El blog d'En Joan Quetgles | El poder de les religions. Les religions, una diversitat irreductible.\nEl poder de les religions. Les religions, una diversitat irreductible.\nquetgles | 30 Octubre, 2013 10:40\nProemi a manera d’advertiment als lectors:\nTesi: La recerca de la veritat sobre qüestions que són objecte de polèmica ideològica defuig, sense excepcions, l’autoritat acadèmica.\nFent l’enunciat d’una altra manera: Tan bon punt el Poder (les elits de la classe dominant) pretén blindar la validesa d’uns determinats valors ideològics (morals, religiosos, polítics o d’altres temàtiques) intenta fer ús de les autoritats acadèmiques i, alhora, monopolitzar els mecanismes de producció i difusió ideològica.\nCom a exemple notable que confirma la tesi més amunt enunciada: els batallons de frares teòlegs, “experts” en l’estudi de les Sagrades Escriptures, de ser objectius, haurien de ser els primers en declarar la inconsistència escandalosa dels relats bíblics. En canvi, endormiscats i cecs, afirmen la bonesa intel·lectual de la Bíblia (Si de cas, l’excepció seria la de N’Anselm Turmeda, frare català (insular) que renegà del cristianisme i es feu musulmà).\nCom va fer evident En Hume, la Metafísica no és possible com a ciència.\nPerò, en tot moment, el Poder tracta de corrompre les suposades autoritats en matèria d’història, de sociologia i d’altres ciències humanes similars, fàcilment manipulables, corrompre amb l'objectiu de reforçar el seu discurs moral.\nAquest escrit és una bateria d’indicadors sobre el poder de les religions i sobre les diverses maneres que n’han fet ús els grups humans històrics.\nA La qüestió jueva (1843), En Karl Marx desplegava tot el seu arsenal filosòfic per arribar a la conclusió que els jueus alemanys, com a practicants de la religió jueva, allò que havien d’aconseguir no era el dret a la no discriminació per motiu de la religió, sinó alliberar-se de les creences religioses, renegar del judaisme, sortir de la situació d’alienació provocada per les creences religioses (Fent recurs a tòpics antisemites, En Marx, de família de conversos, fa ús del concepte de “judaisme laic” en referència a una pràctica social governada pels guanys econòmics).\nLa teoria de l’alienació religiosa d’En Marx no s’aguanta per cap costat. Vegem-ho.\nPer fer vàlida la seva teoria, el filòsof de Trèveris no té cap escrúpol a l’hora de manipular la història, tan és així que afirma que la Grècia clàssica era una societat agrària esclavista, quan, pel contrari, allò que va distingir Grècia foren les ciutats (ciutats: és a dir, societats dedicades a la indústria i al comerç, essencialment).\nA l’època prehistòrica, les societats paleolítiques no estaven dividides en classes (a no ser per raó del gènere), i, per tant, no existia l’explotació de l’home per l’home. Però, tot i que no era possible “l’alienació econòmica”, aquelles formacions socials primitives havien desenvolupat, sense excepcions, un sistema original de creences religioses, és a dir, una religió.\nTan En Marx com els il·lustrats francesos van reduir a “la religió” l’extraordinària i complexa diversitat de les religions. Pels il·lustrats francesos, “la religió” era un producte sorgit de la por i de la ignorància. Entenien que en una societat moderna il·lustrada la religió no hi tenia cabuda.\nEn Marx i En Feuerbach i els il·lustrats de París feien crítica de “la religió” (bàsicament, referits al cristianisme i a la religió jueva) però deixant de banda la investigació sobre la funció de la religió dins els diversos marcs socials i històrics.\nSegons les aportacions dels estudis antropològics i dels estudis històrics, sembla inqüestionable que la religió (les diverses religions) ha sigut un fenomen universal que afectà als diferents pobles del paleolític. Bé, tot de grups humans de cultura paleolítica, marginals, encara subsisteixen fins avui en dia; grups humans d’Amèrica i d’Àfrica, principalment, que han sigut estudiats en profunditat pels antropòlegs.\nA la fi, al segle XX, s’obriren noves vies d’intel·ligència de manera que començaren les primeres investigacions serioses pera a copsar la funció de les religió. En aquest nou marc d’estudi, cobra particular relleu l’obra de Sigmund Freud. Amb Totem i tabú, En Freud destapava i feia comprensibles els mecanismes psicològics (que adopten formulacions religioses) que regulen el comportament social. Els mites i les pràctiques màgiques mostraven el seu sentit profund i deixaven de ser considerades manies absurdes, primitivisme o alienació. No, no era un absurd; el mite i la pràctica del Àpat Sant present a diverses cultures antigues representava el penediment per l’assassinat original del pare i la reconciliació entre germans. S’ha d’entendre: Per aquelles poblacions antigues, no disposar d’una regulació moral (basada amb les creences religioses i les pràctiques màgiques) significava restar sota l’amenaça de l’autodestrucció, la guerra de tots (i de totes) contra tots (Començant per l’assassinat del pare, posem).\nPodeu veure que qualcuns d’aquests tabús (com el de l’horror a l’incest) es mantenen particularment vius a les societats actuals.\nEn contra dels teòrics de la religió com alienació, es palès que les religions a l’antiguitat (a les ciutats gregues i a Roma, posem per cas) no oferien el cel i la glòria als seus creients. Únicament els déus eren immortals; els humans, pel contrari, al morir desembarcaven al regne de les ombres, un infern fosc i fred.\nÉs de destacar que, a l’Antic Testament, En Jahvé no fa ofertes de Cel ni de vida futura després de la mort; les promeses de recompensa de Jahvé per als seus adoradors fan referència a beneficis que obtindran en aquesta vida, o a beneficis que obtindran en el futur els seus descendents.\nCom a paradigma de les promeses del déu dels jueus destaca la declaració de l’aliança concertada entre En Jahvé i N’Abraham. Vegeu-ne el text que fa: “Mira, aquesta és la meva aliança entre jo i tu: seràs pare d’una multitud de pobles. 5 Ja no et diràs més Abram; el teu nom serà Abraham, perquè et faré pare d’una multitud de pobles. 6 Et faré molt i molt fecund; els teus descendents formaran diverses nacions, i de tu sortiran reis. 7 Mantindré la meva aliança entre jo i tu, i amb les generacions que et succeiran. Serà una aliança perpètua: jo seré el teu Déu i el Déu de la teva descendència” (Gènesi, 17, 4-7).\nPer descomptat, els mites i les pràctiques màgiques continuaren essent considerats uns elements essencials per a la cohesió social i la conservació de les antigues civilitzacions agràries. Pels sumeris, el seu llibre sagrat, El Poema de Gilgamesh, era el puntal de la seva civilització, segons deixaren escrit a les seves tauletes.\nCom a aclariment: Les mil famílies patrícies romanes tenien el monopoli del poder de la Roma imperial, però la seva religió original (de la primera època republicana), ben aviat, va mostrar la seva insuficiència per garantir la cohesió social de l’Imperi.\nEls joves patricis rebien una educació que inculcava la por als déus, el respecte a les lleis, les regles de la decència, la modèstia i la frugalitat. Però, mentre els preceptors els ensenyaven aquestes normes morals, els joves veien amb els seus ulls les pràctiques immorals i criminals dels adults de la seva pròpia família, així com tenien prompta notícia de la criminalitat i corrupció de les famílies dels patricis.\nLa preocupació pel manteniment de la moral tradicional romana féu que s’establís el càrrec públic de Praefectus mores (Prefecte de la moral pública).\nPerò les severes mesures per tal de preservar la moral tradicional foren inútils. Es pot afirmar que les grans famílies patrícies foren un niu de corrupció i de crim.\nDe quina manera podien preservar les “mores” aquells prefectes romans, si ells mateixos i la seva família a tot temps “pecaven” i feien contínues trames criminals.\n(En referència a la història de Roma, els llibres de text espanyols - i els catalans - i les enciclopèdies encara mantenen viva la tradició d’exaltar la glòria de Roma i “l’herència” rebuda de la civilització romana).\nEn Juli César, esdevingut al 45 Ac. Praefectus morum, Imperator i Pontifex Maximus, no va poder esquivar els punyals dels senadors que conspiraven per assassinar-lo, punyals entre els quals hi havia el del seu fill, En Brutus.\nEs pot constatar que la quasi totalitat d’emperadors romans van cometre “crims d’Estat”, i que molts d’ells van morir de mort violenta (33 emperadors assassinats, 8 executats i 7 suïcidats, i un nombre indeterminat de morts no explicades).\nEl fracàs de les reformes religioses dutes a terme pels diversos Pontifex Maximus, així com la ineficàcia de les pràctiques màgiques romanes, comportà unes creixents mesures de repressió contra els infractors de la llei i de les normes morals. El Poder romà arribà a uns nivells de violència tan extrems que no han pogut ésser superats per cap altra “civilització” (difícilment un hom pot imaginar l’espectacle dels 30 km de la calçada d’Ostia a Roma amb les voreres sembrades de crucificats, com a càstig exemplar pel Poder romà) (Segons la llei romana, en el cas un patrici fos assassinat per un esclau, llavors tots els esclaus de la casa o del latifundi havien de ser passats per les armes).\nEn matèria de relacions de gènere i de sexualitat, els esforços del patriciat romà per assegurar la moral tradicional fracassaren estrepitosament. Precisament, era entre els membres de la classe oligàrquica on més es manifestava la corrupció moral, fins a extrems increïbles. Segurament, el cas més escandalós fou a causa de la conducta llicenciosa de Júlia, filla d’August, l’emperador, tot i que havia sigut educada amb unes normes morals molt estrictes. El creixent frenesí sexual de Na Júlia arribà fins al punt de mantenir relacions amb nombrosos membres del Senat (Però també li abellia anar als bordells i fer de falsa prostituta).\nEls romans, a l’igual que els grecs, no tenien llibres sagrats ni casta sacerdotal; situació religiosa aquesta que s’equiparava amb la de la majoria de pobles de l’antiguitat. Sumèria, Egipte, Israel i els cristians, serien una excepció a la regla.\nNo era d’estranyar que N’August tingués la dèria de reforçar els fonaments de la moral. Com a Pontifex Maximus, degué tenir enveja dels grecs, els quals, si bé tampoc no tenien sagrades escriptures, disposaven, en canvi, de la Ilíada, com a poema nacional. És per això que N’August degué encarregar a En Virgili l’elaboració de l’Eneida com a poema nacional romà, a imitació de la Ilíada (Peregrina història: N’Eneas fugint de la Ílion (Troia) destruïda, amb el seu pare a collibè, deambulant per la Mediterrània, i que, a la fi, funda Roma).\nL’imperi romà estava en un permanent estat de desestabilització per causa de la incapacitat del Poder romà d’integrar els diversos pobles (amb creences i morals diferenciades) a la normativa oficial de Roma.\nCom he explicat en diversos escrits, no fou fins al segle IV que Roma va decidir crear una gran església universal a tot l’imperi, de manera que esdevingués l’eina per a la integració dels diversos pobles de l’imperi. En Constantí ideà el projecte d’una església romana, que s’havia d’estendre per tots els racons de l’imperi. Per veure el tema en profunditat podeu baixar el meu post L’Església catòlica, un instrument de l’Imperi romà.\nEn contra de la teoria de Marx sobre l’alienació religiosa ( i contra altres teòrics semblants), no és el cas que els esclaus no es revoltessin per causa d'una suposada alienació religiosa.\nEn primer lloc, els esclaus romans (al igual que els esclaus d’altres indrets històrics) no disposaven de cap dret, i en quant a religió, estaven obligats a seguir la litúrgia imposada pels seus amos. O sigui, en tot temps, els esclaus han practicat la religió dels seus amos, majorment.\nPer altra banda, la religió dels romans (al igual que la dels grecs) no oferia un altra vida després de la mort.\nQue quedi clar: la religió cristiana (que, en efecte, prometia una vida eterna al Cel a aquells que complien els manaments de Déu i de l’Església, els esclaus inclosos) no esdevingué religió de masses fins ben avançat el segle IV.\nLes amples masses de les ciutats i els esclaus es “convertien” al cristianisme complint la voluntat del Poder romà.\nQue quedi clar: Tan bon punt els patricis (seguint la voluntat del emperador) es “convertien” al cristianisme, els esclaus i els seus clients tot seguit també es “convertien”.\nL’Islam significa la negació radical de les teories de la religió com alienació.\nEl sorgiment i l’expansió de l’Islam va significar la liquidació total del sistema d’agricultura esclavista. L’Islam va alliberar les amples masses d’esclaus de l’Àsia Occidental, i del Nord d’Àfrica i de la península Ibèrica. L’Alcorà declara expressament un musulmà no pot tenir esclaus musulmans.\nS’ha de reconèixer que l’estratègia de Mahoma fou genial: En contra dels nous imperis europeus, que es declaraven hereus de l’imperi romà (i que mantenien l’esclavatge i l’opressió de les amples masses pageses), En Mahoma (l’Islam) trencà el sistema militarista oligàrquic. En Mahoma incorporà les amples masses pageses i els esclaus alliberats com a base per a la formació de les forces armades musulmanes. O sigui, les amples masses d'aquestes àrees es passaven a l'Islam, com a ocasió per al seu alliberament.\nPer a destacar: els territoris islàmics quedaren lliures d'esclavitud tan bon punt s'imposà la xària islàmica (a partir del segle VII); mentre que als territoris cristians l'esclavitud fou legal fins al segle XIX).\nTesi: Les religions i les Esglésies poden ésser instrument d'opressió (com és el cas de la religió catòlica i l'Església catòlica) o d'alliberament (com fou el cas de l'expansió primera de l'Islam; o el cas de la revolució luterana).\nEn Marx donava per suposat que una vegada establert el socialisme, acabada la divisió de la societat en classes i l'explotació de l'home per l'home, llavors la religió s'extingirà de manera natural.\nEls il·lustrats parisencs i En Marx donaven per suposat que en una societat moderna les normes morals socials s'establirien segons criteris racionals i no en base a creences religioses. Aquests parisencs i En Marx no se'n adonaren de que havien caigut en l'error de l'intel·lectualisme moral (Iniciat per Sòcrates (Sòcrates- Plató), l'intel·lectualisme moral sosté que les normes morals són descobertes per l'activitat intel·lectual i que, per tant, únicament els savis tenen accés a les veritats morals, i que la veritat moral no és a l'abast de les amples masses).\nEls savis de París (i els marxistes, més tard) ben prest iniciaren la persecució dels savis dissidents. En La Mettrie va haver de haver de fugir de París i de Leiden i cercar refugi a Berlín, a la cort d'En Frederic el Gran. I En Thomas Paine fou empresonat per Robespierre, per la seva oposició al Terror jacobí.\nEls savis parisencs i els marxistes feren com si la filosofia d'En David Hume no existís. Però la realitat històrica és que En Hume establí les sòlides bases del pensament de la modernitat. Va demostrar que la conducta dels humans és sempre una conseqüència dels sentiments i les passions, i que pretendre una ciència moral era una pura fal·làcia. Les normes morals de la societat són (o han de ser) el resultat de la voluntat de la majoria de ciutadans. I, de manera semblant, la voluntat de la majoria regula les lleis i la política. La teoria de Hume sobre la moral es coneix com a ''emotivisme moral'' contraposat a l'intel·lectualisme.\nS'ha de saber: El corrent de pensament modern dominant - l'empirisme, el positivisme i el neopositivisme o filosofia analítica - són hereus directes de l'emotivisme moral d'En Hume.\nNo he de referir aquí les interminables lluites ideològiques entre les formacions marxistes. Basta assenyalar, com a indicador potent, que el conflicte intel·lectual entre Trotski i Stalin acabà amb l'assassinat de Trotski per un sicari de N'Stalin.\nLes societats modernes on la religió té poca influència o és nul·la continuen dividides per nombroses qüestions morals i polítiques.\nTesi: A les societats actuals (immerses dins el sistema capitalista neoliberal) plana l'amenaça de desintegració per causa de la multiplicació de grups (tan laics com religiosos) que accentuen l'atomisme moral i social.\nEls Estats Units és el país més infectat per aquest càncer social. En primer lloc, un gran nombre d'associacions culturals, socials o religioses dels EUA deriven de la sensibilitat nacionalista de ciutadans originaris d'altres nacions (Es calcula que més de 120 nacionalitats són presents a la vida pública del país).\nActualment, a uns EUA en decadència econòmica i política s'intensifica la lluita de classes; però juntament a aquest conflicte, s'afegeixen els conflictes derivats de confrontacions ideològiques. És una explosió incontrolable de conflictes per motius ètnics o racials, culturals, polítics, morals i religiosos (Segons la premsa ianqui, hi ha 3900 grups extremistes i violents de diversa índole operant al país).\nPer posar un exemple que demostra la capacitat de provocar greus disfuncions a l'Estat ianqui: Nova York és la major ciutat jueva del món, en el sentit que el nombre de ciutadans jueus de la ciutat supera el dels habitants de Tel Aviv. La pressió del call jueu ianqui influeix decisivament sobre la política exterior de Washington. Fa uns dies, el jueu sionista Sheldon Adelson (el del projecte d'Eurovegas de Madrid), en una conferència a una universitat de Nova York, es va atrevir a dir que s'havia de llançar una bomba atòmica sobre Teheran (ciutat que té 12 milions d'habitants); ho va dir, i no l'empresonaren ni l'han portat als tribunals de justícia.\nEn Vladimir Putin, el president de Rússia, va visitar el puig Athos al 2012. A la muntanya sagrada d’Athos hi ha vint monestirs ortodoxos, un dels quals, el monestir de Sant Panteleimonos (segle X), és sota la custòdia de monjos russos de l’Església ortodoxa russa.\nAmb la visita a Athos, En Putin feia un gest que declarava de manera ostensible el retorn de l’aliança secular entre l’Estat rus i l’Església ortodoxa russa. Es feia palès que el nou Estat rus trencava amb el marxisme en relació al tractament de la qüestió religiosa.\nEl gest d'En Putin pretén fer evident que la cohesió nacional al voltant d'uns valors morals no ve donada de manera espontània, ans al contrari, és una tasca de gran abast fins al punt que determina l'existència de la nació o la seva anihilació.\nAclariment: No és el cas que servidor doni suport teòric a favor de les religions. Queda clar als meus escrits la crítica permanent a les creences religioses i la denúncia de la malvestat de l'Església catòlica.\nFet l'aclariment, he de dir que la ceguesa dels il·lustrats intel·lectualistes va consistir en suposar que la religió era un no res, una pura ignorància. Aquells savis suposaven que, una vegada superada l'etapa teocràtica, la humanitat, de la mà de la ciència, entraria al paradís laic on tot serien flors i violes.\nL'experiència del socialisme a Rússia acabà en total fracàs. A l'any 1990, la Unió de Repúbliques Socialistes Soviètiques es desintegrava, i era substituïda per una República Russa Federal amb economia de mercat (o sigui, economia capitalista). I, juntament amb l'URSS, arribava la fi de la resta de règims comunistes d'Europa.\nLa Cuba socialista no plegava, però no aconseguia sortir del subdesenvolupament.\nPerò, cap al finals dels anys 90, per distinció respecte dels règims comunistes fracassats, totes les mirades es centraren a la Xina i la seva sorprenent expansió econòmica.\nLa Xina, sota el lideratge d'En Deng Xiaobing, va dur a terme un desplegament econòmic ( i industrial, tecnològic i científic) tan ràpid i intens com mai s'havia vist a la història de la humanitat. A principis de segle, la producció industrial xinesa superava àmpliament la dels Estats Units.\nActualment, la indústria xinesa encapçala el rànquing mundial en quasi totes les branques, en especial les d'alta tecnologia. Així, s'esdevé, per exemple, respecte a la construcció de vaixells o a la indústria electrònica (l'ordinador Lenovo és el més venut del món) (Podeu veure la meva web La Xina, la civilització vertical (1)).\nPerò haurem de veure que, juntament amb el desplegament econòmic, la Xina s'acomodava al nou concepte de ''socialisme a la manera xinesa'', ideat pel geni d'En Deng . ''Socialisme la manera xinesa'' significà posar en concordança i unió el socialisme del PCX i la cultura i els valors morals tradicionals de la Xina. O sigui, des del poder, s'establia una unió entre socialisme i nació (S'ha de considerar que els trets distintius nacionals de la Xina es basen en el confucianisme).\nEn Mao Zedong va menar una campanya permanent per tal d'eradicar el confucianisme que amarava la moral de les amples masses. Entenia, En Mao, que la filosofia de Confuci havia sigut un instrument de dominació al servei de la classe dominant. En Mao considerava el confucianisme provocava uns efectes semblants als de la religió entre les amples masses xineses.\nLes tesis d'En Deng Xiaobing en matèria de moral i de nació s'imposaren dins el PCX. Segons les tesis, s'ha d'entendre que el confucianisme posat al servei del socialisme xinès pot ésser un formidable instrument d'integració social i nacional. I, alhora, la filosofia confuciana pot servir de carta de presentació de la Xina al món (des de llavors, el govern xinès ha creat instituts confucians per tot arreu del món).\nDes de l'època d'En Deng, la Xina manté una política de relacions internacionals a la manera confuciana: cultiu de les relacions d'amistat i cooperació, aposta decidida pel pacifisme i el diàleg (alhora que no cauen en la ingenuïtat i despleguen el seu potencial militar), respecte i tolerància envers les diverses cultures nacionals i les diverses religions.\nEs pot constatar que la Xina, al Consell de Seguretat, sempre s'oposa a les solucions militaristes.\nPer tancar el tema, vegeu aquesta bateria de consideracions.\nLa Xina ha sigut la única civilització laica de la història. O sigui, que no ha disposat de llibre sagrat, ni d'Església, ni de casta sacerdotal, si bé quasi en tot temps s'ha mostrat respectuosa amb les diverses formacions religioses que operen al seu si.\nEl confucianisme no és una religió (tot i que a partir del segle V van aparèixer els temples confucians (com a iniciativa política del govern) on Confuci era reverenciat com a profeta).\nEn Confuci es va desentendre de les qüestions de Metafísica.\nPer a subratllar: La civilització xinesa es va desplegar sense fer recurs a l'esclavitud, pràctica criminal incompatible amb el confucianisme (Certament, l'Islam va alliberar els esclaus, però l'islamisme sempre s'ha mostrat dogmàtic i bel·licista).\nAmb comparació amb la xinesa, la civilització romana fou més bé una barbàrie, una negació de la civilització. Una única ciutat, Roma, esdevinguda superpotència militar, s'imposà per la força de les armes sobre una multitud de pobles.\nLes esglésies cristianes, especialment la romana, foren cíniques en relació al tractament de l'esclavitud. En Pau de Tars a les seves cartes diu que els esclaus cristians han de ser fidels als seus amos. I el frare català En Pere Claver, practicant el fals heroisme catòlic, s'immergia entre els esclaus africans, però no per alliberar-los sinó per induir-los a la conversió al cristianisme.\nEn Confuci, als seus Analectes, fa crítica als suposats bens espirituals que a la fi resulten ésser una entelèquia. El que sempre proposa és el benestar de les amples masses com a objectiu prioritari del governant (Un benestar referit a aquesta vida i que no contempla alternatives possibles).\nsocietat i religio, filosofia | Següent | Anterior | Comentaris (0) | Retroenllaços (0)


