Articles sobre Joves - Carme Miquel\nLevante EMV. 19 d'Octubre de 2010\nHe llegit unes declaracions d’uns joves a propòsit de les mesures anti crisi i m’he fixat en una que deia “no volem viure pitjor del que han viscut els nostres pares“. Gairebé al mateix temps, un informe sobre la petjada ecològica, és a dir sobre els recursos del planeta Terra que gastem per viure com vivim, fa notar que el conjunt de la humanitat necessitaríem l’equivalent a dos planetes si seguim amb el nivell de consum actual. Amb una Terra no en seria suficient però la paradoxa és que no en tenim una altra. És per això que les declaracions del jove que diu que no vol viure pitjor que els pares, cal puntualitzar-les. No és que en un futur immediat tinguem que viure pitjor sinó que és necessari que visquem d’una altra manera. La crisi, precisament, hauria d’haver-se aprofitat com una oportunitat per anar transformant les pautes econòmiques, per canviar la manera de produir i la manera de consumir. L’especulació financera i el consum per damunt de les possibilitats, ha sigut la causa principal de la crisi i en molts casos, el cas valencià per exemple, s’ha afegit la bambolla immobiliària. Doncs bé, no es veu que hom pose mesures per reorientar aquests aspectes. Es vol superar la crisi injectant diners a empreses financeres i que torne la societat del consum excessiu irracional i depredador que hem viscut.\nEl cas és que eixe mateix consum és el que està esgotant el planeta Terra. I la manera de distribuir els productes també hi contribueix, amb un transport que gasta molta energia, entre altres coses.\nAixí és que, orientar l’economia en un sentit diferent hauria de ser una prioritat de tots: els responsable polítics, els responsables econòmics i la ciutadania. Per exemple afavorint el consum de productes de proximitat, i promovent les formes netes de produir com l’agricultura ecològica, els productes reciclats, les energies renovables… tot un altre plantejament. I els joves han de saber que no poden viure de la manera consumista que han viscut els seus pares. Ni millor ni pitjor, simplement han de viure de manera diferent.\nEnllaç permanent a l’article | Categories: Consumisme, Joves, Medi Ambient\nEnllaç permanent a l’article | Categories: Educació, Joves\nAdolescents i delictes\nLevante EMV. 28 de Juliol de 2009\nSembla impossible que un adolescent puga cometre delictes tan greus com els que anem coneixent. Esborrona el grau de crueltat i la depravació que comporten fets com les violacions en grup i altres de caire semblant, realitzats per joves estiguen o no dins de l’edat penal. Però, sobretot, és preocupant que no es realitze una reflexió en profunditat sobre aquest fenòmen que ja ve de temps i que ens mostra una societat malalta. Perquè, tot i no ser generalitzables eixos comportaments al conjunt d’adolescents i gent jove, la quantitat de fets delictius i l’extensió i la gravetat dels mateixos indiquen una realitat que no cal obviar.\nCom a resposta, darrerament, ens hem trobat unes diatribes sobre la conveniència o no de rebaixar l’edat penal, la qual cosa seria només una part del problema. Perquè hi ha moltes més coses que ens cal plantejar. A tall d’exemple n’apunte algunes:\nLa gent jove és plural i per tant hi ha de tot, però els qui ens hem dedicat a l’educació durant molts anys, hem apreciat en bastants grups d’adolescents, uns canvis traduïts en actituds que els mostren amb poca sensibilitat, una disminució de la capacitat d’emocionar-se, absència d’empatia és a dir de la capacitat de posar-se en el lloc dels altres i per tant de sentir, si més no, compassió. Amb el resultat, entre altres, d’una manca de respecte per les persones que pot resultar ofensiva o dolorosa per als pròxims. Hi observem també menys capacitat per relacionar-se de manera positiva i dificultats per expressar els propis sentiments i per participar i conviure a partir d’unes normes col·lectives.\nVal a dir que per entendre molts dels comportaments adolescents actuals, caldrà analitzar a fons l’actuació de les famílies i alhora el paper de la televisió en la seua formació o deformació i, de manera molt important, el paper d’internet i les seues xarxes. Sense oblidar que els valors socials dominants, mercantilistes i consumistes, afavoreixen la formació d’un tipus de persona adolescent egoista i hedonista, acrítica, que no fa grans distincions morals entre el bé i el mal. El problema és de tots i cal començar ja a resoldre’l.\nEnllaç permanent a l’article | Categories: Educació, Joves, Violència\nLevante EMV. 12 de Maig de 2009\nUna discoteca ligth de Granada, ha organitzat una subhasta de xiques. És a dir: als xics se’ls repartien diners de mentiretes, quan més prompte hi arribaven més diners. Les xiquetes voluntàries desfilaven, responien a diferents proves i començava la subhasta. El guanyador adquiria dret a estar amb la subhastada en un apartat VIP de la mateixa discoteca. Se’ls servien refrescs.\nLes discoteques light, són les que funcionen en horari de vesprada, tenen permesa l’entrada a menors de setze anys, no poden servir begudes alcohòliques i se suposa que són inofensives per a la salut física i mental dels assistents. Però, independentment del tema alcohòlic, el que fan és promoure el model de discoteca barroera i alienadora, característic de la majoria d’establiments d’aquest tipus. Són el pas previ cap a un consum d’oci manipulat i, generalment, insà. Les light són un pur mimetisme de les altres: música amb un nivell de decibelis elevadíssim, foscor i llums psicodèl·liques… I també insinuacions de contingut sexual per atraure la clientela, a més d’una orientació masclista.\nEl fet de Granada és indignant i mostra el nivell de menyspreu que es té cap al món adolescent. Les persones adolescents són fàcilment manipulables perquè des del lògic desig d’indepèndència i d’incorporació a un món adult propi, amb l’esclat de sentiments i la necessitat de comprensió i estima i en el procés d’afermament de la pròpia personalitat, amb una feblesa de la que no són conscients, contitueixen una pressa fàcil. Entre el desconcert —i de vegades deixadesa— familiar, entre les propostes repressores i irreals procedents de part del món religiós i entre la desvergonya dels qui fan negoci amb l’oci de la gent jove, l’adolescent esdevé una persona utilitzada i desprotegida psicològicament. I això és individualment i socialment greu.\nEnllaç permanent a l’article | Categories: Joves\nLevante EMV. 28 d'Octubre de 2003\nFa poc més d’un any quatre joves van ser detinguts en relació al desallotjament del Casal okupat Malas Pulgas de València i acusats d’actes terroristes, per la qual cosa el cas passà a l’Audiència Nacional. L’Audiència va considerar que no tenia lloc la tipificació de terrorisme per als fets i retornà el sumari al jutjat de València. Però des d’ací, el jutge insistia que devien ser jutjats per la Llei Antiterrorista i presentà recurs contra aquella decisió. Finalment, el Tribunal Suprem novament hi ha descartat el delicte de terrorisme i ha retornat el cas als jutjats valencians.\nL’assumpte seria una notícia de tantes de no ser que durant més de quatre mesos els joves van estar a la presó de Picassent i, a més, sotmesos al règim FIES (Fitxer d’Interns d’Especial Seguretat) la qual cosa suposa l’aplicació de mesures molt dures, entre altres la incomunicació. D’altra banda, un sector dels mitjans de comunicació, en aquell moment va transmetre una informació sensacionalista o tendenciosa que, ja d’entrada, criminalitzava els joves i els considerava culpables d’actes terroristes, a pesar que moltes persones i col.lectius socials van manifestar el seu refús o recels cap a unes acusacions que, pel que s’anava veient, semblaven inconsistents.\nDescartat doncs el greu delicte del que s’acusava els joves, ara podria passar que foren jutjats per un delicte de faltes. En qualsevol cas, ¿qui els resarcix del temps i les mesures excepcionals que se’ls aplicà a la presó? Qui es fa càrrec de les greus conseqüències i seqüeles que això ha tingut per a ells i les famílies? Qui els retira els qualificatius de terroristes que directament o indirectament es van fer públics des d’alguna premsa? Tothom té dret a ser considerat innocent fins que no es prove la culpabilitat. En aquest cas no ha sigut així i unes persones han sofrit “de manera preventiva” les conseqüències.\nEnllaç permanent a l’article | Categories: Joves, Moviments socials\nJoves a la presó\nLevante EMV. 25 de Febrer de 2003\nDies passats vaig llegir a la premsa dues notícies relacionades amb gent jove. Una feia referència a la detenció de quatre xicots de Vilareal i Onda, pressumptament membres d’una quadrilla que destrossava mobiliari urbà amb cotxes furtats als que després calava foc. En una sola nit havien fet danys per valor de 120.000 euros. Tres dels detinguts van quedar en llibertat i un ingressà a la presó. Dos d’ells tenien antecedents penals. L’altra notícia explicava que una jutgessa deixà en llibertat, encara que encausats per danys i desordres públics, deu joves que pressumptament havien atacat amb pals i pedres uns aficcionats del Levante U.D. Alguns d’ells tenen antecedents penals. El delegat del govern, Juan Cotino els va definir com “gent radical”.\nUna tercera notícia aparegué dissabte passat en forma d’article signat pels pares i mares dels joves okupes que van ser desallotjats del casal Okupat Malas Pulgas i ara estan empresonats a Picassent fa ja més de quatre mesos. En l’article, els famliars explicaven l’impasse en que es troba el tema. Comparar la situació dels joves okupesempresonats, amb la dels joves de les noticies anteriors causa autèntica indignació. No dic que les actuacions amb els grups esmentats en primer lloc, siguen o no correctes car no tinc opinió al respecte. Però pel que fa a les actuacions amb els tres joves okupes empresonats no puc més que manifestar, com a mínim, estupor: no tenen antecedents i se’les detingué per uns actes que encara no se’ls ha provat i que, en tot cas, mereixerien la qualificació de vandàlics. Però se’ls qualifica de terroristes amb acusacions que -tal com reflectí la premsa en el seu moment- són d’una vaguetat que no poden més que fer dubtar al ciutadà normal i condueixen a pensar que estan a la presó pel seu qüestionament del sistema establert, la qual cosa els fa molestos i susceptibles de sospita. I amb tot això, tenim la percepció que les llibertats personals estan sofrint un retrocés en esta societat global de guerres preventives que, a nivells locals, es concreta en empresonaments preventius.\nEls pares i mares dels joves empresonats, en el seu escrit demanen una resolució ràpida de la situació. Em solidaritze amb ells i m’afegisc a la seua petició. Com ells, voldria poder confiar en la justícia.


