treball. Segons els requisits del procés, les sis estacions només necessiten girar 90 graus de forma sincrònica. El polarizador es pot mecanitzar. El posicionament precís de la plataforma giratòria es completa amb el límit de bloc fixat i l'estructura de bloqueig del cilindre. En el disseny, el cilindre s'utilitza per bloquejar el polsador.\nEn el procés de treball, impulsat per l'engranatge del motor i el mecanisme de cremallera, impulsat per l'eix giratori a través de la taula rotativa, i les columnes de la taula per a transmetre energia al polaritzador, per tal de conduir el polaritzador giratori.\nEl polaritzador en estat comprimit, un polaritzador de pila cuboidal per formar un cos rígid, es frega la fricció mútua entre capes al coixí de niló sobre la taula, a la taula, a la columna quadrada del conjunt de rotació i al bloc T per completar tota la pila de rotació polaritzadora rotativa.\nQuan el mecanisme de rotació està fora de la posició de mallat per completar la rotació, el cilindre s'estén i bloqueja el bloc T que gira amb la plataforma giratòria per completar el posicionament de la plataforma giratòria superior i inferior. Redueixi els requisits de precisió de fabricació de les peces de transmissió. Però en el procés de rotació polaritzadora, a causa del parell de fricció, el polaritzador entre les capes superior i inferior s'incrementarà cap amunt i avall i no es pot processar. Aquesta necessitat de resoldre el problema de la rotació sincrònica sobre la taula.\n2. Rotació síncrona de polaritzador cap amunt i avall\nLa superfície del polaritzador és molt suau, i el factor de fricció és petit. El parell de fricció entre les capes és més petit que el del polaritzador de mida petita sota la mateixa pressió. Quan el polaritzador gira, el parell de fricció entre les capes superior i inferior no és suficient per impulsar la rotació superior de manera sincrònica. Hi ha una gran falta de sincronització, que resulta en el deslizament entre la capa de polaritzador i la capa, el que fa que el polaritzador apilat no completi la rotació, i és més difícil assegurar la precisió de la mòlta. I la petita no sincronització es restaurarà després de la rotació del polaritzador, depenent de l'elàstic entre si.\nTenint en compte totes aquestes condicions, només es pot produir una petita sincronització del polaritzador quan el polaritzador gira. Per tant, l'eina auxiliar rotativa U està dissenyada com es mostra a la Figura 5, i hi ha un cert buit entre la forquilla en forma d'U i les columnes quadrades superior i inferior, que asseguren la rotació sincrònica entre el polaritzador i les parts superior i inferior, i és convenient per al funcionament pràctic. El plat inferior gira, el torque al plat superior per la forquilla tipus U, el plat inferior pot girar de manera sincrònica, adonar-se de tota la pila de rotació polaritzadora. Per resoldre el lliscament entre la sincronització de plaques superior i inferior provocada per la rotació de les capes polaritzants.\n1.3 Mesures per millorar l'eficiència de la producció\nA més del disseny de diverses estacions per millorar l'eficiència de la producció, dissenyem la caixa de material de tipus C, tal com es mostra a la Figura 6, per millorar encara més l'eficiència, escurçar el temps de càrrega a la càrrega ràpida i la funció de posicionament inicial, i garantir que cada pila de polarització El gruix de la pel·lícula és bàsicament igual, es pot utilitzar una caixa de material alhora, per estalviar temps. El funcionament del procés, el procés dels equips de processament, la polarització està disposada a la caixa de material, per preparar-se per a la propera mòlta. El disseny de la caixa de material considera principalment el funcionament fàcil i la resistència al desgast del material, i considera el marge de reducció i marge de seguretat del polaritzador.


Plantronics comprar i ofertes material ciclisme de Plantronics a Bikeinn\nVeure-ho tot ( Plantronics )\nPlantronics a bikeinn - la millor selecció de productes al millor preu. Mai havia set tant fàcil navegar i comprar per internet articles de ciclisme. I el millor de tot és que et portem el material de ciclisme que necessitis directament a la porta de casa. La majoria de productes Plantronics s’envien ràpidament, 24 hores després d’haver fet la compra a bikeinn. Com a distribuïdor autoritzat de Plantronics tenim un ampli coneixement de tots els productes i últimes tecnologies. Podem assessorar-te amb els millors consells per utilitzar i cuidar el material Plantronics de la millor manera. Sempre que ho necessitis rebràs el millor servei del nostre equip d’esportistes experts. Creiem que una part important per a la satisfacció del client és garantir que la compra es fa en un entorn 100% segur i confidencial. Volem que estiguis 100% satisfet amb la teva compra a bikeinn, però si per algun motiu això no passés, tens 30 dies per fer la devolució de la compra. Si tens una pregunta o necessites que t’assessorem, no dubtis a contactar amb el nostre equip d’atenció al client de bikeinn. Estarem encantats en donar resposta a totes les teves preguntes i a ajudar-te en tot el que necessitis!


L’escola La Trama de Sabadell és un dels molts centres de Catalunya que han decidit apostar per una educació activa i vivencial. Una opció que desterra de les aules els tradicionals llibres de text\nNoves maneres d’ensenyar més enllà dels llibres de text Projectes, palanca de canvi De Sabadell als Estats Units FRANCESC MELCION\nDes de diferents àmbits i, sobretot, en els últims cinc anys, a Catalunya s’està produint una petita-gran revolució educativa en què es qüestiona si l’educació tradicional -amb aules tancades, cadires i taules arrenglerades, llibres de text i un docent transmetent el coneixement a l’alumnat, amb molt de mètode memorístic i poc experimental- té sentit en plena era digital -amb la informació a un sol clic- i amb l’entrada de les intel·ligències múltiples i l’educació emocional en l’escenari educatiu, tant a primària com a secundària. L’educació per projectes està guanyant terreny als llibres de text i als horaris estancs amb assignatures clàssiques: matemàtiques, llengua, ciències naturals o socials.\nFa nou anys, l’escola pública La Trama de Sabadell va apostar per una educació activa i viva, on es treballa per projectes amb l’alumnat i on símbols de l’educació tradicional com ara els llibres de text no hi tenen cabuda. La directora del centre, Marifè Garcia, detalla quina és la filosofia del centre: “Partim de la premissa que tot ésser humà té curiositat i ganes d’aprendre, i volem que el que transmetem aquí acabi sent una filosofia de vida per quan els alumnes es facin grans”. L’equip directiu i docent de La Trama ho tenen molt clar: “Els nens no aprenen de manera parcel·lada, sinó per curiositat i perquè és un repte. Abordem l’aprenentatge des de tants vessants com podem. Partim de la curiositat de l’infant, i el mestre la pot orientar per anar creixent en l’aprenentatge, des de tots els àmbits. Quan fas matemàtiques fas llengua i quan fas medi estàs fent matemàtiques”, exemplifica Garcia.\n“Partim de la premissa que tot ésser humà té curiositat i ganes d’aprendre" "\nMarifè Garcia Directora La Trama\n“A l’escola viva -asseguren-, l’infant és qui marca el camí i el mestre ha de ser prou hàbil per connectar els interessos de l’alumne amb aquelles competències que són fonamentals en l’aprenentatge. Volem formar persones competents: que sàpiguen sortir-se’n, treballar en grup, argumentar, llegir una informació i entendre-la, gestionar les emocions...” Amb molts anys d’experiència com a docent, Garcia té clar que “al nen que no està bé emocionalment li és molt més difícil aprendre”. “Per això intentem que l’escola sigui un espai de benestar. És necessita cuidar el benestar del nen, del grup, dels companys i del mestre perquè tot flueixi i no tinguin traves per descobrir, aprendre i motivar-se”, detalla.\nLES FONTS D’INFORMACIÓ\nNúria Brugués, periodista cultural i bloguera (La invasió twin), és mare de les bessones Ona i Estel, que fan tercer de primària a La Trama. L’Ona l’any passat era de la classe dels cuiners i l’Estel de la del cinema. “Aquí és tan important el que aprenen com la manera com ho aprenen. Els cuiners van dissenyar un menú saludable per a tota la setmana i mentre treballaven van aprendre càlcul, a mesurar el pes, van descobrir els lípids, les vitamines i les proteïnes, van conèixer els productes i els seus orígens, van visitar la Fundació Alícia i van preparar receptes. Amb només 6 o 7 anys van integrar moltíssim coneixement”, subratlla Brugués. I a la classe del cinema van preparar i filmar un curtmetratge, van organitzar la projecció de la pel·lícula per als familiars, amb la venda d’entrades, van preparar crispetes i van explicar el projecte de viva veu. “Són nens amb molta autonomia i que plantegen preguntes interessants que sorprenen molt”, destaca.\nAixí, a La Trama els alumnes no treballen amb llibres de text però sí que fan servir altres fonts d’informació per documentar-se i formar-se. Quan una classe té un projecte -en pot tenir més d’un alhora- el primer que cal fer és saber què coneixen d’allò i després han d’activar què volen saber de nou. “Es pot buscar als llibres de la biblioteca o a la font oral (amb pares, oncles o avis experts en un tema i que els hi vénen a explicar), donem importància a compartir coneixements entre alumnes grans i petits, així com a les sortides i també internet, on els ensenyem a fer una selecció acurada. El projecte sempre comença i acaba en una reflexió individual, perquè ens hem d’assegurar que cadascú fa el seu camí, i després hem d’estar atents a com està el grup”, diu la directora. En aquests nou anys d’un treball pedagògic per projectes ja hi ha alumnes de La Trama que han passat a l’institut i “han sigut capaços d’adaptar-se al nou sistema i han mostrat una bona competència d’aprendre a aprendre”, apunta Garcia.\nProjectes, palanca de canvi\nL’educació per projectes és per a molts docents la palanca de canvi per transformar els aprenentatges dels alumnes en una activitat més motivadora, perquè les propostes solen estar vinculades a l’entorn del centre i la família. Neus Sanmartí, que ha sigut directora de l’Institut de Ciències de l’Educació, és coautora del llibre ¿Trabajamos por proyectos? (Ed. Graó). Hi explica que “l’escola no és la font principal d’informació per a nens i adolescents en la societat de la informació i de la formació permanent”. “A causa del bombardeig constant d’informació que rebem -continua-és bàsic que aprenguin a organitzar, interpretar, donar sentit i adoptar una mirada crítica respecte a tot el que reben”. El treball per projectes, diu, “dóna molta importància als aspectes metacognitius, és a dir, a fer explícit allò que se sap i allò que s’aprèn, com també a la manera de tractar la informació”.\nA La Trama hi ha aules amb taules, cadires i pissarra, com a qualsevol escola, però s’aposta molt pel treball en grup. A part de la feina a classe, els alumnes disposen dels anomenats espais (Barrinem, Fes-t’ho Tu Mateix, Musiquetes, Carpentry and Art, La Veu de La Trama, Coloraines...), que s’emmarquen en diferents àmbits com el matemàtic, el lingüístic, el corporal o l’artístic, i on fan un aprenentatge més experimental i transversal, ja que col·laboren amb infants de diferents edats. Hi ha tres grups: els petits de P-3 a P-5 hi van cada dia, els mitjans de 1r a 3r hi dediquen tres dies a la setmana durant una hora i mitja i els grans, de 4t a 6è, dos dies a la setmana durant, també, una hora i mitja. “La característica principal és l’experimentació, la presa de decisions i el mètode científic, amb la formulació d’hipòtesis”, detalla la directora. Els petits fan espais de lliure circulació: decideixen on volen anar, i si la mestra veu que aquella feina l’han deixat a mitges els convida a acabar-la i així després podran anar on escullin. “Volem que siguin persones que acabin sent responsables, prenguin decisions i siguin competents en tots els àmbits”, conclou.\nL’INSTITUT DE SILS\nA l’institut de Sils, que va obrir el 2008, el treball per projectes ha relegat les assignatures a un terç de l’horari i cada cop guanya més terreny a l’organització compartimentada de les matèries amb els seus respectius llibres de text. Al seu projecte pedagògic tenen clar que el mestre es converteix en un estimulador d’aprenentatges i en un dissenyador de situacions didàctiques. Segons l’equip directiu, l’educador cedeix el centre d’atenció a l’alumne i aposta per plantejar reptes, acompanyar, observar i avaluar.\nAl setembre, per exemple, els alumnes de tercer d’ESO es van sumar a la proposta de mesurar la circumferència de la Terra, tal com va fer l’astrònom, historiador i matemàtic Eratòstenes fa més de 2.000 anys. El dia de l’equinocci de tardor, els estudiants van fer una feina que els va engrescar molt. “Vam mesurar l’ombra d’un bastó vertical i amb les mides obtingudes vam calcular l’angle d’incidència del Sol en aquell dia concret”, recorden.\nDe Sabadell als Estats Units\nDaniel Pescador, de 17 anys, estudia segon de batxillerat en un institut públic a Sabadell, després d’haver fet la primària també en una escola pública de la ciutat. Però el curs 2015-16 es va traslladar a The Ask Academy, a Rio Rancho (Nou Mèxic), per cursar l’equivalent a primer de batxillerat al centre. “Durant 10 mesos a la motxilla només hi portava un estoig, una llibreta i un petit portàtil -explica-. Treballen molt amb PowerPoint i segueixen un model educatiu que t’anima a buscar-te els recursos. Aposten molt per l’oratòria i l’exposició de les feines en públic, i hi havia molts exàmens orals, fins i tot davant d’un gran tribunal”, recorda. L’alumne, que a Sabadell porta prop de 9 quilos de llibres i quaderns a la motxilla diàriament, prefereix el mètode nord-americà. “Els llibres de text són propietat de l’institut i com a alumne no en tenia cap, però els podíem consultar. Et preparen molt perquè siguis autònom i t’espavilis”, afirma.