La UESC organitza la desena edició del Campus de Setmana Santa. T’hi esperem! | UESC\nEls dies 14, 15 i 16 d’abril, l’Escola Thau de Sant Cugat acollirà a jugadors i jugadores de bàsquet nascuts entre els 1998 i el 2007\nNo és casualitat que la UESC celebri 10 anys organitzant el Campus Basket City de Setmana Santa, que sempre s’ha destacat per la varietat i qualitat de les activitats proposades i la professionalitat dels formadors. Al llarg del temps, aquest projecte s’ha convertit en tot un referent no només a Sant Cugat, sinó a tot el Vallés. Segons el director tècnic de la UESC, en Sergi Sànchez, “la valoració dels darrers campus que hem organitzat és molt positiva; això ens fa sentir molt il·lusionats i alhora amb una gran responsabilitat, i més tenint en compte que aquesta és ja la desena edició del BasketCity de Setmana Santa. Les anteriors edicions han funcionat molt bé i aquest any haurem de treballar de valent per seguir fent un campus cada any millor”.\nEnguany, la UESC donem un pas endavant en la nostra proposta oferint un Campus amb activitats totalment adaptades als diferents grups d’edats i entrenaments en anglès, per reforçar el coneixement d’aquest idioma. El Campus està obert a nois i noies apassionats pel bàsquet, nascuts entre els anys 1998 i 2007. Durant tres dies, del 14 al 16 d’abril, els jugadors tornaran a instal·lar-se a les immillorables instal·lacions de l’escola Thau de Sant Cugat, que compten amb sis pistes exteriors, poliesportiu i diferents sales per visionar vídeos i fer activitats complementàries.\nL’objectiu principal és que els nois i noies que participin gaudeixin d’uns dies fantàstics practicant i compartint amb altres jugadors l’esport que més els agrada. Des del punt de vista tècnic, Sergi Sànchez valora el campus com “un espai per poder treballar específicament conceptes més tècnics i tàctics del bàsquet, perquè els participants segueixin millorant i evolucionant en la seva formació com a jugadors i jugadores”. En la mateixa línia, l’entrenador de la UESC i coordinador del Campus BasketCity, Andreu Cervera, afirma que “seguirem apostant per un campus de millora d’hàbits, encara que som conscients que els gestos no s’assimilen en tres dies. Aquesta Setmana Santa mantindrem una línia continuista respecte a edicions anteriors, encara que millorant i renovant alguns detalls”. Sànchez i Cervera han dissenyat estacions de treball adaptades a les edats dels jugadors. D’aquesta manera, els més petits treballaran conceptes bàsics (entrades senzilles, domini del bot, inici a la tècnica de tir i al joc en equip), a més de participar en tallers de materials d’animació i fer jocs d’equip en anglès. El grup d’11 a 14 anys, per la seva banda, avançarà en l’art del crossover i practicarà el joc real 100×100. “A les tardes –explica Andreu Cervera-, es duran a terme diferents competicions: tirs lliures, 1×1, 3×3. I tindrem sorpreses, com la visita de l’entrenador del primer equip masculí de la UESC, en Marc Guillem, que impartirà un clínic als nois i noies del Campus”.\nEl director tècnic de la UESC, Sergi Sànchez, conclou: “Desitgem que els participants s’emportin un gran record i que visquin una experiència genial. A més, segur que serà una gran oportunitat per conèixer nous amic i amigues, enfortir vincles amb aquells que ja coneixen i compartir bons moments sota el fil conductor del bàsquet, l’esport que a tots ens uneix”.\nPodeu consultar tota la informació, fent clic al díptic del Basket City.


