Les unitats de mesura del Sistema Internacional (VI): una història de la candela (i d’altres unitats de radiació) | Des de la Mediterrània\nPàgina d'inici › Ciència i Tecnologia › Les unitats de mesura del Sistema Internacional (VI): una història de la candela (i d’altres unitats de radiació)\nLes unitats de mesura del Sistema Internacional (VI): una història de la candela (i d’altres unitats de radiació)\nPosted on 29/10/2011 by didaclopez\nQuan hom va construir el Sistema Internacional d’unitats a partir del sistema MKS (metre-quilogram-segon) va creure necessari definir tres unitats base addicionals. En les setmanes anteriors hem vist com per als fenòmens electromagnètics es definí l’amperi com a unitat d’intensitat de corrent elèctric, i com el grau kelvin (després, senzillament, kelvin) fou definit com a unitat de temperatura termodinàmica. La sisena unitat base havia d’ésser la unitat d’intensitat lluminosa, la candela. Més tard, hom afegí el mol (unitat de quantitat atòmica/molecular), que ara ocupa el sisè lloc entre les unitats base, desplaçant la candela. La definició de la candela ha restat immutable: “la candela és la intensitat lluminosa, en una determinada direcció, d’una font que emet radiació monocromàtica de freqüència de 540•1012 hertzs i que té una intensitat radiant en aquella direcció de 1/683 watts per esteradian”. El hertz (Hz), com vam veure, no és més que una forma d’expressa 1 cicle/segon (és a dir que 1 Hz = 1 s-1). El watt (W) és la unitat de potència del Sistema Internacional (1 W = 1 kg•m2•s-3). Així doncs, la definició de la candela depèn de la del metre, la del quilogram i la del segon. Però, i l’esteradian? L’esteradian és una de les unitats amb les quals s’expressen els angles en el Sistema Internacional, i potser hauríem de començar per aquesta qüestió.\nEls angles en el Sistema Internacional\nL’angle és la figura formada per dos raigs que comparteixen un punt final, el vèrtex de l’angle. L’obertura angular és una magnitud adimensional, i és per això que les unitats angulars no apareixen en el llistat d’unitats bàsiques (i derivades) del Sistema Internacional d’unitats.\nL’angle nul és el d’obertura nul·la, i l’angle obert és el d’obertura màxima. A mig camí entre els dos hi ha l’angle pla. L’angle recte (o quadrant) té la meitat justa d’obertura que l’angle pla. Podem prendre l’angle recte com a una unitat angular, i dir que l’angle pla són dos angles rectes, i l’angle complet en són quatre.\nEntre els antics babilonis, l’angle unitari era l’angle del triangle equilàter. La suma dels tres angles del triangle equilàter (i de fet, de qualsevol triangle) és igual a un angle pla. Així doncs, un angle pla equival a tres angles d’aquesta mena, i un angle complet a sis. L’angle del triangle equilàter equival a dos terços d’un angle recte. Els babilonis també empraven altres unitats angulars més petites, per exemple subdividint l’angle del triangle rectangle en 24 parts o en 30 parts.\nL’angle complet equival a la circumferència. Eratòstenes emprava un sistema d’unitats angulars basat en subdivir l’angle complet en 60 subunitats. En aquest esquema, l’angle recte es composa de 15 subunitats, i l’angle del triangle rectangle en 10. Eratòstenes va calcular que la diferència latitudinal entre les ciutats d’Alexandria i de Siena, a Egipte, era d’una subunitat angular i un quart, i va poder deduir així, a partir de la distància entre les dues ciutats, la longitud del meridià terrestre.\nLa rosa dels vents divideix la circumferència d’acord amb un sistema binari. De primer, divideix la circumferència en quatre angles rectes (N, E, S i O). I després cada angle recte en dos mitjos-rectes (N, NE, E, SE, S, SO, O, NO). Després hi ha encara una nova subdivisió (N, NNE, NE, NEE, E, etc.). La subdivisió següent deixa la circumferència dividida en 32 segments i, en navegació, es coneix com a “punt”. Cada “punt”, alhora, es pot subdividir en 4 quarts (la circumferència equivaldria a 128 quarts de punt). Cada quart encara es divideix en l’angle conegut com a “grau binari” (o “radian binari” o “brad”), unitat emprada per alguns paquets informàtics en el càlcul trigonomètric.\nTota una altra sèrie de divisions de la circumferència es basen en els números 6, 12 o 60. La circumferència de la Terra és dividida en 24 fusos horaris (angles horaris), i aquests poden ser subdivits sexagessimalment en minuts i segons.\nPerò la forma més habitual de computar un angle és a través del “grau sexagesimal”. La circumferència es divideix en 360 graus. Aquesta divisió fou afavorida pel fet que un any solar es correspon aproximadament a 360 dies solars (en realitat, a 365,2422…). Segons aquesta divisió l’angle del triangle equilàter és de 60º, i la de l’angle recte de 90º. Com que 360 és un nombre abundant, és fàcil fer-ne agrupacions de 2 (180º), de 3 (120º), de 4 (90º), de 5 (72º), de 6 (60º), de 8 (45º), de 9 (40º), de 10 (36º), de 12 (30º), etc. El grau sexagesimal es pot dividir en 60 minuts d’arc, i el minut d’arc en 60 segons d’arc. Cal recordar, però, que un fus horari es correspon a 15º de longitud, i que una diferència longitudinal d’1 segon de temps es correspon 15’’ de longitud.\nMolt menys popular és l’aplicació d’unitats decimals als angles. En aquest cas, l’angle recte és dividit en 100 graus centesimals (la circumferència en faria 400). Cada grau centesimal és divisible de nou, i en aquest sentit podem dir que un quilòmetre és la distància correspon a un centigrau decimal de latitud terrestre.\nEn les calculadores, els graus sexagesimals són abreujats com a DEG (de l’anglès, degree), i els graus centesimals com a GRA (de l’anglès, grade). La tercera unitat en discòrdia, la favoritat del Sistema Internacional d’unitats és el radian. A diferències de les altres dues, el radian és una subdivisió de la circumferència no basada pas en un nombre enter, ni tan sols racionals, sinó en el nombre pi. Pi és la relació existent (irracional i trascendent) entre el diàmetre de la circumferència i la longitud corresponent. El radian és l’angle format per un arc de circumferència que té la mateixa longitud que el radi de la circumferència. Així, la circumferència equival a 2•Π radians. Un angle recte equival a Π/2 radians.\nEl radian és la unitat bàsica de l’angle pla, és a dir de l’angle format per un arc de circumferència, en el pla bidimensional. En el volum tridimensional és possible definir “angles sòlids”. Si el radian és l’angle pla format de tal manera que cobreix un arc de circumferència igual al radi de la circumferència, l’esteradian (sr) és l’angle sòlid format de tal manera que cobreix un cap esfèric igual al quadrat del radi de l’esfera:\nEstrictament, la llum és la llum visible, és a dir la part de l’espectre de la radiació electromagnètica que és capaç d’ésser detectat per la retina (i el cervell) humans. En termes de longitud d’ona això es correspon a un interval de 380 a 740 nm (1 nm = 10-9 m), i en termes de freqüència a 405-709 THz (1 THz = 1012 s-1). La natura electromagnètica d’aquesta radiació la fa equivalent a les radiacions més energètiques (radiació ultraviolada, raigs X, raigs γ) i a les menys energètiques (radiació infravermella, microones, radioones).\nSi la càrrega elèctrica fonamental és l’electró, la llum pot entendre’s com una dualitat ona-corpuscle, en la qual el corpuscle és anomenat fotó. L’electró és un dels 12 fermions, i el fotó és un dels bosons.\nUna història de la candela com a unitat d’intensitat lluminosa\nLes recerques que conduïren a la formulació de l’electromagnetisme com a explicació comuna dels fenòmens elèctrics, magnètics i lluminosos, havien necessitat l’establiment de tècniques fotomètriques, de mesura de la intensitat i d’altres paràmetres lumíniques.\nÉs d’aquesta època on dates unitats com:\n– el candlepower anglès és la unitat d’intensitat lluminosa corresponent a la llum produïda per una espelma d’espermaceti pur de 1/6 lliures de massa i que crema a una taxa de 120 grans per hora. Cal aclarir que 1 lliura es correspon a 7.000 grans, de forma que aquesta espelma de referència s’hauria de consumir en uns 48 dies. L’espermaceti és l’oli o cera que es forma en les cavitats frontals del catxalot.\n– el hefnerkerze (HK) alemany és una unitat basada en la làmpada inventada per Friedrich von Hefner-Alteneck en 1884. Aquesta làmpada és de 40 mm d’alçada de flama i de 8 mm de diàmetre.\nHom impulsà una unitat estandarditzada, que superés les diferents unitats existents, i que emprés una definició basada en la física fonamental. Els treballs d’estandardització els dugué a terme la Comissió Internacional d’Il•luminació, juntament amb el Comitè Internacional de Peses i Mesures. En el 1946 es va definir una “nova candela”:\nEl valor de la nova candela és tal que la lluminositat d’un radiador complet a la temperatura de solidificació del platí sigui de 60 noves candeles per centímetre quadrat.\nEl radiador complet de la definició es correspon al “radiador de Planck”, també anomenat “cos negre”. Un “cos negre” és el cos físic ideal que absorbeix tota la radiació electromagnètica incident. El “cos negre” emet una radiació tèrmica que depèn exclusivament de la temperatura del dit cos. En condicions estàndards de pressió (1 atmosfera = 101325 Pa = 101325 kg•m-1•s-2) el platí es fon a 2041,4 K (= 1768,3ºC). A aquesta temperatura, doncs, un “cos negre” emet una radiació tèrmica de 60 “noves candeles”/cm2.\nEn el 1948, la 9ª Conferència General de Pesos i Mesures ratificava aquesta definició, així com la denominació de “candela” (que substituiria la denominació anglesa de “new candle”). En aquella mateixa Conferència s’encomanà al Comitè Internacional de fer un estudi internacional per crear un “sistema de mesures mundials”. Fou arran d’aquest estudi que, en el 1954, en la 10ª Conferència, es decidí que el Sistema Internacional havia de comptar amb sis unitats bàsiques. D’aquestes, tres eren les unitats de longitud, massa i temps, la quarta era la unitat d’intensitat de corrent elèctric, la cinquena la unitat de temperatura termodinàmia i la sisena la unitat de radiació òptica. En el 1960, en la 11ª Conferència, naixia oficialment el Sistema Internacional d’Unitats.\nEn 1967, en la 13ª Conferència, hom modificà la definició de la candela per tal d’explicitar les condicions de pressió i de temperatura:\nLa candela és la intensitat lluminosa, en direcció perpendicular, d’una superfície de 1/600000 m2 d’un cos negre a la temperatura de congelació del platí sota una pressió de 101325 N/m2.\nAquesta definició, com en l’anterior, depenia de les definició del metre, del quilogram, del segon i, més indirectament, del kelvin. La dificultat, però, es trobava en fer dependre la definició, d’una banda, d’una substància material (el platí) i de l’altra, d’un cos físic ideal (el cos negre).\nMalgrat que la definició de la candela es basés en el “cos negre”, la realització de la unitat quant al calibratge de fotòmetres es basava en tècniques radiomètriques. Això va fer que hom afavorís una redefinició de la candela que abandonés la referència al cos negre. En el 1979, en la 16ª Conferència es produí aquesta definició:\nLa candela és la intensitat lluminosa, en una determinada direcció, d’una font que emet radició monocromàtica d’una freqüència de 540•1012 Hz i que té una intensitat radiant en aquella direcció de 1/683 watts per esteradian.\nLa definició de candela passava a dependre de la del metre, del quilogram i del segon. Del segon, d’una banda, perquè l’invers del segon (l’hertz, Hz, o cicles per segon) serveix per definir la radiació monocromàtica referida (540 THz o 550 nm, que és d’una altra banda, en la regió de l’espectre del verd, envers la qual l’ull humà en condicions normals presentà la màxima sensibilitat). I de totes tres unitats, a través del watt. El valor de 1/683 (0,001464…) fou triat per tal que no hi hagués cap variació de valor entre la candela basada en el cos negre i la candela basada en la radiometria.\nEn el capítol següent veurem les diverses unitats fotomètriques que empra el Sistema Internacional d’unitats.\n‹ No podem escollir de qui ens enamorem\nVull que m’estimis menys ›


DES DE DINS 4. QUADERNS D'EDUCACIó EMOCIONAL I VALORS. VALORS (II) NOEMí FERNáNDEZ SELVA\nEls valors són referents en el nostre dia a dia i condicionen la nostra actitud envers els altres i amb nosaltres mateixos. Conèixer els valors que intervenen en el nostre desenvolupament personal i, també, a nivell col·lectiu permet un major coneixement i progrés en l'aprenentatge social i emocional dels nens.\nEn aquest sentit, es treballaran els valors tant a nivell individual com col·lectiu. I, així mateix, es considera el respecte i la tolerància juntament amb els drets dels altres i de nosaltres mateixos per aprendre a ser persones responsables. Per això, les activitats i reflexions que aquí es proposen afavorir una actitud positiva capaç d'afrontar qualsevol situació.