Sant Boi planificarà les seves polítiques de salut pública - Sant Boi Diari\nSant Boi planificarà les seves polítiques de salut pública\nSant Boi Diari • 28/02/2017\nUnanimitat política per crear un Pla Local de Salut de Sant Boi de Llobregat.\nUn professional de la salut treballant // Ajuntament de Sant Boi\nUn document que planificarà les polítiques públiques en l’àmbit de la salut. L’Ajuntament de Sant Boi de Llobregat ha aprovat per unanimitat entre les formacions polítiques en el darrer ple municipal la creació del Pla Local de Salut de la ciutat.\nSerà un instrument que «definirà objectius i mesures» per «millorar la salut de la població, afavorir hàbits i estils de vida saludables i disminuir les desigualtats en salut per qüestió de gènere, situació social, edat o territori», explica el govern municipal format per PSC i ICV.\nEl primer pas per crear aquest pla serà la realització, durant els pròxims mesos, d’una diagnosi de la situació actual. «L’elaboració del document s’acompanyarà d’un procés de participació ciutadana», afegeixen des de l’Ajuntament, que ha demanat una subvenció a la Diputació de Barcelona per tal de finançar aquest pla.\nEl pla tindrà un total de 10 eixos d’intervenció: envelliment saludable; consum de drogues i problemes associats; salut mental i benestar emocional; violència i maltractament en col·lectius vulnerables; hàbits i estils de vida saludables; sexualitat i salut reproductiva; seguretat ambiental; salut alimentària; animals de companyia; i Sistema Local de Salut.\nTags:Pla de Salut de Sant Boi ple municipal ple municipal febrer 2017\n← M.Salip i J.Sans: Sobre la proposta urbanística dels barris de muntanya\nEl carrer Primer de Maig torna a obrir-se al trànsit sis anys després →


Llegir contes rapunzel\nLa casa on vivien tenia a la paret del darrera una finestreta que donava a un magnífic jardí, en el que creixien magnífiques flors i plantes, pero que estava envoltat d'un mur alt i ningú hi gosava entrar, doncs pertenyia a una bruixa poderosa i temuda a tot el món.\nUn dia la dona va abocar-se a aquella finestra per a poder contemplar el jardí, i va veure un hortet plantat de magnífics enciams, tant frescos i verds , que li van fer venir unes ganes irreprimibles de menjar-ne.\n- Ai! - va exclamar ella- moriré si no puc menjar els enciams del jardí que hi ha darrera casa nostra.\nL'home, que estimava molt a la seva muller, va pensar: - Abans de deixar-la morir, aconseguiré els enciams, costi el que costi.\nI, a la nit, va saltar el mur del jardí de la bruixa, va arrancar rapidament un munt de enciams i els va portar a la seva dona. Ella es va preparar de seguida una bona amanida i se la va menjar molt a gust, tant li van agradar que, l'endemà les seves ganes de menjar aquells enciams eren tres vegades més grans.\n- Com t'atreveixes a entrar com un lladre en el meu jardí i robar-me els enciams? Ho pagaràs molt car! - va dir-li ella amb la mirada plena d'ira.\n- Ai! -va respondre l'home-, tingueu-me compassió. Si ho he fet, ha estat per una gran necessitat: la meva esposa que està embarassada va veure des de la finestra els vostres enciams i va sentir un desig tant gran de menjar-los que si no pogués fer-ho es moriria.\n- Si es com dius, et deixaré agafar tants enciams com vulguis, amb una sola condició: hauràs de donar-me el fill que us neixi. Estarà bé i el cuidaré com una mare.\nTant apurat estava l'home que va aceptar la condició de la bruixa, i quan el seu fill nasqué, que era un nena, el va portar a la bruixa, qui desprès de posar-li el nom de Rapunzel, se l'endugué.\nRapunzel era la nena més bonica que hagués vist mai el sol. Quan va fer dotze anys, la bruixa la va tancar en una torre que s'alçava en mig d'un bosc i que no tenia ni portes ni escales, tan sols en el punt més alt hi havia una petita finestra.\nRapunzel tenia un cabell magnífic i llarguíssim, fi com fills d'or. Quan sentia la veu de la bruixa es deixava anar les trenes, les enrotllava al voltant d'un ganxo de la finestra i les deixava penjant: i com que tenien vint vares de longitud, la bruixa s'enfilava per elles com si fossin cordes.\nQuan Rapunzel ja havia passat uns anys tancada a la torre, va succeir que el fill del Rei, trobant-se pel bosc, va passar pel costat de la torre i va sentir un cant tant melodiós, que va haver de parar-se a escoltar-lo. Era Rapunzel, que distreia la seva soledad llançant a l'aire la seva dolça veu.\nEl príncep va voler pujar fins a ella i va buscar la porta de la torre, però, no trobant-ne cap, se'n va tornar cap a palau.\nAquell cant l'havia captivat de tal manera, que cada dia anava al bosc a escoltar-lo. Estant una vegada ocult darrera d'un arbre, va veure que s'apropava la bruixa, i va sentir que cridava, dirigint-se a la part de dalt :\nRapunzel va deixar anar les seves trenes i la bruixa es va enfilar a l'alt de la torre.\n- Si aquesta és l'escala per a pujar fins allà -es va dir el príncep-, jo també provaré fortuna. I l'endemà, quan ja començava a fer-se fosc, es va dirigir al peu de la torre i va dir:\nEn un primer moment, Rapunzel es va espantar molt en veure un home, doncs mai els seus ulls n'havien vist cap. Però el príncep li va parlar amb gran bondat i li va explicar que el seu cant havia impressionat de tal manera al seu cor, que ja no havia pogut gaudir d'un moment de pau fins que havia trobat la manera de pujar a veure-la.\nEn sentir-lo, Rapunzel va perdre la por, i quan ell li va preguntar si el volia per espòs. Veient la noia que era jove i ben plantat, va pensar, M'estimarà més que la vella, i li responguè, posant una mà damunt la seva:\n- Sí, molt desitjo anar-me'n amb tú; però no sé com baixar d'aquí.\n- Dieu-me, tieta Gother, com es que em costa molt més pujar-vos a vos que al príncep, que arriba aquí dalt en un moment?\n- Ah, maleïda noia! - va exclamar la bruixa - Què és el que sento? Pensava que t'havia aïllat de tothom, però m'has enganyat!.\nI furiosa, va agafar les boniques trenes de Rapunzel, els va donar unes voltes al voltant de la seva mà esquerra i, agafant unes tisores amb la mà dreta, zis zas, en un obrir i tancar d'ulls les va tallar, i va tirar per terra l'esplèndida cabellera.\nI per acabar de realizar el seu càstig va conduir a la pobre Rapunzel a un lloc completament desert, condemnant-la a una vida de desolació i misèria.\nAquell mateix dia que s'havia endut a la noia, la bruixa va lligar les trenes tallades al ganxo de la finestra i, quan es va presentar el príncep i va dir:\n- Et volies endur-te a la nena bonica; pero l'ocellet ja no és al niu ni tornarà a cantar. El gat l'ha caçat, i a tú també et treurà els ulls. Rapunzel està perduda per a tu, i mai mès la tornaràs a veure.\nEl príncep, fora de sí de dolor i desesperació, es va tirar des del capdamunt de la torre, va salvar la vida, però les espines sobre les que va caure se li van clavar als ulls i el pobre infeliç va haver de vagar errant pel bosc, cec, alimentant-se d'arrels i baies i plorant sense parar la pèrdua de la seva estimada dona.\nI així va caminar sense rumb durnat uns quants anys, míserable i trist, fins que, finalment, va arribar al desert on vivia Rapunzel amb els seus dos fills bessons, un nen i una nena, als que havia donat a llum anys enrere.\nEl príncep va sentir una veu que li va semblar coneguda i, en apropar-s'hi, Rapunzel el va reconèixer i se li va llançar al coll plorant.\nLlegir contes de rapunzel