Pont d'Enseula: BIBLIORELATS ES PRESENTA A CAMBRILS\nLa Biblioteca Pública Municipal de Cambrils i Reusenques de Lletres ens conviden a la presentació del llibre col·lectiu Bibliorelats (Arola Editors, 2015). Després de l'èxit de participació i d'implicació dels autors que han tingut les dues presentacions precedents —a Barcelona i a Reus—, la de Cambrils pinta molt i molt bé, amb una sorpresa (que no ho seria, si la desvetlléssim).\nLa glossa anirà a càrrec d’Antònia Farré,\nfilòloga i professora de secundària. Pel que sé torna a tenir cita amb el foradador de llibres (ja veurem si l'home hi fa cap amb els seus paperets excedents de les retallades).\nRosa Fusté Antich, directora de la biblioteca, que glossarà sobre 'Vida, llibres, biblioteques'\nVictòria Rodrigo, bibliotecària, alma mater i coordinadora del col·lectiu Reusenques de Lletres, jurat del premi «Bibliorelats», impulsora del projecte des de les bases fins a perseguir l'editor perquè tingui els llibres a punt a cada presentació.\nConduirà l’acte: Rosana Andreu, bibliotecària —autora del relat El missatge—, activista cultural que ha organitzat la presentació del llibre a la 'seva' biblioteca. La cita:\n(Alfons I el Cast, 2)\nDimecres, 14 d’octubre, a les 19:30\nEtiquetes de comentaris: literatura, Reusenques de lletres, Tot comunicació


Febrer | 2015 | Per la Dignitat – Grup d’opinió\nPREGUNTES OPORTUNES – 125\nAmb quins “fets” vénen els governants espanyols a Catalunya? Ho diu Soraya, la vicepresidenta del govern. Recordem alguns “fets” i els qualifiquem…? Quin % dels pressupostos en infraestructures han complert a Catalunya? Autovies no realitzades Barcelona/frontera o Barcelona/Tarragona? Ens paguen el que obliga l’estatut vigent? Qui imposa el dèficit fiscal, obliga a retallades en sanitat, educació, dependència…? Qui va impugnar l’estatut votat al Parlament, Congrés i Senat espanyol, referèndum i confirmat pel Rei? Qui va promoure el boicot a productes catalans? Qui ataca la llengua? Qui porta als jutges les iniciatives catalanes com a pobresa energètica, o a líders que són demòcrates? I un llarg etc. Què diuen els “fets objectius” del tracte d’Espanya a Catalunya? I què pensen els ciutadans catalans amb dignitat democràtica davant ells…? Amnèsia o demagògia insultant…?\nQuè es podria fer amb 68.000 milions de €./any a Catalunya? Saben els ciutadans de Catalunya que amb una independència financera es podrien recaptar 70.000 milions quan ara només es recapten 2.000? Així es publica. Quantes retallades no existirien…? Quant es podria dedicar a millorar, optimitzar, educació, sanitat, suport a persones dependents, infraestructures, pensions…? Interessa tot això? Si és així… interessa la independència! Perquè “això” és el que succeirà quan Catalunya sigui independent. Algú pot dubtar que és millor recaptar i administrar 70.000 milions de € en comptes de només 2.000 …?\nQuè pensar d’un Constitucional que prohibeix consultar democràticament? És novetat que el govern espanyol traslladi al Constitucional, altament qüestionat per parcial, el que no vol permetre per sentit democràtic? No. Sorprèn que el Constitucional prohibeixi la “consulta” que el parlament català va aprovar democràticament…? No. Entén Espanya la “democràcia” com l’entén i vol viure Catalunya? No ho sembla. Quin dubte pot tenir un ciutadà català que “de debò” se senti demòcrata davant qui li impedeix ser-ho…? Què és el coherent, digne…?\nEn què… junts millor que separats…? Partits majoritaris espanyols: Catalunya i Espanya, millor juntes per fer més coses i fer-les millor. Fets objectius…? Què deixa fer Espanya a Catalunya… a part de treballar i contribuir el que li imposen i genera un dèficit fiscal únic al món? Catalunya: 16% de la població, 20% del PIB espanyol, 25% de les exportacions, etc. Decideix alguna cosa “conjuntament” en la política espanyola, en el tema d’inversions, infraestructures, educació…? Segons els fets res! Catalunya “junt” amb Espanya o.. “Lligada” per Espanya? Qui pot dubtar o estar en contra de viure amb benestar, en llibertat, per preferir aportar per força, dependre…?\nPreocupa el futur dels fills…? Quina és la situació actual de la immensa majoria de joves professionals? Futur a Espanya… o atur, emigració? Què pot representar per a les seves famílies, per a la seva realització personal, professional? I per al país tanta inversió en formació que no s’aprofita…? Interessa als pares un millor futur per als seus fills…? Ofereix Espanya algun model de futur il·lusionant, prometedor, possibilista…? Si una Catalunya independent “ja és” un projecte que millorarà substancialment la situació actual per als joves, com asseguren experts internacionals, interessa? Llavors… què és el coherent pensant en els fills?\nAquesta entrada s'ha publicat en POLÍTICA el 24 Febrer 2015 per Per la Dignitat Grup d'opinió.\nPREGUNTES OPORTUNES – 124\nQui pot dubtar entre la llibertat o el zoo…? Què és el natural per a la immensa majoria d’éssers vius…? La llibertat o el zoo, un aquari, una gàbia…? Què és el “coherent” per als ciutadans amb dignitat, que vulguin ser lliures, gestionar els seus recursos…? Intentar optimitzar aquests valors o… ser depenent d’un estat que anul·la la identitat catalana, limita, espolia, explota els seus recursos i, amb ells, el benestar de les seves famílies; que impedeix la llibertat d’expressar sobre el seu futur? Quants ciutadans triarien Zoo a la Llibertat? Si es pot ser lliure… per què preferir viure engabiats? Com qualificar a qui tria aquesta opció? Qui pot dubtar a Catalunya entre viure amb dignitat, llibertat, benestar o… en el zoo espanyol… que no és precisament modèlic ni amb bon tracte?\nParlem de connexions elèctriques, Sr. Rajoy? Ofereix la connexió amb França com a exemple per a Catalunya i Espanya. Per què hi ha clients de companyies energètiques que volen canviar de proveïdor? S’ha plantejat que és perquè estan insatisfets de la qualitat i preu del subministrament? Es planteja si Catalunya no considera a Espanya un mal proveïdor que no justifica seguir pagant uns rebuts cada vegada més cars? Potser perquè Catalunya té exigències creixents en llibertat, dignitat, justícia, democràcia real, benestar? I Espanya subministraments minvants i a preus majors? Potser perquè Catalunya creu en el seu potencial auto generador i no vol haver de dependre d’un subministrador insuficient, arbitrari…? Qui dubtaria d’intentar aconseguir independència energètica, més natural i barata…? Qui de ser independent en lloc de dependent…?\nPer què segueixen amb “terceres vies”, federalisme? Diferents personalitats debaten sobre la independència de Catalunya. Plantegen les veritables “causes crítiques”? No. Responsabilitzen o culpabilitzen a partits, organismes, espanyols com els majoritaris, tribunal constitucional, fiscalia general? No! On estaven quan aquests estaments no només van ignorar la voluntat del Parlament sinó el resultat d’un referèndum? Per què “ara” promouen canvis constitucionals que no són possibles en una Espanya en la qual “cap partit, cap ciutadà” està disposat a reconèixer res per a Catalunya i menys concedir llibertat, dignitat, recursos per al seu benestar…? Què poden dubtar els ciutadans catalans davant la impossibilitat total de federalisme?\nSaben els ciutadans catalans quant els pertocaria pagar pel deute públic espanyol…? Coneixen que ja ascendeix a 22.000 € per habitant? Calculen quant representa “això” en l’àmbit familiar? Han participat ells en els motius d’aquest endeutament creixent o… són víctimes inconscients…? Participen en la “millor” gestió d’aquest deute o… deixen que es malgasti com fa el govern espanyol…? Des de la perspectiva d’un ciutadà que vol el millor per a la seva família, que creu en una democràcia real, en una gestió eficaç dels recursos… què és millor? Mantenir-se en un estat que malbarata i castiga o participar en un nou que optimitzarà els seus recursos i beneficiarà als seus ciutadans?