Finals de 2020... un esdeveniment inèdit a Taizé - Taizé\nCom ha estat anunciat, la trobada europea de Torí s’ha ajornat un any. Així doncs, aquest Cap d’Any, convidem als joves d’entre 18 i 30 anys a participar en una etapa inèdita de la peregrinació de confiança arreu de la terra.\nDel 27 de desembre de 2020 a l’1 de gener de 2021\nPer primera vegada, la trobada europea de joves serà... a Taizé! El programa constarà dels elements habituals:\nTres pregàries comunitàries: pregària del matí, del migdia i del vespre.\nReflexió bíblica i petits grups de reflexió.\nDiferents tallers de reflexió cada tarda.\nVetlla de pregària per la pau la nit del 31 de desembre.\nTothom qui ho desitgi podrà venir la setmana abans (del 20 al 27 de desembre de 2020) per celebrar Nadal a Taizé. Els joves que siguin a Taizé durant la setmana de Nadal també podran ajudar a la preparació i al bon desenvolupament de la trobada europea.\nCom cada any per la trobada europea, serà possible inscriure’s a partir de mitjans de setembre i fins a principis de desembre. No podem assegurar que el nombre de participants no s’hagi de limitar en funció del context de la pandèmia.\nIniciatives en línia\nCom ja s’ha fet en altres ocasions, una part del programa s’oferirà en línia per poder involucrar joves d’arreu del món que no podran ser presencialment a Taizé. Per poder organitzar de la millor manera les activitats, hi haurà un formulari d’inscripció específic per a totes les persones que desitgin seguir el programa en línia. Així doncs, serà possible participar en aquesta trobada europea des de Taizé mateix, però també des de tot el món.\nPregàries en diferents llocs a principis de gener\nEls joves de diferents països que hagin vingut a Taizé per participar en aquesta etapa de peregrinació de confiança, si ho volen, podran tornar als seus països amb un germà o dos per animar una pregària allà durant el cap de setmana del 2 i 3 de gener o durant els dies següents. Podeu trobar més informació aquí.\nLast updated: 18 d’agost de 2020


Trobada del Triangle Jove: ens apoderem en contra del poder adult | Consell Nacional de Joventut de Catalunya\nTrobada del Triangle Jove: ens apoderem en contra del poder adult\nEls propers dies 19, 20 i 21 d’octubre, joves associades i associats dels consells de la joventut de Catalunya, el País Valencià i les Illes Balears es trobaran a Figueres en el marc de la Trobada del Triangle Jove. Aquesta trobada té com a objectius que els i les joves associades dels tres territoris de parla catalana es coneguin, facin xarxa i comparteixin experiències i reflexions.\nAixí, en aquesta edició es treballarà sobre com el jovent viu les diferents expressions del poder adult. No només hi haurà espais de treball conjunt per analitzar des del punt de vista acadèmic, laboral, social, polític o mediàtic, com el poder adult travessa les seves vides.\nTambé es comptarà amb una part dedicada a buscar estratègies i eines que ajudin el conjunt de joves apoderar-se per a fer front al poder adult.\nLes inscripcions per a la Trobada es poden fer aquí des d’avui. Per a consultar el contingut i els horaris ho podeu fer des d’aquesta pàgina.\nEl Triangle Jove és, des de 1999, l’espai de col·laboració del CJIB, el CVJ i el CNJC. Els Consells de la Joventut són representants de l’associacionisme juvenil i tenen com a objectius la interlocució davant les administracions públiques i la promoció de l’associacionisme. La Fundació Triangle Jove és l’instrument de coordinació dels consells en aquestes funcions.


Tots els reportatges - 30 minuts - TV3 - Pàgina 46\nSuïssa: un joc per jugar a la borsa\nUn joc per aprendre i entrenar-se en les operacions de borsa.\nFrança: el perfil dels electors\nA través de cinc personatges, tots residents al districte XIII de París, es passa revista a les principals opcions polítiques i a la situació de França davant de les eleccions.\nCatalunya Nord: més enllà de la frontera\nEl català va ser present per primer cop en molts anys a la propaganda electoral dels diferents partits del Llenguadoc-Rosselló. En aquest reportatge s'analitza la situació del català a la Catalunya Nord, com ha evolucionat i les activitats que s'hi fan per revifar una llengua en recessió.\nAmbaixador Reventós: París any 3\nJoan Reventós, ambaixador d'Espanya a París, explica quina es la seva activitat quotidiana.\nTorí: exorcistes, mags i dimonis\nEl bisbat de Torí va augmentar el nombre d'exorcistes de la diòcesi per donar a l'abast davant de totes les peticions de suposats endimoniats. Psicòlegs, sociòlegs, mags i exorcistes analitzen aquest fenomen i l'interès per la màgia i l'esoterisme a Torí, que qualifiquen de "ciutat màgica".\nTrasplantaments d'òrgans: esperança dels condemnats\nEl cas d'un trasplantament múltiple (a Madrid i a Barcelona) dels òrgans (cor, fetge i ronyons) d'un nen mort en un accident de circulació a prop de Barcelona va tornar a posar d'actualitat la problemàtica de la donació d'òrgans.\nOlof Palme: un assassinat per encàrrec\nL'assassinat d'Olof Palme en un carrer del centre d'Estocolm, quan sortia del cinema sense escorta, va ser un cop dur per als suecs. Palme era un home molt admirat a dins i fora de Suècia: socialdemòcrata, pacifista, contrari a la política de blocs... No hi havia sospites clares sobre la identitat de l'assassí o els motius, però tot feia pensar en un assassinat per encàrrec.\nLes Filipines: la revolta final\nLa setmana abans havia caigut el règim de Marcos, després d'una agonia que va començar amb el frau de les eleccions legislatives i la posterior rebel·lió de l'exèrcit. Marcos es va veure obligat a fugir i va deixar una herència de grans diferències socials entre la població, una greu crisi econòmica i un important moviment guerriller. Un equip de TV3 va seguir les últimes hores del règim de Marcos i l'alegria popular al voltant de la nova president, Corazón Aquino.\nDivisió territorial: un llarg debat\nS'acabava de començar a treballar en la ponència unitària del Parlament de Catalunya per elaborar l'avantprojecte de llei de la divisió territorial de Catalunya. En aquest reportatge es fa la història de la polèmica llei. S'expliquen les diferències de criteri de les forces polítiques i la complexitat de la llei que haurà de configurar la divisió política i administrativa de Catalunya. Inclou entrevistes als diferents ponents de la futura llei.\nWolfsburg: ciutat o fàbrica\nEl Consell de Vigilància de l'empresa d'automòbils Volkswagen, la primera d'Europa, va decidir comprar el 51% del capital de Seat. La fàbrica alemanya s'havia fundat 40 anys enrere per produir l"'escarbat", dissenyat per Ferdinand Porsche per encàrrec d'Adolf Hitler. El creixement espectacular de l'empresa es va produir després de la Segona Guerra Mundial. La seu central es troba a la ciutat de Wolfsburg, de 130.000 habitants, 62.000 dels quals treballaven a Volkswagen i fabricaven 3.800 cotxes diàriament. La vida de la ciutat i dels treballadors depèn de Volkswagen. A l'empresa hi treballaven 8.000 obrers estrangers, emigrants principalment del sud d'Europa, que en general no adoptaven els costums alemanys. Entrevistes a Walter Hitler, vicepresident del comitè d'empresa; Rolf Nolting, alcalde de Wolfsburg, i Josep Santamaria, català que treballava a Volkswagen i que estava plenament integrat.\nSector lleter: pas a la reconversió\nLa reconversió del sector lleter passa gairebé indefugiblement per la mecanització de les tècniques tradicionals de la ramaderia, la inseminació artificial i el contacte constant amb el veterinari. Els ramaders de Vallfogona de Balaguer són un exemple de la reconversió del sector de cara a la CEE. Es mostra el procés d'extracció de semen de toro al centre d'extracció i congelació de Colmenar Viejo i el Concurs de la Vaca de Vallfogona de Balaguer.\nReferèndum: darrere les enquestes\nDavant la convocatòria definitiva del referèndum sobre la permanència d'Espanya en l'OTAN es van fer sondejos, una eina que es feia servir cada vegada més per conèixer l'opinió pública, encara que varien considerablement en funció de qui els fa. En aquest reportatge s'explica com funciona un sondeig a gran escala. Per a això, es va seguir l'elaboració d'una enquesta del Centre d'Investigacions Sociològiques, que depenia de la Presidència del Govern. Es van entrevistar més de 10.000 persones.\nRuiz-Mateos: tàctiques de seducció\nDesprés de sortir de la presó d'Alcalá-Meco, Ruiz-Mateos va concedir una entrevista a TV3 a casa seva. Va passar revista dels tres anys que havien passat des de l'expropiació de Rumasa: la seva fugida d'Espanya, l'estada a Londres i a Frankfurt, l'ingrés a la presó de Frankfurt i el retorn a Espanya. S'analitza especialment la seva relació i actitud amb els mitjans de comunicació, i les seves declaracions messiàniques.\nLíban: la història d'un segrest\nRelat de la història del segrest de dos funcionaris i un GEO de l'ambaixada espanyola a Beirut els dies en què Espanya i Israel establien relacions.\nBolívia: a un pas de la bancarrota\nReportatge sobre Bolívia, país amb una inflació del 14.000%. Es fa un repàs als sectors mes representatius: miners, militars, indis...\nPobresa: la cara oculta de l'atur\nReportatge sobre les bosses de pobresa a Catalunya: l'atur prolongat provoca casos de pobresa emmascarada. Es fa el seguiment de la vida quotidiana de quatre parelles que es troben a l'atur i expliquen la seva situació i com s'ho fan per sobreviure.\nBojos pel Halley\nEl cometa Halley, que cada 76 anys es fa visible des de la Terra, ha despertat gran expectació entre els científics, els aficionats a l'astronomia i la gent del carrer.\nTaizé: religiositat vigent\nAl poble de Taizé, a França, hi ha una comunitat cristiana que treballa per la unió de totes les esglésies cristianes del món. També és un centre de pelegrinatge de joves de tot Europa que hi acudeixen per tenir uns dies de reflexió i de pregària, i per intercanviar experiències.\nCas Zabaltza: versions i versions\nLa desaparició de Mikel Zabaltza mentre era traslladat per la Guàrdia Civil, que l'havia detingut, i el posterior descobriment, vint dies després, del seu cadàver al riu Bidasoa, van ser motiu de versions ben diferents per part dels seus familiars i de la Guàrdia Civil, i també motiu de discussió en la Comissió Parlamentària de Justícia i en el Congrés dels Diputats. En el carrer, les protestes per la mort de Zabaltza es van fer paleses en manifestacions i en la convocatòria d'un dia de vaga general al País Basc.\nPrograma dedicat íntegrament a fer una radiografia d'una secta: els Hare Krishna. Un equip del programa hi va conviure durant uns dies i també va recollir el testimoni de familiars i exadeptes, que exposen la problemàtica ocasionada per la integració en una secta, així com la captació, els problemes familiars que crea i les dificultats per sortir-ne. El programa també analitza si es tracta d'una religió, com afirmen els seus membres, o d'un negoci, com diuen algunes persones que hi van estar vinculades. Com es viu en aquesta secta? Quins problemes de dependència pot crear? Aquestes són algunes de les preguntes que el reportatge contesta.