Salvador Laudet i Isabel Garcia, guanyadors dels ‘Premis Literaris Ciutat de Torrent’ | Periódic local L' Opinió de Torrent\nL'Ajuntament de Torrent ha acollit l'acte de lliurament de guardons, en el qual s'ha premiat amb 12.000€ al guanyador de la categoria de narrativa i amb 3.000€ a la vencedora en l'apartat de poesia\nEl Saló de Plens de l'Ajuntament ha acollit el lliurament dels ‘*Premis Literaris Ciutat de Torrent’, el certamen anual organitzat per l'Oficina de Promoció i Ús del Valencià amb l'objectiu de “normalitzar i promoure la literatura en valencià, de manera que els escriptors i escriptores en la nostra llengua tinguen una possibilitat més per a publicar i editar les seues obres”, explica la regidora d'Educació, Patricia Sáez. Així, la guanyadora de l'XI Premi de Poesia, Isabel García Canet, ha rebut un xec per valor de 3.000 euros pel seu poema ‘La llum del buit’; mentre que el vencedor del XVIII Premi de Narrativa Juvenil, Salvador Lauder Martínez, ha sigut guardonat amb 12.000 euros per la seua obra ‘Parents llunyans’. Igualment, Maurici Belmonte Monar ha sigut premiat amb 1.800 euros per haver aconseguit la final en la categoria de Narrativa Juvenil amb ‘*Nawfal, espera’m’.\nA més de la dotació econòmica, les obres premiades seran editades per l'editorial Tabarca Llibres, que també assumeix el cost del premi finalista de narrativa i el premi de poesia. Així mateix, l'Ajuntament de Torrent es fa càrrec del pagament de part de la dotació del primer premi amb un import total de 10.000 euros, que completa la Caixa Rural Torrent amb 2.000 euros com a entitat col·laboradora. En conseqüència, els ‘Premis Literaris Ciutat de Torrent’ s'erigeixen com un dels certàmens més dotats econòmicament de la Comunitat Valenciana i suposen un pilar fonamental per a la promoció de la literatura en valencià en l'autonomia.\nD'aquesta manera, la convocatòria d'enguany ha sigut tot un èxit de participació, ja que s'han presentat un total de 77 obres, de les quals 34 són originals de narrativa –xifra rècord en la història dels premis- i 43 originals de poesia. Joaquina Barba, membre del jurat que ha estat present en el lliurament dels premis ha destacat “la qualitat literària de totes les obres presentades, fet que demostra la consolidació d'aquests premis en tot l'àmbit lingüístic i literari”.\nProgramació nadalenca de l'Auditori per a tota la família\nL'Associació Astronòmica de Torrent impulsa l'I Concurs de Astrofotografía