Blog 4t ESO i Batxillerat: de març 2017\nBlog dels alumnes i professors de 4t d'ESO i batxillerat\nApliquem les mates!\nSabeu com podem aconseguir calcular l'alçada d'un objecte més alt que nosaltres?\nAvui hem pogut fer-ho amb el nostre amic Tales i el seu teorema i calculant les nostres alçades i les llargades de les nostres ombres.\nHa estat una altra manera d'aprendre la utilitat i necessitat de saber de matemàtiques!\nPer ser un bon emprenedor cal compartir les experiències\nAlumnes de la matèria d'Economia i Organització d'Empreses del batxillerat hem participat d'un taller on professsionals de diferents àmbits ens han explicat les seves experiències en el seu sector de treball i com s'ho han fet per adaptar-se a la realitat canviant que s'han trobat els darrers anys.\nÉs un luxe poder conèixer l'experiències d'aquests emprenedors ja que ens ajuden a focalitzar el nostres estudis i el nostre treball.\nSaluete, sumus in iter Caesaraugusta\nEls alumnes de llatí de l'escola han viatjat fins a Saragossa per conèixer la ciutat romana i veure l'obra de teatre 'Les Bacants' d'Eurípides.\nAPS, una nova manera d'aprendre activament\nEls aprenentatges i serveis van prenent forma. Aquesta setmana uns alumnes de 4t d'ESO ens hem desplaçat fins a l'Hospital d'Arnau de Vilanova a conèixer com es recull, separa, conserva i es distribueix la sang provinent de les donacions que es realitzen al nostre territori.\nSortida de modalitat al batxillerat\nEls alumnes del batxillerat han marxat avui de sortida de modalitat. La idea és que cada alumne pugui conèixer una empresa o faci alguna activitat relacionada amb la modalitat que duu a terme al batxillerat.\nUns quants alumnes han gaudit del musical Scaramouche de Dagoll Dagom.\nUns altres han pogut conèixer per dins els platós de TV3.\nEls del tecnològic han viatjat fins a Montornès del Vallès per poder experimentar en un laboratori urbà que vol reduir la contaminació fluvial de les aigües residuals.\nPer exemple, sabies que un percentatge dels fàrmacs que prenem no els consumeix el nostre cos i va a parar als rius perquè les depuradores no ho poden treure? Sabies que els metalls pesants de moltes fabriques no poden ser eliminats de les aigües per molts filtres que posem?\nAquestes i més preguntes són les que vol resoldre aquest laboratori. Els nostres alumnes van poder experimentar com mètodes naturals i ecològics poden reduir els nitrats, residus sòlids...\nVa ser una experiència molt bona pels nostres futurs científics.\nFinalment, la resta d'alumnes van poder visitar les instal·lacions d'una de les empreses d'arquitectura sostenible i futurista més grans d'Europa: IDP http://www.idp.es/ca\nDesprés d'un esmorzar de rebuda amb xerrada entre diferents treballadors, els alumnes van poder escoltar experts de tots els departaments de l'empresa.\nAquesta visió va fer obrir els ulls als alumnes del funcionament real d'una multinacional i de com es desenvolupen projectes de gran envergadura.\nFinalment van poder visitar les instal·lacions i provar les últimes tècniques de realitat virtual per entendre com crear els projectes.\nVa ser realment una visita molt profitosa.\nDurant la tarda hem anat a visitar el Saló Educa on hem pogut informar-nos de tots els graus i cicles que es duen a Catalunya.\nEl mural del bicentenari ha quedat genial!\nAlumnes de 4t d'ESO han realitzat el mural del bicentenari mentre es realitzava el dinar de la solidaritat. De bon matí es van posar a la feina i fins ben entrada la tarda no es va poder donar la darrera pinzellada.\nUs mostrem unes fotos del procés que ha anat seguint i del resultat final.\nEls campions del concurs de carnestoltes ... de cine\nEls alumnes de 2n de Batxillerat A van gaudir de la pel·lícula, "El profesor de violín", com a premi d'haver guanyat el Carnaval amb el tema "El Circ". En el següent enllaç en podreu veure algunes imatges, tot just abans de començar el film. Va ser un èxit!\nTenims els de 4t a Itàlia\nJa tenim els alumnes de 4t per Pisa. Voleu dir que la torre està inclinada?\nSi voleu veu més fotos, cliqueu aquí.\nDéu ni do com s'ha viscut aquest carnestoltes!\nEls alumnes de 4t d'ESO i batxillerat s'ho han treballat força!\nHem tingut un gran circ, unes olimpíades, uns mexicans i americans mirant d'arribar a un acord, uns balls superxulos d'alumnes Higt School, grans actuacions de natació sincronitzada i unes senyals de trànsit que ens van amenitzar l'estona.\nFinalment la classe guanyadora va ser la del Circ.\nMireu, mireu, algunes de les fotos! I si en voleu veure'n més, podeu clicar a l'enllaç.\nVols rebre avís dels articles publicats? Fes-nos arribar la teva adreça electrònica.


Inicio Restauración Premio a la trajectòria para Miguel A. Torres\njulio 4, 2017 julio 4, 2017 Restauración, Vino\nL’Institute of Masters of Wine i la revista especialitzada ‘Drinks Business’ han concedit a Miguel A. Torres, president de Cellers Torres i membre de la quarta generació, el Premi a la Trajectòria 2017 (Lifestime Achievement Award). Aquesta distinció reconeix aquelles persones que són «excepcionals i inspiradores, amb tota una vida de compromís amb l’excel·lència en el vi«, segons l’organització, i són escollides cada dos anys pels Masters of Wine de tot el món.\nFins a la data han obtingut el Premi a la Trajectòria referents internacionals com Robert Mondavi (2005), Marchese Piero Antinori (2007), Jean-Michel Cazes (2011), baronessa Philippine de Rothschild (2013) i Hugh Johnson (2015). Miguel A. Torres es converteix en el primer espanyol que entra en aquest selecte grup.\nEl president de Cellers Torres va rebre el guardó en una cerimònia celebrada a Bordeus el passat 19 de juny, en el marc de la fira vinícola Vinexpo. Ho va fer de mans de Jane Masters MW, presidenta de l’Institute of Masters of Wine, que va comentar: «Després de més de 50 anys, Miguel Torres continua liderant el sector del vi de manera exemplar; encarna la missió de l’Institut pel que fa a excel·lència, interacció i aprenentatge. Està compromès amb la conservació del medi ambient invertint en R+D i, implementant iniciatives i compartint aquestes millors pràctiques per encoratjar a altres viticultors i elaboradors de vi «.\nMiguel A. Torres va dir que se sentia «molt honrat i orgullós» i va voler compartir el seu premi amb l’equip internacional de Torres i amb la família. «M’agradaria destacar especialment l’extraordinari treball, esforç i dedicació dels nostres col·laboradors i de la meva família. Són els que han fet possible que el celler estigui avui on està. Permeteu-me agrair de forma molt especial a la meva dona Waltraud, que em va ajudar a construir el nostre celler (i el mercat alemany) i criar els nostres tres fills – Anna, Mireia i Miguel – i, per descomptat, a la meva germana Marimar i al meu germà Joan Maria«, va assenyalar Miguel A. Torres.\nMiguel A. Torres va entrar al negoci familiar el 1962, després dels seus estudis universitaris a Barcelona i Dijon, on es va especialitzar en enologia i viticultura. És autor de nombrosos llibres, entre els quals destaca ‘Vinyes i vins’, publicat per primera vegada el 1977 i que compta ja amb 7 edicions revisades i actualitzades, en espanyol i anglès.\nDurant la seva dilatada carrera ha viatjat per tot el món. Parla anglès i francès, ha estudiat japonès i rus durant uns anys i admet que parla «de manera acceptable» l’alemany, després de més de 50 anys de matrimoni amb la seva dona alemanya Waltraud Maczassek.\nLa seva extraordinària contribució al món del vi ha estat reconeguda en múltiples ocasions durant aquests anys. El 1996 va rebre el càrrec de Gran Oficial de l’Ordre de Bernardo O’Higgins de Xile en reconeixement als seus serveis per millorar les relacions hispano-xilenes, així com per la seva contribució al desenvolupament del negoci del vi a Xile. També va rebre la Medalla d’Or de l’Ordre Civil del Mèrit Agrari, Pesquer i Alimentari el 2012 per part del Govern espanyol.\nL’Institute of Masters of Wine (IMW) és un prestigiós i influent organisme professional que aglutina a 355 Masters of Wine, repartits en 29 països. Aquest títol és el màxim a què pot aspirar un professional del món del vi, entre els que figures elaboradors, enòlegs, sommeliers, escriptors del vi, etc., i està reconegut internacionalment pel seu rigor.\nMiguel A Torres, premio, vino.


Econo Lodge Brownsville (TN) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 6 allotjaments a Brownsville (TN).\n2600 Anderson Ave., Brownsville, Brownsville (TN), Estats Units, 38012 - Veure al mapa\nSituat a Brownsville, Econo Lodge és el lloc perfecte per gaudir de Brownsville (TN) i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Econo Lodge és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Brownsville (TN).\nTots els comentaris (18) Parelles (6) Viatgers en solitari (7) Famílies amb infants petits (3) Famílies amb infants grans (1) Grups (2)\nAllotjaments a Brownsville (TN)


Els festivals de música tornen aquest estiu a Sitges - L'Eco de Sitges\nNinot durant la seva actuació en la passada edició del Festival Jardins de Terramar\nLes principals cites musicals de les nits d’estiu a Sitges es reinventen per garantir una oferta oberta a tots els públics. Programes alternatius, formats més reduïts i cartells amb protagonisme del talent local tornen a la cartellera musical. Imaginar un estiu sense música a Sitges és un malson. D’aquí la celebració de la recuperació del programa de les cites musical com el somni – desitjat– d’una nit d’estiu.\nEl tret de sortida serà l’11 de juliol, amb el concert –ja programat i no cancel·lat– del Petit de Cal Eril i Ninot, com a formació local. A partir de la segona quinzena del mes de juliol i fins el mes de setembre, les principals cites musicals de l’estiu – Sitgestiu Cultural, Festival Jardins Terramar, Concerts de Mitjanit i Barraques – confirmen una programació de concerts per aquest estiu amb totes les mesures de seguretat vigents, en diferents ubicacions i amb el talent local present en moltes de les programacions.\nS’estudien dates i diferents formats, i no es descarta alguna programació en línia. Són les principals propostes perquè la música no deixi de sonar, en un marc de nova normalitat, que exigeix control d’aforament, seients i mesures respecte les distàncies, però que ha certat la fòrmula per garantir una oferta de qualitat i prou eclèctica, per no deixar cap públic sense música en viu.\nTrobareu més informació i el detall del calendari a l’edició impresa de L’Eco d’aquesta setmana, i també en edició digital, a l’IQuiosc. cat.