En cartell | MÔ TEATRE\nIMATGES & VIDEO\n6 Març, 2017 by moteatre\nEl Malentès d`Albert Camús\nPer què un Camus?\nMô Teatre, creat per Matilde Muñiz (actriu, directora, creadora d’espectacles, artista actiu del grup Comediants) i Jordi Odrí (actor, director, dramaturg i poeta) han dedicat la major part de la seva trajectòria, més de vint anys, a la presentació d’espectacles de creació pròpia, però també, de tant en tant, ha rendit homenatge als clàssics del segle XX. Així, amb Parella oberta, de Dario Fo, Dies feliços, de Samuel Beckett, o Brossat, un treball sobre textos de Joan Brossa. També en alguna ocasió amb obres d’autors contemporanis que han estat del nostre interés: El cor d’un boxejador, de Lubz Hübner, o darrerament amb Adreça desconeguda de Kressman Taylor.\nAbordem amb entusiasme un text al que durant anys hem estat donant-li voltes i que aquest any, l’Any Albert Camus, pren una significació especial dins d’una sèrie d’actes que es faran al voltant de la figura del nobel francès d’origen menorquí.\nLa importància de Camus, un dels autors fonamentals del període de las postguerra, que despunta especialment per la seva obra narrativa amb L’estranger i El primer home, i per les seves obres teatrals Calígula i El Malentès, ens ha empès a muntar El malentès per la persistència del seu missatge, i perquè il·lustra amb elegància poètica l’atracció de l’autor per un món solar i tràgic, marcat per l’absurd.\nEl malentès és una tragèdia, a l’estil més clàssic de la paraula, l’atzar, el destí , el sí que marca la vida dels personatges en el seu desig de tirar endavant i manar sobre la seva existència, al mateix temps que recull tot el pensament, tan vigent encara avui, de la seva època, l’existencialisme, el pensament surrealista… Tot carregat de sarcasme, d’humor negre, però també d’una tendresa profunda per la condició humana.\nAquest projecte es posa en marxa amb un equip d’actors entregats i sòlids; Matilde Muñiz, Espe Robert, Silvia Pons, Joan Taltavull i en un petit paper, i assumint la direcció, Jordi Odrí. Des de la perspectiva de Mô Teatre, la intervenció en la manufactura de l’espectacle per part de tots i cadascun dels elements que conformen el “cast”, incloent-hi el tècnic, Andrés Bley, és absolutament fonamental i marca el nostre estil propi.\nEstrenat el 18 de febrer de 2017 al Teatre Principal de Maò.


Campanya 2008 Per al Dret a Vot - Notícies - Coordinadora d'ONG Solidàries\nCampanya 2008 Per al Dret a Vot\nEls cantants Gerard Quintana i Cris Juanico, el conseller del Consell de Govern de la Corporació Catalana de l'Audiovisual, Joan Manuel del Pozo, el llibreter i escriptor, Guillem Terribas o l'escriptora Assumpció Cantalozella, aposten pel Dret a Vot. Són algunes de les persones que participen en la campanya de sensibilització pel Dret a Vot de les persones immigrades que impulsa la Comissió pels Drets Socials i Polítics, de cares a les eleccions del 9 de març del 2008.\n>>ENTRA AQUÍ A LA NOSTRA GALERIA PER AL DRET A VOT <<\nAquesta Comissió de la Coordinadora d'ONG Solidàries ha convidat persones de renom a participar en aquesta campanya, amb l'objectiu que aportin els seus arguments a favor del dret a vot i arribar, així, a tots els àmbits socials. La campanya no exclou, però, les opinions favorables de la resta de la ciutadania. D'aquesta manera es vol posar de manifest que el nostre sistema democràtic no permet la participació plena de totes les persones que viuen i treballen en la nostra societat, ja que moltes no poden exercir el dret a vot, element clau per a la participació en el nostre sistema polític.\nEl dia 10 de febrer el diari El Punt explicarà la campanya per al Dret a Vot. Diàriament, i fins al 8 de març, aniran apareixent 3 personatges de la Galeria per al Dret a Vot, en aquest diari.\nLa Comissió pels Drets Socials i Polítics està formada per gent de diverses entitats de la Coordinadora d'ONG Solidàries de les comarques gironines i l'Alt Maresme, que treballem a favor de la participació política de les persones nouvingudes. Entenem el dret a vot com un dret fonamental de qualsevol persona que viu, treballa i paga impostos en aquest país, a més de ser una via imprescindible per a la integració plena en la nostra societat: creiem que el vot és una de les eines de participació en la democràcia més important. Per a la comissió, el dret a vot és l'única manera de garantir que el col·lectiu immigrat estigui representat de manera real en tots els àmbits socials i polítics. Els governants només tindran compte les persones immigrades, si poden votar.\nActualment, la Comissió pels Drets Socials i Polítics de la Coordinadora d'ONG Solidàries està integrada per persones de GRAMC, Càtedra UNESCO de Desenvolupament Humà Sostenible de la UdG, Fundació SER.GI, ACCEM, GEES, Eina, Càritas-Girona, equip tècnic de la Coordinadora, i d'altres persones que no formen part de cap entitat.\nSi vols fer-nos arribar el teu argument a favor del Dret a Vot, has d'acompanyar-ho d'una fotografia i explicar-nos quina és la teva professió. Tot això, ens ho pots fer arribar a: dretavot@solidaries.org\nAquí pots veure un vídeo de la campanya pel dret a vot:\nImatges d'anteriors campanyes


Ajuntament de Mollet: Mollet és Fira continua creixent gràcies a la complicitat entre el comerç i l’Ajuntament\nMollet és Fira continua creixent gràcies a la complicitat entre el comerç i l’Ajuntament\nEnguany, Mollet és Fira se celebrarà els caps de setmana del 26 i 27 de maig i 2 i 3 de juny. La sisena edició d’aquest model firal, continua creixent gràcies a l’estreta col·laboració entre el teixit comercial i l’Ajuntament de la ciutat.\n26 i 27 de maig – Mollet és Gurmet i Mollet és Motor\nGurmet (dedicada a l’alimentació), es farà a la pl- Prat de la Riba i el c. Barcelona; Motor, ocuparà l’av. Llibertat i L’Illa\n2 i 3 de juny – Mollet és Qualitat de Vida i Comerç\nFira dedicada als comerços i serveis, es farà a la rbla. Balmes i el parc de les Pruneres\nLa 6a edició de Mollet és Fira continua creixent pel que fa al nombre de comerços participants, amb una xifra que s’enfila cap als 330 (un 8% més que l’any anterior). En aquest sentit, l’alcalde Josep Monràs, ha volgut agrair la complicitat i la bona col·laboració entre el comerç i l’Ajuntament. “Anar en una sola direcció ens enriqueix a tots. No és tant una fira per vendre, sinó per donar-se a conèixer: és el gran aparador dels comerços i serveis de la ciutat”.\nAgafant com a referència el darrer cens de comerços a Mollet en què s’hi comptaven 1.600 comerços i serveis, això representa un 21% de participants, “una molt bona xifra que ens indica la bona acollida que té aquest model de fira entre el comerç molletà”, Tal com ha afirmat la regidora de Comerç, Mercè Pérez. Cal assenyalar que durant els dies de fira, tindran lloc una setantena d’activitats organitzades directament pel comerç local, una programació que dóna valor afegit a la fira, més enllà de ser un aparador comercial.\nPla de revitalització comercial i noves tecnologies\nAquest any l’Ajuntament ha engegat un Pla de revitalització del comerç, un fet que també es veurà reflectit a les fires. Així, per exemple, s’enquestarà els visitants sobre diferents aspectes del comerç i la ciutat. A més, el concurs infantil de dibuix d’enguany, tindrà com a temàtica “El carrer ideal per a la teva botiga ideal”, de manera que se n’extrauran idees de com ha de ser l’entorn comercial, més enllà de les botigues.\nUn altre aspecte a destacar, fa referència al comerç online, una línia de treball encetada en l’edició passada que es reforçarà amb un estand propi (Ofer.cat) amb activitats adreçades a donar a conèixer els comerços que fan venda per internet.\nEls comerciants valoren molt positivament aquest model de fira\nPer la seva banda, Montserrat Bertran, en representació dels comerços i serveis participants, ha destacat la gran oportunitat que la fira suposa per al sector. “La fira requereix un esforç a nivell humà i de feina, però el preu de participar-hi és molt assequible i no deixa ningú fora, des del petit al gran comerç”.\nPremis i sortejos Mollet és Fira\nUna de les característiques d’aquest model firal, són les campanyes que s’engeguen uns dies abans i que impliquen directament les botigues participants, ja que els clients poden participar en els diferents premis que se sortegen el darrer dia de fira.\nAquest any els premis de Mollet és Fira són:\nGran Sorteig Mollet és Fira: 6 premis de 1.000 euros per gastar als comerços de Mollet\nSorteig 10: 10 premis de 200 euros per gastar als comerços de la ciutat\nOmple el carro amb Bonpreu: 10 carros de compra per valor de 50 euros\nSúper-packs Mollet és Fira: diferents paquets d’obsequis per tema (moda, oci, benestar, etc).\nConcurs de dibuix infantil Decathlon: "Imagina el carrer ideal per a la teva botiga a la nostra ciutat"