El salvatge europeu | Exposicions | CCCB\n17 febrer — 23 maig 2004\nTot i que des de fa un quant temps associem el terme salvatge als pobladors primitius no occidentals, el concepte de salvatge és una creació europea d'origen grec que caracteritzava com a tals els qui estaven fora de la civilitat: éssers bestials, primitius, amenaçadors i perillosos que vivien molt a prop, però més enllà de la polis i de les seves normes.\nLa mostra sorgeix de les tesis dutes a terme per l'antropòleg Roger Bartra en els seus llibres El salvaje en el espejo (1992. 2a ed. a Ediciones Destino, 1996) i El salvaje artificial (Era/UNAM, Mèxic, 1997), i per l'escriptora Pilar Pedraza a La bella, enigma y pesadilla (Tusquets) i Máquinas de amar(Valdemar). El CCCB va proposar a tots dos intel·lectuals que comissariessin l'exposició que presentem.\nEl concepte de salvatge europeu s'ha transformat amb el pas del temps. El salvatge grec és una criatura ambigua, mig humana mig animal i emparentada amb els déus (centaure, sàtir, ciclop) que viu a la naturalesa i no té pretensions de conquesta, a diferència dels bàrbars. A l'edat mitjana, els salvatges es converteixen en homes silvestres i ermitans coberts de pèl. A partir de la conquesta d'Amèrica, pobles sencers van caure sota aquest tòpic, que en va dificultar el coneixement i en va esborrar els contorns humans. Durant els segles XVIII i XIX, amb els avenços de la ciència i el major coneixement del cos i la ment, el salvatge es cola per les esquerdes interiors de la consciència occidental. Es parla, llavors, del "salvatge interior": aquella part de nosaltres mateixos que no ens reconeixem, el monstre desconegut que ens habita.\nAvui, el salvatge encarna el qui viu entre nosaltres, però respon a una alteritat que no acabem d'assimilar. L'Altre que resulta amenaçador per al nostre mode de vida (marginats, lumpen, emigrants, tribus urbanes...).\nLa mostra que presenta el CCCB recorre la representació iconogràfica de la figura del salvatge europeu a través de l'art: Ribera, Goya i Buñuel; Dürer, Mantegna i Bocklin; Salvatore Rosa, Gustave Moreau i Cindy Sherman; Swift, la "fàbrica" Marvel i George F. Watts... Com també en totes les seves accepcions: sàtirs i centaures, ermitans i silvestres, bruixes i yahoos, homes elefant i dones barbudes o herois populars com Tarzan i la Dona Pantera.\nComissariat: Roger Bartra, Pilar Pedraza\n0 - INTRODUCCIÓ. EL SALVATGE EUROPEU\nEls boscos, les illes i els deserts de la imaginació europea estan poblats, d'ençà dels temps antics, d'homes i dones salvatges. Tot i que són éssers mítics imaginaris, els europeus han estat sempre convençuts de la seva existència. Els salvatges encarnen una de les més arrelades creences de la cultura occidental: la idea que molt a prop i de vegades fins i tot dins nostre hi ha l'Altre: un món poblat d'éssers no plenament humans, primitius, amenaçadors i perillosos. Són semblants a nosaltres, però estan marcats per una alteritat que els deforma o els roba l'ànima, la consciència, la parla i la civilitat. Però en alguns casos estan armats d'una intel·ligència inquietant...\nEls salvatges europeus són personatges híbrids i anormals que barregen en un mateix cos trets humans i atributs bestials. Les seves característiques físiques varien segons les regions i les èpoques, però gairebé sempre estan dotats d'una pell peluda i, de vegades, d'altres trets animals, com les potes, la cua o les orelles. El seu costat humà permet reconèixer-los com a éssers blancs i de trets clarament europeus. No són pas cap representació de pobles llunyans i exòtics. Tampoc no són fruit de la intromissió d'allò que és demoníac en els assumptes humans. Són la presència de la naturalesa dins el si de la cultura i d'allò que és bestial dins d'allò que és civilitzat. Són també la reducció de la plural alteritat a un únic estereotip.\n1 - ENTRE L'HOME I LA BÈSTIA\nLes antigues tradicions grecollatines i judeocristianes conflueixen en la figura de l'homo sylvestris medieval i renaixentista. Aquesta figura salvatge forma part d'una humanitat alterna i paral·lela, que no descendeix d'Adam i Eva. No té el seu origen en el pecat original i, per això, els habitants del món salvatge no tenen vergonya, els seus instints sexuals no coneixen fre i van despullats.\nAquests salvatges europeus solen ser incapaços de parlar, duen un garrot, viuen en indrets deserts, a les muntanyes, als boscos i en illes remotes. La literatura els ha reflectit en els personatges més inquietants: el Caliban de La tempestat de Shakespeare i les serranes que assalten els pelegrins en el Libro de buen amor de l'Arcipreste de Hita.\nEn ocasions les penes i els desenganys amorosos provoquen la transformació d'un cavaller en un autèntic salvatge que es retira nu a la solitud dels boscos, on viu, de vegades sumit en la tristesa i d'altres posseït per la fúria, com el Cardenio descrit per Cervantes i l'Orlando retratat per Ariosto.\nLes més antigues representacions plàstiques del salvatge europeu les trobem en la cultura grega. Les imatges dels sàtirs i els centaures que empaiten les nimfes i que embogeixen amb el vi han deixat empremtes perennes en l'art europeu. La mitologia grecoromana ens ha llegat la idea d'una natura agressiva que amenaça la cultura amb l'exuberància d'éssers agrests i fantàstics.\nCal sumar a la llista d'éssers salvatges antics les temibles amazones, els formidables cíclops d'un sol ull, els silens, els lúbrics faunes romans, les embogides mènades o bacants i les mateixes nimfes de la muntanya que viuen als rierols i les fonts del bosc.\nAquestes salvatges figures mítiques van imprimir els seus trets físics i morals en la imatge estereotipada dels homes salvatges nus de l'edat mitjana i el Renaixement.\n2 - TRAGICOMÈDIA DEL SALVATGE\nEl mite de l'europeu salvatge no és estàtic. Una de les seves mutacions més extraordinàries es va produir al final de l'edat mitjana i durant el Renaixement. El salvatge violent i agressiu es va convertir en un personatge dolç i noble integrat en una tranquil·la vida familiar. La seqüència dels dos gravats de Dürer i la pintura d'Altdorfer mostra de manera teatral i gairebé cinematogràfica la nova situació. Durant el primer acte es presenta la sorprenent paradoxa: el sàtir és un amable pare de família que toca un instrument per alegrar la seva muller, una bella nimfa, i el seu fill petit.\nEn el segon acte, un violent personatge femení, l'únic que no va despullat, carrega amb fúria, potser civilitzatòria, contra la família del sàtir. Però hi compareix un bell i musculós home salvatge que interposa el seu garrot per protegir l'espantada parella. El nen ha fugit terroritzat. Hi ha una altra mutació interessant: l'home salvatge ja no és un ésser pelut.\nEl misteri d'aquests dos gravats de Dürer es resol gràcies a la pintura d'Altdorfer, del 1507, que constitueix el tercer acte: la família del sàtir es tranquil·litza, mentre que el salvatge nu empaita i encalça la dona vestida, la qual possiblement raptarà i violarà en un quart acte que no veiem. Però podem imaginar que el salvatge es revenja de la civilització que l'ha provocat...\n3 - EL SALVATGE DOMESTICAT\nLes tendències que veien en l'home salvatge una alternativa "escapista" als mals de la civilització van arribar en una paradoxa: calia "civilitzar" el salvatge per convertir-lo en un model idíl·lic. En aquest tapís de Basilea els salvatges tenen una aparença infantil i es lliuren a les feines del camp com si fossin jocs innocents.\nEls homes i les dones salvatges han abandonat el bosc i, lluint alegres pelusseres blaves i vermelles, es lliuren a activitats productives. El tapís, teixit pels volts del 1480, presenta el multicolor panorama d'una utopia camperola.\nUn vel de felicitat pastoral i camperola oculta completament el salvatge com a potència eròtica incontrolada, com a violència natural desfermada i com una perillosa esquerda en l'ordre còsmic per la qual pot vessar el caos. Vers la fi de l'edat mitjana els homes salvatges comencen a ser domesticats. L'ésser feroç esdevé el símbol de la vida idíl·lica, una criatura que viu en harmonia amb la naturalesa.\nAquests salvatges prefiguren el noble salvatge exaltat pels filòsofs il·lustrats del segle XVIII. Abans de Rousseau, el mite dels salvatges havia explorat la idea que els éssers primigenis no eren malvats per naturalesa.\n4 - EL SALVATGE I LA CULTURA DE MASSES\nL'apogeu de la premsa, les editorials, el cinema i d'altres mitjans de comunicació de masses ha provocat, als segles XIX i XX, la divulgació de la figura del salvatge i l'ha acostat als joves i als nens, com ho van fer en temps passats els contes populars. Partint de models literaris anteriors, els creadors moderns han modelat els seus herois a la manera del noble salvatge de Rousseau, de Robinson Crusoe o dels yahoos de Gulliver. El salvatge mediàtic no sempre és un personatge positiu. Com l'homo sylvestris medieval, té un caràcter ambivalent i de vegades és inquietant i perillós.\n5 - EL SALVATGE DE DÉU\nEl cristianisme va absorbir la idea pagana del salvatge i la va assimilar a l'antiga tradició religiosa, d'arrel judaica, que havia creat una idea abstracta i moral de l'alteritat salvatge. Aquesta idea va cristal·litzar en la imatge del desert. Allà, els cristians, amb l'objecte de provar la força de la seva fe, s'enfrontaven a una natura salvatge buida, plena de temptacions i perills. Durant la prova, de vegades es convertien en sants salvatges que vivien nus al desert, amb el cos ple de pèl. En la imatgeria cristiana Joan el Baptista, arribat del desert, era presentat com un ésser agrest. Són conegudes les imatges de sant Jeroni penant i de sant Antoni essent temptat, tots dos al desert.\nDins el buit salvatge, la vida primitiva dels monjos i sants ermitans auspiciava una comunió amb la divinitat. És el cas d'Onofre, el monjo tebà que es va retirar com a salvatge en una cova del desert. D'altres s'aïllaven al cim d'una columna. L'obra mestra de Luis Buñuel, Simón del desierto, és una visió surrealista de l'existència d'aquests estilites de la Tebaida.\nEls més famosos sants salvatges són Maria Magdalena i Joan Crisòstom. Associats tots dos a la luxúria, viuen un llarg període de penitència convertits en salvatges peluts en la solitud dels llocs abandonats pels homes.\n6 - ESPECTACLE I MALALTIA\nTant a les corts i les fires com als circs i museus, s'hi han exhibit durant segles persones exòtiques o afectades d'anomalies: indis, nàufrags, nens salvatges, homes i dones peluts, i criatures deformes. Han estat tinguts i presentats com a salvatges o híbrids animals. La seva primera edat d'or va ser el Barroc, i la segona el segle XIX, quan empresaris espavilats, com Phineas Taylor Barnum, van fomentar la moda dels espectacles amb freaks. Des del segle XX la ciència s'ha fet càrrec d'aquestes criatures. Les més pròximes al salvatge europeu medieval són els "nens salvatges", dels quals hi ha diverses referències a l'Europa moderna. Víctimes d'abandonament pel seu mal desenvolupament mental o viceversa, adoptats per alguna femella animal, els nens salvatges han vagarejat pels camps fins a ser capturats, exhibits sota les veles dels circs i potser violentats per la ciència i finalment adoptats pel cinema, a l'altre extrem dels superherois.\n7 - LA DONA SALVATGE\nLa modernitat ha imaginat que en el teixit de la civilització hi ha perillosos orificis pels quals es filtren les forces salvatges de la natura. Aquestes esquerdes solen tenir un caràcter femení en el pensament misogin de la cultura burgesa. Com a mare, la dona es troba suposadament més a prop de la natura que no pas els homes. El seu úter és un túnel que comunica directament amb forces salvatges incontrolables. La dona és potencialment salvatge des del moment que no és considerada plenament humana, com a l'edat mitjana, o quan la seva humanitat és de rang inferior a la de l'home, com molts filòsofs i científics van proclamar als segles XIX i XX. Aquest salvatgisme es manifesta en el sàbat tant com en les expressions "místiques" de la histèria.\n8 - EL SALVATGE INTERIOR\nRere la mirada impassible d'un príncep del Renaixement es pot amagar un vampir empalador. En els contes, els ogres empaiten els dorments per esquarterar-los i devorar-los. Un glop d'alcohol converteix una mare en una mènade. Una bella jove estrangera acull una fera dins seu. Un científic ben intencionat allibera el seu implacablement malvat Altre jo. La modernitat ens ha ensenyat una lliçó essencial: que el salvatge que crèiem ubicat a les muntanyes i els ermots habita en realitat dins nostre, i és més fàcil desfermar-lo que fer-lo tornar al seu cau. Les ciències i les arts com la psicoanàlisi, l'antropologia, la pintura simbolista i el cinema ens han ensenyat molt en aquest aspecte, però només una consciència àmplia i oberta de la humanitat pot evitar que caiguem en la temptació de posar els altres -abans que posar-nos-el nosaltres mateixos- el rètol de salvatge, que sol ser excusa dels pitjors abusos.


Pere Aragonès ja recula davant la negativa de Sánchez a investigar i es limita a fer-se l'ofès - XCatalunya.cat\nPere Aragonès ja recula davant la negativa de Sánchez a investigar i es limita a fer-se l’ofès\nPere Aragonès alerta Sánchez que si no obre investigació pel ‘Catalangate’ és que “oculta coses”\nEl president de la Generalitat, Pere Aragonès, ha alertat el seu homòleg espanyol, Pedro Sánchez, que si no permet que s’obri una investigació sobre l’escàndol del ‘Catalangate’ és que “oculta coses”. En entrevista a TV3 Aragonès ha exigit a l’executiu estatal una “investigació interna amb supervisió independent”, i ha reiterat, com ho ha fet hores abans, que la confiança entre ambdós executius és, ara mateix, “pràcticament zero”.\nSobre les accions que prendrà el Govern, Aragonès ha demanat anar “pas a pas”, però ha afirmat que veu “compatibles” les diferències entre ERC i JxCat en àmbits com la taula de diàleg amb el fet d’anar units en la denúncia de l’espionatge.\nEl cap de l’executiu català ha fet denúncies similars a ‘The Guardian’, on ha subratllat que la Generalitat vol saber “com i per què” ell i més de seixanta personalitats associades al moviment independentista català van ser espiats sense cap tipus d’autorització a través d’un programari maliciós instal·lat als seus telèfons mòbils.\n“Una violació dels drets individuals, un atac a la democràcia i una amenaça a la dissidència política”, en paraules d’Aragonès al rotatiu britànic, que ha alertat, alhora, que l’espionatge als membres del Govern suposa, per extensió, “un atac a tota la ciutadania de Catalunya i a les seves institucions”.\nAnterior Marta Rovira ensenya el lliri i no renuncia a la taula de diàleg després de l’escàndol d’espionatge\nNePròximxt Margarita Robles més cínica que mai amb l’assumpte de l’espionatge