\nCatalunya, Europa o Veneçuela…? És el plantejament del PP, per a Espanya, de cara a les eleccions properes. Pot Catalunya preguntar el mateix? Què seria millor per a la societat catalana? Ser, com podria, segons experts internacionals, un modern país europeu com Suïssa, Àustria, Dinamarca, Finlàndia… o un país com Veneçuela? És el millor per als catalans seguir sota l’òrbita espanyola que més s’assembla a repúbliques bananeres segons demostren els fets…? Si existeix l’oportunitat de viure en un país europeu amb alts nivells de qualitat de vida, llibertat, dignitat, democràcia… quin dubte pot existir?\nPREGUNTES OPORTUNES – 123\nCastiguen els partits “dependentistes” els seus propis votants…? Per què impugna el govern espanyol davant “el seu” Constitucional totes les iniciatives catalanes a favor dels necessitats (pobresa energètica) o per obtenir recursos per a cultura, etc.? Per què incompleixen els seus compromisos i obligacions d’inversions en infraestructures? Aquí està la R-3, la N-II, el port arraconat, el Prat subordinat a Barajas, autopistes de peatge… No perjudica també als seus propis votants…? Què justifica dubtar o estar en contra d’una Catalunya independent on tot funcionés com en un modern país europeu i… votar a partits que castiguen tan clarament als seus propis votants?\nQuant li costa a cada català la política exterior que fan les oficines comercials? Què és el que demostren els pressupostos oficials de diferents autonomies espanyoles? Per “habitant” Catalunya: 3,57€. Andalusia: 14,39 €. Extremadura: 15,08 €. Euskadi: 27,42 €. Navarra: 33,32 €. Què pensar d’aquestes dades objectives? Què pretenen realment els qui ataquen les oficines de Catalunya en l’exterior? En què i a qui beneficiaria que les tanquessin? Als ciutadans catalans o als espanyols? Què ha de pensar i decidir un contribuent català si pensa en el desenvolupament econòmic, en el futur de la seva família?\nÉs una oportunitat per a la maduresa de la societat que hi hagi divisió en els polítics? La divisió dels líders i partits… és un problema o una oportunitat per a la societat…? Si aquesta és immadura, submisa, seguidora… és negativa. Si aquesta “decideix” ser “protagonista”, madura democràticament… és una gran oportunitat! No cridem “representants” als polítics triats? Què succeiria si la societat, en lloc de dividir el vot, es manifestés “unida”, en municipals, el 27-S, al partit que més i millors possibilitats tingui de materialitzar els beneficis de la independència? Què ha de fer un ciutadà conscient, amb perspectiva, desitjós de viure al país que mereix i no sotmès, explotat, com ara…?\nSegueix asfixiant Espanya a Catalunya? Ja fa més de deu anys que l’estat espanyol havia d’haver realitzat la connexió del port de Barcelona amb la xarxa europea? Sí! Ho ha fet? No! Han ofert la Generalitat i el mateix port pagar la meitat: 60 milions de €.? Sí! Ha aportat Espanya la resta? No! Mentrestant, projecten més línies d’AVE i estacions sense passatgers per territoris espanyols sense indústria, riquesa agrícola, habitants. Quin qualificatiu donar a aquesta postura espanyola? Què ha de pensar i decidir un ciutadà català conscient, responsable, amb dignitat?\nApliquem allò de “digues-me amb qui camines”… a Podem? Per què apareix a les enquestes…? En què és millor la seva oferta als catalans a la dels partits independentistes? Hi ha “alguna cosa” que no segueixi oferint: “dependència”? Què “referent” permet conèixer “el seu model”? Els seus líders han assessorat a Veneçuela. Ha millorat substancialment el seu nivell de vida, la seva qualitat política, la seva llibertat…? O la realitat objectiva demostra clarament el contrari? Què pensar que aquest govern amenaci de privatitzar empreses espanyoles si ataquen a Podem? És “aquest” un model que interessi a la societat catalana? Servirà d’alguna cosa votar a Podem com a altres partits “dependentistes”? Més i millor que votar a partits que proposen una Catalunya veritablement democràtica, justa, amb alt nivell de vida, dignitat, llibertat…?\nAquesta entrada s'ha publicat en POLÍTICA el 16 Febrer 2015 per Per la Dignitat Grup d'opinió.\nPREGUNTES OPORTUNES – 122\nFem un petit test…? Li agradaria viure en un estat orientat al futur i no apuntalat el seu passat? Amb un sistema polític eficient, modern, veritablement representatiu? Què s’orienti clarament al benestar, progrés, dels seus ciutadans? Amb un criteri d’inversions orientat a la generació de riquesa, treball i optimitzant els seus recursos en comptes de despeses inútils…? Amb un sistema judicial clarament eficaç i independent en tots els seus nivells? Amb un sistema educatiu de primer nivell? Què tingui projectes permanents de futur i equiparació amb els estats més avançats? Amb clara separació de poders: executiu, legislatiu, judicial? Sí…? Llavors… quin sentit té dubtar o oposar-se a una Catalunya independent que aspira a aquestes característiques per seguir depenent d’Espanya que no ofereix cap d’elles?\nCaldrà optar per un sol capdavanter…? Causa un efecte negatiu la divisió dels partits que defensen el dret a decidir? Això es diu. Aquesta divisió com incideix en els veritables objectius d’una Catalunya lliure, digna, amb el benestar que mereix pel seu treball i aportació, amb una democràcia autèntica i integradora, la il·lusió d’un nou país…? Des del possibilisme Qui “ajuda” i qui “impedeix” la seva materialització? Si els líders es divideixen… han de fer-ho també els votants? No forçosament quan aquests tenen criteri. Llavors… pot ser útil concentrar el vot, unit!, en un només capdavanter, el més capaç d’aconseguir i consolidar els beneficis de la independència? És aconsellable que els ciutadans votin “un nou estat” i posposin les ideologies per a després?\nQuè diuen els catalans sobre el federalisme? Per què s’insisteix en una proposta que té pocs seguidors i cap possibilitat de materialització? És possible el federalisme sense una independència prèvia? En principi, no. És una demanda clara de la societat catalana? No ho sembla. Està Espanya predisposada per cedir poder i recursos a Catalunya? Les posicions són clarament contràries. Significaria aquest federalisme impossible que Catalunya decidís les seves competències, quant aportaria a Espanya “lliurement” en lloc de la situació actual d’imposició? És impensable. Davant aquest panorama objectiu… qui pot dubtar o oposar-se a una Catalunya en la qual siguin els seus ciutadans qui decideixin en lloc de ser i estar sotmesos com ara…?\nSegueix l’espanyolització dels catalans…? Hi ha algun “gest” de distensió per part d’Espanya cap a Catalunya o segueix la invasió de competències, la imposició del “model” castellà? El PP amenaça a la Generalitat en un tema tan sensible com és l’educació: “L’estat farà complir la Lomce. Aplicarà els instruments jurídics”. Argumentació convincent i demostrativa que el programa educatiu espanyol és millor que el català per als estudiants? No. Diàleg constructiu, positiu? No. Pura i dura imposició via lleis. Segons el diccionari: pura i dura “colonització”. Què han de fer uns pares de família a Catalunya que desitgin el millor per al futur dels seus fills? Sotmetre’s?\nQuant li costa a cada ciutadà català mantenir l’estat espanyol? Segons el col·lectiu Wilson (catedràtics de nivell internacional): 2.251 € per persona! Quant li costaria mantenir l’estat d’una Catalunya independent, amb estat propi? A cada català li sortiria per 383 €. Què és el coherent…? Hi ha algun votant amb sentit comú que opti pagar 6 cops més per estar molt pitjor tractat en el seu benestar familiar…?