El blog de l'Arnau Puig – De les subtileses i de les dissidències al barroerisme conductual\nDe les subtileses i de les dissidències al barroerisme conductual\nPosted 10 de June de 2014\nSí, em sento, em voldria sentir, en una societat refinada en la que fossin ateses no la fam ni el fred sinó les olors de les estances, els refinats gustos del paladar i els tactes i textures de les diferents fibres que ens vesteixen. Però la realitat quotidiana, el barroerisme conductual, no ho permeten. Tot és bast, ràpidament fet, seriat; s’ha perdut aquella tendència que era amatent a les subtileses de cada usuari, l’autèntica realitat per a qui i per a la que es fan les coses. Les flaires de les flors són per qui les sap gaudir, no perquè actuïn de desodorants.\nLa societat burgesa del XIX prohibia el suïcidi però n’admetia la seva vigència, que condemnava com una greu i punible falta social. Però quan els romàntics que optaren per no suïcidar-se s’empararen en la seva dissidència social, aleshores sí que els nous desertors socials foren perseguits i condemnats (Dostoiwski, Rizal).\nPer trobar pedaços al que estic insinuant he pensat de recórrer al que entenem com el gran mestre dels recursos del llenguatge, l’autor de la clàssica Retòrica (-c340, a.n.E), Aristòtil. No per afany de recórrer als clàssics per fugir de l’inaguantable present sinó per trobar en aquell mestre la justificació dels recursos del llenguatge. Sabem que entre els clàssics occidentals – i pel que vaig sabent també entre els de totes les altres cultures – inicialment la retòrica s’entenia com l’art de descobrir la realitat que la natura amagava als mots, però després la retòrica s’ha entès com la manera de servir-se del llenguatge per camuflar, amagar les veritats i les idees. Exactament el contrari del que inicialment entenem que era el llenguatge: la manera de posar, proposar, exposar, amb claredat, les realitats naturals i les intencions que guien els humans en el seu estar presents a les estructures socials (dic socials perquè, altrament, a la solitud no cal cap llenguatge: els millors poemes són els íntims, els no expressats, que no són ni planys ni goig sinó acompliments vitals). Doncs bé, el mestre clàssic consultat, el primer que fa és donar-nos els trets – altrament per tots coneguts i ratificats – des dels que actua el diguem-ne delinqüent, l’home dolent, el malfactor. Els homes fan el mal quan creuen que l’acompliment és possible, atès que pensen que el seu acte no serà descobert i, si ho fos, resultarà impune; però, si fos castigat, tanmateix el càstig anirà per sota del benefici que n’haurà tret del mal fet. D’entrada Aristòtil és ben clar: quan hom actua amb traïdoria perniciosa és perquè n’espera pràcticament la impunitat.\nEl següent llarg paràgraf ho especifica i aclareix amb detalls, pèls i senyals: Els que creuen poder cometre la injustícia el més impunement possible són el assistits per l’eloqüència, que són gent d’acció, que tenen una gran experiència processual, que tenen molts amics, que són rics. És sobretot quan es troben en els condicionants indicats que creuen poder cometre la injustícia; també quan tenen amics, servidors o còmplices; mercès a aquests entorns i mitjans poden actuar sense ser descoberts ni castigats. Encara més si són amic de les seves víctimes o dels seus jutges, atès que entre amics no es prenen precaucions contra la injustícia i hom sempre s’avé a acomodaments abans de procedir; per altra banda els jutges són favorables als seus amics; els excusen o els infligeixen penes mínimes. [Tot això és tan gros trobar-ho a la Retòrica que el traductor comentarista explica que aquí Aristòtil posa de manifest l’amoralisme metòdic i que l’orador – suposo que el filòsof sofista del moment – ho ha de tenir present per enfrontar-s’hi i corregir-ho. Amb un contra-parèntesi aquí dins; em sembla que aquell orador, aleshores sofista, ara actuaria en la meva persona: denunciar i, a més, exigir que a les obres de cultura aquest doble fons es posi de manifest i hi sigui inequívoc. Com quan Salvat-Papasseit va titular la seva revista, en homenatge a Ibsen, Un enemic del poble].\nDesprés de tots aquests tombs volia anar a parar a les obres plàstiques i poètiques contemporànies: han d’expressar, han de plasmar, descriure, enunciar i mostrar les tèrboles psicologies i tipologia caracterològica de tota aquests fauna. Unes ratlles poètiques, una esgarrapada, un brotxada de pintura a la tela, una inscripció feta amb guix o amb quitrà a qualsevol mur, han de ser signes i senyes denunciadors dels emboscats, dels camuflats que tenim a les institucions que pretenen regir-nos.\nLes arts, la creativitat, són per crear imatges netes, actives, funcionals, no emuladores de les realitats. I si al principi deia que necessitava retrobar-me amb les flaires, el paladar, el tacte i l’ull net era perquè no es pot tolerar cap més trampós camuflatge sota capa de retòriques ben tramades però fellones.


Cap Vermell - CAMÍ DE SANT JAUME DE GALÍCIA -13 La Galícia profunda. Primera i única punxada\nCAMÍ DE SANT JAUME DE GALÍCIA -13 La Galícia profunda. Primera i única punxada\n12/07/04 — La Galícia profunda. Primera i única punxada\nA les 6'45, el renou de la gent ens desperta. De qualsevol manera, com que hi ha maneres millors de passar la nit que dormint en terra, qui més qui manco deixa el sac sense gaire neguit. Arreplegam les nostres coses i miram de tornar la saleta al seu estat original, quant a distribució del mobiliari. El dia és clar però fred, almanco en aquestes hores. Prenem un cafè amb llet en el bar on sopàrem, en el campament mateix.\nA les 8'15 partim per carretera, cap a Samos, en franca baixada, on arribam abans de les 9'00. Aquí, en Joan agafa la bici de n'Ani i en Paco la seva i continuen cap a Sarria, on hi ha un taller: es tracta d'arreglar definitivament els problemes mecànics que vénen patint. Els altres visitam el gran monestir benedictí de Samos, certament impressionant per defora però molt prescindible en el seu interior. "Un monasterio sin biblioteca és como un campamento sin armas", diu la llegenda que hi ha sobre la porta de la biblioteca. Ja defora, anam a fer un cafetó, un suc... Avui és el dia d'una altre de les frases que han quedat impreses en el nostre cor: "El camino hay que gozarlo". No estic segur, però em sembla que ha estat cosa d'en Pere, que ho ha amollat no sé a qui. Però, sí, "hay que gozarlo".\nA les I2'30 arribam a Sarria, on ens trobam amb en Joan i en Paco, que ja han solucionat els problemes mecànics de les dues bicicletes, i enfilam cap a Portomarín, destí final del trajecte d'avui. En Pere, en Paco i jo anam pel camí; els altres tres van per la carretera. I el camí resulta una trampa mortal: el seu estat deixa molt que desitjar, en no pocs trams; les "corredoiras" ens obliguen a posar peu a terra cada dos per tres; alguna pujada és simplement impossible... però és bellíssim! Discorre gairebé sempre per entre boscs frondosos, ombrívols, i per paisatges immaculats de la Galícia de sempre.\nI quina és la nostra sorpresa quan, just davant la fita del km. 100'5 ens trobam amb n'Ani i en Genovard que ens esperen! N'Ani ens comunica que n'Olga s'ha embarcat en un bus cap a Portomarín. De fet, ja s'havia aixecat malament de l'estómac i a mesura que ha anat passant el dia s'ha sentit pitjor. La jornada d'ahir passa factura. Deixam constància gràfica d'aquest punt de trobada i seguim fins a Ferreiros, un llogaret amb olor de vaca, vertader paradigma d'una zona pagesa i ramadera pràcticament intacta: quatre gats i un moix... i un baret-menjador que no desaprofitam. Són les 15'10 i qui més qui manco té una bona gana. El menú de la casa (7 eur.) ens proporciona amanida i bistecs de vedella (boníssims), que ens reconforten. Per telèfon tenim notícies de n'Olga: ja és a Portomarín, descansant en el pavelló poliesportiu. Després de dinar ens miram la meva bicileta: tenc problemes amb la cadena: entre tots solucionam l'avaria, que no és altre que la rotura de la grapa que subjecta el disc de plàstic que protegeix els pinyons. La cosa, especialment gràcies a les habilitats de n'Ani i en Joan, queda arreglada.\nNo feim ni migdiada. Sortim cap a Portomarín tot d'una. El camí continua essent intransitable en molts de trams, amb les contínues baixades i pujades característiques, però anam tirant. En un moment determinat ens adonam que en Joan no ve. N'Ani i jo tornam enrere, el cridam per telèfon i resulta que ha punxat una roda. La primera i única punxada que hem tengut! Ben mirat, hem duit molta sort; ara, també s'ha de dir que ja no ho pagava! En Joan ens diu que no cal ni que anem a cercar-lo, que ja ha canviat la cambra d'aire i que ara mateix acabarà d'inflar i vindrà. Així mateix són ben curioses aquestes coses: la bicicleta d'en Joan és l'única pròpiament de muntanya, amb cobertes molt més reforçades que les nostres, i ves per on, ha estat l'únic que ha punxat. Casualitat.\nA les 18'00 arribam a Portomarín, un poble que fou engolit per una presa d'aigua i que fou reconstruït a dalt d'un turó veïnat. Just arribar, anam cap al poliesportiu (ja sabem que l'alberg és ple). El pavelló es troba en mal estat, per dir-ho suaument. No ha vist un mà de pintura fa molts d'anys. N'Olga dorm (com que no es trobava bé, com a mínim ha pogut accedir a un matalàs, cosa que per aquí ja és tot un privilegi). Ens rep la senyora Adela, l'encarregada, segons sembla, del pavelló, o això diu ella. És una dona xerraire que ens conta històries fantàstiques de soldats i de bagasses que volien fer servir les "seves" dutxes, i de com ella els va plantar cara. Ens treu un euro a cada un, "para el butano", que diu que paga ella de la seva butxaca, i tots el donam per ben gastat sols per poder ser partíceps de la seva loquacitat torrencial. Efectivament, la dutxa és calenta, però les instal·lacions estan tan deixades de la mà de Déu, que conviden a anar bruts.\nEn Pere diu que si fos de l'equip local se n'aniria a dutxar a ca seva. Amb tot, jo, com sempre, després de la dutxa veig les coses d'una altra manera. Ens instal·lam a un racó del pavelló, on evidentment haurem de jeure en terra, tret de n'Ani i n'Olga que han arribat a sengles matalassos. N'Olga diu que es troba una mica millor. Després de la dutxa, n'Ani l'acompanya al metge i nosaltres les esperam visitant l'església de San Nicolàs, dels segles XII/XIII, i que té una portalada monumental. Després anam a fer unes cervesetes. Quan tornen les al·lotes ens diuen que això de n'Olga no sembla res greu, una mica d'esgotament que li ha afectat la panxa, però el metge li ha recomanat dieta i descans. Demà llogarem un cotxe perquè pugui fer les dues darreres etapes amb comoditat.\nL'etapa ha estat curta, però complicada, dura, difícil, especialment el tram per camí. A les 21'00 som a la "Posada del Camino", a sopar. Menú del pelegrí (7'5 eur.) Bé. N'Olga menja arròs bullit, per això de la dieta. I no diríeu qui ens hi compareix, en el restaurant. Les alemanyes! Hi ha aplaudiments i gatzara. La gent que hi ha al menjador, que no sap qui són les nouvingudes, s'afegeix a la festa. Nosaltres ens regalam un Ribeiro. Un dia és un dia. I encara ens queden ganes d'anar a fer una altra cerveseta a un bar del poble i a iniciar una sessió de "garrafina" amb unes cartes que he comprat abans.\nA les 23'00 ja tenim els ossos en terra. Literalment.\n3 h. 21' 10


Pàgina web\thttp://www.cansole.cat\nTrucar 932 21 50 12\nFundat l´any 1903 és un dels restaurants clàssics de Barcelona, amb una excel·lent oferta gastronòmica basada en la cuina marinera tradicional, però al mateix temps incorporant les noves tendències com a conseqüència dels seus suggeriments quotidians, mantenint el sabor de sempre.\nEl local manté l'esperit de l'any que el va veure nèixer: rajoles de la època, taules de marbre blan, un mostrador dels d'abans... res ha canviat ni ha estat disfrassat amb noves tendències o estils. El blau de les parets recorda al mar, al mediterrani al que fa honor la cuina i les fotografies que un troba a tot arreu manté la memòria d'aquesta clientela de personatges famosos que han visitat el local algun cop o moltes.\nPer al vostre plaer han recuperat plats de cuina catalana de l'avia com cigrons estofats, llenties viudes, fricandó, el gran canaló de carn de vedella i porc amb foie i ceps, patata amb sèpia i escarxofa, sopa de ceba i cua de bou amb patates.\nA més podreu gaudir de:\nEntrants freds, calents i suggeriments del dia.\nArrossos, fideuas i rosejats\nDe 13:30 a 16h i de 20:30 a 23h\nBailli a la categoria de Maitre Rotiseur de la CHAINE DES ROTISSEURS\nHa sigut recomanat entre altres pel NEW YORK TIMES, LA VANGUARDIA,...\nGalardonat amb la conseció del permi NACIONAL de GASTRONOMIA als anys 19998, 1999 i 2000.\nEstà a moltíssimes guies a nivell mundial, reconeixent el bon fer d'aquesta casa a més de molts galardons recollits durant la seva vida.\nPoseeix la placa d'honor de la Generalitat de Catalunya al mèrit al Turisme\nConcesió del Premi Nacional de Gastronomia.\nA més en Josep María pertany a la Cofradia de l'Arròs del País Valencià.