Garzón defensa un referèndum a Catalunya com un «element útil» que formi part d'un «debat més complex»\n19 gener 2021 15:37\ndBalears/E.P. | 21 desembre 2020\nEl ministre de Consum, Alberto Garzón, ha defensat aquest dilluns un referèndum d'autodeterminació a Catalunya com un «element útil» al qual «recórrer dins d'altres mesures», encara que al seu judici no pot ser l'única opció, sinó que ha de venir a complementar un «debat públic que sigui més complex».\nEn una entrevista a Catalunya Ràdio, Garzón ha assenyalat que «l'única manera de solucionar el problema és el diàleg i la política», cosa que ha de portar el Govern espanyol a «contemplar totes les vies», incloent el referèndum. «Hem de contemplar les vies que permeten que la població sigui consultada, sabent que és possible que no hi hagi una posició sense matisos entre independentistes o centralistes», ha asseverat.\nEn aquest context, Garzón ha deixat clar que «els referents del Procés no haurien d'estar a la presó perquè això no ajuda en absolut a trobar una solució política en les millors condicions».\nAixí, s'ha mostrat convençut que «no hi haurà cap solució» si els presos polítics catalans continuen tancats.\nGarzón s'ha expressat així després de ser demanat sobre si la concessió d'indults als presos polítics hagués estat oportuna de cara a les eleccions catalanes del proper 14 de febrer.\nPer guillem, fa 27 dies\nEn una espanya tan espanyolista que abans de ser de dretes ò d'esquerres, lo principal es ser espanyol i defensar la unitat política, cultural i territorial d'Espanya, conhorta un poquet i es d'agrair que una petita part de l'esquerra espanyola s’enfronti al pensament majoritari i reconegui als polítics catalans condemnats i presos per l’estat , com a presos polítics d’Espanya.\nPer Claudi, fa 28 dies\nLa magnífica cantant italiana Mina interpretava una cançó de molt d'èxit que es deia "Parole, parole".\nPer ., fa 28 dies\nNi te puta idea de lo que diu. Callat ja fot oi.


Edición del lunes, 14 junio 2021, página 6 - Hemeroteca - Lavanguardia.es\nEdición del lunes, 14 junio 2021, página 6\n6 LAVANGUARDIA INTERNACIONAL DILLUNS, 14 JUNY 2021 Netanyahu perd el poder en una sessió parlamentària molt aspra Bennett, nou primer ministre, aparca la retòrica nacionalista iabraça el canvi JOFRENOY TelAviv. Servei especial Lapresadepossessiódel“govern del canvi” aIsraelesrecordarà com un dia tens itèrbol, allunyat dels respectuosos traspassosde poderd’altrestemps.ElLikudiels seus socis ultraortodoxos id’ex tremadretavanenfangarlapresa de possessió de Naftali Bennett (Yamina),coronatahircomapri merministrenúmero13del’estat jueu.BenjaminNetanyahu,noulí der de l’oposició, va continuar amb el to bel·ligerantdeles últi mes setmanes, ivavaticinar que aviat reprendrà el poder.Amb 60 votsafavori59encontra,Bennett vaserproclamatpremier. Entreelsarauielscritsquevan impedirallíderdeYaminad’inici arelseudiscurs,diversosdiputats van ser expulsats de l’hemicicle pels incessants improperis. Mal grat l’esbronc,Bennett va mante nir les maneres. “És moment que els líders responsables aturem aquesta bogeria”, va arrencar. Conscient de la fúria desfermada entreles basesdretanes per aliar seambl’esquerraiunafaccióàrab (Ra’am), es va mostrar “orgullós per l’habilitat d’asseure’ns amb gentdediferents opinions en aquestmomentdecisiu”. Mentre continuava les esbron cades, va remarcar que la divisió “ens ha portat auna tempesta Yesh Atid, considerat el “gran guanyador” per la seva perseve rança que el portarà aocupar el càrrecdepremierenlarotacióque esconsumaràel2023,varenunci ar apronunciar el seu discurs es crit,enquèpreteniaferunacridaa la unitat. “Tots els ciutadans d’Is raels’avergonyeixendevosaltres, iaixòrecordaelmotiupelqualha arribatelmomentdereemplaçar vos”, va dir dirigintse al grup del Likud. Minuts després, el seu cap de premsa va filtrar el missatge queportavapreparat. En el missatgeassegurava que “aquest és dels governs més com plicatsdelahistòria,peròelcanvi erainevitable”.Desprésderepas sar la “ràbia iles coses terribles que es van pronunciar en aquesta cambra,vulldirlial’oposicióque lesportesestaranobertes.Laveri table divisió és entre moderats i extremistes, aqui no permetrem destruirelpaís”. Alprendrelaparaula,Netanya hu va prosseguir amb el victimis me ieldiscurs reaccionari. Sense ser interromput en cap moment, va arrencar dient que “va ser un gran honor treballar dia init pel meuestimatpaís”. En un discurs centrat exclusivament en ell, Bibi esvaerigir “en defensadel milió devotantsdelLikud,iunaltremi lió quevan votar partits de dreta, amb l’expectativa que s’unissin a ungovernlideratpermi”. Després, va passarllista dels seusèxits:lacampanyadevacuna cióexprés contra la covid, l’acció unilateralperfrenarelplanuclear iranià ielreconeixement de l’ad ministració Trump sobre la capi talitat de Jerusalem ilasobirania sobre els Alts del Golan. Després d’això,vaanaral’atac:“Bennettno té credibilitat al’arena global.Un primer ministre ha de ser capaç finsitotdedirnoalgovernnord americà”, va dir referintse als plans de Biden de tornar al pacte nuclear amb Teheran. Per a Bibi, elsiraniansestancelebrant“elgo vern feble” que es va conformar ahir. Ivaculminar: “el públic no oblidaràaquest tremend frau. Treballarem finsque tombem aquest govern perillós. Tornarem aviat”. Aharon Dekel, analista de Kan11,vadirque“hempresenciat el pitjor espectacle en la Knesset des de l’establiment del país. El queestàclarésqueaBennettiLa pidnoelshoposaranfàcil”. Betzalel Smotrich, de l’extre mista Sionisme Religiós, donava fe d’això: “Aquest governésuna profanació de la paraula del Se nyor,unmenyspreuperalaTorà. Nohoperdonarem”.AlaplaçaRa bin de TelAviv, milers de perso nesvancelebrarlaconstituciódel “governdelcanvi”. El fins ara primer ministre no deixa la política: continuarà com alíder del Likud icap de l’oposició ARIEL SCHALIT /AP NetanyahusaludaBennett,nouprimerministre,desprésdelaméslamentablesessióparlamentàriaqueesrecorda Les eleccions aAlgèria no resolen la greu crisi social ipolítica REDACCIÓ Alger El 22 de febrer del2019 va néi xer aAlgèria un moviment po pular ipacífic contralanomen clatura que, liderada pel senil AbdelazizButeflika,vaestardu es dècades en el poder. El règim va sacrificar Buteflika, però des d’aleshoreshafet totelque està alasevamàper reprimir el mo vimentHirak.Nohapermès,per exemple,que es presentésales eleccionslegislatives que es van celebrarahir.Elresultathaestat unaabstenciósense precedents, propera aun70%.Els algerians no tenen fe en una democràcia tutelada que desdefaanys no pot cobrir les seves necessitats bàsiques. En les legislatives del 2012,l’abstencióvaserd’un53% ienles del 2017, de gairebé un 64%. El presidentAbdelmadjid Tebun va ser elegit fa dosanys ambnomés una participació d’un 40% iara ha ditque la legi timitat d’un governant no està vinculadaalnombredepersones que van avotar. La jornada electoral va ser tranquil·la. Els electors aAlger i Orà es comptaven ambels dits d’unamà.AlaregiódelaCabília, niaixò.Faanysqueallàningúno votarà. Alguns col·legis electo rals van ser saquejats, com tam bé és habitual, ilapolicia va de tenir desenes de persones. La Fatima, comerciantd’Al ger, va declarar al’agència AFP que no votava perquè“no crec que les cosespuguincanviar”. En Hamid, un funcionari de 60 anys,deiaquesíquehaviavotati hohaviafet perl’estabilitat. “Els que rebutgenaquestes eleccions noproposencapalternativarea lista”, va afegir. Hirak exigeix un canviradical del sistema de governança,into cabledesdelaindependènciade França el 1962 ique ha consoli dat una nomenclatura civil imi litar. L’oposició laica id’esquer reslibrindaelsuport,iahirtam bé va boicotejar les eleccions. Elrègimnoafluixaidesaténel clamor d’Hirak afavor d’una transició aunveritableestat de dret, amb sobirania popular i justícia independent. Insisteix queAlgèria és una democràcia transparentique Hirak és un instrumentenmans de “forces estrangeres”. Ales eleccions legislatives s’han presentat 1.200 llistes in dependents, d’untotalde2.288. També és un rècord que indica el profund desgast dels partits polítics, quemoltsalgerians ve uencom acòmplicesdel siste ma.Cal veure quants finalment surten elegits iquin marge de maniobra tindranenelnou Par lament, on es dona persegura unafortapresènciadediputats islamistes.c d’odi iaun conflicte entre ger mans,quevacomportarlaparalit zaciódelpaís”.Elsanalistesdesta quenqueellíderdeYamina,cone gutenelpassatpelsseuspostulats ultranacionalistes, va apostar per un pragmatisme més important perafavorirelcanvi.Iaixíhovafer constar d’inici: “obrirem un nou capítolenlarelacióambelsciuta dansàrabsd’Israel”,vaassegurar. Li va donar aNetanyahu el crèdit per “pavimentar el terreny” per a l’entradadel’islamista Ra’am ala coalició. Elqueseràelprimerlíderisrae liàambquipà–malgratlamajoria laicaentreelsintegrantsdelacoa lició–, és ara per ara un gran des conegutper al món. Per això, va voler projectar duresa ifiabilitat. “No permetrem que l’Iran obtin gui armes nuclears. Israel no és part de l’acord nuclear, imantin dremlallibertatd’actuació”,vadir enunmissatgedirigitaWashing ton.Totiaixò,vaagrairelcompro mís de Joe Biden “amb la segure tatd’Israel”durantlarecentofen siva militar aGaza, ivaprometre treballarper recuperar el suport bipartidistaalsEUA. Acontinuació,esvareferir als palestins: “el conflicte persisteix, els nostres enemics amenacen l’existència de l’estat d’Israel. Si Hamàs torna allançar míssils, els colpejaremambduresa”. ElseusociYairLapid,delpartit El premier elegit anuncia “un nou capítol en la relació amb els ciutadans àrabs d’Israel”