\nPREGUNTES OPORTUNES – 121\nA qui beneficia i a qui perjudica el PPC i els qui s’oposen als Pressupostos? Quin objectiu persegueix aquest partit en obligar a retardar l’aplicació dels pressupostos aprovats en el Parlament? A qui beneficia i a qui perjudica el vot contrari dels partits que s’oposen? Què pensen votants i militants que es veuen perjudicats, no hi ha ningú beneficiat amb aquesta oposició, de la decisió dels partits a els qui voten? Els representen realment a efectes pràctics? Qui els beneficia més i millor? Els qui consensuen pressupostos o els qui s’oposen sistemàticament? Què és coherent votar…?\nAlgun gest “positiu” per part d’Espanya davant Catalunya…? Què fer per retenir a algú que vol separar-se? Estudiar les causes i solucionar-les… o ignorar-les? I si es presenta una relació d’incompliments donar una resposta o ignorar-la? Suavitzar tensions o motius que impulsen a la independència o augmentar la pressió i els desacords? Què ha respost Espanya davant les 23 peticions de temes pendents, molt importants per Catalunya!, que va presentar el president Artur Mas? Algú coneix alguna resposta? És coherent ignorar-les i seguir obligant a retallades que perjudiquen sanitat, educació, serveis socials, incomplint inversions fonament-tals…? Què ha de fer un ciutadà amb dignitat, sentit de la justícia, preocupat pel benestar dels seus?\nQuè ofereix Espanya perquè els independentistes deixin de ser-ho? Pal·liarà o eliminarà el desig d’Independència que qualsevol iniciativa sorgida del parlament sigui portada al Constitucional? És just per la societat que s’impugni el desig d’ajudar a les famílies amb pobresa energètica? O que s’impugni l’impost als Bancs, etc., per tenir més recursos amb destinació a benestar social…? Què es denunciï a la Fiscalia General als qui promouen una consulta democràtica? Ajuda a la continuïtat “voluntària” a Espanya oposar-se “via Constitucional” a qualsevol iniciativa del govern català o el seu parlament…? És el millor per a la integració utilitzar només falses amenaces i negar la realitat d’una Catalunya que viuria millor, amb més dignitat i llibertat, sent independent…? Cal insistir en la pregunta: Què ofereix Espanya “de positiu” perquè els independents vulguin seguir sent “dependents”? Quina és la resposta lògica, veritable, coherent…?\nQuè ofereixen els partits “dependentistes”? PSC, PS©OE, PP, Podem, C’s, què ofereixen que millori l’oferta independentista…? Ofereixen més dignitat…, més llibertat…, més democràcia …, més benestar gràcies a poder gestionar els recursos generats a Catalunya?, més defensa de la identitat com un nou país…? Què ofereixen perquè la classe treballadora visqui millor? per tenir més recursos per a benestar social? Per una millor educació, sanitat? Què ofereixen que sigui millor que un autogovern d’un nou país construït per tots i per a tots a Europa…? En què pot superar la “dependència” d’Espanya a la “independència” de Catalunya..? Poden concretar? Ho sotmetran a votació dels catalans o ho imposaran? Qui pot dubtar o oposar-se a llibertat total, a dissenyar i materialitzar un futur millor, més digne, més just, amb major benestar…?…\nRepresenta Espanya als catalans o els ignora i anul·la? Què diu l’experiència de les empreses catalanes que volien utilitzar les ambaixades espanyoles per a la seva expansió…? Per què hi ha moltes més queixes que elogis…? Ara, Per què s’oposa Espanya al fet que la Generalitat obri oficines en l’exterior…? Són el ministre d’afers exteriors espanyol i els seus ambaixadors autèntics “representants” dels ciutadans catalans? Què suggereixen les seves manifestacions, obstacles, impediments, mentides…? O… se senten els ciutadans catalans representats per la política exterior d’aquests ministres i ambaixadors que els volen anul·lar…? Davant aquesta realitat objectiva d’un estat que dins i fora ignora la pacífica i democràtica expressió de milions de catalans… què ha de decidir un ciutadà conscient, amb sentit de la llibertat, de la dignitat democràtica?\nAquesta entrada s'ha publicat en POLÍTICA el 10 Febrer 2015 per Per la Dignitat Grup d'opinió.\nPREGUNTES OPORTUNES – 120\nMonarquia o república catalana? Ha fet la monarquia espanyola alguna cosa a favor dels catalans? Des de 1714 i Felipe V Catalunya ha estat més i millor gràcies a la Monarquia o… “malgrat aquesta”? Què ha fet per contrarestar els nefasts efectes del tractat de nova planta? A qui afavoreixen més les declaracions dels reis espanyols des de la transició? Als ciutadans catalans o als espanyols? Votarien avui els ciutadans catalans al rei d’Espanya com “el seu” cap d’estat perquè se senten representats, recolzats, defensats, per ell? Votarien la monarquia com “model” a la vista del que ofereix Espanya? Des de la dignitat, la democràcia real, És coherent dependre d’una monarquia que no representa, que menteix, ignora la realitat catalana?\nA qui beneficien i a qui perjudiquen 1.000 km. més d’AVE? És la millor inversió que l’estat digui amb orgull que es faran 1.000 km. més de ruïnós AVE per unir León, Zamora, Palència Granada, Burgos, etc. amb Madrid? Quant hipotecarà això el futur de l’economia espanyola? Quin % del PIB, exportacions, generen aquestes zones? És més coherent unir aquestes ciutats que enllaçar Andalusia, Llevant, Catalunya amb les xarxes europees mitjançant l’eix mediterrani? Es té en compte que aquestes zones concentren el 45% de la població, el 50% del PIB, el 55% de la indústria, el 50% de l’agricultura…? Què pensen els qui “dubten” o s’hi “oposen” a la independència de Catalunya? Creuen que Espanya gestiona bé els recursos…o els malgasta? Què decidirà un ciutadà conscient, coherent, amb criteri i que pensi en el futur de la seva família…?\nNeguen el dret a separar-se però s’atribueixen el de retenció…? Per què ho diu el PSOE, ho ratifica el PS©OE, el PP, tots els partits “dependentistes”? Per què afegeixen quan més ens necessitem junts?. Qui necessita a qui? Catalunya a Espanya o aquesta a Catalunya? Què diuen els fets objectius, els indicadors, les declaracions d’experts internacionals…? Si es pot ser independent i pròsper… per què ser dependent i en regressió? Si es pot donar millor nivell de vida a la pròpia família… per què permetre que ho impedeixin els partits i votants dependentistes? Per què neguen el dret a SER i s’atribueixen el dret a prohibir viure en un nou estat dissenyat per tots, amb democràcia real, amb dignitat i benestar? Qui pot tenir dubtes o oposar-se a aquesta opció…? Quin sentit té negar-se a la llibertat, el benestar?\nDe què creuen que parlen els catalans quan volen la independència? Per què insisteixen els dependentistes d’Espanya i Catalunya, què “no es parla de sanitat ni serveis públics i sí d’Independència”? És ignorància o demagògia? No saben que la societat catalana desitja la independència “precisament” per millorar el seu nivell educatiu, sanitat, serveis públics?, a més d’una merescuda dignitat, democràcia, llibertat…? És que Espanya ofereix exemples de prioritzar el benestar quan malgasta en AVE, indemnitzacions com la del Castor, despeses (que no inversions!) inútils…? Creuen que el ciutadà català NO és intel·ligent, conscient, i sap que amb la independència tindria uns serveis públics concordes amb el que genera? Els costa admetre que parlar d’independència és millorar a les famílies, el futur dels seus fills, la sanitat, l’educació…?\nI si utilitzéssim una balança ben equilibrada? Què succeiria si en un plat es posés “Independència” i en un altre “dependència”? En quin costat posaríem valors com a Dignitat, Futur, Desenvolupament, Millor nivell de vida pel que s’aporta i mereix, Autogestió, Democràcia real, Separació de poders, Projecte comú, Il·lusió, Justícia, Inversions productives, Treball, Òptims serveis socials…? Què es posaria en el plat de “dependència” que pugui justificar renunciar a aquests valors propis d’una societat avançada, moderna, justa…? Qui pot dubtar o oposar-se als beneficis segurs!, de la Independència per resignar-se als perjudicis, segurs! de la “dependència”? Què és el coherent…?