Arriba el pic de calor amb l’ambient més tòrrid de l’any: Temps a Catalunya el dijous 25 de juny del 2020\nMolts punts de l’interior poden superar els 35º a les hores centrals del dia. Nous xàfecs de tarda al Pirineu\nper Xavi Segura dimecres, 24 de juny 2020 - 17:30h\nLes temperatures sembla que volen tocar sostre aquest dijous, 25 de juny, en el que sembla que serà el dia més tòrrid de la setmana i del que portem d’any. Un pic de calor que farà que les màximes puguin superar amb facilitat els 35º a diversos punts de l’interior, especialment a Ponent. Tot plegat amb sol, algunes bandes de núvols alts i prims i nous ruixats de tarda al Pirineu.\nPic de calor amb més de 35º\nLes temperatures toquen sostre aquest dijous amb màximes que rondaran o superaran els 35º a punts de la Catalunya Central, Ponent i vall de l’Ebre, inclús assolint els 37º. Pel que fa a la resta del territori, els valors diürns es mantindran entre els 37º i 33º amb un ambient de canícula, si bé a la costa i prelitoral els termòmetres es mantindran semblants al dia anterior. Xafogor marcada al litoral amb nit tropical.


Noticies de !nintendo! - Página 10\nNoticies de !nintendo!\nPàgina 10 de 13 • Comparteixi\nRe: Noticies de !nintendo!\npor Sogeking-TV el Dt 11 Jun 2013, 22:14\nPrimerament dir que la presentació de Microsoft m'ha semblat pura merda (xbox one inclosa), i la de Nintendo no em desagrada però no m'ha impressionat, m'esperava més d'ells ;-; Del SSB sembla molar el concepte de la introducció de Megaman, però si no fan cap innovació és un simple "refrito" dels anteriors Smash. Comparació SSB. Melee - SSB (Wii U):\nO sigui, és el mateix joc, joder.\nM'ha encantat la presentació de Sony i la PS4 (Give Life Back To Music FTW!), promet bastant com a consola de "nova generació" i ja s'han assegurat una gran part del públic amb Kingdom Hearts III i amb el simple fet que és region-free (cosa que la Xbox One no). En temes físics, m'agrada el disseny de la consola però no el mando. Conclusió: Bill Gates, l'has cagat.\nEn general: el pitjor E3 que he vist .-.\nUn últim detall:\npor RAtango el Dt 11 Jun 2013, 22:35\nUNA COSA UN MOMENT. ESTIC VEIENT EN UN ALTRE VIDEO QUE LA ENTRENADORA PERSONAL DE WIIFIT TAMBÉ ÉS PERSONATGE DE SMASH.\npor Grimmy el Dc 12 Jun 2013, 00:03\nRAtango escrigué: UNA COSA UN MOMENT. ESTIC VEIENT EN UN ALTRE VIDEO QUE LA ENTRENADORA PERSONAL DE WIIFIT TAMBÉ ÉS PERSONATGE DE SMASH.\npor usuaricabro el Dc 12 Jun 2013, 01:18\nshichi, gràcies per la referència a la meva localitat, una mica més i ploro.\nsogesito, en bill gates ja va marxar de microsoft no? Buenu a mi em sonava que s'havia jubilat ja.\ntango, pues... pues... pues si t'ho mires des de la perspectiva de que ja no t'anaves a comprar mai el joc encara et fa gràcia i tot xdd\npor RAtango el Dc 12 Jun 2013, 12:02\nHome XD però si a mi em caigués una wii u em compraria uns quants jocs (i a la merda la carrera) i estalviaria per uns quants més\npor Sogeking-TV el Dc 12 Jun 2013, 21:22\nJocs anunciats a l'E3 i les consoles per les que estaràn disponibles\npor Sogeking-TV el Dl 17 Jun 2013, 23:00\n"Nintendo is considering reviving older franchises", va dir Reggie Fils (president de Nintendo América) en aquesta entrevista a l'E3.\nSignifica això que tindrem l'oportunitat de veure un nou F-Zero, un Starfox o un Golden Sun decent? Espero que si\npor Shichibukai el Dv 21 Jun 2013, 20:58\nSogeking-TV escrigué: "Nintendo is considering reviving older franchises", va dir Reggie Fils (president de Nintendo América) en aquesta entrevista a l'E3.\nReconsiderar vol dir que ja havien decidit matar-les, i que per tant volien viure del casual tota la vida.\nPerò només del casual no es pot viure. Fot falta hardcore també.\nA veure com mouen fitxa i torna la Nintendo clàssica.\npor usuaricabro el Dj 29 Ago 2013, 11:10\nQue algú m'ho expliqui xddddd\noculus rift ja, i que es peti a les altres siusplau.\npor RAtango el Dj 29 Ago 2013, 15:39\nEh Eh EH a mi m'agrada. Té forma de torrada però això no vol dir que no sigui mona. Jo la trobo chachi, perquè el 3D se la repampimfla al 70% de la gent, i a sobre és compatible. Pos em sembla molt bé, perquè a sobre què pot valdre, 150 leros? Doncs jo m'ho compraria i podria jugar al ACNL, que em moro d'enveja cada cop que veig pantallazos de gent que el té.\nPerò òbviament tampoc res en contra de Oculus Rift, també m'agradaria provar-lo però segons he sentit la versió beta no és HD XD\npor Grimmy el Dj 29 Ago 2013, 16:20\nJo veig una mica tard per fer aquesta reflexió...\nSe suposa que el 3D es una revolució i que a partir d'alla es treballarà des d'aquest punt. Sincerament no li veig la gracia, a part de poder jugar als jocs de 3DS, no perque siguin fets per 3DS expressament sinó perque si ho haguessin pensat abans seria el mateix que la DS normal...\npor RAtango el Dj 29 Ago 2013, 19:40\nJo no li veig massa la revolució al 3D en consoles de pantalla plana. fins i tot a la televisió. (fins i tot al cinema).\nQue el 3D obri nous camins en jugabilitat i disseny de mazmorres o el que sigui... No sé. No crec que el que pugui canviar sigui tan revolucionari.\nEl 3D, en 360º (almenys ""270º"") o res.\nAra, que he de donar la raó al Grimmy parcialment: innovar innovar no estan innovant.\npor usuaricabro el Dj 29 Ago 2013, 20:37\nJo al 3d només li veig futur amb la realitat virtual, sinó fuera. (començo a semblar un fanboy de oculus rift xddddddd)\nNo si tango, a mi no em sembla malament que nintendo rectifiqui i tregui el 3d i faci una consola més econòmica. (bueno en realitat ja ho podrien haver intentat fer bé des del principi) A mi el que em sembla malament és que per mona que sigui és una portàtil que no és pot plegar i a menys que siguis un rapero del bronx difícilment podràs posar-la a la butxaca.\npor RAtango el Dj 29 Ago 2013, 22:09\nusuaricabro escrigué: A mi el que em sembla malament és que per mona que sigui és una portàtil que no és pot plegar i a menys que siguis un rapero del bronx difícilment podràs posar-la a la butxaca.\nBueno bueno bueno, aquí tenim un missatge que fer arribar a les oficines de Samsung i Apple\nTot i així ho segueixo veient bé perquè\n1. sembla una gameboy gorda\n2. tampoc sabem el tamany real\n3. pagaria més barat i podria jugar a jocs com ACNL o A Link Between Worlds\npor Grimmy el Dj 29 Ago 2013, 22:51\nEl que passa es que si algú s'havia comprat la 3DS pels jocs i no pel 3D, ha quedat ben futuda, comptant que el 3D si no t'agrada també el pots treure a la pròpia consola 3DS.\npor Shichibukai el Dg 13 Oct 2013, 20:10\nAquesta gent em vol arruinar. Aquest The Legend of Zelda és el que millor pinta té des de TWW.\npor sogeking7 el Dg 13 Oct 2013, 20:38\nPinta molt bé!! *_* I surt d'aquí no res...\n(Me l'apunto per l'estiu que ve perquè no tinc ni temps ni calés e.e)\npor RAtango el Dg 13 Oct 2013, 22:11\nACABAVA DE VEURE EL VIDEO!!!\njo tambe el vull *^*\npor Shichibukai el Dt 15 Oct 2013, 12:59\nSabia que calia esperar, i a mi ja m'han comprat.\n3DS XL: Nintendo revela dos ediciones de coleccionista de la portátil para Navidad\npor RAtango el Dt 15 Oct 2013, 13:59\ntot i que he de dir que la 3ds amb les fulles i les pomes de ACNL em pot moltíssim T____T però... NO NO NO i must resist\nper curiositat es sap el preu?\npor mechan el Dj 14 Nov 2013, 16:25\nEl 21 novembre 2013 surt ala venda a Japó per la 3Ds One Piece Unlimited World R.\npor mechan el Dv 22 Nov 2013, 18:31\nEl 5 de desembre treuran el videojoc 進撃の巨人〜人類最後の翼〜 (Shingeki no Kyojin: Jinrui saigo no tsubasa) per la 3ds.\npor Nafi el Dv 22 Nov 2013, 21:03\nCom fer que SnK sigui més gayer: fes-ne el joc.\npor Shichibukai el Dg 24 Nov 2013, 19:01\nI aquí podem veure a Eren lluitant contra el seu pitjor enemic: els titants dents de serra.\npor RAtango el Dc 18 Des 2013, 23:39\nQuina opinió us mereix aquest teaser?\nno està molt dopat, aquest Link? Sembla com un Link's Crossbow Training però del Skyward Sword.


El dijous 5 de maig s’estrena El seu nom és Sabine (Elle s’appelle Sabine), El Documental del Mes de maig. El film, dirigit per la reconeguda actriu francesa Sandrine Bonnaire, és un retrat de la seva germana Sabine, una jove autista de 38 anys. A través d’arxius personals acumulats durant 25 anys, Sandrine Bonnaire reconstrueix la vida de Sabine, una nena sensible i amb dons artístics evidents, convertida en una persona irreconeixible per culpa dels efectes devastadors d’una estada de més 5 anys en un centre psiquiàtric.\nCoincidint amb l’estrena a la Filmoteca de Catalunya, dijous 5 a les 19.30 hores, El Documental del Mes organitza un col·loqui que tindrà lloc després de la projecció i que comptarà amb la presència del Doctor en Psicologia Francesc Cuxart, consultor del projecte Autisme la Garriga i Marta Roca Fina, germana d’una persona amb autisme.\nA Barcelona, El seu nom és Sabine també es projectarà dijous 5 als Cinemes Girona, als Cinemes Méliès i als Cinemes Alexandra. A la resta de sales i municipis de la xarxa, es podrà veure al llarg de tot el mes. Per consultar sales i horaris: http://www.eldocumentaldelmes.com/ca/documentals/salas.html


L'Ajuntament preveu ampliar el parc de vivendes de protecció pública, en règim d'arrendament, en la zona de les Moreres, amb la construcció de 63 noves vivendes, la qual cosa suposarà una inversió de 6.339.428 euros. Així ho ha anunciat este matí el regidor de Desenvolupament Urbà Sostenible i president del Consell d'Administració d'AUMSA, Vicent Sarrià.\nL'edil ha explicat que es tracta de dos promocions ubicades en la zona que es finançaran en part amb fons propis, més els obtinguts per la venda de 46 vivendes en Tarongers. Una actuació que, ha assegurat, és “una mostra de l'aposta de l'Ajuntament per la promoció de vivenda pública”.\nEn línies generals, ha precisat el regidor, el pressupost d'inversions d'AUMSA per al 2018 augmenta notablement, al passar de 672.000 a 3.497.000 euros. A més, les actuacions que té previstes escometre a iniciativa pròpia l'empresa pública són la rehabilitació de l'edifici situat als carrers d’Escalante, 210 i Josep Benlliure, 177, per a la posterior posada en marxa com a allotjament per a estudiants universitaris, tal com ja va fer amb l'immoble situat a Marqués de Guadalest, les obres del qual ja han finalitzat.\nTambé està prevista la rehabilitació d'un edifici ubicat al carrer dels Soguers, que donarà com a resultat una planta baixa, tres vivendes i un espai sota coberta, destinats a lloguer: també la construcció al carrer de Ripalda d'un edifici format per planta baixa i quatre vivendes, així com al carrer de la Tapineria, compost per tres vivendes i local, que està previst finalitzar en 2018.\nD'altra banda, durant 2018 es continuaran gestionant els diferents encàrrecs realitzats per l'Ajuntament en exercicis anteriors, entre els quals destaquen les rehabilitacions dels edificis del Casinet, al Cabanyal, i l'antic magatzem d'olis al parc de Marxalenes, així com diverses redaccions d'instruments urbanístics, com és el cas del text refós del planejament urbanístic vigent en el centre històric de Ciutat Vella, la revisió detallada del PGOU i el nou Pla Especial de Protecció del Cabanyal-Canyamelar. El conjunt de les actuacions suposarà una facturació de 3.145.627 euros.