El Programa OrientaT - El Gran Joc de Catalunya\naprende a conocer los beneficios que obtienes de Internet y\nquieren ayudar a transmitir estos conocimientos entre sus compañer@s.\nPublicitat + Patrocini = PubliciniOS\nPubliciniOS = Publicitat i Patrocini\n= Xarxa de\n1 de març 2012, 7:12 publicada per Andreu Campanario Ponga\n1 de març 2012, 5:23 publicada per Andreu Campanario Ponga [ actualitzat el 9 de març 2012, 13:27 ]\nCompartir + es millor\nFem + Qalicions\n1 de març 2012, 5:22 publicada per Andreu Campanario Ponga\nNoves fonts d'ocupació\nPonga un Punt eQ Mob en el seu negoci\nSumia + es BO per a tu i per els teus\namb Visio del futuresQola eQ esQola eQ esQola eQ\n1 de març 2012, 5:16 publicada per Andreu Campanario Ponga\nPatrocini del programa\nEl patrocinador del programa aporta fons destinats a finançar els elements de comunicació, les eines i les sessions de comunicació i difusió que es realitzarà en cada Territori.\nEl patrocini del programa Orient@-t pot ser general o local. El general comprèn tot el projecte durant un any, mentre que el local es limita a aquelles accions que es desenvolupen en una autonomia concreta.\nEn contrapartida la imatge amb el logotip del patrocinador s’inclourà en els següents elements de comunicació:\n· Díptic per a la convocatòria de les sessions autonòmiques que es donaran als ajuntaments, diputacions i entitats d’àmbit local i que s’enviaran per correu postal.\n· Anunci de premsa de la convocatòria de les sessions autonòmiques\n· Tant l’Associació Orient@-T, la empresa especialitzada en Comunicación Tarquinos, la consultora Solu’s i Ona com InNoGran compartiran un espai web dedicat al programa Orient@-t en el que apareixeran els logotips dels patrocinadors en la pàgina de benvinguda i en el peu o capçalera de les pagines d’aquest espai.\nEl patrocinador també pot donar una carpeta de documentació en les Sessions autonòmiques i disposar de tota la informació que es generi en cadascuna de les sessions.\nSi es desenvolupa material de recolzament específic per als assistents del programa, sempre s’inclouran els logotips de les empreses patrocinadores.\nAmb l’objectiu de que la imatge del patrocinador sigui representativa solament es permetrà la presència d’un patrocinador per sector d’activitat i també es limita a 8 el número màxim de patrocinadors generals i fins completar 10 els patrocinis locals.\n2ª fase: Identificació de les zones i col·lectius a dinamitzar i contractació del projecte\nEn aquesta fase s’estableixen les bases de l’acció a realitzar amb el Govern Autonòmic, Diputacions o Ajuntaments.\nEn particular s’identifiquen les unitats d’acció geogràfica (comarques, pobles, barris, ..), els col·lectius a dinamitzar (gent gran, nens, professors, cooperatives, ..) i els mecanismes de comunicació amb aquests col·lectius.\nUn cop identificats es presenta un pla d’acció amb un calendari i un pressupost tancat per dur-lo a terme, i es fixen les mètriques per avaluar els resultats, les hienes i els materials de recolzament.\nUn cop aprovat el pressupost es passa a l’execució del mateix.\n5. i Contractació dels programes\nGenera Noticies i impactes comunicatius\n3ª fase: Realització i dinamització\nLes activitats que es duen a terme són les següents:\na) Una sessió de diagnòstic i avaluació\nEs reuneix als agents socials de la zona amb l’objectiu d’identificar els col·lectius, els recursos i es defineix el calendari i la comunicació. S’estableixen grups adaptant el número als recursos de es disposin a cada lloc i s’estableix l’estratègia i els objectius del programa per aquella zona.\na) Dos sessions de confluència\nAquestes sessions es realitzen amb tothom que va a participar en el programa, una es fa al principi i l’altre al finalitzar el programa.\nLa primera sessió abans de començar, reuneix a tots els que van a participar durant un matí; se’ls hi explica les finalitats i com ho farem per a aconseguir-ho. Per això, ens recolzarem, fonamentalment, en testimonis d’altres persones de perfil similar que ja han passat pel programa. Com exercici s’invita a que cada persona escrigui en un paper al menys tres motius pels que pensa que Internet pot ajudar-li a aconseguir-los.\nA la sessió de cloenda, seleccionem testimonis dels diferents grups i persones que han participat i obrim els sobres que cada persona va escriure al començar el programa per a verificar si el aquest ha estat útil.\nb) Sis sessions de formació, tallers i pràctiques\nEn grups més reduïts (al voltant de 15 persones por grup) es desenvolupen sis sessions en les que s’alterna la formació amb la sensibilització i els tallers pràctics.\n6. Formació dels orientadors 8. Seguiment del projecte\n1 de març 2012, 5:08 publicada per Andreu Campanario Ponga\nOrient@-t, realizació del programa\nLa realització d’aquest programa es duu a terme en tres fases:\n1. Comunicació del projecte\nPer això, desenvolupem a cada seminari aquestes quatre presentacions:\n· La primera per a donar a conèixer les avantatges que aporten les noves tecnologies als Ajuntaments explicat des de la perspectiva d’altres municipis (Taula rodona)\n· A continuació expliquem les experiències per a fer arribar les noves tecnologies a les persones i de com dinamizar l’activitat social del nostre municipi a través del seu ús (Programa Orient@-t)\nPausa per prendre un cafè:\n· Analitzem com les tecnologies permeten aproximar-se de forma més eficient a les necessitats de cada municipi (xarxes sense fils, satèlit...)\n· Finalment donem a conèixer ajudes i programes que estan disponibles des de l’Administració Central i Autonòmica per als Ajuntaments dels Municipis i el seu entorn.\nFinalitzem, si el pressupost ho lo permet, amb un dinar seguit de tertúlia.\n2. a les Comunitats Autònomes\n1ª fase: Comunicació: una sessió por Autonomia\nDes de l’Associació estem duent a terme un conjunt de sessions que tenen una duració de mitja jornada amb els responsables de la Societat de la Informació de cada Autonomia.\nEn aquesta sessió s’invita als responsables dels Municipis, Diputacions, Agències de desenvolupament rural i Comarcal i Empreses de tecnologies i als responsables dels programes d’ajuda i financiació per al desenvolupament de la Societat de la informació. La convocatòria d’aquesta sessió es realitza en col·laboració amb cada Autonomia i amb els organismes de desenvolupament local-\nEntre d’altres experiencies aquest programa s’ha impartit ja a 45 municipis en els que s’han format 105 orientadors dels quals el 95% desconeixien Internet i l’ús de l’ordinador. Tots ells han enviat un total de 520 e-mails a l’equip de formadors (a més de 400 e-mails entre ells, 300 a familiars i 200 a organismes i entitats municipals).\nEn el decurs de les sessions s’han detectat 80 aficions o àrees d’interès, s’han desenvolupat 114 idees per animar i orientar als seus companys i a tots aquells que poden tenir algun temor.\nTres mesos després de finalitzar aquesta experiència en aquests 45 municipis, el número de persones que han orientat aquest col·lectiu inicial s’han multiplicat per 5.\nfinanciació i comunicació del projecte\nPer aconseguir desenvolupar aquestes activitats s’han establert dos vies de finançament que permeten la participació en el projecte d’Empreses, Entitats i Administració:\n· El patrocini o esponsorització\n· La contractació de programes de dinamització.\n2153 dies des de\nLa eleQtriQona promou Q Alicions en el Mon del Turisme i La Mobilitat + San


El Fets del 19 de Juliol de 1936. 79 anys de la revolució | El Prat Llibertari\nEl Fets del 19 de Juliol de 1936. 79 anys de la revolució\nJuly 19, 2015 in Memòria històrica\nEl 19 de juliol de 1936 al Principat va ser sufocat el cop d’estat feixista. Les organitzacions obreres, i a Catalunya principalment la CNT, van ser els qui van prendre la iniciativa i van combatre la revolta amb les poques armes de les quals disposaven. A pesar que els preparatius dels colpistes eren coneguts, les autoritats republicanes no es mostraven disposades a armar als treballadors. Fins i tot al Principat, on durant els dies anteriors al 19 de juliol, s’havia establert un Comitè d’Enllaç entre la CNT i Esquerra Republicana de Catalunya, la Generalitat no només es va negar a les urgents peticions dels anarcosindicalistes sinó que la Policia, sota les seves ordres, va procedir a desarmar-los.\nEn aquesta situació, la CNT, el POUM i altres organitzacions obreres buscaven armes desesperadament.\nA les quatre del matí del dia 19, els militars van sortir de les casernes cridant “Visqui la República!”, “Visqui Espanya!” amb la intenció d’ocupar els punts estratègics de la ciutat. Immediatament, els grups de treballadors que estaven vigilant les casernes, van obrir foc contra els soldats, van donar el senyal d’alarma i les sirenes de les fàbriques van començar a sonar. Havia començat la batalla de Barcelona.\nLes tropes van arribar a prendre la plaça de Catalunya, la plaça Espanya i la plaça Universitat, però cada vegada estaven més voltats pels treballadors. A primera hora de la tarda, la Guàrdia d’Assalt es va posar del costat de les masses i, la qual cosa va resultar més sorprenent, ho va fer també la Guàrdia Civil. Això va ser decisiu per al resultat de la lluita al carrer, però perquè aquestes forces se sumessin va ser fonamental el fet que les organitzacions obreres es llancessin sense esperar ajuda del Govern. D’aquesta forma, van demostrar la seva determinació d’impedir el triomf dels colpistes. El matí del dia 20 van detenir a Barcelona al cap dels revoltats, el general Goded, i aquesta notícia va fer que molts soldats s’amotinessin, matessin als seus oficials i es passessin al costat del poble. Amb l’assalt final a la caserna de les Drassanes, el complot militar va quedar totalment vençut a Barcelona i pràcticament ofegat en la resta de Catalunya.\nL’Estat en runes, la revolució pren força\nNo només van derrotar als revoltats, sinó que les organitzacions obreres es van trobar també amb un poder important a les seves mans. Qualsevol altre poder semblava haver desaparegut. Segons Ossorio i Gallardo, advocat i jurista republicà, “no va quedar més que la pols… les cendres de l’Estat”. A tots els nivells, els obrers i els camperols intervenien i s’apoderaven, per pròpia iniciativa, de l’administració de la vida quotidiana, de l’economia, de l’ordre públic, de la defensa, de la justícia, de les comunicacions, del proveïment, de la sanitat, etc. No només havia començat la guerra civil a tot l’Estat, sinó que a Catalunya havia esclatat la revolució social.\nDes dels primers dies del conflicte per tota Catalunya, els obrers havien intervingut fàbriques i tallers, sobretot aquells que els antics amos abandonaven per incorporar-se a l’enemic. Al final, aproximadament un 70% de la indústria catalana va ser confiscada pels seus treballadors, per passar ha gestionar-les ells mateixos, en regim d’autogestió. En cada centre de treball van triar comitès composts pels mateixos treballadors i generalment les empreses van ser col·lectivitzades.\nEn el camp, els camperols van prendre la terra i es van establir unes 300 col·lectivitzacions agrícoles a Catalunya durant la guerra. No obstant això, l’existència d’un nombre important de petits propietaris va limitar les col·lectivitzacions a un nivell inferior al d’altres zones de l’Estat on hi havia una presència més gran de jornalers i altres camperols sense terra.\nHem de remarcar que aquest gran experiment soci-econòmic (íntegrament més profund que els primers passos donats per la revolució russa) no va tenir lloc principalment per la iniciativa de les mateixes organitzacions obreres, malgrat el paper destacat de la CNT, sinó per un moviment realment espontani de la base.\nEn un intent d’unificar l’economia es va crear l’11 d’agost el Consell d’Economia de Catalunya per, en les seves pròpies paraules, “donar suport a la revolució i orientar decididament els seus esforços en la direcció de la col·lectivització de la nostra economia”.\nSense amos, ni patrons. Crònica d’una revolució a El Prat\nTags: ·Anarquisme, ·CNT, ·TalDiaComAvui\n← Torneig de Ping-Pong al Casal per aquest divendres.\nEl Parlament del Principat vota una resolució històrica pel tancament dels CIE →\nTal dia com avui fa 81 anys de la derrota enfront del feixisme


Bandera blanca - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa bandera blanca és una bandera de color blanc, símbol internacional de pau normalment utilitzat en períodes bèl·lics o en conflictes. Pot significar diverses coses, entre les quals rendició, solució parlamental, alto el foc o la fi d'hostilitats.\nExemple de bandera blanca.\nSoldats italians es rendeixen durant la invasió aliada de Sicília (1943)\nEstà reconeguda per la Conferència de la Haia de 1899. Anteriorment a aquesta data el símbol de la bandera blanca estava protegit pel tractat internacional i, per tant, es va convertir en un costum del dret internacional.\nVa ser utilitzada com a símbol per a la capitulació durant la dinastia Han (220 DC). Durant l'Imperi Romà l'historiador Tàcit va fer esment de l'ús de la bandera blanca com a símbol de la rendició dels legionaris l'any 109 DC; abans d'això, els romans indicaquen la seva rendició posant-se els escuts sobre el cap.\nEl seu ús ha estat diferent en els diversos continents. Per exemple, l'explorador portuguès Gaspar Correia va argumentar que l'any 1502 (tal com va escriure posteriorment el 1550) el príncep indi samorin de Kozhikode va enviar alguns negociadors equipats amb un drap blanc lligat a un pal com a símbol de la pau pel seu enemic Vasco da Gama.\nEl 1625, el jurista Hugo Grotius en parla en el seu llibre De iure belli ac pacis ("Les lleis de la guerra i de la pau", un dels textos fonamentals del dret internacional), reconeixent-lo com a un "signe tàcit de crida a parlamentar, i serà tan obligatori com si s'expressés amb paraules."\nDurant les curses de Fórmula 1, mostrar la bandera blanca indica que hi ha un vehicle lent a la pista, com ara un automòbil que està sent retirat o un mitjà de servei o rescat.\nEls talibans van fer servir el 1996 la bandera blanca com la bandera nacional de l'Afganistan. L'any següent s'hi va afegir una xahada en negre.\nA les escoles austríaques s'hissa quan es alumnes aproven l'examen de batxillerat.\nLa bandera blanca va onejar al palau oficial de París des de l'antic règim fins al 31 de juliol de 1830, i representava un símbol borbònic.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Bandera blanca\n↑ Gaspar Correia, Lendas da Índia (scritto c.1550, pub. 1858), p.300 "mandou hum seu Bramane em huma almadia com hum pano branco atado e um páu per sinal de paz" (francès)\n↑ (anglès) Web oficial de Fórmula 1\n↑ Flags of the World, consultat el 19/2/2009 (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Bandera_blanca&oldid=24664931»\nDarrera modificació: 27 ago 2020 a les 20:05\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 ago 2020 a les 20:05.