\nPREGUNTES OPORTUNES – 119\nI si els polítics que han de portar a la independència no es posen d’acord…? Com haurien de reaccionar els ciutadans…? Adoptant una actitud submisa i resignar-se a tot el negatiu de la dependència o… decidir el seu vot a favor de qui doni una resposta més possibilista a la seva condició de ciutadans lliures, independents, dignes, conscients, veritables demòcrates i exigents del benestar que mereixen les seves famílies…? Què succeeix si els polítics no es posen d’acord però la societat es manté en la seva determinació de llibertat per la independència…? Què ha de fer aquesta…?\nQuin exemple donen l’ANC, Òmnium, l’AMPI i tantes altres iniciatives transversals? No han estat exemples de ciutadania conscient de la seva dignitat, drets i que han aconseguit una enorme adhesió…? Pot succeir que ara hi hagi ciutadans que estiguin delegant en elles? A què pot portar això…? A qui beneficiaria i a qui perjudicaria? Demostraria que els ciutadans de Catalunya abandonen el protagonisme d’independència que han demostrat? Facin el que facin aquestes organitzacions transversals… hi ha motiu per deixar de lluitar per la dignitat, la democràcia real, la justícia, la identitat de Catalunya, el benestar que mereixen els ciutadans de Catalunya…? Què és el coherent…?\nHi ha una independència de dretes i una altra d’esquerres…? Per què hi ha partits d’esquerres que es neguen a participar en el procés cap a la dignitat, llibertat, benestar, que representa la Independència per no fer-ho amb el partit governant? És preferible ser d’esquerra i dependents que ser-ho en un nou estat independent? Viuran millor els seus votants depenent d’Espanya que en una Catalunya independent que gestioni el seu propi benestar, llibertat…?\nQuè sent un català, al marge d’ideologies, al comprovar que la justícia està influïda per Espanya? Què pensar del fet que la gran majoria de l’activitat judicial a Catalunya sigui en castellà, que es vulgui apartar a jutges que fan ús de la seva llibertat d’expressió? Com qualificar que els únics recursos de l’estat davant la demanda d’una consulta sigui el Constitucional, la fiscalia general de l’estat…? Recorda que la definició de “colonització” contempla la imposició de les lleis, la llengua… al territori conquerit i explotació econòmica del mateix…? Per qui és i se sent català, demòcrata, amb dignitat… què és el coherent, el digne?\nAlguna oferta de Rajoy als catalans? Rajoy reivindica a Barcelona la millora econòmica enfront de l’independentisme. Què ofereix als qui desitgen la independència perquè saben que només així millorarà el seu nivell de vida? Alguna oferta en finançament just que aporti a les famílies catalanes el que mereixen pel seu treball? Cap! Alguna oferta per complir les inversions aprovades i no executades en infraestructures? Cap! Alguna mesura que respecti la identitat, la cultura, la llengua, catalana? Cap! Algun indicador de respectar la dignitat dels catalans, d’una justícia independent, d’escoltar als milions de ciutadans que volen expressar-se democràticament? Res! Davant aquesta realitat objectiva… Quins motius poden tenir els qui dubten o s’oposen a la independència que aportarà dignitat, llibertat, benestar…?\nAquesta entrada s'ha publicat en POLÍTICA el 2 Febrer 2015 per Per la Dignitat Grup d'opinió.\nPREGUNTES OPORTUNES – 118\nPer què passaria de “bó porqueria” a “notable” el deute d’una Catalunya independent? Perquè així es demostra aplicant el sistema de les agències internacionals utilitzat pel Col·legi d’Economistes de Catalunya. És precària l’actual situació per un crònic dèficit fiscal? És evident i està admès per organismes independents. Com qualificar que una Catalunya independent passaria d’una situació precària a una de superàvit en el sector públic?… Des de la coherència i el natural desig i dret de benestar? Qui pot dubtar o oposar-se a una notable millora de l’economia catalana que només serà possible quan s’independitzi?\nHa aconseguit els seus objectius el procés social cap a la independència? Per què polítics i mitjans “dependentistes” s’obstinen a manifestar que el procés està acabat? Per la diferència entre els qui han de materialitzar-ho? Per la pressió de qui s’oposen? És que ja ha quedat satisfeta la necessitat de dignitat, democràcia real, tracte just, respecte ple a la identitat, el benestar que mereix la societat catalana pel que aporta…? En tant no s’aconsegueixi aquestes metes… què han de fer uns ciutadans que estan donant una lliçó de democràcia, dignitat, pacifisme al món?\nQuines característiques té un país que sigui tot un referent a imitar? Veritable democràcia, separació de poders, justícia social, increment del benestar? Respecte a la llengua, cultura, valors?? Gestió econòmica coherent i eficaç orientada a la generació de riquesa, inversions productives…? Ofereix Espanya alguna d’aquestes característiques a Catalunya…? Què diu la història, la realitat objectiva…? Cap!. Llavors, quin sentit té per als ciutadans de Catalunya continuar depenent d’un estat que no és model en res i els perjudica en tot…?\nPerquè a les universitats catalanes són més cares les matrícules rebent menys beques? Així es publica. Quins efectes té això en unes famílies que aporten molt i reben poc…? És indiferent que hi hagi estudiants que hagin d’abandonar els seus estudis per manca de recursos… pel dèficit fiscal que imposa Espanya? Com afectarà això al futur de la societat Catalana…? Davant aquesta situació objectiva… quin dubte o rebuig pot justificar oposar-se a una Catalunya independent que se situï en nivells de països europeus en educació?\nCiutadans catalans independents o “submisos” als polítics…? Se sent a dir “els polítics deuen de-…? Quan s’ha delegat en els polítics i quin és el resultat, què diu la situació actual? És satisfactòria per als catalans en dignitat, benestar, tracte just, democràcia real, nivell de vida en funció del que aporten…? Què indiquen les macro manifestacions de centenars de milers de catalans? Què els més de 2.300.000 ciutadans que exigeixen votar…? Quins polítics escolten a aquest poble i volen donar-los resposta i qui s’oposen? Quins ofereixen possibilitat d’independència i quins s’oposen per seguir en la “dependència”? Què és el coherent amb la dignitat, la democràcia real, la justícia, la seguretat de benestar, la identitat de Catalunya…?


Art Nou | Un impuls a la creació emergent ¿A qué sabe el silencio? - Art Nou ¿A qué sabe el silencio? - Art Nou Art Nou\n08.06.21 - 08.09.21\nEn la seva pràctica els artistes del Mural estan acostumats a conviure i a enfrontar-se amb l'entorn, aquest A fora, un mur davant les inclemències del clima i els capricis del moviment social. "A què es deu el silenc?" de l'artista Elisa Capdevila és una exposició que tracta sobre el pas del temps i la seva empremta, inspirat en el context actual post confinament Covid19, en el qual -hi ha qui més i qui menys- ens hem vist obligats a observar la vida des d'un punt de vista fix: el de la nostra llar. Una muralista en confinament amb el seu silenci passa temps creant obra de taller.\nDes de la finestra tant el dia com la nit han seguit esdeveniment i, tot i que durant aquest temps tot ha semblat més immòbil i silenciós, els canvis en tot allò que ens envolta no deixen de produir-se. Quedar-nos quiets també ens permet centrar la nostra atenció en coses que abans passaven desapercebudes, més enllà de ser un succés que afecti la forma en què observem el món, també canvia la forma d'observar-nos a nosaltres mateixos.\nL'exposició està composta per trenta pintures de petit format que funcionen en conjunts tancats. Moltes peces mostren pràcticament la mateixa imatge amb lleus variacions de tècnica o composició. Així doncs, es realitzarà un mural a l'aire lliure durant l'exposició. La llar és el punt de partida, els objectes reconeguts, els canvis necessaris, els racons que multipliquen els seus sentits i significats a mesura que els habitem. El temps passa invariablement.