Finalització de la tesi - Doctorat en Traducció i Ciències del Llenguatge (UPF)\nFinalització de la tesi/\nLa finalització de la tesi inclou la presentació de la documentació prèvia al dipòsit, el dipòsit de la tesi pròpiament dit, l’acte de defensa oral de la tesi i les formalitats de tancament de l’expedient. El procediment de finalització de la tesi doctoral és un tràmit administratiu complex, que té una durada aproximada de 3 mesos.\nCalendari de finalització de la tesi doctoral\n1. Lliurament documentació a Secretaria\nPDF i tesi impresa (inclou abstract trilingüe)\nInforme favorable de la direcció\n2. Vist-i-plau tribunal i sol·licitud informes\n3. Arribada informes i vist-i-plau dipòsit tesi\n4. Lliurament documentació a Secretaria\nTesi enquadernada per a biblioteca\nExemplars tesi tribunal (si s’han sol·licitat)\nCD tesi (format PDF)\nImprès de dipòsit de tesi doctoral\nImprès de declaració d’autoria\n5. Dipòsit tesi a biblioteca (7 dies hàbils)\nNota: abans del venciment de l’any acadèmic en curs, segons data individual de matrícula; apareix al TCSO\n6. Enviament tesis tribunal (si s’ha sol·licitat)\n7. Fitxa TESEO i pagament\n8. Organització pràctica tribunal i fixa dia i data de lectura\n9. Notificació tribunal EdD i enviament resta documentació\nSecretaria DTCL-per la Direcció\n10. Gestió viatge\n11. Notificació oficial al tribunal\nDins del termini màxim de 6 mesos\n12. Lliurament documents al Secretari/a tribunal\n15. Acta de Cum Laude (si la nota és Excel·lent)\nDesprés de la defensa\n16. Comunicació qualificació de la defensa a doctorand/a i director/a\n17. Enviament documentació Oficina Postgrau i Doctorat\n18. Sol·licitud menció internacional, si escau\nFinal any acadèmic\n19. Sol·licitud Premi Extraordinari, si escau\nDoctorand/a amb Cum Laude\na) Lliurament inicial de la tesi a la Secretaria del DTCL\nPer part del doctorand: un exemplar de la tesi. Per al lliurament inicial no és necessari que la tesi tingui el format definitiu.\nPer part del director:\nUn informe favorable de la direcció per al dipòsit\nUna proposta raonada de tribunal, amb una consideració de la idoneïtat dels membres proposats per avaluar la tesi, d’acord amb el formulari previst\nUna vegada presentada la documentació, la Comissió Acadèmica demana dos informes externs sobre la qualitat de la tesi. Un cop rebuda tota la informació, la CAPD l’examina amb la finalitat de garantir que la tesi té la qualitat suficient per autoritzar-ne el dipòsit. És competència de la CAPD aprovar-ne el dipòsit si escau. En cas de no autorització, la CAPD en comunica les raons al doctorand i al(s) director(s) de tesi.\nb) Presentació de la documentació prèvia al dipòsit\nPer part del doctorand:\nDeclaració d'autoria de la tesi doctoral\nImprès per al dipòsit de la tesi doctoral\n1 exemplar de la tesi en paper i 1 exemplar en CD-Rom. Els exemplars de la tesi que es dipositin han de seguir el format estandarditzat de la UPF\nFormat i llengua de la tesi doctoral:\nc) Dipòsit de la tesi i exposició pública\nUn cop autoritzat el dipòsit de la tesi, la Secretaria del programa de doctorat tramet l'exemplar de la tesi a la biblioteca, on quedarà dipositada durant 10 dies hàbils a comptar des de l'endemà de la data de dipòsit per tal que els doctors de la Universitat puguin examinar-la i adreçar, si escau, un escrit a la Comissió Acadèmica amb les consideracions que creguin oportunes.\nd) Autorització de la defensa de la tesi i acte de defensa pública\nCorrespon a la Comissió Acadèmica de la Universitat autoritzar la defensa de la tesi doctoral. La defensa s'ha d'autoritzar un cop transcorregut els 10 dies hàbils de dipòsit de la tesi i dins del termini de dos mesos.\nL’acte de defensa pública es realitza davant del tribunal nomenat. L'acte de defensa de la tesi s'ha de fer en sessió pública dins el període acadèmic establert per a la lectura de tesis, entre els mesos de setembre i juliol, ambdós inclosos. L'acte ha de consistir en l'exposició per part del doctorand del treball d'investigació realitzat, de la metodologia emprada, del contingut i de les conclusions, amb una especial menció de les seves aportacions originals. Els membres del tribunal poden formular al doctorand o doctoranda totes les qüestions que considerin oportunes. Així mateix, els doctors presents en l'acte públic de defensa poden formular qüestions en el moment i la forma que assenyali el president del tribunal.\nLa tesi doctoral es qualifica com a “NO APTE”, “APROVAT”, “NOTABLE” i “EXCEL·LENT”. El tribunal pot proposar que la tesi obtingui la menció “cum laude” si s’emet en tal sentit el vot secret positiu per unanimitat. (Més informació)\nInstruccions al tribunal i el seu president per a l'acte de defensa pública.\ne) Tancament de l’expedient


900 aturats menys al Maresme - RÀDIO MARINA 100.3 | RÀDIO MARINA, sempre al teu costat\n900 aturats menys al Maresme\nDe les 909 persones, 608 (el 66,88%) són homes i 301 (el 33,11%) dones. El ritme desigual de recuperació de l’ocupació també queda constatat a la comparativa interanual. El percentatge de disminució de l’atur és del 16,41% entre el col·lectiu masculí i del 10,19% entre el femení.\nLa xifra oficial de persones aturades al Maresme és de 26.219, el que suposa 909 menys que ara fa un mes.\nSant Iscle de Vallalta és el que presenta una taxa d’atur més elevada (18,90%), seguit de Pineda de Mar amb un 18,63%. Alella, Cabrera de Mar i Tiana són els municipis amb menys desocupació. La seva taxa d’atur se situa per sota del 7%.


Casa White Jasmine Marina Di Modica Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nCasa White JasmineApartamentVia Cristoforo Colombo 25, Marina di Modica, Marina Di Modica, Itàlia, 97010 - Veure al mapaCasa White JasmineVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 17 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Casa White Jasmine està situat idealment a Marina Di Modica; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Casa White Jasmine asseguren una estada plaentera als seus clients. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, àrea de TV/saló compartit, cuina compartida. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. Camp de golf (a 3 km), pesca, pistes de tennis, esports d'aigua (no motoritzats) de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Marina Di Modica, el Casa White Jasmine és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


ESTIMATS AVIS (EBOOK) - BiblioEteca\nESTIMATS AVIS (EBOOK)\nAUTOR: CUIXART, PAULINO CASTELLS; ND\n· Com assimilar amb alegria els canvis naturals associats a fer-se gran? · Com canvia el cos i el metabolisme? · I les relacions socials i familiars, es transformen? · Com educar els néts sense que sen vegi afectat el paper dels pares? La resposta a totes aquestes qüestions i moltes altres que es plantegen els avis les ofereix el doctor Paulino Castells en aquestes pàgines, on comparteix la seva dilatada experiència professional i familiar amb naturalitat, rigor i molt doptimisme.