PORS, ANSIETAT I FÒBIA EN LA INFÀNCIA | Think Psicologia\nProblemes d’estat d’ànim\nProblemes de personalitat\nProblemes de somni\nTeràpia Infanto Juvenil\nProblemes d’atenció i hiperactivitat\nProblemes a les relacions socials\nTrastorn de l’estat d’ànim\nProblemes d’acceptació i inseguretat\nPORS, ANSIETAT I FÒBIA EN LA INFÀNCIA\nInicio » PORS, ANSIETAT I FÒBIA EN LA INFÀNCIA\nPublicat 16 novembre, 2018\nA Teràpia infanto-juvenil\nPORS, ANSIETAT I FÒBIA EN LA INFÀNCIA2018-11-162018-12-03https://thinkpsicologia.com/wp-content/uploads/2018/10/logo.pngThink Psicologia, Psicolegs Terrassa, Psicologa Terrassahttps://thinkpsicologia.com/wp-content/uploads/2018/11/1930547463_1.jpg200px200px\nLa por és una emoció que els nostres petits aprenen ben aviat. N’hi ha moltes diferents i una gran part són evolutives, és a dir, la seva aparició és normal en una determinada edat i la seva desaparició acaba arribant per si sola. Però com sabem si una por es normal o no?\n0-2 anys: pèrdua brusca de la base de sustentació, sorolls forts, persones estranyes, separació dels pares, ferides, animals, foscor..\nDisminueixen: pèrdua del suport i a les persones estranyes.\nEs mantenen: sorolls forts, separació dels pares, animals i foscor.\nAugmenten: danys físics i persones disfressades.\nDisminueixen: sorolls forts i persones disfressades.\nEs mantenen: separació dels pares, animals, foscor, danys físics.\nAugmenten: éssers imaginaris (bruixes, fantasmes, extraterrestres, monstres…), tempestes, soledat i escola.\nDisminueixen: separació dels pares, foscor, éssers imaginaris, soledat.\nEs mantenen: animals, danys físics, tempestes.\nAugmenten: escola (exàmens, suspensos…), aspecte físic, relacions socials, mort.\nEs mantenen: animals, danys físics.\nAugmenten: escola, aspecte físic, relacions socials, mort.\nAquestes indicacions són aproximades i hi ha pors que poden aparèixer abans de temps i marxar més tard del que es pot esperar i això és perquè cada nen és diferent i cadascun segueix el seu propi ritme evolutiu.\nSobre la por també cal distingir un aspecte: quan estem davant una por racional i una irracional. Cal tenir en compte que això no té gaire a veure amb si és una por evolutiva o no ja que algunes pors evolutives són irracionals. La por és una emoció funcional i útil. El nostre cervell l’ha desenvolupat al llarg de l’evolució de l’ésser humà perquè compleix una funció bàsica, la de supervivència. Quan una persona es topa amb un animal perillós com un lleó la por s’activa desencadenant una sèrie de reaccions físiques i motores al nostre cos que ens faciliten sobreviure a aquesta trobada amb el lleó. Aquestes reaccions que ens preparen per la fugida o la lluita són la tensió muscular, l’acceleració del ritme cardíac, increment de tassa respiratòria, entre d’altres. La qüestió és que quan l’estímul suposa un perill racional, lògic o real el que cap esperar és que la por s’activi. Però sempre s’activa la por només davant estímuls realment perillosos? Tots sabem la resposta: no. La por, massa sovint, s’activa davant estímuls que no són realment perillosos, com per exemple: davant de gossos petits i inofensius o de sortir al carrer.\nPerquè tenim pors irracionals?\nLa clau per comprendre aquest fenomen està al contingut del nostre pensament. El component cognitiu de la por. Davant d’un lleó, a més d’activar-se el component fisiològic que ens facilita fugir o lluitar, també s’activa el component cognitiu: Aquest lleó té molta força a la seva mandíbula, és més gran que jo, és més fort que jo, pesa més que jo, corre més que jo, etc. Tota aquesta sèrie de coneixements, creences, pensaments són les que fan activar de manera automàtica la reacció fisiològica de la por i són pensaments que són veritat. No són exageracions ni distorsions.\nEl problema ve quan els nostres pensaments i creences davant d’un determinat estímul són irracionals, exagerats, distorsionats… de manera que l’estímul s’acaba percebent com a perillós i s’activa la por amb tots els seus components: fisiològic, motor i cognitiu, que fan que ens comportem fugint de l’estímul o evitant-lo.\nI llavors, què és l’ansietat?\nL’ansietat, en realitat, és molt semblant a la por, per no dir el mateix. La diferència radica en el tipus d’estímul que els desencadenen i també en el tipus de resposta.\nParlem de por si l’estímul que la desencadena és concret: un objecte, una persona, una situació molt concreta, etc. i la resposta és més fisiològica que cognitiva. Per contra, parlem d’ansietat quan l’estímul és més situacional i menys concret i la resposta més cognitiva.\nI les fòbies?\nLa por i l’ansietat es converteixen en fòbia quan la resposta davant l’estímul és desproporcionada, molt potent i la seva intensitat ens porta a comportar-nos de manera desadaptativa fins al punt de veure’s afectada l’adaptació a l’ambient familiar, social i escolar.\nQuè hem de fer davant les pors dels nostres petits?\nSi són pors evolutives no ens hem de preocupar, són normals a determinades edats i s’acaben anant soles.\nSi no són evolutives haurem d’intentar diferenciar si és por, ansietat o fòbia. Si és fòbia, perquè la resposta es massa intensa, desadaptativa i està afectant a la vida del nen/a, haurem de consultar amb un professional per poder treballar-la de manera adequada cap a la seva desaparició.\nSi és por o ansietat, hauríem de diferenciar si és una por racional o irracional. També hauríem de tenir en compte si podria ser una por apresa d’algun dels progenitors i potser ens adonem que nosaltres també tenim pors irracionals que convindria qüestionar perquè les estan aprenent els més petits de la casa.\nSi ens resulta difícil fer aquestes distincions es pot consultar amb un professional per aconseguir entendre-ho millor, sortir de dubtes i donar una resposta més adaptativa pels nostres fills/es.\nQuan estem davant d’una por irracional el que podem anar fent són dues coses: no promoure conductes d’evitació sinó tot lo contrari: ajudar-los d’una manera calmada i amb normalitat a enfrontar-se mica en mica a l’estímul que produeix la por. Amb això el que volem aconseguir és que la reacció fisiològica de la por vagi desapareixent a mesura que el nen/a va aprenent que l’estímul realment no és perillós. A la vegada, convindria anar preguntant els perques d’aquesta por per qüestionar, des de la lògica, la irracionalitat de la resposta i d’aquesta manera volem aconseguir que vagi desapareixent el component cognitiu.\nSi la resposta del nostre fill/a davant la no evitació de l’objecte temut és massa negativa i li genera massa patiment, cal consultar amb un professional.\nNo sempre és senzill fer aquesta tasca però us animo a intentar-ho perquè en casos de pors no molt grans pot donar bons resultats encara que ho facin persones no professionals com, per exemple, els pares.\nPatricia Vilchez Las Heras\nEnsenyament i ús de les Autoinstruccions\nTrenquem el tabú, parlem de suïcidi i salut mental\nUn joc sexual: Descobrint el teu paler\nLa bona comunicació\nAvinguda Martí Pujol, 260\nentresol 1 08911 Badalona\nMatins - M. 617804100\nTardes - M. 635490096\nSant Leopold, 101 Of. 107 08221 Terrassa.\nHoraris atenció telefònica\nDilluns a dijous: 9:00h - 20:00h\nDivendres: 9:00h - 19:00h