joem | 09 Agost, 2013 12:31\nAquests dies de foc a Mallorca, de drama continuat per l’incendi a Andratx, Estellencs i Calvià que ha arrasat més de 2.000 hectàrees, he recordat un altre incendi que em va sorprendre l’any 2003 a Alaska, fent la “Dalton Highway" (una de les rutes més impressionants d’occident) que des de prop de Fairbanks porta a Deadhorse a l’oceà Àrtic després de gairebé 700 kms de ruta sense asfalt.\nLa Dalton Road o Haul Road és una pista que transcorre en paral·lel al oleoducte Àrtic – Valdés on cada 120-150 kms hi ha una estació de bombeig i creua de nord a sud tota la península d’Alaska. Tot i que el camí va canviant a cada pas, a cada revolt, a cada riu que es creua, podem diferenciar tres grans trams: el primer, des de Fairbanks fins al riu Yukon, creuant les White mountains, uns suaus turons cobertes d’un espès bosc de taigà format bàsicament per piceas i bedolls; el segon tram puja suaument des del riu Yukon fins a creuar els monts Brooks, sense dubte el de paisatges més espectaculars i el tercer és la immensa plana inclinada del North Slope, una tundra infinita des dels Brooks fins a l’oceà, coberta únicament per molses i líquens i on ens varen sorprendre uns estranys miratges formats pel fenomen conegut com a “Fata Morgana”.\nL’incendi lògicament el vàrem trobar al primer tram, als grans boscos que cobreixen els turons ben bé des de la sortida de Fairbanks, és el tram amb més tràfic de la “Dalton”, ja que molta gent de Fairbanks puja fins als turons més allunyats per veure el sol de mitjanit, ja visible des d’aquestes suaus muntanyes. La ruta en aquesta primera part és una successió de pujades i baixades, per suaus valls i turons coberts de bosc, gairebé sempre amb l’oleoducte al nostre costat, en paral·lel a la pista.\nPer a explicar com va anar la nostre trobada amb l’incendi gegant, potser el millor és fer-ho de forma gràfica, amb una sèrie d’imatges que expressen millor que moltes paraules les dimensions de l’incendi:\nfum? boira? una tempesta?\nEl primer contacte amb l’incendi va ser aquesta visió des d’algun dels turons dels White mt., en un primer moment vaig pensar: “s’acaba la calma, darrera les muntanyes sembla que hi ha una tempesta o boira i això pot complicar la ruta, que ja no és gens fàcil”, evidentment estava equivocat, i el que m’esperava a l’altre costat de les muntanyes no era mal temps, sinó un incendi d’enormes proporcions.\nAcabada la pujada es veu que és fum\nSuperada la nova cadena de turons vàrem sortir de dubtes, no era boira ni un front de tempesta, sinó un incendi forestal. La primera impressió és que, malgrat la gran quantitat de fum, el foc es troba localitzat a un racó a la nostre dreta i amb l’immens territori que tenim davant de nosaltres ja serà mala sort que la carretera es dirigeixi cap a la zona de l’incendi.\nEl foc ocupa una vall\nA mida que ens acostem cap a l’incendi sembla que aquest ocupa el fons de la vall cap a la que es dirigeix la carretera, així i tot a la ruta no hi ha cap senyal de perill ni es veu moviment de bombers ni cap altre vehicle, així que tot i que ens preocupem una mica, seguim endavant pensant que no deu ser per tant, que no hem arribat fins a 50 kms del Yukon per tirar enrere per quatre flames i una mica de fum.\nEs veuen focus de foc arreu del bosc\nArribats al fons de la vall, veiem que el foc està una mica estès a tot arreu, no és un foc concret de foc, sinó que durant quilòmetres i quilòmetres circulem entre foc i zones cremades, tot i que sembla com si l’incendi hagués sigut uns dies abans i estigués extingit o al menys controlat. Ens sorprèn no veure a ningú, ni arribant ni marxant, ni cap avió intentant apagar les flames que es veuen a la distància.\nFinalment, arriben les flames\nFinalment, la nostre esperança s’enfonsa, comencem a veure flames relativament prop de la carretera i sembla que estem arribant a la zona de l’incendi que encara està activa. La situació és realment preocupant, ja que continuem sense veure cap moviment ni de persones ni de cap tipus i sembla que anem directes cap a les flames. Així i tot ens costa parar i tornar enrere i a cada nova corba pensem: una mica més, a veure si això s’acaba.\nEl foc ja està a la cuneta\nEl moment crític va ser quan les flames ja estaven a la mateixa cuneta, flames vives i fortes, que ens fan plantejar-nos que potser és el moment de tornar enrere, ja que fa moltes milles que estem entre foc i fum i sembla que cada quilòmetre la situació es complica una mica més, sense tenir clar si al final continuarà estant el camí de tornada obert com està ara.\nMalgrat tot, no sembla greu\nI és en aquest moment, quan estem a punt de fer la volta i deixar les complicacions per un altre moment, quan ens adonem d’un detall que fins ara no havíem valorat. Tenim les flames, vives i molt actives a 2 o 3 metres i així i tot estem “tranquil·lament” amb el cotxe parat a la pista, fent fotos i pensant si seguim o tornem. I això que vol dir? Doncs aparentment que si això es el pitjor que podem estar: amb les flames a 2 metres i no passa res, quin problema hi ha en continuar? Tanmateix les flames no poden estar més a prop, i igualment ens adonem que aquests arbres, aquestes picees i bedolls no són pins, mates i estepes, no cremen amb la violència amb la que cremen els nostres boscos allà a la mediterrània. A Mallorca, quan crema un pi, una mata o un ullastre, crema com si s’hagués d’acabar el món i no pots estar a menys de 20 o 30 metres; aquí, als boscos d’aquesta taigà d’Alaska estem parats a una pista de 12 metres, crema als dos costats i estem fent fotos al foc com si rés.\nFinalment vàrem seguir fins a l’Àrtic\nCom veieu a la foto anterior, finalment després de veure que pitjor que amb foc als dos costats no podríem estar, vàrem continuar, i efectivament aquell foc als dos costats va seguir durant un parell de quilòmetres, en els quals la sensació d’estar ficant-te en un gran embolic era enorme, fins que mica en mica les flames es varen allunyar del camí i finalment el fum va començar a quedar enrere. Després va venir el pas del riu Yukon, la pujada fins als monts Brooks (impressionant), el descens a la tundra i creuar tota la tundra fins a l’oceà Àrtic, on va començar a plantejar-se que havíem de tornar creuar tota la zona de l’incendi, ja que es una carretera que no te cap creuer ni altre sortida, Fairbanks, amb els seus carrers i carreteres asfaltades està a 494 milles (795 kms) i enmig està tota la zona de l’incendi que vàrem creuar el dia anterior i tot i que encara està a més de 500 kms, no es fàcil oblidar-se del tema i durant tota la tornada tenim els nervis sobre que trobarem per tornar creuar la zona del foc.\nTrobem un cartell que diu “closed road”\nQuan creuem el Yukon i ens acostem a la immensa zona de l’incendi el fum ho cobreix tot però no es veuen grans columnes que són les que normalment indiquen els focs més actius, uns quilòmetres després ens cau l’ànima als peus quan trobem uns cartells als dos costats de la carretera indicant que la carretera està tancada “the road is closed by fire”. En un primer moment pensem “no hauríem d’haver passat, ara no podrem sortir en varis dies”, però després apliquem la mateixa teoria que a l’anada i pensem que el millor es anar provant fins que no es pugui passar.\nMolt de fum, però ja no es veu foc\nI no ens equivoquem, durant quilòmetres i quilòmetres circulem entre un espès fum que fa enfosquir el dia, però a diferència de l’anada dos dies abans, aquest cop ja no veiem flames, només un fum molt dens que fa molest el conduir, fins que un finalment comença a aclarir-se i sortim de la zona afectada.\nEl més curiós de tot es que ni a l’anada i a la tornada vàrem veure una sola persona intentant apagar el foc, ni amb mitjans terrestres ni aeris, ni bombers, ni forestals, ni policia, ni avions, ni helicòpters, res... Quina superfície es va cremar? No he trobat xifres a Internet però al 2004 he trobat dos incendis semblants, un de 525.000 hes. i altre de 247.000 hes. El que vàrem veure i creuar no l’hem trobat, però a l’anada varen ser més de 50 kms entre foc i flames.