Pere Muixí, el director dimitit de la fira de la Tòfona, diu que l'actual govern no creu en el projecte - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nPere Muixí, el director dimitit de la fira de la Tòfona, diu que l'actual govern no creu en el projecte\nLlegeix la nota completa de Pere Muixí\ndolors clotet 01.03.2016 | 09:41\nJordi Muixi, en una imatge d´arxiu Jordi Salinas\nPere Muxí, cofundador i fins enguany director de la Fira de la Tòfona del Bergueda ja que va dimitir en desacord amb el rumb que ha donat al certamen el nou executiu, ha trencat el seu silenci. En un extens document que Regió7 avança, afirma que l´executiu d´Olvan no creu en aquest projecte. «Des de l´actual consistori se´m va dir que era el mateix invertir en fires i mercats de bolets i tòfones que en la venda de llenya. Des del meu humil punt de vista, i amb tots els respectes pels companys del sector forestal, crec que per la\nsocioeconomia de la comarca i en especial per la de pobles com Cal Rosal, no es ben bé el mateix una cosa que l´altra».\nPere Muxí veu un contrasentit que l´executiu actual digui que vol fer comarcal i popular la mostra perquè defensa que ja ho era. Com a exemple exposa que el 2015, a la fira es va repartir 3,6 quilos de tòfona negra fresca seleccionada, l´equivalent a 1.000 raccions d´aquest producte. L´ideòleg del certamen- que en el seu dia fou premiat per al Generalitat per la seva tasca al món de la tubericultura-, no entèn que el govern d´Olvan digui que vol fer al fira més popular, i en canvi, en suprimeixi un dels actes amb més participació, el concurs de joves cuiners.\nEl document de Pere Muixí\nLa Fira de la Tòfona del Berguedà, un altre punt de vista\nLa present pretén explicar les causes de la meva dimissió com a director de la Fira de la Tòfona del Berguedà, defensar la realitat referent a la Fira i aclarir informacions esbiaixades que han aparegut a la premsa els últims mesos.\nLa Fira des del primer any, va ser un projecte comarcal, fet que evidencia el seu nom i el fet que durant les 7 darreres edicions s´han realitzat activitats a altres municipis de la comarca i fins i tot a comarques veïnes (Berga, Avià, Sagàs, Gironella, Puig-reig, Navès i Clariana de Cardener). Precisament aquest any, sembla que s´ha volgut vendre més que mai com un projecte més comarcal, quan només s´han fet activitats al municipi d´Olvan.\n1. REUNIÓ DE PLANIFICACIÓ\nReferent a la notícia publicada en la qual des d´alcaldia es lamentava que no m´hagués posat en contacte amb l´Ajuntament per planificar la Fira, cal dir que és rotundament falsa. A la tardor vaig trucar al senyor Martí Orriols, alcalde d´Olvan per tal d´abordar la reunió de la Fira com es feia anualment entre direcció, Ajuntament i Agència de Desenvolupament del Berguedà. Se´m va fer saber tres dies més tard, que l´alcalde era la primera notícia que en tenia. A partir d´aquí, l´Agència va acordar una reunió on no hi va participar ningú de l´Ajuntament, en la qual se m´exposa la voluntat de canvis de programació per part del nou consistori, fet que evidencia que ja s´havien reunit prèviament per separat.\nA més, se´m diu que s´ha de demostrar al nou ajuntament que les coses es poden fer diferent. Crec que les fires són per dinamitzar sectors i territoris i no pas per demostrar res a ningú, i menys a qui no creu en aquest tipus de projectes, ja que des de l´actual consistori se´m va dir que era el mateix invertir en fires i mercats de bolets i tòfones que en la venda de llenya. Des del meu humil punt de vista, i amb tots els respectes pels companys del sector forestal, crec que per la socioeconomia de la comarca i en especial per la de pobles com Cal Rosal, no es ben bé el mateix una cosa que l´altra.\n2. SOPAR GASTRONÒMIC\nEl sopar de l´any 2015, va costar 42 € per persona, no 50 € com es va publicar a Nació Digital (13/01/2016). Aquesta oportunitat va ser possible gràcies a l´esforç de la gent dels Casals, que des del primer any es van sumar al projecte, perquè ells creuen en la tòfona com\na eix vertebrador de la cuina del nostre territori a l´hivern. Com a antic responsable de la Fira, crec que poder muntar un sopar de tòfona\ncom a protagonista, amb la col·laboració de la Fira i, per aquest preu, és una oportunitat i no pas una amenaça per a ningú.\nDels 4 anys que es va celebrar el sopar, cada any es celebrava en un restaurant diferent de la comarca i aquest establiment es garantia una ocupació màxima un divendres de gener, fet que crec que, malauradament, no passa sovint a tots els restaurants de la comarca durant l´hivern.\nD´altra banda, és contradictori que no es vulgui contribuir a sopars de 42 € perquè són elitistes, i en canvi, s´està contribuint a publicitar menús de tòfona de 28 a 41 €, a través de la cuina de la tòfona del Berguedà, algun dels quals hi ha la tòfona amb calçador.\nAquest any la Fira s´ha celebrat quan la temporada natural de la tòfona ja fa 15 dies que ha acabat. La Fira d´un producte fresc, de temporada, de proximitat i de qualitat, cal fer-la quan el producte ho requereix, i no quan la data quadra amb uns pressupostos o té a veure amb la manca de planificació. Algú s´imagina fer el concurs de boletaires de Puigventós a finals de novembre?\nReferent a les declaracions que afirmen que la Fira s´ha retardat per no coincidir amb altres esdeveniments d´aquestes característiques, no és més que una excusa, ja que només cal veure que el dissabte 27, es realitzaven unes jornades de la tòfona a la Universitat de Vic, fet que evidencia descordinació i desconeixement territorial i del sector.\nEl 18 de gener, en declaracions al Regió7, l´Excm. alcalde diu que encara no hi ha dates fixades per a celebrar la Fira, però que probablement serà al març. Contràriament, la web de fires i festes de Catalunya ha estat unes quantes setmanes anunciant que la fira era el 6 i 7 de febrer, fet que va portar visitants a Cal Rosal aquell cap de setmana.\nTot això evidencia que l´elecció de les dates ha estat víctima de la improvisació i no pas de la coherència que el producte requereix, ja que era ben sabut per l´Agència, que la temporada 2015-2016, passaria a la història com una de les pitjors dels últims anys i, més que mai, calia tenir-ho present a l´hora de fixar la data de l´esdeveniment, perquè al febrer, la tòfona seria escassa i a preus poc populars. A part, si la Fira es celebra al gener, la repercussió d´aquesta pot portar visitants a la comarca el febrer i la primera quinzena de març.\nÉs incomprensible que en plena era digital, la pàgina web no s´hagi actualitzat i, a dia d´avui, encara hi consti la programació de fa més d´un any.\nUn actiu com són els cartells de la C-16, com bé saben i aprofiten els alcaldes de municipis veïns, s´han obviat sense més ni menys. D´altra banda, és un contrasentit publicitar la Fira de la Tòfona del Berguedà amb imatges de tòfona blanca (Tuber magnatum), una espècie de tòfona que no ha existit mai a la Península i que no es comercialitza a la comarca, quan la protagonista de la Fira és la tòfona negra (Tuber melanosporum).\nincreïbles són també les incoherències publicades sobre els espais on es duran a terme les activitats de la Fira. A un mitjà s´anuncia que les activitats es faran a l´antic edifici de Caixa Manresa de Cal Rosal i a un altre que es faran a l´antic "Patum" de Cal Rosal.\n5. FIRA POPULAR I PARTICIPATIVA\nL´objectiu de popularitzar el producte i la Fira, va ser un dels eixos sobre els quals es va crear. És incomprensible que ara es faci servir aquest objectiu com a novetat de la vuitena edició. Si es vol popularitzar un producte, no és el més adequat quan el preu d´aquest, al detall, supera els 1.000 €/kg. Com a mostra d´acció feta amb la intenció de popularitzar el producte, l´any 2015 es van repartir 3,65 kg de tòfona negra seleccionada, equivalent a més de mil racions, a les diferents activitats de la Fira. La tòfona va tenir un cost per la Fira de 400 €/kg. El fet de que es vulgui fer més participativa, havent decidit, per exemple, eliminar el concurs de joves cuiners, és del tot incomprensible, quan era l´activitat més participativa de la Fira. I el fet que la primera activitat de dissabte sigui a les 5 de la tarda, evidencia que s´han tingut molt poc en compte els paradistes.\nEl pressupostos i els números, sobretot els públics, cal tractar-los de manera molt més rigorosa que com s´ha fet fins al moment.\nEl dia 18 de gener es va publicar a Regió 7, que la Fira costava una barbaritat que no es podia precisar. El mateix dia es va publicar que l´edició del 2015 va costar 10.000 € i el dia 17 de febrer, a la presentació de la Fira del 2016, el pressupost del 2015 ja era de 12.000 €. La factura que va assumir l´Agència per la celebració de la Fira del 2015, va ser de 5.811 € (més IVA) i des de l´Ajuntament es van assumir 1.994,72 € (més IVA).\nA més, una part de la reducció del 60 % del pressupost no es pot atribuir a l´estalvi del muntatge de la gran carpa, tal i com es va dir a la presentació de la Fira, ja que l´any 2015 no es va muntar. Que la reducció del pressupost anterior no hagi modificat el contingut de la Fira, no és més que un argument de l´alcalde, ja que possiblement no coneixia el contingut de les altres 7 edicions.\nSeria bo que algú reconegués que darrera d´aquesta presa de decisions amb argumentacions esbiaixades, no hi ha més que temes personals i/o polítics per acabar amb tot el que s´ha fet a Cal Rosal els últims anys. A més, no trobo lògic, que des d´organismes com l´Agència que sempre han estat implicats amb la Fira es permeti que temes personals i /o polítics passin per sobre dels interessos territorials, locals, comarcals i afectin projectes que han crescut amb l´ajuda, la passió i la il·lusió de moltes persones de sectors i procedència molt diversa.\nÉs evident que sempre calen els canvis i crítiques constructives per avançar en els projectes i per veure-hi noves oportunitats, però amb la crítica destructiva i mal argumentada, cap projecte ni cap territori té futur. Em va agradar molt el terme "comsempristes" del Xavi Rosiñol, equivalent al fet que les coses es facin tard i malament, només per sortir del pas, només per cobrir l´expedient o salvar-lo com es pugui i qui dia passa any empeny. El resultat de fer les coses per un motiu és infinitament llunyà al de fer-les per una motivació.\nPotser és cosa dels que vam néixer als 80, potser som nosaltres que veiem i entenem el territori, el risc dels nous projectes i les persones des d´un punt de vista diferent. Ho dic perquè comparteixo 100 % les paraules de l´Isaac Vilalta (Nació Digital - 21/04/2015) i d´en Xavi Rosiñol (Aquí Berguedà - febrer 2016), i crec que el Berguedà ha de deixar de queixar-se i de fer només el que s´ha fet sempre i cal treballar sense parar, fent el mínim soroll possible, aprofitant totes les oportunitats per tirar endavant aquest meravellós territori i la gent que hi viu, una cosa que ens va quedar molt clara als que vam viure la crisi del tèxtil en carn pròpia quan només teniem 12 anys.\nEn fi, molts anys i bons a la Fira de la Tòfona del Berguedà.\nExdirector i cofundador de la Fira de la Tòfona del Berguedà\nFira de la Tòfona del Bergueda\nPere Muxí Exdirector


La democràcia, en perill - Josep Ramoneda\nFilòsof1. Impacte. La caiguda de Lehman Brothers que va desencadenar la crisi del 2008 es pot equiparar amb la crisi del petroli de 1973. És l’impacte que anuncia el final d’un cicle econòmic i social i l’esgotament d’un model de governança. I obre un temps nou. De la mateixa manera que no va ser fins al 1979, amb l’arribada de Margaret Thatcher al poder, que es va començar a construir l’hegemonia neoliberal que acabaria amb el model social de postguerra, ara estem a l’espera de veure com es configurarà el repartiment del poder en el món que ve. I quin és el destí de la democràcia en una societat en què el procés de globalització ha alterat els equilibris entre poder econòmic i poder polític.\n2. Nihilisme. Una de les novetats de la crisi del 2008 va ser que l’epicentre era en el Primer Món. De cop les democràcies sorgides de la II Guerra Mundial patien una sacsejada en el centre de gravetat: les classes mitjanes, sempre corejades com a factor clau de l’estabilitat del sistema, es partien per la meitat. Una part veien l’abisme de la pèrdua de posició, fins i tot de la marginació, que semblava un risc del qual ja s’havien deslliurat. Què se n'havia fet del capitalisme popular que prometia Margaret Thatcher? L’'homo economicus', l’individu reduït a subjecte portador d’interessos materials en lluita amb tots els altres per la subsistència, es trobava de sobte frustrat i aïllat. Era la culminació de dues dècades nihilistes en què semblava que no hi havia límits ni al crèdit, ni al benefici, ni a l’especulació, ni a la promesa de creixement. Fins i tot algun distingit economista havia anunciat la fi dels cicles econòmics.\nLa ficció de la fi de la història, ja qüestionada per l’11 de setembre del 2001, es va acabar d'esfondrar el 2008\nDesprés de l’esfondrament dels sistemes de tipus soviètic, havia semblat que el model liberal occidental triomfava definitivament. I va fer forat l’anunci de Fukuyama de la fi de la història. Aquella ficció, ja qüestionada per l’11 de setembre del 2001, es va acabar d'esfondrar el 2008.\n3. Populismes. La impotència de la política, la dependència creixent dels poders contramajoritaris, la incapacitat de prevenir la crisi i la radicalitat de la resposta, i unes polítiques d’austeritat posades en pràctica igualment per conservadors, liberals i socialdemòcrates a partir d’un argument de claudicació absoluta –“No hi ha alternativa”–, van fer que es passés del desconcert al malestar, que a partir del 2011 va anar prenent formes polítiques que apareixien com a noves sense que forçosament ho fossin. Tenien un denominador comú: el rebuig de les elits polítiques que governaven Europa. En el moment que més se la necessitava, l’esquerra ni sabia ni contestava. La socialdemocràcia havia quedat engolida per l’hegemonia neoliberal. I Grècia va viure una gran decepció: a l’esquerra de la socialdemocràcia tampoc hi havia salvació. La UE, comandada per Alemanya, va asfixiar la ciutadania grega, i Syriza va haver de passar per l’adreçador d’una intervenció immisericorde.\nUna paraula es posaria de moda: populisme. El poble contra les elits? Mentre els governs exhibien impotència i poc marge de maniobra, a les palpentes naixien moviments que expressaven un desconcert que encara dura. I que prometien la renovació d’un model de governança esgotat. En la seva gènesi es van ajuntar els efectes desestabilitzadors de la globalització (que havia mogut el terra dels ciutadans sense donar-los nous punts de referència culturals, morals i mentals) amb les demolidores conseqüències de la crisi sobre el benestar de les persones. En nom del poble s’erigien moviments a dreta i esquerra. Recuperant els valors identitaris nacionals o construint una idea de poble confrontada amb els privilegiats i amb uns governs pels quals la ciutadania no se sentia reconeguda. Syriza, el Front Nacional i la França Insubmisa, la Lliga Nord i els 'grillini', l’independentisme català i Podem, Pegida i els neonazis alemanys, i tants d’altres, desqualificats tots amb l’etiqueta de ‘populistes’ (per oposar-los als partits democràtics legítims) malgrat que tenien poc a veure els uns amb els altres. Al mateix temps es consolidaven en el poder governs d’inspiració autoritària i de nacionalisme excloent, amb Erdogan a Turquia i Orbán a Hongria com a referents. D’Erdogan és una perla impagable “Nosaltres som el poble, qui sou vosaltres?”\nEl gran liberal Ralph Dahrendorf dubtava que la democràcia pogués sobreviure fora del capitalisme industrial i de l’estat nació\n4. Cap on anem. Enmig de la confusió, amb els partits tradicionals incapaços de recuperar la complicitat de la ciutadania, dos fenòmens van acabar de descol·locar el món anomenat occidental: el Brexit i Donald Trump. D’ell és aquesta frase: “L’única cosa important és la unificació del poble perquè els altres no compten”. Quin és el poble de Trump? Els governants, en vista de la desconfiança dels ciutadans, han passat a construir les seves banderes sobre la por: en nom de la seguretat es restringeixen drets, l’autoritarisme creix i els immigrants es converteixen en el cap de turc, cosa que posa en evidència la crisi del sistema de valors del liberalisme europeu.\nNous moviments sorgits al marge dels partits han pres força. En menys d’un any, Emmanuel Macron, jove exponent de l’oligarquia econòmica francesa, presentant-se com de dretes i d’esquerres a la vegada, guanyava la presidència de la República Francesa amb un moviment construït al voltant de la seva figura. Però tot just arribar al poder va complir amb el ritual d’unció imposat per la Unió Europea: una reforma laboral sense contemplacions. A Itàlia, l’aliança de dos populistes aparentment oposats ha creat un govern hegemonitzat per l’extrema dreta en clau xenòfoba i autoritària. Exemples del desconcert europeu.\nÉs preocupant la incapacitat de l’esquerra de proposar alternatives i l’actitud defensiva de governs i institucions europees que per frenar el populisme d’extrema dreta no fan més que assumir la seva agenda. ¿Hem d’entendre que el pas de la democràcia a l’autoritarisme és inexorable en temps de globalització? ¿El populisme d’extrema dreta és la passarel·la entre el neoliberalisme i l’autoritarime postdemocràtic? Aquests dies em ve sovint al record el gran liberal Ralph Dahrendorf quan dubtava que la democràcia pogués sobreviure fora del capitalisme industrial i de l’estat nació. Quan ell ho va dir semblava una bogeria. Ara hem de lluitar perquè no tingui raó. Com es pot empoderar la ciutadania?\nCrisi financera lehman brothers globalització neoliberalisme Margaret Thatcher