El-vessament-de-productes-toxics-al-riu-Besos - Departament de Biologia Evolutiva, Ecologia i Ciències Ambientals - Facultat de Biologia - Universitat de Barcelona - Universitat de Barcelona\nEl vessament de productes tòxics al riu Besòs\nNotícies | 18-12-2019\nEl passat dimecres, 11 de desembre, es va produir un vessament de productes tòxics al riu Besòs durant l’incendi d’una indústria a Montornès del Vallès que va provocar una notòria mortaldat de peixos. Si bé els peixos han estat els qui s’han fet visibles a l’impacte, el vessament ha afectat a la resta d’organismes de l’ecosistema (algues, macròfits i invertebrats) i els compostos tòxics poden estar-se acumulant a la xarxa tròfica.\nAls mitjans de comunicació, s’ha especulat molt sobre el retrocés de l’estat de conservació del riu i s’ha comparat amb el deplorable estat en què es trobava durant la dècada dels vuitanta, quan va ser declarat un dels rius més contaminats d’Europa. L’abast de l’impacte, no obstant, només pot ser avaluat a través d’estudis científics.\nAvaluació de l’impacte sobre la comunitat de peixos\nA la comunitat de peixos del riu Besòs hi viuen set espècies, quatre de les quals són autòctones (l’anguila, el barb de muntanya, la bagra i la llisa llobarrera) i tres al·lòctones (la carpa, la gambúsia i el llopet de riu). Una d’elles, l’anguila, és una espècie catalogada per la UICN (Unió Internacional per a la Conservació de la Naturalesa) dins la categoria “CR” (en perill crític d’extinció).\nA causa del vessament esdevingut a Montornès del Vallès, l’ACA (Agència Catalana de l’Aigua, Generalitat de Catalunya) ha declarat l’emergència ambiental al riu Besòs i ha encarregat un estudi per determinar l’abast de l’impacte a l’equip de recerca en biologia, ecologia i comportament en peixos d’aigua dolça de la UB que dirigeix Dolors Vinyoles, professora agregada del Departament de Biologia Evolutiva, Ecologia i Ciències Ambientals de la Facultat de Biologia de la UB. L'equip de recerca és coneixedor d’aquest ecosistema ja que, per encàrrec de diverses administracions públiques, hi està realitzant prospeccions periòdiques de peixos des de l’any 2006. En l’estudi, que s’inicia aquesta setmana, també hi participaran experts d’altres institucions (IDAEA-CSIC i UAB).\nExpectatives sobre la recuperació del riu\nL’equip de recerca de la UB, al llarg dels anys d’estudi al Besòs, no ha pogut constatar la reproducció de les espècies de peixos autòctones al tram baix del riu. A excepció de l’anguila i de la llisa llobarrera, que són espècies migradores que es reprodueixen al mar, al curs baix del riu no s’hi solen presentar individus joves nascuts durant l’any. Les poblacions de barb de muntanya i de bagra tendeixen a estar desestructurades i es troben constituïdes per individus d’un estret rang de mides.\nAixò pot ser degut a que la reproducció tingui lloc en trams superiors de la conca (generalment en millor estat de conservació) i que la recolonització de peixos riu avall es produeixi, de manera periòdica, per l’efecte de les pluges i per l’arrossegament d’individus. Els rius urbans, com el Besòs, solen nodrir-se d’aigües depurades riques en nutrients (compostos nitrogenats i fosfats) i en compostos emergents (productes farmacèutics, entre d’altres) .\nTots aquests compostos, amb el temps, acaben per produir afeccions cròniques que escurcen la vida dels peixos i en dificulten la reproducció. Els rius urbans, per tant, són ecosistemes molt vulnerables. És per això que es fa molt difícil predir quan de temps trigarà l’ecosistema en recuperar-se però les condicions ambientals del riu han millorat substancialment en relació a les que presentava el riu ara fa 30 anys, fet que permet tenir unes expectatives moderadament optimistes pel que fa al període de recuperació del tram afectat a un estat similar al d’abans d’aquest impacte. Les estacions depuradores d’aigües residuals (EDARs) seguiran funcionant, les administracions públiques seguiran treballant per recuperar i millorar l’ecosistema, i la ciutadania seguirà vetllant per aquest riu que discorre, en bona part, per un paisatge urbà i industrial que necessita que en tinguem una especial cura.\nProfessora Agregada. Departament de Biologia Evolutiva, Ecologia i Ciències Ambientals (BEECA). Facultat de Biologia.


Les llegendes no són històries falses, ni tampoc “fake news” que diríem avui. Tenen un rerefons històric. Cal diferenciar-les de les faules, contes o mites. No són el mateix les narracions de la Caputxeta Vermella (conte), la de la Llebre i la Tortuga (faula), Joc de Trons (Mite) o l'episodi de Girona amb “les Mosques de Sant Narcís” (llegenda). Avui que coneixem l'actualitat gràcies a diaris digitals i xarxes socials ens és fàcil caure amb notícies falses o distorsionades, que reenviem i compartim com si res, i en canvi, fem mofa de les llegendes que explicaven els nostres ancestres que, per sort, encara es conserven.\nPer comprendre el sentit de les llegendes cal contextualitzar-les i fer-ne un estudi crític. És una de les característiques d'aquest llibre. Realment, el que fa una llegenda és “embellir” la història, fer de la història una poesia, dit d'una altra manera: “una llegenda és la poesia de la història”. Fins i tot, el papa Benet XVI va arribar a escriure que “Sovint les tradicions locals són una font més fidedigne que les notícies escrites”\nEn ocasions, s'han usat les llegendes perfumades d'història per explicar o omplir allò que la història no ha pogut explicar per manca de dades documentades. També han servit per catequitzar, moralitzar, atemorir, estimar ... Totes tenen un sentit.\nDes de que existeix la humanitat, explicar llegendes ha estat una forma d'entreteniment. Cal viatjar en el passat per comprendre-les millor. Pensem que els nostres ancestres es regien per l'horari solar i que en ple hivern de seguida era fosc. En temps de glaçades i de fred, la família es reunia al vespre al voltant de la llar de foc per resar el Rosari, comentar la jornada, fer torrades, i després, entre postres de músic, pares i avis explicaven narracions. Les llegendes passaven de poble en poble a través de mercaders, comerciants, cronistes; es difonien a les tavernes, en els mercats i fires, i moltes d'elles les pròpies viles se les feien seves. Es propagaven de forma ràpida en temps que no existien ni correus electrònics ni els WhatsApps d'ara. Serà bo tornar a tenir com a exemple aquestes narracions tant riques que ens brinda l'etnografia catalana alhora d'entretenir-nos i per què no, formar-nos històricament i humanament. Això és el que pretén aquest llibre.\nEditorial: L'Arca (Redbook ediciones)\nPublicat: estiu 2018\nForma de comprar-lo: a qualsevol llibreria.\nConsulta l'índex del llibre clicant +info\nLlegeix i descarrega la nota de premsa +info\nMira l'entrevista que em va fer el periodista Jordi Grau a TV Girona + info\nEscolta l'entrevista que em va fer el professor Sebastià D'Arbó la matinada del dissabte 12 de gener en el seu programa "Misteris". Escolta'l clicant aquí. (A partir del minut 15)\nConsulta el meu canal de YouTube per veure els videos promocionals d'algunes de les llegendes esmentades en el meu llibre +info\nPresentació del llibre. El 4 d'octubre de 2018 es va presentar a la llibreria Empúries de Girona. Va anar a càrrec del periodista Jordi Grau. +info.\nEl Monstre de Banyoles tal i com surt representat en el llibre "1001 llegendes i mites de Catalunya", obra de "El Marquès".


Com collir bolets? Recomanacions en cas d’ntoxicació. | CAP Valls Urbà\n← Vacuna’t sense cita prèvia a Valls i Tarragona!!\nI vosaltres, ¿feu servir la guia del plat saludable? →\nRovelló, fredolic, camagroc, gírgola… A Catalunya la tradició boletaire és ben coneguda.\nCal vigilar: alguns bolets són tòxics i molt perillosos. No caiguis en mites per detectar-los; molts són falsos i poden induir a errors greus.\nQuina és la millor manera de collir bolets\nSeguiu aquests consells per assegurar-te que allà on n’has agafat un en tornarà a créixer un altre.\nAquesta entrada s'ha publicat en Consells, Medicina de família, Recomanacions, Salut comunitària, Seguretat dels pacients i etiquetada amb Alletament, Comunitat, intoxicacions. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


general – Música Primitiva Apolo d'Alcoi / Notícies\nDesapareix el Centre Instructiu Musical Apolo\nLa Primitiva amb nova denominació absorbeix tot el llegat material d’Apolo\nPMB. En el matí del diumenge 5 de juny, els socis numeraris del C.I.M. Apolo i la Corporació Musical Primitiva van ser convocats en Assemblea General Extraordinària per la Junta Directiva. Segons l’ordre del dia, el punt a debatre era la fusió per absorció d’Apolo a càrrec de La Primitiva amb els consegüents precs i preguntes. Amb la presència de l’assessor jurídic de la FSMCV, Joaquín Soler, aquest punt de l’ordre va ser aprovat per unanimitat. D’aquesta manera, tot el patrimoni material i intangible que pertanyia al Centre Instructiu Musical Apolo passarà a ser propietat de La Primitiva amb una única adreça fiscal.\nJa en el segon punt de l’ordre del dia de la convocatòria de La Primitiva, es van analitzar els canvis pertinents per a l’aprovació dels nous estatuts, els quals han afectat de forma mínima en aquells articles que referenciaven Apolo i aquell en què s’expressa el any de fundació, qüestió que s’ha volgut actualitzar i reflectir després de les noves investigacions. Finalment, a fi de preservar en la memòria el nom de la societat extingida, es va acordar la nova denominació: Música Primitiva Apolo d’Alcoi, avisant els socis que l’esborrany dels nous estatuts seran facilitats ben aviat. L’Assemblea va finalitzar amb un esmorzar de germanor als jardins de la societat. (Fotos: P. Martínez)\nPágina 1 Página 2 … Página 133 Siguiente página


Història de la Moixiganga - Moixiganga de la Geltrú\nLa moixiganga és una dansa que va ser introduïda al Gran Penedès cap el segle XVIII però la sort que ha tingut a cada localitat de la comarca ha estat diferent. Seguidament ens centrarem en la història passada i actual de la Moixiganga de la nostra ciutat.\nAntecedents de la nostra Moixiganga\nPossibles motius de la desaparició\nA l’any 1850, la moixiganga també surt per la festa de les Neus la qual s’estava convertint en la festa major de la vila en prejudici de la de Sant Antoni. Aquest mateix any l’Ajuntament paga per primer cop les despeses dels balls que sortien per la festa de les Neus. Fins aleshores era l’Església de Sant Antoni l’encarregada de cobrir les despeses de les sortides de la moixiganga que únicament es feien per commemorar la festivitat del Sant. Això es degué a la voluntat de la burgesia industrial de propulsar la festivitat de les Neus i degradar la de Sant Antoni que encara representava la base econòmica agrícola que començava a dissoldre’s a la nostra vila.