Història de la RAED | Real Academia Europea de Doctores\nLa història de la Reial Acadèmia Europea de Doctors és centenària. Denominada Reial Acadèmia Europea de Doctors (RAED) des del 16 de febrer de 2016, la institució ha tingut diversos noms oficials en el seu segle d’història: Agrupació de Doctors Matriculats de Catalunya (1914-1920), Col·legi de Doctors Matriculats del Districte Universitari de Barcelona o simplement Col·legi de Doctors (1920-1954), Acadèmia de Doctors de Catalunya i Balears o simplement Acadèmia de Doctors (1954-1990) i Reial Acadèmia de Doctors (1990-2016).\nEl primer precedent de l’actual institució és l’Agrupació de Doctors Matriculats de Catalunya, creada per un grup de doctors matriculats, a l’entorn del prestigiós cirurgià Álvaro Esquerdo, davant la proximitat del I Congrés de Doctors que se celebraria a la capital catalana el 1915. La inscripció no es faria al Registre d’Associacions del Govern Civil de la província de Barcelona fins el 25 de maig de 1919.\nEs pot considerar a Álvaro Esquerdo –secundat pel seu secretari, el Dr. Guillermo de Benavent– el veritable fundador de la institució, que va tenir en els inicis una intensa vida cultural, inclosa la solemne sessió de fi de curs de 1919 presidida per Sa Majestat el rei Alfons XIII al Paranimf de la Universitat de Barcelona.\nEl 1920 passa a denominar-se Col·legi de Doctors Matriculats del Districte Universitari de Barcelona, corporació reconeguda oficialment el 1924 mitjancant Reial Orde del Ministeri d’Instrucció Pública i Belles Arts.\nEl Col·legi de Doctors va entrar en una etapa de difícil supervivència pel llarg període d’inestabilitat política que es va viure a Espanya, va tenir escassa activitat durant la Segona República i pràcticament va desaparéixer amb la Guerra Civil.\nEl 1943 pren novament un gran impuls amb la presidència de l’il·lustre Dr. Guillermo de Benavent Camps, que ostenta amb prestigi el càrrec fins la seva mort el 1963, ajudat pel vicesecretari Dr. Peres Casañas. Ambdós faran possible la renaixença del Col·legi de Doctors després de gairebé dues dècades de turbulències socials i polítiques.\nEl 1964 assumia les regnes el Dr. Jordi Xifra Heras, que va trobar una Acadèmia de Doctors restaurada i consolidada, però necessitada de canvis. Ell va fer desfilar per la tribuna acadèmica el millor de la cultura i la ciència del seu temps, mentre que el bon ofici del Dr. Bermejo fent de secretari va insuflar ordre i continuïtat en les activitats de l’Acadèmia.\nEl 1977 va ocupar la presidència el Dr. Luis Dolcet Buxeres, que va continuar amb brillantor la línia dels seus antecessors durant una dècada marcada per l’impuls regenerador i transformador d’una Junta que va viure un període il·lusionant ja en plena democràcia. En aquells anys, i amb la col·laboració del seus successor el Dr. José Casajuana Gibert –exemple de tenacitat, esforç i discreció, un home de ciència i de conciència amb creences fermes i coneixements d’erudit–, es van gestar accions decisives en l’avenir de la institució. Especialment rellevant va ser l’any 1989: l’Acadèmia és reconeguda entitat de dret públic i Sa Majestat el rei Joan Carles I li concedeix el títol de Reial, essent des de llavors Reial Acadèmia de Doctors.\nA partir d’aquell moment, els llaços amb la Corona s’han traduït en diversos actes en els quals la Casa Reial ha mostrat el seu afecte cap a la institució.\nAixí, els reis Joan Carles i Sofia van presidir, al Palau de la Música, una solemne sessió acadèmica el 10 de desembre de 1992. El 29 de maig de 2008 el degà-president José Casajuana Gibert va imposar la Medalla d’Honor de la Reial Acadèmia de Doctors a Sa Majestat el rei Joan Carles I, durant el Consell Interacadèmic de Catalunya, del qual la nostra institució va ostentar la presidència.\nDestaquem les paraules de Sa Majestat el Rei en agraïment per la concessió de la Medalla d’Honor de la RAED:\n“Una distinció que valoro molt, i a la qual corresponc amb el meu reconeixement sincer de la tasca d’aquesta institució al servei de Catalunya i de tota Espanya.”\nEl Rei va posar de manifest la tasca desenvolupada per l’Acadèmia, en la qual:\n“han treballat enginyers il·lustres, metges de renom, matemàtics famosos, literats brillants, economistes prestigiosos, físics, químics i moltes personalitats de les arts i de les ciències. Homes i dones que van ser capaços de resoldre qüestions fonamentals per al desenvolupament cultural, científic, econòmic i social d’Espanya i de tots els espanyols”.\nSa Majestat va subratllar que:\n“l’amor pel treball ben fet, el sentit comú i la visió oberta, així com la capacitat d’iniciativa i la tenacitat, han conformat les millors virtuts que hem reconegut sempre en la societat catalana. Unes virtuts que expliquen l’aportació de Catalunya a la construcció d’Espanya cada vegada més moderna, pròspera i dinàmica que tots junts hem construït, capaç de competir amb força i amb èxit al món sencer. Una Espanya orgullosa de la seva diversitat i pluralitat, que ha sabut recórrer el més llarg període de progrés en democràcia i llibertat”.\nAbans d’acabar Sa Majestat va recordar que:\n“els reptes, dificultats i transformacions que registra el nostre entorn econòmic, en un món cada vegada més complex i globalitzat, han de revestir un caràcter prioritari per assegurar i impulsar de forma solidària i sostenible el nostre creixement i major benestar. En aquesta tasca, l’activitat científica ha de jugar un paper protagonista, aportant els elements teòrics i tècnics necessaris per atendre el desenvolupament col•lectiu, en particular, dels qui més ho necessiten. No oblidem que l’ensenyament i la investigació constitueixen els pilars fonamentals sobre els quals s’assenta la convivència i el millor futur per a tots els ciutadans”.\n“Amb orgull, cent anys després, ens reconeixem en la quàdruple identitat d’acadèmics, doctorals, reials i europeus.”\nLa història recent de la RAED està marcada pel seu darrer deganat, el presidit pel Dr. Alfredo Rocafort Nicolau, que es va iniciar el 26 de juny de 2012, despres de ser escollit per votació amb un ampli consens.\nLa nova Junta de Govern presidida pel Dr. Rocafort ha realitzat una reforma global de la institució: una nova seu corporativa i diverses modificacions en els Estatuts, que recullen el sentir d’un programa realista, han obert la institució als nous temps, incorporant-hi com acadèmics prestigiosos científics europeus i americans, entre els que podem comptar alguns premis Nobel.\nFa uns anys, l’Acadèmia es va proposar superar barreres físiques, geogràfiques i polítiques, i apostar decididament per la internacionalització. El 2016, aquest repte ha culminat en afegir l’adjectiu “europea” al nom de la institució.\nPel camí, la Reial Acadèmia de Doctors ha estat admesa el 2013 com acadèmia associada per la Junta rectora de l’Instituto de España, i ha celebrat el seu centenari el 2014. El dia 7 d’abril de 2014 va tenir lloc a Barcelona la commemoració del centenari 1914-2014 de la Reial Acadèmia de Doctors i l’acte d’inauguració de la nova seu corporativa, situada al cèntric edifici de Foment del Treball.\nA la celebració van assistir Artur Mas i Gavarró, president de la Generalitat de Catalunya, que va presidir l’acte commemoratiu, i Luis Martínez Sistach, arquebisbe de Barcelona, que va beneir la nova seu.\nDes de la seva fundació, el 1914, la Reial Acadèmia Europea de Doctors ha estat compromesa amb la defensa del prestigi del títol de Doctor i ha vetllat per mantenir l’harmonia i la més estreta colaboració entre els seus membres. Amb aquest orgull, cent anys després, ens reconeixem en la quàdruple identitat d’acadèmics, doctorals, reials i europeus.


NIV - Informació sobre la marca\nNIV - Informació sobre la marca\nMarca NIV a França\nInformació sobre la marca NIV amb el nombre M3345539\nLa marca NIV amb el nombre M3345539 va ser sol·licitada el 24/02/2005. Es tracta d'una marca a França pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca NIV amb el nombre M3345539 va ser sol·licitada per Persona física mitjançant els serveis de ETS JEAN PAUL SELLES VINS. La marca NIV amb el nombre M3345539 va ser sol·licitada per les classes 33 segons la Classificació niçarda.\nRenovació de la marca NIV amb el nombre M3345539\nÉs possible conèixer marques similars quant a productes i serveis a identificar es refereix. La marca NIV amb el nombre M3345539 va ser sol·licitada a les classes 33 pel que si es desitja conèixer més marques sol·licitades en 33 clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades a través de ETS JEAN PAUL SELLES VINS entre les quals es troba la marca NIV amb el nombre M3345539. Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades a través de ETS JEAN PAUL SELLES VINS clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a França entre les quals es troba la marca NIV. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a França. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a França.\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe 33 (begudes alcohòliques excepte cerveses, preparacions alcohòliques per a elaborar begudes., vins, vins generosos, sidra, perada, begudes espirituoses i licors, essències i extractes de fruites sense alcohol per a elaborar begudes) entre les quals es troba la marca NIV amb el número M3345539. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.