Actualitzada 09/07/2020 a les 17:11\nMiquel Pueyo, ha respost així les crítiques de "falta de lideratge" fetes aquest dimecres pel Comú de Lleida, soci de govern a la Paeria\nPueyo respon les crítiques de "falta de lideratge" dient que ha estat "visible i present" des de l'inici de la crisi\n© Pla tancat de l'alcalde de Lleida, Miquel Pueyo, durant una reunió telemàtica per analitzar l'impacte de la covis-19 al Segrià, amb representants polítics i dels sectors agrari, sindical i econòmic del Segrià.\n"He estat visible i present des de l'inici". L'alcalde de Lleida, Miquel Pueyo, ha respost així les crítiques de "falta de lideratge" fetes aquest dimecres pel Comú de Lleida, soci de govern a la Paeria. Pueyo ha dit que "creu sincerament" que està fent "tot allò possible, el que cal, el que és just i el que és responsable de fer". "Quan ens traiem les màscares veurem si tothom ha fet el que podia fer", ha afegit. Però, ara, ha assegurat, no li preocupa perquè "no és el moment de fer política". "Ara el que em preocupa és ser part de la solució i fer front al problema", ha afegit. L'alcalde de Lleida també ha insistit a demanar a la Generalitat que s'adoptin mesures per "forçar" el confinament de persones positives o sospitoses de covid-19.\nEl Comú de Lleida -grup de govern a la Paeria juntament amb ERC i JxCat- va reclamar aquest dimecres a través de les xarxes socials "un major lideratge de la Paeria en la gestió de la crisi". També va exigir "totes les actuacions necessàries per part de l'administració que n'ostenti les competències".\nPueyo ha respost aquestes crítiques recordant que com a alcalde ha estat "visible i present" des del 13 de març i que des del 14 de maig treballa cada dia "de diumenge a diumenge" i manté reunions constants per fer front a la crisi de la ciutat i de la comarca.\nEl paer en cap ha explicat que, per exemple, des d'aquest dimecres torna a haver patrulles conjuntes de Guàrdia Urbana i Mossos pel Centre Històric de la ciutat. Pueyo també ha insistit a demanat un control més intens perquè les persones amb coronavirus i les sospitoses facin el confinament, després que aquest dimecres denunciés que hi ha persones que incompleixen la quarentena.\nHi ha una llei catalana i una estatal de salut pública que obre la porta perquè les autoritats de Salut requereixin la col·laboració de qui sigui per fer-ho, ha dit. "Entenc que podria haver alguna mesura judicial que permetés forçar el confinament d'aquestes persones", ha afegit, i ha explicat que ja ho va demanar formalment dimecres en la reunió del Procicat i que ho ha tornat a recordar aquest dijous, en la reunió mantinguda aquest matí presidida pel vicepresident de la Generalitat, Pere Aragonès. "És important tenir en compte aquest front i si cal ho tornaré a demanar", ha reblat.\nL'alcalde de Lleida, Miquel Pueyo, diu que creu que està fent tot el que s'ha de fer i ara s'ha de ser part de la solució.\nL'alcalde de Lleida, Miquel Pueyo, insisteix a demanar que es forci el compliment de les quarantenes.\nL'alcalde de Lleida, Miquel Pueyo, respon les crítiques del Comú de Lleida dient que ha estat visible i present des de l'inici.\nPueyo respon les crítiques de “falta de lideratge” dient que ha estat “visible i present” des de l'inici de la crisi


Infra-estructures. | ..: MadeByMiki :..\nAixò son torres resistents.\nDe tant en tant sona la famosa frase, aquella de que: “tots som iguals i tots tenim els mateixos drets”. De fons puc imaginar una multitud rient davant aquesta mentida tant fàcilment rebatible.\nAvui fa una setmana de les nevades que van fer quedar en evidència als nostres polítics, i potser van fer que algú obri els ulls i se’n adoni de l’extrema fragilitat que tenen les infraestructures a aquest país.\nD’una manera serena i constructiva llenço (podeu aplicar el mot literalment si voleu…) una proposta al nostre estimat govern “de progres” (o era de progrés?).\nTinc la impressió que els problemes endèmics que patim a Catalunya es poden solucionar ràpidament. Com?, doncs senzillament el govern cal que tracti a les empreses subministradores de serveis bàsics, i a tot el que podem considerar infraestructures, de la mateixa manera que tracta als seus ciutadans, ni més ni menys.\nTant fa si parlem d’empresa pública o privada, tots hem de ser iguals, per tant si jo obligatòriament he de fer passar una estricta ITV al meu vehicle, pagant jo naturalment, demano el mateix i amb la mateixa periodicitat per a tots els serveis i infraestructures que hi ha a Catalunya. I si no passen la “ITSI” (Inspecció tècnica de serveis i infraestructures), es precinta el que sigui fins que tot estigui correcte.\nNo és just que jo tingui que portar el meu cotxe “al dia”, i que quan passo per davant del nou camp de futbol de l’espanyol, a la ronda litoral (des de fa anys) es transformi en un laberint de senyals i línies incomprensibles de tots els colors. No, això no passaria una “ITSI”, és perillós i per tant no pot seguir així.\nEl pont de l’autovia A2 que tan sols amb 10 anys d’antiguitat, va caure a l’alçada d’Esparreguera provocant la mort de dos treballadors i d’un parell de Guàrdia Civils tampoc hauria passat l’“ITSI”. Per cert han anat passat els anys i encara no hi ha cap responsable d’aquests fets, com sempre passa.\nLes línies elèctriques de FECSA (que fa uns anys vàrem pagar entre tots) i que ara son massa velles (n’hi han que tenen més de 50 anys) tampoc superarien cap inspecció, per tant a canviar-les ja!.\nSegueixo?, les catenàries de l’època de la guerra civil, els guarda-rails que maten motoristes, els camions de bombers antiquats, el servei d’urgències sanitàries, les carreteres secundàries i alguna de principal, les canonades d’aigua que perden més del que porten, els boscos bruts que poden provocar incendis…\nSi l’estat o el govern fos tant estricte i exigent amb ells mateixos i amb les grans empreses com és amb nosaltres tot seria diferent. Però com sempre és més fàcil anar contra els dèbils, per a les grans empreses i per ells mateixos màniga ampla, per a nosaltres bastonades.\nPer cert, sabeu que encara hi ha moltes indemnitzacions per les nevades del 2001 que FECSA encara no ha pagat?, proveu vosaltres de fer el mateix a veure que passa…\nAixò si, no us oblideu de anar a votar, que li hem de donar un aspecte just, igualitari i democràtic a tot plegat.\n15 Març 2010 a 10:19 pm\nTagged with 2001, 2010, Catalunya, FECSA, infraestructures, ITSI, ITV, politics\n« Nevades o catàstrofes colossals?\nEl meu Alcalde… 2ª part. »\nQue facin aquestes torres!! Ja veureu com no cauen mai!\n15 Març 2010 at 11:53 pm\n15 Març 2010 at 11:57 pm\nAlgú ha pensat quan ens costara de més el rebut de la llum?\nPerquè aquí sempre acaba pagant el que no te cap culpa. Nosaltres si que tenim que pagar, perquè sinó simplement venen i te la tallen.\n16 Març 2010 at 12:39 pm\nPaguem el 20% més que els alemanys per l’electricitat. I es quasi segur que ens podríem fer tota l’electricitat del país… Però no seria cap negoci per a ningú. Passa com amb el telèfon. Telefonica es un monopoli privat que cobra el 20% que la mitjana europea als seus abonats. I els polítics, vinga fer-los regals, perquè després la companyia ho paga. Recordeu aquell “enginyer” tan famós, en Zaplana? Doncs ara treballa de directiu a Telefonica.\n16 Març 2010 at 4:39 pm\nDegut a l’hecatombe que han o estan patint molts pobles de Girona per causa de la mala infraestructura i manteniment de les línies elèctriques, hi ha persones suggereixen de “no pagar” el rebut de la llum i altres “canviar de companyia”. Crec que la major força que podem fer per aconseguir unes garanties per part de Fecsa-Endesa seria, que tots reduíssim al màxim el consum de llum, ja que d’aquí OBTENEN seus grans beneficis que els permet invertir en altres països, però no en el nostre i així ens va. Estic totalment d’acord en soterrar les línies elèctriques, moltes de les torres que ara han caigut a Girona tenien 24 anys de vida ja que es van instal.lar a la gran nevada del febrer de 1986.\n16 Març 2010 at 5:54 pm\nLa teva proposta és molt interessant, però per desgràcia les empreses de consum captiu, com ENDESA estan blindades contra la gent que estalvia energia.\nDit d’un altra manera el sistema de facturació penalitza als estalviadors, fes una ullada a una factura i te’n adonaràs de seguida.\nEns tenen ben agafats, ells sempre guanyen.\n16 Març 2010 at 11:27 pm\n“el govern cal que tracti a les empreses subministradores de serveis bàsics, i a tot el que podem considerar infraestructures, de la mateixa manera que tracta als seus ciutadans, ni més ni menys”\njajajajajjajaa… ric per no plorar. Si mai arribes a veure quelcom així algun dia, abans hauràs vist un alçament popular…\nMolt bones reflexions, Miki.\n16 Març 2010 at 11:39 pm\nGràcies, sento com tremola el govern desprès de llegir aquest post…\nLa veritat, l’únic que ens queda és la protesta i l’exigència cap els nostre polítics.\n17 Març 2010 at 12:18 am\nA casa nostra es fan coses, cert, potser masses i tot.\nNomés que el que es fes tingués en compte els períodes de retorn de pluges, ventades i d’altres inclemències meteotològiques i es fes un manteniment rigurós, ens estalviaríem molts maldecaps.\nEntenc que queda millor la foto inaugurant coses que no pas la feina silent i anònima del manteniment… i així anem.\n18 Març 2010 at 9:36 am\nBona reflexió, quan fas una cosa cal pensar en el manteniment que portarà, això li ha passat a molts que van amb cotxes molt per sobre del seu status. Potser això és el que patim avui.\n18 Març 2010 at 10:03 am\nMentalitat de nou ric que tot just ara comença a passar-nos factura.\n18 Març 2010 at 10:51 pm


Isabel de Yzaguirre - La Colorista®: Consultoria de Color, disseny i Investigació de Tendències: Paleta de colors per a una Vaixella de Tardor\nPublicat per IdeY a 16:03\nXavi 9 de desembre de 2010 a les 21:22\nExecelt prova en convinació de colors de l'època de l'any amb els tons mès desconeguts de les 4 estacións. Una demostració que no nomès l'estiu o la primavera tenen colors atractius. Si bé no són tant cridaners, estan plens de vida igualment.\nEnhora bona Isabel, Xavi.\nIsabel De Yzaguirre. 9 de desembre de 2010 a les 21:24\nMolets gràcies i benvingut, Xavi!