Dovella 133 publica la segona part de les comunicacions de les IX jornades de patrimoni\nCentre d'Estudis Bages / 20 de maig de 2022\nEl Centre d’Estudis del Bages acaba de publicar el número 133 de la revista cultural de la Catalunya Central DOVELLA que inclou la segona part de les comunicacions de les IX Jornades de Patrimoni dedicades a la preservació de torres i castells, amb els articles següents: “El conjunt monumental del castell de Sallent”, d’Eduard Píriz i Gonzàlez; “El castell de Castellet”, d’Òscar Trullàs Ledesma, i “El castell de Berga abans de l’edat moderna”, de Xavier Campillo i Beses.\nLa revista inclou també d’altres articles: “Una església manresana de Maurici Vilomara”, d’Ovidi Cobacho Closa; ”Els alcaldes de la II República a Castellnou de Bages”, de Montse Perramon Augé; “Pobles de noms feudals, clericals, ridículs i troglodites (1937), de Miquel de Crusafont i Sabater, així com un passeig geològic per “L’antic terme de Relat”, de Josep M. Mata i Perelló i Josep Girabal i Guitart.\nFinalment, en les seccions habituals de la revista destaquem: el document inèdit sobre “Les noves claus d’algunes portes de les muralles de Manresa l’any 1599” i la imatge “El castell de Castellar en el primer terç dels s. XX”, tots dos de Marc Torras Serra, i el patrimoni de la societat industrial, de Jaume Perarnau i Llorens, és sobre “La torre del gas de Sallent”.\n20 de maig de 2022 en Notícies, Revista Dovella. Etiquetes: bages, Dovella, revista\n← Visites guiades a la Fàbrica Nova, el cap de setmana del 14 i 15 de maig\nArriba a Manresa el IX Congrés d’Història Moderna de Catalunya dedicat a la figura de Sant Ignasi →


30 de agost de 2020 – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nDaily Archives: 30 de agost de 2020\nComunitat Valenciana, inicio, NotíciesBy c.sorli 30 de agost de 2020\nLa Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública ha llançat una nova campanya de conscienciació en la qual participen testimoniatges reals de persones que han patit la malaltia i els seus efectes en algun moment de la pandèmia. L’objectiu d’aquesta campanya és mantindre informat al ciutadà per a seguir les recomanacions d’higiene i seguretat per…\nL’Organització de Consumidors i Usuaris adverteix de la lletra xicoteta de les tarifes il·limitades de mòbil\nL’Organització de Consumidors i Usuaris (OCU) ha analitzat les tarifes amb crides i dades il·limitades. Aquesta anàlisi s’ha dut a terme per a comprovar si realment són il·limitades i verificar com informen els consumidors sobre les seues característiques. Per a això, OCU ha utilitzat les pàgines web i també ha contactat amb els serveis d’atenció…\nLa sol·licitud del ‘Xec Tutories Internacionalització’ de l’Ivace finalitza el 30 de setembre\nLes empreses valencianes poden sol·licitar fins al pròxim 30 de setembre les ajudes ‘Xec Tutories Internacionalització‘ de Ivace Internacional. D’aquesta manera, l’Ivace es fa càrrec de fins al 90% de les despeses de contractació del personal expert amb aquest programa cofinançat amb fons Feder. La tramitació del procediment serà electrònica a través de la pàgina web…


Recuperem xifres de matriculacions tot i caure un 2,7% - Fecavem\nRecuperem xifres de matriculacions tot i caure un 2,7%\n03/08/2020 Fecavem\t0 Opinions\nEn total, al juliol, es van vendre 16.927 unitats, xifra que suposa un increment del 40,7% en relació al juny. Les patronals han atribuït aquestes xifres als plans d’ajuda a la compra posats en marxa pel govern el mes passat. En l’acumulat de tot l’any, però, les matriculacions encara són un 40,7% menys que els set primers mesos del 2019. Al conjunt de l’Estat, les vendes de turismes i tot terrenys van augmentar un 1,1% al juliol, fins a les 117.929 unitats. En l’acumulat, però, el descens encara és del 43,4%, fins a les 457.782.\nSegons ha informat la patronal catalana Fecavem, per demarcacions la venda de turismes i tot terrenys ha augmentat a Girona -un 5,2%, fins als 1.650- i a la de Tarragona -un 9,7% més, fins als 1.533-. En canvi, han retrocedit a Barcelona, un 3,9%, fins a les 13.107 unitats, i a Lleida, concretament un 19,2%, fins a les 636. Pel que fa l’edat mitjana del parc automobilístic català, se situa en 11,8 anys.\nTot i aquestes millores, Fecavem considera que “queda molt camí per recórrer” i ha demanat l’activació del registre “el més aviat possible” del Pla Renove i Moves, previstes pel mes de setembre. “Fer-les actives ajudaria a una activació major del nostre sector”, afegeix.\nD’altra banda, Anfac, Faconauto i Ganvam celebren que l’impuls de les vendes estan tenint conseqüències “molt positives” en la recuperació de l’ocupació en tota la cadena de valor. Així, els concessionaris ja tenen el 90% de les plantilles treballant, al voltant de 150.000 persones a tot l’Estat, i a les fàbriques els ritmes de recuperació superen el 85%.


d’agost 19, 2014\nAvui he anat a parar a un blog suec que no coneixia. Buscava sushi per altres coses, però quan he vist com de dolç i llaminer era tot plegat, m’han vingut unes ganes terribles de compartir-ho amb vosaltres. Les imatges i les explicacions les podeu trobar en suec i anglès a Pysselbolaget. Jo intentaré fer-ne una traducció amb comentaris:\nEls suecs tenen la tradició de deixar a la mainada menjar dolços els dissabtes (aqui, al contrari, els droguem cada dia amb sucre i xocolata, hehehe). Un bonic dissabte d’agost del 2013, la Karin i la Freja van fer un taller amb gomes i núvols.\nLa majoria de gomes les podeu comprar a granel a les botigues, sincerament, ara no recordo quina NO podeu trobar… vaja, que tot ho teniu i fins i tot podeu crar-ne de formes rares i tot per sorprendre la gent.\nEl que és important, perquè la cosa tingui aspecte de sushi (si, això farem!), és que la majoria de formes siguin com corretges o cintes. O una part plana per poder-hi apilonar altres parts.\nSi les peces són massa llargues, talleu-les. De fet, jugueu partint els dolços per la meitat, ajunteu diferents sabors… hi ha milers de combinacions!\nUn cop acabeu de muntar les peces, busqueu una bona safata de fusta (una simple planxa de fusta de 3 centímetres de gruix també serveix) per posar-los imitant les cartes del restaurant). La manera COM es posen les coses és molt important a la cultura oriental!\nHi ha una marca, la Kracie, que ja he comentat recentment un dels seus productes aquí, que també té un kit per fer sushi dolç. Aquest però, ja ve tot preparat i per tant, no hi ha tanta imaginació ni experimentació amb els dolços que no són fets ni pensats expressament per fer sushi dolç. Jo recomano perdre uns quants minuts a la botiga comprant rareses.\nFoto: Jordan & Dillan\nTambé hi ha altres webs on podeu trobar material i idees d'aquestes: WikiHow, Jordan & Dillan, Ninja Baking, The cutest little house o a la mateixa Pysselbolaget. Fins i tot, podeu buscar vosaltres mateixos "candy sushi" o "sushi candy" per trobar el més nou i original.\nJaponès Kracie Pysselbolaget Rareses Sushi sushi candy sushi dolç sweet sushi\nEtiquetes de comentaris: Japonès Kracie Pysselbolaget Rareses Sushi sushi candy sushi dolç sweet sushi


El festival Sons del Món incorpora Pablo López i Els Amics de les Arts per aquesta edició del 2020 - Empordà\nEl festival Sons del Món incorpora Pablo López i Els Amics de les Arts per aquesta edició del 2020\nACN 18.06.2020 | 13:09\nUn dels concerts de la 12a edició del festival Sons del Món Empordà. ACN\nUn dels concerts de la 12a edició del festival Sons del Món Empordà.\nEl cantautor malagueny Pablo López i Els Amics de les Arts s'incorporen al cartell del festival Sons del Món que se celebrarà a Roses aquest 2020. D'aquesta manera, el festival afegeix dos noms més als tres que ja havia presentat, Sopa de Cabra, Manel i Satay Homas. López actuarà el 13 d'agost en un format íntim a la Ciutadella de Roses acompanyat únicament del seu piano, en un espectacle batejat sota el nom de 'López piano y voz'. L'endemà ho faran Els Amics de les Arts en un format acústic i que repassarà clàssics de la banda amb la proposta 'Els dies més dolços'. Sons del món té previstos fins a nou concerts a l'espai de la Ciutadella amb les mesures de seguretat pertinents.


Publicat el 26.05.2022\nTractaments fitosanitaris a l'arbrat per controlar les plagues\nAquesta setmana s'apliquen tècniques de banys de sabó i endoteràpia en diverses zones de til·lers i plàtans\nEls Serveis Urbans i Espai Públic de l'Ajuntament d'Argentona han iniciat aquesta setmana diversos tractaments fitosanitaris per combatre la plaga del pugó i del tigre del plàtan.\nAixí aquests dies s'han dut a terme banys de sabó a zones amb exemplars de til·lers del carrer Canigó i del barri de Cirés, i aquest divendres s'aplicarà tècniques d'endoteràpia als plàtans de la plaça Nova i de la plaça de Vendre.\nL'endoteràpia consisteix en la injecció al tronc de l'arbre d'un producte fitosanitari específic. Es tracta d'un sistema innocu, d'aplicació senzilla que evita fer ús deproductes fitosanitaris químics, que poden contaminar el medi ambient, reduir la biodiversitat i afectar la salut dels ciutadans.\nAquestes actuacions s'inclouen en el pla de gestió del verd urbà d'Argentona, que inclou el control de plagues amb sistemes de Gestió Integrada de Plagues. Entre els objectius del pla es troba la reducció de l’ús de productes químics a la ciutat per afavorir la biodiversitat i preservar el medi ambient.