El Pirineu acull un curs de rescat en muntanya dirigit a sanitaris | BonDia Diari digital d'Andorra.\nEl Pirineu acull un curs de rescat en muntanya dirigit a sanitaris\nDc., 21/09/2016 - 23:00\nVuit professionals sanitaris de tot l’Estat espanyol participen aquesta setmana en la segona edició del Curs internacional de medicina d’urgències en muntanya, en el segon nivell. Aquesta formació, única en la seva modalitat, s’organitza en tres llocs més a Europa i en un altre als Estats Units. És per això que els sanitaris del sud d’Europa que es vulguin formar han de venir al Pirineu català. El curs, organitzat per l’Hospital de Cerdanya, la Universitat de Girona i Mountain Medicine, és coordinat pel director mèdic de l’Hospital de Cerdanya i de la càtedra de medicina i muntanya, Enric Subirats. Subirats assenyala que “és necessari que qualsevol sanitari que vulgui treballar en rescat de muntanya tingui aquesta titulació”. La participació en el curs atorga l’acreditació de la Comissió Internacional de Rescat Alpí, reconeguda en tot el món.\nAquesta formació està orientada a metges, infermers i tècnics de transport sanitari que treballin en grups de rescat organitzat o que s’estiguin preparant per integrar-s’hi.\nEls requisits per poder participar en el curs, que té places molt limitades –només vuit–, són ser sanitari, estar format en urgències i ser autònom en muntanya, que significa poder superar un grau cinc en escalada. Les pràctiques del curs consisteixen a fer escalada, rescat de ferits en parets, en cova i en via ferrada, pràctiques de gruatge en helicòpter i rescats en barrancs. Subirats apunta que “en les pràctiques intentem que es trobin amb casos simulats en els diferents escenaris que es trobaran”. A més de l’activitat pràctica, remarca Subirats, es “repassa” la part teòrica i es donen “conceptes nous”.\nEl curs s’organitza amb la col·laboració dels cossos de seguretat catalans, amb els mossos d’esquadra i els bombers de la Generalitat; espanyols, amb la guàrdia civil; francesos, amb la gendarmeria i els bombers, i andorrans, amb els bombers d’Andorra.\nNúmero de vots: 131\nSant Julià de Lòria mostra les peculiaritats dels vins de muntanya


Maneniment i reparació | EcoEfficient Instal·lacions Integrals\nHome>Empresa> A qui ens adrecem\nRealitzem tot tipus d’Instal·lacions d’Elèctricitat, Gas, Fontaneria, Climatització, Calefacció, Energies Renovables, Ventilaciò, Domotica.\nManeniment i reparació d´instal.lacions domestiques\nRealitzem tot tipus d’ instal·lacions Elèctriques, Gas, Fontaneria, Climatització, Calefacció, Energias renovables, Sistemes contra Incendis, Sistemes Seguretat Anti-Intrusió, Energies Renovables, Ventilació, cablejat estructurat i audiovisual, automatització i domòtica.\nManeniment i reparació d´instal.lacions industrials.\nRealitzem les revisions de manteniment de Baixa Tensió basades en la comprovació del compliment de les disposicions establertes en el Reglament Electrotècnic per a baixa tensió i instruccions complementàries de les normes UNE d’obligat compliment. Mantenint correctament l’ instal·lació s’optimitza el consum energètic i s’allarga la vida útil dels equips.\nSistemas contra incendis El nostre servei de Manteniment Preventiu, Inclou revisions periòdiques per a minimitzar les probabilitats de falses alarmes i garantir un estat òptim de funcionament i durabilitat dels equips, tenint molt en compte, que aquest tipus de manteniments són obligatoris segons el Reial decret 513/2017 (RIPCI).\nCablejat estructurat i Audiovisual\nEstudiem l’estat de la instal.laciò per optimitzar el funcionament de la seva xarxa d’informàtica o so.\nManteniment d´instal·lacions individuals d’aire condicionat i grans instal·lacions centralitzades.\nEstudis d’eficiència energética\nEl primer pas a realitzar en un procés d’eficiència energètica és la diagnosi i auditoria d’energia. En aquest procés, es procedeix a prendre i interpretar mesuraments de potència i energia, així com de totes les variables necessàries per a posteriorment prendre decisions i millorar les instal.lacions.\nARQUITECTES I CONTRATISTES\nTreballem obres en diferents àmbits:\nHabitatges d’Alt standing\nTenim un departament exclusiu dedicat al professional, per donar cobertura i assessorament directe a Consultories, Gestories de Finques i Professionals del Sector sense necessitat de realitzar cues innecessàries. Mitjançant aquest servei els professionals tenen accés directe a les tramitacions amb la companyia subministradora, agilitzant tot tipus de gestions sense haver de passar pel canal habitual d’atenció al client.\nOferim la valoració de reformes o modificacions necessàries en electricitat, fontaneria, gas domèstic i de locals Comercials, pàrquing i zones comuns d’edificis incloent un servei de Manteniment i reparacions urgents de 24h 365dies.


FEVECTA - Arranca a la Comunitat el primer sistema de mentoria avançada per a l'emprenedoria sostenible\nArranca a la Comunitat el primer sistema de mentoria avançada per a l'emprenedoria sostenible\nLa Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball ha presentat als agents de l'ecosistema d'emprenedoria de la Comunitat Valenciana el Projecte Llamp Ames, una iniciativa que oferirà serveis avançats de mentoria a projectes emprenedors i de recent creació.\nEl programa ofereix un servei d'acompanyament i mentoría per a l'emprenedoria sostenible en la Comunitat Valenciana sota la Direcció General d'Emprenedoria i Cooperativisme de la Generalitat Valenciana, a través els Centres Europeus d'Empreses i Innovació de la Comunitat Valenciana (CEEI CV) i la Federació Valenciana d'Empreses Cooperatives de Treball (Fevecta).\nDurant la presentació de la iniciativa que ha tingut lloc aquesta setmana, la directora general d'Emprenedoria i Cooperativisme, Teresa García Muñoz, ha assenyalat que "aquesta iniciativa agrupa i reorienta els serveis d'emprenedoria sostenible i innovació social i d'emprenedoria individual i col·lectiu de la Generalitat, amb l'objectiu d'enfortir l'ecosistema emprenedor".\nTeresa García ha destacat que "el servei de mentoria avançada serà gratuït i permetrà desenvolupar els projectes amb majors garanties d'èxit, a més, de rebre formació especialitzada en diferents àrees empresarials i informació de les ajudes i subvencions que millor encaixen amb les necessitats específiques de cada projecte o empresa".\nEn la presentació també han participat la directora de Fevecta, Paloma Tarazona, i el Coordinador Projectes CEEI València, Juan Pablo Torregrosa, els qui han destacat que aquest programa, en el qual col·laboren els CEEI de la Comunitat Valenciana i Fevecta, permetrà donar cobertura en zones o àrees en les quals en l'actualitat no s'ofereixen aquests serveis amb caràcter gratuït, i també es convertirà en un servei complementaris als ja oferits per altres agents de l'Ecosistema Emprenedor valencià.\nMentoria avançada d'èxit\nLa convocatòria pública per a rebre sol·licituds per a ser beneficiari d'aquesta iniciativa es troba ja oberta. Les persones emprenedores i empreses de menys de 3 anys que desitgen participar tenen diverses vies per a fer-ho:\nA través de la convocatòria del CEEI València, que es troba oberta fins al 30 d'abril (consultar ací).\nA través de la convocatòria de Fevecta (consultar ací).\nDurant l'esdeveniment s'ha informat els agents de quines són les característiques del programa, els serveis que ofereix i qui són els destinataris finals, perquè aquests agents puguen informar i derivar projectes/empreses que siguen susceptibles de participar en el programa Llamp Ames.\nS'ha posat l'accent en els beneficis de la mentoría avançada ja que suposa la prestació d'un servei d'atenció individualitzada; acompanyament i assessorament; accions formatives grupals en diferents àrees empresarials (màrqueting i vendes, finances i finançament, estratègia empresarial, sostenibilitat); metodologies de mentoria innovadores i orientació dels projectes cap al triple Impacte: innovador, mediambiental i social.


Els docents gironins són els més crítics de Catalunya amb les retallades - Diari de Girona\nEls docents gironins són els més crítics de Catalunya amb les retallades\nUna enquesta de la Fundació Jaume Bofill mostra que els docents confien més en el centre on treballen que en el sistema educatiu\nEls docents de les comarques de Girona tenen una visió més negativa que la del conjunt de Catalunya sobre l'evolució del sistema educatiu els últims tres anys i del perjudici que les retallades han causat en aspectes com l'atenció a l'alumnat amb necessitats educatives especials, la renovació pedagògica i la qualitat de l'ensenyament.\nLa primera enquesta de l'EduBaròmetre de la Fundació Jaume Bofill, eina amb què aquesta entitat privada centrada en l'àmbit socioeducatiu vol mesurar la confiança dels professionals en el sistema educatiu, mostra que la majoria de docents confien més en el centre on treballen que en el sistema. Per determinar aquests índexs de confiança, que a Girona són de 6,6 punts sobre 10 pel que fa a l'escola i de 5,5, al sistema (per 6,7 i 5,8, respectivament, a Catalunya), s'ha calculat una mitjana a partir de respostes a 4 preguntes.\nLa primera enquesta de l'EduBaròmetre, que es va fer via online entre la primavera i l'estiu de 2017, va rebre 3.123 respostes de docents catalans que treballen en totes les etapes educatives, amb alumnes de fins a 18 anys. Pel que fa a les comarques gironines, la van respondre 334 mestres i professors que, quan se'ls va preguntar pels tres àmbits més perjudicats per les retallades, van assenyalar, sobretot, l'atenció a l'alumnat amb necessitats educatives especials (55,7%, un 1,6 més que a Catalunya). Els projectes de renovació i millora pedagògica (43,1%, 2 punts per sobre de la mitjana catalana) i la qualitat de l'ensenyament són els altres dos grans blocs remarcats; i, a més distància, la tutorització dels estudiants (18,9%) i l'organització d'activitats extracurriculars com ara colònies o sortides escolars (11,1%).\nResultats sorpresa per a la fundació\nL'informe posa de manifest que la valoració gironina de l'impacte de les retallades és més pessimista que la catalana. En aquest últim cas, més d'un terç del professorat (33,5%) considera que el sistema ha millorat els últims anys, mentre que un 36% creu que està igual i, en canvi, un altre 30,6% opina que ha empitjorat. L'optimisme que mostren aquests resultats ha sorprès els autors de l'informe, on asseguren que les restriccions pressupostàries «objectivament han empitjorat les seves condicions de treball» i recorden que el 2014 es va invertir un 21,7% menys en educació que el 2009.\nA Girona, el punt de vista dels docents que han respost l'enquesta és diferent i el percentatge de professionals per als que la situació ha anat a pitjor augmenta fins al 36,1, un 5,6 més que la mitjana catalana; mentre que la percepció que ha millorat baixa més de 7 punts, tot situant-se en el 26,6%. Quan la pregunta demana mirar cap al futur i imaginar-se com serà el sistema educatiu el 2020, la resposta gironina també és més negativa que la mitjana catalana, ja que tant els que opinen que serà millor com els que creuen que estarà igual representen un 38,6%; mentre que, al conjunt de Catalunya, els optimistes sumen el 51,2% i els docents que no entreveuen canvis es queden en el 30,9%. Pel que fa als que valoren que les coses aniran a pitjor, a Girona representen el 15,3% i a Catalunya, el 12,8%.\nLa coordinadora de l'EduBaròmetre, Laura Morató, va explicar que l'objectiu del projecte «Per l'educació responc» és «copsar veus que sempre queden amagades per altres més fortes o institucionals». Dels primers resultats, els ha sorprès «veure que hi ha tants centres que treballen en l'àmbit de la innovació» i una «visió avançada del que ha de proveir l'educació». La consulta també es va obrir a les famílies i els resultats es donaran a conèixer l'11 d'abril.\nLa Fundació Jaume Bofill ja ha obert una segona edició de l'EduBaròmetre, que poden respondre famílies i docents. L'entitat afirma que el seu propòsit és «obrir i ampliar el debat, incorporant la pluralitat i la riquesa de visions dels principals actors educatius».