Apartment Primosten 4824a Primosten Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment Primosten 4824a\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Primosten, no busqui més enllà de Apartment Primosten 4824a. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Primosten. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar.\nL'ambient de Apartment Primosten 4824a es reflexa en cada habitació. aire condicionat, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Primosten, el Apartment Primosten 4824a és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


La pandèmia enfonsa els comptes de Fira de Barcelona\nL'empresa no ha facturat ni la meitat que l'any passat per la cancel·lació de congressos\nLa Fira de Barcelona tanca el 2020 amb uns ingressos de 82 milions d’euros, una caiguda de més de la meitat de la facturació habitual, d’uns 200 milions però que els permet acabar un període difícil amb “equilibri” i encarar el 2021 “amb la màxima solvència” i amb la previsió de facturar 125 milions, segons ha dit el seu director general, Constantí Serrallonga. La vacuna i la combinació dels testos ràpids i de protocols anti-covid permeten a Fira situar la primavera com a punt de partida per celebrar esdeveniments, començant pel Saló de l’Ensenyament i Alimentaria.\nL’impacte de la crisi s’ha minimitzat gràcies a l’exoneració del cànon que paguen fer ús de l’espai i d’una subvenció de 10 milions de la Generalitat i l’Ajuntament. Aquesta aportació finalista de les administracions, que han invertit 5 milions cada una, s’ha destinat a fer esdeveniments i ha permès “recórrer l’última milla per arribar a un resultat proper a zero” que “dona força, solvència, i la imatge que Fira està preparada per començar amb fortalesa el 2021”, ha aclarit Serrallonga, que ha agraït aquest gest i també l’exoneració de més de 6 milions d’euros pel cànon.\nLa institució ha tingut un resultat brut d’explotació (ebitda) positiu de 100.000 euros, gràcies a la realització dels esdeveniments corporatius de SAP i Cisco, així com Barcelona Wine Week, abans de l’esclat de la pandèmia i, posteriorment, a la celebració en format presencial i híbrid de Bizbarcelona, el saló de l’ocupació; i les edicions digitals de FiraCampusVirtual; Valmont Barcelona Bridal Fashion Week; Liber i Smart City Live.\nPrevisions pel 2021\nNo es farà cap esdeveniment presencial fins després de Setmana Santa, a mitjans d’abril. La fira escollida per donar el tret de sortida de l’activitat serà el Saló de l’Ensenyament, que té un públic local. Després, s’ha apostat per celebrar l’Automobile i Alimentaria alhora al maig, un fet que suposarà “un pas més” perquè ja es tracta de salons amb presència internacional. Al juny serà el moment de la fira tecnològica de l’audiovisual Integrated Systems Europe (ISE), que se celebrarà per primera vegada a Barcelona; el festival de música Sónar i el Mobile World Congress (MWC), tres grans esdeveniments globals. La institució espera recuperar la normalitat a partir de la tardor, quan ja estan tenint problemes per encabir tot el que volen fer, ha admès Serrallonga.\n“Hem superat un any de grans dificultats, perseverant i posant-nos al costat de les empreses i la societat”, ha dit Relat, que entoma amb “optimisme” el futur de Fira. L’entitat afirma que està preparada per reprendre la seva activitat i “ser motor de l’economia” en la recuperació econòmica a partir de l’abril del 2021. En aquest sentit, ha ressaltat que, en un context de plena activitat firal, la institució genera un impacte econòmic anual de 4.710 milions d’euros. Una visió optimista que també ha compartit el conseller d’Empresa, Ramon Tremosa, que espera que Fira de Barcelona “sigui motor econòmic en la propera dècada”, de la mateixa manera que ho ha sigut en els últims deu anys “prodigiosos”.\nAmpliació de Gran Via\nLa direcció de la Fira també ha deixat clar que continua endavant amb l’ampliació del 25% de la superfície de Gran Via perquè el recinte tingui de 300.000 metres quadrats en 2024, un espai que ara mateix només ofereixen Frankfurt, Milà i Hannover. “Avui aquest projecte està més vigent que mai i s’estan fent els tràmits pertinents perquè sigui una realitat ben aviat”, ha promès Relat.\nAquesta ampliació permetrà al saló més global, el MWC tenir 60.000 metres quadrats més. Relat ha assegurat que la Fira està centrada en el fet que l’edició del 2021, que es farà a finals de juny, sigui “la millor possible” i no ha avançat en quin punt es troba la negociació perquè el saló que organitza la GSMA es quedi a Barcelona més enllà del 2024.\nAixí mateix, per projectes de digitalització, innovació, sostenibilitat i infraestructures Fira opta a accedir als fons europeus per a la recuperació Next Generation EU. D’altra banda, a finals del proper any, Fira de Barcelona assumirà la gestió del Centre de Convencions Internacional de Barcelona (CCIB) que, amb els seus 100.000 metres quadrats i més d’un centenar d’esdeveniments anuals, permetrà mostrar un cartera de tres espais.\nCongressos Coronavirus Fira de Barcelona Salut


Pel que fa a les missions de servei públic audiovisual de la Generalitat de Catalunya, assenyalades a l’article 26 de llei de l’audiovisual, considerem que l’objectiu de «la promoció, el coneixement i la difusió de la llengua i cultura catalanes», caldria que la seva actualització incorporés l’oferta de continguts en català a nens i joves com una prioritat de la CCMA, tant pel que fa a les seves emissions televisives, els seus portals i serveis web i la seva presència a les xarxes socials.\nAixí mateix, un altre de les missions de la CCMA (article 26.3) com és «la contribució al desenvolupament de les indústries audiovisuals catalanes, especialment les audiovisuals», vinculada entre d’altres qüestions a les seves obligacions de finançament anticipat a la producció audiovisual europea (article 121), hauria d’actualitzar-se en la nova llei fent de la producció de llargmetratges, sèries, documentals i continguts d’animació en versió original catalana una prioritat de la seva actuació. La CCMA ha de destinar el conjunt de les seves inversions a produccions en català.\nEn aquesta mateixa línia seria oportú incorporar a la llei un paquet de mesures de foment per a la creació i difusió de continguts en català a les xarxes socials, pensades especialment per a joves creadors (youtubers, instagramers, streamers...).\nLes modernes mirades del món audiovisual inclouen els videojocs -entre ells els eSports- dins el seu marc conceptual. De fet, molts organismes de suport a les indústries audiovisuals, com el mateix ICEC a Catalunya o el CNC francès, tenen línies i programes específics de suport als videojocs. Entenem que aquesta qüestió hauria de ser incorporada a la futura llei, ja que cap legislació catalana dels àmbits de la comunicació i la cultura, com per exemple la Llei del Cinema, no els té en compte. Els videojocs formaran part del catàleg de continguts de les plataformes en línia regulades a la Directiva europea de Serveis de Comunicació Audiovisual i que ja disposen de canals temàtics. També seria oportú incorporar aquest sector a llei, i concretament el foment de la producció de videojocs en català, comptin o no amb d’altres versions lingüístiques.\nRespecte els mitjans privats de comunicació regulats per l’actual llei de l’audiovisual (articles 48 i 53) caldria sumar a la seva obligació de «fomentar la llengua i cultura catalanes» la condició que la llengua normalment emprada per aquests mitjans sigui el català.\nPresència del català als serveis de comunicació audiovisual que no depenen d’autorització o llicència de la Generalitat de Catalunya\nAmb independència de quines quotes, percentatges o garanties sobre la producció i oferta de continguts en català als serveis de comunicació audiovisuals (plataformes en línia, televisions de cobertura estatal...) acabin fixant-se a la futura llei estatal de l’audiovisual, la llei catalana hauria d’incorporar mecanismes de seguiment i control del seu acompliment i desplegar al màxim tot allò previst a la Llei 22/2010 de consum de Catalunya pel que fa a la defensa dels drets lingüístics de les persones consumidores.\nEntenem que la llei catalana hauria d’establir uns mecanismes de seguiment i control de l’acompliment de les garanties lingüístiques que quedin establertes a la legislació estatal, encara que cap organisme de la Generalitat acabi tenint competències sancionadores. Unes funcions que podria exercir el CAC, amb la reforma corresponent de la Llei 2/2000 del Consell de l’Audiovisual de Catalunya, que es podria substanciar amb un article específic d’aquesta futura legislació.\nPel que fa a la defensa dels drets lingüístics de la ciutadania, en tant que consumidora dels serveis de comunicació audiovisual, entenem que caldria desplegar allò que preveu l’article 128.1 de la llei de consum, quan assenyala el dret a rebre en català «les informacions necessàries per a l’ús i maneig adequat de bens i serveis». Respecte això, entenem que aquest article permetria regular que les interfícies de comunicació d’aquests serveis, com els menús, els portals web i les aplicacions per a televisions connectades, mòbils i tauletes haurien de comptar amb una versió idiomàtica en català. Un desplegament normatiu que podria ser incorporat a la nova llei.\nEducació audiovisual i nous públics per a les produccions en català\nTant a l’actual llei de l’audiovisual (articles 111.e i 124) com a la Llei 12/2009 d’Educació de Catalunya (articles 21.2.h, 58.2.b i 50.2.b) i a la Llei del Cinema (article 45) assenyalen que l’educació en l’audiovisual ha de formar part del sistema educatiu del país. Aquesta darrera llei detalla que aquesta difusió de la cultura audiovisual ha de ser implementada a partir de l’acord entre l’ICEC, el Departament d’Educació i el sector audiovisual del país, i que aquesta educació ha de tenir, entre d’altres objectius «la creació de nous públics» i «la promoció del coneixement de les obres en versió original catalana». Un acord que, passats onze anys de l’aprovació d’aquesta llei encara no existeix.\nTot i que tres lleis aprovades pel Parlament de Catalunya assenyalen que el sistema educatiu del país hauria d’incorporar a la programació dels seus continguts formatius l’educació en l’audiovisual (fins i tot la Llei d’Educació la situa dins de les «competències bàsiques») aquesta no forma part de encara de les matèries formatives de les etapes de l’educació obligatòria.\nEntenem que aquesta futura llei de l’audiovisual hauria de servir per establir normativament i de manera definitiva que aquests continguts entrin dins el nostre sistema educatiu, amb l’objectiu de fer conèixer primer i promoure després les obres audiovisuals en català, ja siguin doblades o de versió original en català. Per tant, que els continguts audiovisuals utilitzats a les escoles i instituts, i les projeccions en sales de cinema vinculades a aquesta matèria o assignatura, hauran de ser obres doblades o subtitulades al català o produccions originals en llengua catalana, que és la llengua vehicular del nostre sistema educatiu.


El Parlament vol canviar la llei d'enjudiciament criminal - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Parlament vol canviar la llei d'enjudiciament criminal\nPer evitar la "incongruència" que amb penes de més de cinc anys no es pugui recórrer per revisar la sentència\nep / barcelona 19.10.2011 | 21:26\nParlament ha acceptat per unanimitat una proposta del PSC per presentar al Congrés una modificació elaborada des de Catalunya dels articles 790 i 792 de la llei d'enjudiciament criminal.\nL'objectiu és evitar la situació "incongruent i inexplicable" que es dóna en els delictes amb penes de presó superiors a cinc anys, que amb la legislació actual els condemnats no tenen l'opció de recórrer a una segona instància judicial perquè revisi la sentència.\nEls socialistes consideren necessària aquesta modificació ja que en el cas dels delictes menys greus sí que els condemnats tenen el dret a utilitzar els recursos de cassació i apel·lació.\n"Volem dotar de més garanties al procés penal i avançar així en la consecució de la tutela judicial efectiva. És sorprenent que fins i tot no s'hagi fet aquesta modificació", ha resumit la diputada del PSC Agnès Pardell.\nAlhora, ha recordat que aquest canvi a la llei és imprescindible perquè l´Estat compleixi amb les directrius de l'ONU en matèria d'enjudiciament criminal, i ha estès la mà a l'oposició per millorar el text presentat pel seu partit amb les esmenes.\nDes de la files del PP, el diputat Pere Calbó s'ha mostrat favorable a la proposta, però ha criticat que l'hagi d'impulsar el PSC i no el PSOE quan fa set anys que està governant a l´Estat.\n"No han fet els deures quan tocava, i ara ho presenten com si fos l'examen de setembre per intentar aprovar a última hora l'assignatura", ha reprotxat als socialistes.\nLa diputada de CiU Elena Ribera ha titllat la proposta socialista de "necessària i útil" perquè ha considerat imprescindible reformar la llei per facilitar al ciutadà que tingui una segona instància.\nEl diputat d'ERC Pere Aragonés ha avalat la iniciativa del PSC per millorar els mecanismes de defensa dels condemnats, mentre que per a l'exconseller Salvador Milà (ICV-EUiA) es tracta d'una reforma "clamorosa".\n"És una modificació d'imperiosa necessitat", ha coincidit la diputada de C's Carmen de Rivera, mentre que el diputat de SI Alfons López Tena ha carregat contra tots els ministres de justícia espanyols que han tingut l'oportunitat d'emprendre la reforma i no ho han fet.