Política de cookies - AML Abogados - Law Office Barcelona\nLes cookies són petites quantitats d’informació que s’emmagatzemen al navegador utilitzat per cada usuari perquè el servidor recordi certa informació que posteriorment pugui utilitzar. Aquesta informació permet identificar-vos com a usuaris concrets i permet desar les vostres preferències personals, així com informació tècnica com puguin ser visites o pàgines concretes que visiteu. Aquells usuaris que no vulguin rebre cookies o vulguin ser informats abans no s’emmagatzemin al seu ordinador, poden configurar el seu navegador a aquest efecte.Les cookies que utilitzem no emmagatzemen cap dada personal, ni cap mena d’informació que pugui identificar-vos. Les cookies serveixen per millorar els serveis que t’oferim. Algunes són estrictament necessàries perquè la pàgina funcioni i bé i d’altres serveixen per millorar el rendiment i la teva experiència com a usuari.A continuació, es realitza una classificació de les cookies en funció d’una sèrie de categories.Tipus de cookies segons l’entitat que les gestioni:\nCookies pròpies: Són aquelles que s’envien a l’equip terminal de l’usuari des d’un equip o domini gestionat per l’editor mateix i des del qual es presta el servei sol·licitat per l’usuari.\nCookies persistents: Són un tipus de cookies en què les dades segueixen emmagatzemades al terminal i poden ser accedides i tractades durant un període definit pel responsable de la cookie, i que pot anar d’uns minuts a diversos anys.\nCookies tècniques: Són aquelles que permeten a l’usuari la navegació a través d’una pàgina web, plataforma o aplicació i la utilització de les diferents opcions o serveis que hi existeixin com, per exemple, controlar el trànsit i la comunicació de dades, identificar la sessió, accedir a parts d’accés restringit, recordar els elements que integren una comanda, realitzar el procés de compra d’una comanda, realitzar la sol·licitud d’inscripció o participació en un esdeveniment, utilitzar elements de seguretat durant la navegació, emmagatzemar continguts per a la difusió de vídeos o so o compartir continguts a través de xarxes socials.\nCookies de personalització: Són aquelles que permeten a l’usuari accedir al servei amb algunes característiques de caràcter general predefinides en funció d’una sèrie de criteris al terminal de l’usuari, com per exemple l’idioma, el tipus de navegador a través del qual accedeix al servei, la configuració regional des d’on accedeix al servei, etc.\nCookies d’anàlisi: Són aquelles que permeten al responsable d’aquestes el seguiment i anàlisi del comportament dels usuaris dels llocs web als quals estan vinculades. La informació recollida mitjançant aquest tipus de cookies s’utilitza en el mesurament de l’activitat dels llocs web, aplicació o plataforma i per a l’elaboració de perfils de navegació dels usuaris d’aquests llocs, aplicacions i plataformes, amb la finalitat d’introduir millores en funció de l’anàlisi de les dades d’ús que en fan els usuaris del servei.\nCookies de publicitat comportamental: Són aquelles que permeten la gestió, de la forma més eficaç possible, dels espais publicitaris que, si escau, l’editor hagi inclòs en una pàgina web, aplicació o plataforma des de la qual presta el servei sol·licitat. Aquestes cookies emmagatzemen informació del comportament dels usuaris obtinguda a través de l’observació continuada dels seus hàbits de navegació, la qual cosa permet desenvolupar un perfil específic per mostrar publicitat en funció d’aquest.\nTrobaràs més informació sobre les cookies i com gestionar-les a http://www.aboutcookies.org o en el menú “Ajuda” del navegador.\nA aquesta pàgina web s’utilitzen els tipus de cookies següents:\nCookies analítiques: Aquestes cookies s’utilitzen per analitzar el comportament dels usuaris de forma agregada i anònima, incloent-hi el nombre de visitants a la web i a diferents fitxes de producte, la procedència de les visites, dia i hora, plataforma, nombre de clics en un bàner, paraules de recerca que utilitza un usuari per trobar el seu contingut desitjat. D’aquesta manera AML Abogados se serveix d’un mitjà de gran utilitat per poder introduir millores en el lloc web i saber quin contingut o disseny és més rellevant per a l’usuari.\nCookies funcionals: Són cookies que ajuden l’usuari a tenir una millor experiència de la navegació pel lloc. Un exemple d’ús d’aquesta mena de cookies són les que s’utilitzen per emmagatzemar les dades de navegació d’un idioma determinat.\nCookies tècniques: Les cookies tècniques són necessàries per mostrar correctament la pàgina web i garantir el funcionament correcte del lloc.\nLa taula següent recull de manera esquematitzada les cookies utilitzades en la pàgina web d’AML Abogados perquè puguis identificar-les al teu navegador:\nTipus 1 Cookies Funcionals: Pròpies generades per la web.\nTipus 2 Cookies Tècniques: Generades automàticament pel servidor d’Aplicacions per a gestió de sessió.\nTipus 3 Cookies Analítiques: Generades per codis de mesurament tipus Google analytics.\ntecnocom.portal.locale 1 Variable amb l’idioma seleccionat per l’usuari a la web quan clica sobre l’enllaç de canvi d’idioma (banderes d’idiomes de la capçalera) Indefinida\nJSESSIONID 2 Ús intern del servidor d’aplicacions. Variable amb l’identificador de la sessió d’usuari i el node al qual s’ha assignat la seva sessió Sessió\nUID 2 Ús intern del servidor d’aplicacions. Indefinida\nUIDR 2 Ús intern del servidor d’aplicacions. Indefinida\n__gads 2 Ús intern del servidor d’aplicacions. Indefinida\n__utma 2 Ús intern del servidor d’aplicacions. Indefinida\n__utmb 2 Ús intern del servidor d’aplicacions. Indefinida\n__utmc 2 Ús intern del servidor d’aplicacions. Sessió\n__utmz 2 Ús intern del servidor d’aplicacions. Indefinida\nPer permetre, conèixer, blocar o eliminar les galetes instal·lades al vostre equip podeu fer-ho mitjançant la configuració de les opcions del navegador instal·lat al vostre ordinador:\nTeléfon Cita Prèvia: 652 614 826; FAX: 93 545 73 80 info@amlabogados.com Direcció: C/CÁCERES 28, LOCAL, 08028 – SANTS – BARCELONA


Calvó destaca el paper de l’agricultura i la ramaderia en l’economia i el paisatge del Principat - FÒRUM.ad\nCalvó destaca el paper de l’agricultura i la ramaderia en l’economia i el paisatge del Principat\nL’Assecador de la Borda Mateu de Santa Coloma ha estat aquest dijous al matí l’escenari de la 4a edició de Fira concurs nacional de mascles la raça bruna d’Andorra, on s’ha aplegat el sector. Aquest ha estat el primer acte davant aquest col·lectiu de la ministra de Medi Ambient, Agricultura i Sostenibilitat, Sílvia Calvó, i on també s’ha acomiadat del sector l’anterior titular en matèria d’Agricultura, Jordi Alcobé.\nCalvó ha volgut destacar el fet que el departament que ara encapçala compta amb un “equip humà de molta qualitat” i ha recordat que la ramaderia i l’agricultura és una activitat de vital importància pel país no només pel que fa a l’activitat econòmica que representa, sinó també per tot allò que implica a nivell de paisatge i com a atractiu del Principat.\nLa ministra de Medi Ambient, Agricultura i Sostenibilitat ha explicat que continuarà treballant en el projecte de carn de qualitat , “molt consolidat després de 10 anys”, amb l’objectiu d’avançar encara més en la millora del producte i de les explotacions. Al mateix temps, ha assenyalat que donarà suport a projectes nous com la carn de pollins i ovins.\nAlcobé ha manifestat que ha estat “un plaer treballar amb el sector durant els darrers quatre anys” i ha agraït el treball col·lectiu del sector. A més, ha destacat que Calvó és una “gran coneixedora dels productes de la terra” i s’ha mostrat confiat que durà a terme una bona tasca al capdavant del ministeri.\nPel que fa als premis del concurs de mascles de la raça bruna d’Andorra, els guanyadors han estat els següents:\nSecció 2 – Anolls\nPrimer premi: Enric Font Sancho, de Casa Folch\nSegon premi: Pere Aché Gulias , de Casa Bonetó\nTercer premi: Jordi Fité Baró, de Casa Jumpere\nSecció 3 – Braus\nPrimer premi: Oscar Coma González, de Casa Cametes\nSegon premi: Martí Areny Coma, de Casa Duedra\nTercer premi: Martí Areny Coma, de Casa Duedra\nFinalment, s’han subhastat 3 braus del projecte de selecció genètica, que amb el\nnom d’Isard, Indi i Juclar, han estat tots tres adjudicats per un import de 2.000\nNotícia Anterior: 249 persones s’inscriuen en els programes d’orientació laboral de la Creu Roja Andorrana\nSegüent Notícia: L’Oficina de Turisme de la Seu rep un 27% més de visitants en Setmana Santa