Celta-Barça, Espanyol-Llevant i Lleida-Atlètic a la Copa\nBarcelona. Dimarts, 5 de desembre de 2017. 13:29\nActualitzat Dimarts, 5 de desembre de 2017. 13:32\nEl sorteig dels vuitens de final de la Copa del Rei ha estat generós amb el Lleida Esportiu. Els futbolistes de Gerard Albadalejo s'enfrontaran a l'Atlètic de Madrid i començaran l'eliminatòria com a locals. Els lleidatans, juntament amb el Formentera, van ser una de les grans sorpreses de la competició i ara afronten el duel contra els matalassers com un premi.\nSort catalana a mitges\nEl Barça tornarà a veure's les cares amb el Celta. Els blaugrana, després de no poder passar de l'empat contra els gallecs en el partit de Lliga al Camp Nou, segueixen la defensa del títol contra un dels rivals més incòmodes del sorteig. El partit d'anada es disputarà a Vigo i la tornada a Barcelona.\nL'Espanyol, com el Lleida, ha tingut sort. Els blanc-i-blaus s'enfrontaran al Llevant i tenen moltes opcions de superar l'eliminatòria. El primer partit tindrà com a seu el RCDE Stadium, i el segon es jugarà al Ciutat de València. Els de Quique Sánchez Flores van patir per superar el Tenerife als setzens de final, però poden tenir en la Copa el gran al·licient de la temporada després de mostrar la irregularitat a la Lliga.\nEl Lleida només es volia un dels grans, i la fortuna ha estat de la banda dels catalans. Si no eren Barça o Reial Madrid, l'Atlètic era la tercera opció. El Lleida haurà de plantar cara a un equip Champions. Els lleidatans ara jugaran una eliminatòria per a guardar en el record i on també hi haurà l'al·licient d'estrenar el Wanda Metropolitano.\nEl Madrid contra el fred\nEl conjunt de Zinedine Zidane ha tingut sort a mitges. El Reial Madrid haurà de viatjar al gèlid camp de Los Pajaritos, a Sòria, per jugar l'anada a casa del Numancia. Malgrat tot, el major problema serà aquest partit inicial dels vuitens, perquè a la tornada al Santiago Bernabéu no haurien de tenir problemes contra un Segona.\nEntre la resta d'equips destacats hi ha el Formentera. Els balears, que van deixar fora l'Athletic Club als setzens, finalment no els ha tocat un dels grans. Tot i això, el sorteig ha volgut que tinguin les seves opcions contra l'Alabès, un dels pitjors equips de Primera divisió en aquest inici de temporada.\nVuits eliminatòries dispars\nEls setze equips que lluitaran per ser als quarts han conegut els seus rivals en un acte celebrat a la seu de la Reial Federació Espanyola de Futbol (RFEF). Aquests són tots els encreuaments:\nNumància - R. Madrid\nFormentera - Alabès\nEls partits d'anada d'aquests vuitens de final se celebraran en la primera setmana del 2018 i els de tornada, en la segona. La Copa quedarà pràcticament enllestida en el mes de gener, on es disputaran el gruix de les eliminatòries, a excepció de la final, prevista pel mes de maig.\nLliga Santander El Girona es torna a perdre en el tram final (2-3) El Nacional\nIndependència El Camp Nou tornarà a demanar la llibertat dels presos polítics a la Champions El Nacional


Com tenyir-se els cabells vermells d’una ombra fosca sense blanquejar - Consells I Trucs\nAlguna vegada heu vist algú amb els cabells de colors vius i voldríeu que ho pogués provar per vosaltres mateixos 'text-align: left'; Si no heu tenyit mai el vostre propi cabell, hi ha algunes eines necessàries per comprar. El primer conjunt de productes és un bol de barreja i raspall d’aplicació, que són econòmics i fàcils de trobar. El bol s’utilitzarà per barrejar els productes junts i el pinzell l’ajudarà a aplicar uniformement el color als cabells i apropar-te a les arrels. L’extrem punxegut del raspall també és excel·lent per seccionar els cabells.\nEl segon que necessitareu són alguns guants de goma. El producte moribund de pèl vermell és molt pigmentat i us tacarà la pell si la poseu a les mans, per la qual cosa és important tenir-ne.\nProductes per morir els cabells negres\nEl producte principal que haureu d’aconseguir per obtenir el color vermell és un producte de tintura de caixa o tintor per a cabells foscos. Us recomanem Excel·lència successiva HiColor per als cabells foscos. Aquest producte varia en diversos tons de vermell, des de tons més ataronjats i tons més rosats. Està dissenyat per treballar amb cabells foscos sense necessitat de lleixiu.\nTambé necessitareu un desenvolupador de crème de nivell 30 com aquest també des d’OrealOreal, però qualsevol marca serà suficient. Voleu barrejar una part HiColor amb dues parts del desenvolupador al vostre bol. Un dels tubs de la HiOcolor de l'OiroOreal és de 1,2 oz, de manera que si utilitzeu un tub, necessitareu 2,4 oz del desenvolupador de nivell 30. També és possible que vulgueu fer servir un batut per evitar que es produeixin agrupaments en el producte, però també serà suficient per a la barreja un raspall i uns quants minuts addicionals.\nUn cop ben barrejat el tint, és hora de preparar el cabell. Raspallar els cabells i aplicar Vaselina al cuir cabellut, al coll i a les orelles, per tal d’evitar la tinció del colorant a la pell i assegureu-vos que porteu els guants de goma. Vostè voldrà cobrir-se les espatlles amb una tovallola antiga o capa pentinada o utilitzar alguna cosa que no us importi que s'arruïn.\nSecieu els cabells en quatre quadrants per facilitar-vos el treball i retorceu cada secció amb un clip per evitar-lo.\nPer començar, pinteu la línia del cabell al llarg de tot per assegurar-vos que tingueu una cobertura uniforme. Quan us peleu els cabells amb una cua de cavall o un bonic, no voldreu que aparegui cap pegat ni arrel natural, així que assegureu-vos que apliqueu el color de manera uniforme per aconseguir un efecte més natural.\nUn cop aplicat el color a la línia exterior del cabell, treballa una secció a la vegada començant per una de les seccions inferiors i aplica el color. Comenceu per les arrels i aneu cap als extrems del cabell.\nAssegureu-vos d'aplicar el color amb generositat per no perdre's cap secció. Si teniu els cabells més llargs o gruixuts, potser necessiteu diversos tubs de la solució HiColor. Quan hàgiu acabat una secció de cabell, torneu-lo amb una pinça i aneu a la següent fins que hàgiu aplicat el color a tot el cap.\nQuan hagueu aplicat el colorant a totes les seccions del vostre cabell, deixeu el colorant durant uns 30 minuts, tal com s’indica a les instruccions de l’Oreal HiColor. Fins i tot potser voldreu tapar el cabell amb un embolcall de plàstic o una tapa de dutxa per ajudar el procés del color amb més rapidesa.\nUn cop heu esperat la quantitat de temps necessària, és hora d’esbandir el colorant. Xampú els cabells i esbandiu fins que l’aigua quedi clara. Condicioneu el cabell a fons per evitar extrems danyats i apliqueu-hi un oli o un altre tipus de tractament, si voleu.\nFinalment, asseca els cabells i mostra el color vermell que sempre heu volgut! Si proveniu de pèl negre, espereu que necessiteu dues o tres sessions d’aquest procés per obtenir l’ombra més brillant del vermell. Si voleu un to més vermell silenciat, deixeu el colorant encallat menys temps o barregeu algun condicionant a la barreja de colorant per al cabell per silenciar-lo.\nCom mantenir la seva brillantor vermella?\nPer mantenir el color, proveu d’utilitzar un xampú vermell com el Xampú i condicionador Joico Color Infuse Vermell. Això ajudarà a mantenir els cabells brillants i vibrants durant les properes setmanes. Cal que es toqui les arrels i el color general cada 4 a 6 setmanes, cosa que es pot fer mitjançant els mateixos productes. Tot i que el color del cabell és permanent, s’esvairà així que tingueu en compte abans que decidiu anar amb un color vermell brillant.\nEsperem que, seguint aquests senzills passos, pugueu aconseguir l’aspecte desitjat del color vermell brillant i estalvieu els cabells dels blanquejadors nocius. Ara pots tenir el mateix cabell vermell que han portat les teves celebritats preferides. Tot i que aquest aspecte és una mica més difícil de mantenir que la majoria, mereix la pena tenir més retocs. Us garantim que torneu els caps i que rebeu una gran quantitat de compliments amb aquest atrevit i agosarat pèl vermell!


Toni Gordo, un mataroní a l'elit del futbol femení\nMarta Torrejón i Leila Ouahabi perden la final de la Champions amb el Barça\nEl Barça de Marta Torrejón i Leila Ouahabi goleja l’Atlètic de Madrid\nEl mataroní Toni Gordo. Foto: Victor Salgado (FC Barcelona)\nMiguel Guillén Burguillos 7 de juny de 2022 (10:57 CET)\nGordo treballa com a analista al Futbol Club Barcelona femení, amb estrelles com Alexia Putellas, Aitana Bonmatí o la mataronina Marta Torrejón\nDarrere de l'auge del futbol femení hi ha moltes persones treballant dur dia rere dia, amb professionalitat i dedicació. Una d'elles és Toni Gordo, un mataroní apassionat de l'esport que ha aconseguit fer-se un lloc en l'elit del futbol femení, concretament al Futbol Club Barcelona, on hi treballa com a analista al primer equip blaugrana, compartint quotidianitat i viatges amb estrelles com Alexia Putellas, Aitana Bonmatí o la mataronina Marta Torrejón.\nLa història d'en Toni és la d'un noi del barri de Cerdanyola que va donar les primeres puntades a la pilota en els descampats de Can Morros i també al camp municipal de Cerdanyola, fent d'aplegapilotes quan l'equip del barri triomfava a finals dels anys vuitanta i principis dels noranta. La UD Cerdanyola va ser el seu primer club, jugant-hi des dels quatre anys fins arribar a debutar amb el primer equip. Després, va fer-ho a equips com el Vilassanés, el Santvicentí o el Pla d'en Boet, fins que una greu lesió al turmell el va apartar dels terrenys de joc. Llavors, ja havia començat a fer d'entrenador a les categories inferiors de la UD Cerdanyola i el Pla d'en Boet, mentre es graduava en Ciències de l'Activitat Física i l'Esport (CAFE).\nFa nou anys va entrar a formar de la disciplina del Club Esportiu Mataró, per ser segon entrenador del cadet de Divisió d'Honor. A la temporada següent, va donar el salt al primer equip, com a segon del seu amic Alberto Encinas, que ara triomfa al Bayer Leverkusen. Després d'una temporada en què van estar a punt d'assolir l'ascens de categoria, li va arribar l'oportunitat de treballar per al Futbol Club Barcelona, després d'acceptar una oferta d'ajudant d'analista extern per al Barça B masculí. Més tard, va passar al primer equip femení, aconseguint una temporada després formar part del cos tècnic, ja de forma definitiva com a analista de rivals. Amb Fran Sánchez com a primer entrenador i després amb Lluís Cortés, durant la temporada 2018-2019 l'equip va arribar a la final de la Champions League, perdent davant del totpoderós Olympique de Lyon. Aquella derrota va suposar un punt d'inflexió en la mentalitat i la dinàmica del grup, que es va proposar estar a l'alçada dels grans equips europeus, cosa que han aconseguit.\nLes mataronines Torrejón i Ouahabi alcen la Champions League, l'any 2021\nLa temporada 2019-2020 van guanyar Lliga, Copa i Supercopa, i és en la següent campanya quan assoleixen veritablement l'excel·lència, guanyant Lliga, Copa i la tan desitjada Champions League, en una memorable final en què van guanyar per 0-4 al Chelsea. Aquesta temporada que tot just ara finalitza, a les ordres de l'entrenador Jonatan Giráldez, en Toni Gordo ha sumat algunes funcions a la seva tasca professional, que cada cop està més enfocada en l'anàlisi del propi equip blaugrana i no tant en els rivals. La temporada ha estat excepcional, guanyant Lliga, Copa i Supercopa, si bé és cert que van perdre la final de la Champions amb l'Olympique de Lyon, com va passar tres anys enrere.\nEn Toni Gordo reconeix que si li arriben a dir quan estava al CE Mataró que es podria dedicar professionalment al món del futbol potser no s'ho hauria acabat de creure. De la mateixa manera, explica que tot està anant molt ràpid i que hi ha moments en què costa assimilar tot el que els està passant a nivell col·lectiu: "quan ets professional, no et dóna temps gairebé ni a gaudir tot el que voldries quan veus que l'equip aconsegueix omplir el Camp Nou amb més de 90.000 persones, perquè estàs absolutament concentrat en passar l'eliminatòria". Per a l'analista mataroní, "és molt positiu que la gent s'enganxi al futbol femení, que aquest agafi més protagonisme. Cada cop hi ha més nenes que practiquen l'esport, i cal reconèixer que el Barça està jugant un paper important en aquesta tasca". L'estat del WhatsApp de Toni Gordo resa el següent "que els teus somnis siguin més grans que les teves pors". En el seu cas, el seu somni l'ha portat a protagonitzar un viatge apassionant des del barri de Cerdanyola fins a l'elit del futbol femení.