Preguntes freqüents sobre traducció i interpretació | Tick Translations\nValors que ens inspiren\nServei de consultoria cultural\nTREBALLA AMB TICK\nPer què contractar traductors professionals i no un traductor automàtic?\nLa traducció automàtica de textos, que s’ofereix gratuïtament per Internet, es duu a terme sense la necessitat d’intervenció humana. El text resultant no és, en cap cas, una traducció perfecta de l’original, sinó una aproximació que serveix només per a comprendre el contingut global del text. En canvi, si contracteu els serveis de Tick Translations®, tindreu la garantia d’una traducció perfecta i professional. No poseu en perill la imatge de la vostra empresa!\nQui tradueix a Tick Translations®?\nExclusivament traductors nadius i professionals, altament qualificats.\nQuin tipus de textos tradueix Tick Translations®?\nTot tipus de textos i formats en qualsevol combinació d’idiomes.\nQuines modalitats d’interpretació realitza Tick Translations®?\nInterpretació simultània, consecutiva, xiuxiuejada i d’enllaç.\nTick Translations® pot fer traduccions jurades?\nSí, us podem lliurar la traducció signada i certificada per un traductor jurat.\nQuant temps es necessita per traduir?\nDe mitjana, un traductor professional pot traduir unes 2.500 paraules cada dia. A aquest termini, però, cal afegir-hi el temps per a gestionar el projecte, la revisió i la feina de maquetació, si escau.\nCom puc enviar i com rebré els documents del projecte?\nPodeu escollir enviar-nos els documents de la manera que més us convingui: correu electrònic, FTP (el nostre o el de la vostra empresa), missatgeria, fax, correu postal, etc. De la mateixa manera, us enviarem la feina finalitzada de la manera que ens indiqueu.\nPuc seguir el progrés del projecte una vegada iniciat?\nSí. En qualsevol moment durant la realització de la feina, podreu consultar per Internet l’estat del projecte. Per fer-ho, rebreu un nom d’usuari i una contrasenya amb què podreu accedir exclusivament a la “zona privada” pensada per a aquest fi.\nPuc demanar canvis una vegada s’ha lliurat el treball?\nSí, però cal que tingueu en compte que els canvis d’estil o del contingut original poden suposar-vos despeses addicionals.\nQuè passa amb la confidencialitat?\nSi el text que s’ha de traduir conté informació confidencial, garantim, contractualment si és necessari, la màxima confidencialitat en la gestió de la informació que ens confieu.\nTick Translations® garanteix la qualitat de les traduccions?\nSí, garantim la màxima qualitat de totes les traduccions que elaboren els nostres traductors. Si no esteu content amb alguna traducció, treballarem conjuntament fins que quedeu plenament satisfets amb la qualitat i la precisió de la nostra feina.\nCom es calcula el cost d’una traducció?\nS’han de tenir en compte els factors següents:\nEl nombre de paraules dels documents originals.\nL’idioma d’origen i l’idioma final.\nEl grau d’especialització del text que s’ha de traduir.\nSi es contracta la revisió a un corrector o es necessita maquetació.\nLa urgència del projecte.\nQuina és la metodologia de traducció?\nAixí tramitem les vostres traduccions:\nEns envieu els documents que s’han de traduir per correu electrònic o els carregueu al nostre web a través del nostre servei intern d’FTP.\nNosaltres elaborem un pressupost amb una proposta de data de lliurament.\nSi voleu acceptar l’oferta, senzillament haureu de confirmar-ho per correu electrònic o per fax.\nImmediatament, Tick Translations® escollirà el professional o l’equip de professionals idonis per dur a terme el projecte. Els equips de lingüistes assignats es determinen segons la seva experiència i especialització.\nUn cop finalitzat el primer procés de traducció, es passa per un procés de revisió. En el cas de traduccions especialitzades, la traducció passa per dues revisions: la gramatical (sintaxi, morfologia, lèxic i semàntica) i la de concepte, realitzada per un expert en la matèria. Si, a més, el document inclou il·lustracions o gràfics i cal que el projecte sigui un reflex del material original, un dissenyador gràfic expert s’encarregarà de supervisar tota la feina de disseny i format.\nDesprés, la traducció revisada passa per un control de qualitat intern. Dit d’una altra manera, el primer pas de cada traducció pot anar seguit de dos o tres controls de qualitat successius per assegurar un producte de la millor qualitat possible.\nFinalment, us enviem la traducció amb el 100% de garantia de qualitat juntament amb la factura.\nTICK EN ACCIÓ\nTick news of the week 18/10/2018\n¡Estamos de estreno! 11/10/2018\nUna escuela de verano para empresario 19/06/2018\nGràcies a la nostra xarxa mundial de traductors, intèrprets i correctors professionals\nAmb la qual cosa garantim la màxima coherència terminològica, agilitat en els processos i optimització de costos.\nAvalada per les certificacions de qualitat ISO 17100:2015 i ISO 9001:2015\nSEMPRE A PROP DELS\nExcel·lència Qualitat Coneixement Compromís Professionalitat Atenció al client Treball en equip Responsabilitat Confiança Puntualitat\nSERVEI D' INTERPRETACIÓ\nATENCIÓ AL CLIENT 24 h\nELS NOSTRES CLIENTS ENS AVALEN\nSUBSCRIVIU-VOS A LA TICKNEWS\nAdvantage Plus Partner\nEmpresa guanyadora del premi\nBBVA Valor Social "Yo soy empleo" 2014\nCopyright © 2009 Tick Translations\nTel. (+34) 972 21 25 21 - Fax (+34) 972 42 72 61 - info@ticktranslations.com\nUtilizamos cookies propias y de terceros para mejorar su experiencia online en Tick Translations®. Al continuar, entendemos que acepta nuestra política de cookies. Puede modificar las opciones de almacenamiento de cookies en su navegador.Aceptar


Art i mentida | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nArt i mentida\nTot català que vulgui fer una novel·la hauria de llegir ‘La decadència de la mentida’, de Wilde\nBarcelona 4 MAR 2015 - 21:09\tCET\nOscar Wilde va dir en més d’una ocasió que havia posat el talent a la seva obra però havia reservat el geni per a la seva vida. Un nombre interminable d’anècdotes que se li atribueixen donen fe d’aquest lema, i avui ja ningú no discuteix que va ser un dels homes més enginyosos del seu temps —juntament amb Bernard Shaw?—, un autor dramàtic de primeríssima fila —que va veure com queien de la cartellera totes les seves obres al moment que va començar a ser jutjat per sodomia—, un novel·lista escàs, però amb idees, i un poeta —llevat de la producció escrita des de la presó— tirant a fluix. Ens hem descuidat d’un aspecte de la seva obra: l’assaig. Com tot gran humorista —en el sentit que van donar a l’humor els humanistes de Roma, al Renaixement, que és una cosa molt seriosa—, Wilde va escriure una sèrie d’assaigs prodigiosos, carregats del common sense que sempre ha caracteritzat l’assaig anglès, fàcils de llegir, amb idees intel·ligents baldament siguin paradoxals, i un estil, com sempre en ell, net, penetrant i lluminós. Aquest és el cas, per exemple, de La decadència de la mentida, traducció de Pau Cañigueral (Barcelona, Quaderns Crema, 2014).\nWilde, com tots els autors del final del període victorià, va educar-se, literàriament parlant, a l’escola del realisme tirant a anglicà, benpensant, prudent, auster i purità; però va dir: “Com a mètode, el realisme és un fracàs absolut”. Tenia darrere seu —tinguéssim els catalans almenys això als segles XVIII i XIX!— figures d’enorme importància, com ara Jane Austen, les germanes Brontë, George Eliot, Thackeray i Dickens, només per dir-ne uns quants, però el seu talent no va poder acomodar-se a aquesta tradició. Format en aquest deixant sens dubte fastuós, però tan geni a la vida com llest a l’hora de fer literatura, Wilde va desbordar els paràmetres de la gran novel·la victoriana i la dels que serien eduardians per escriure una obra que, en termes generals, ha de ser qualificada d’innovadora en molts sentits. Més a la vora de si mateix, Wilde tenia una literatura fin-de-siècle i una pintura simbolista que, si res més no, van elevar una proposta viva, descarada i voluptuosa a les pàgines de l’art: ell mateix, com és sabut, s’ornava amb un crisantem al trau de la jaqueta per donar a entendre que, almenys en matèria d’arts plàstiques, havia après moltes coses de Rushkin i de Dante Gabriel Rossetti. El molestava, sobretot, aquesta tendència del realisme, més encara del naturalisme, a dir sempre la veritat sobre les coses i la vida — “A Shakespeare li agrada massa beure directament de la Vida”, diu— i per això va escriure aquest assaig esplèndid, en què es preua la imaginació —en la línia de Wordsworth, que és l’únic poeta romàntic que apreciava—, el bell estil —el de Salambó, de Flaubert, per exemple, novel·la absurda sobre una guerra menor dels cartaginesos, que s’aguanta solament per la força del llenguatge— i, en definitiva, la mentida, la bellesa i l’artificialitat: “La vida imita l’art”, i no a la inversa. Com si no en tingués prou amb aquesta afirmació, el llibret encara afirma que fins i tot la naturalesa imita l’art: perquè a Londres la boira no va fer-se del tot patent, escriu, fins que se’n va parlar a la literatura!\nExecrava gairebé tothom —en especial Henry James, que, com Proust, dedica desenes de pàgines a analitzar naturalment un estat d’ànim; però també Balzac, i encara més Zola—, i admirava el Flaubert que ja hem dit, George Meredith i els autors d’obres com Henry Esmond i El vescomte de Bragelone.\nPotser va exagerar; però és que tot, a la seva vida, va ser exageració, posat, artifici, estètica i desvergonyiment. Sigui com vulgui, tot autor català que es proposi d’escriure una novel·la farà bé de llegir aquest opuscle, no fos cas que li agafés per tornar a explicar-nos els fets de 1714 o les deliqüescències sentimentals de quan era adolescent, matèria només digna d’un psicoanalista. Ars longa, vita brevis, van dir els romans; Wilde va construir una obra pensant que la seva vida seria llarga i que a l’art no se li podia demanar, a les seves altures històriques, que perdurés com els tràgics de Grècia.


IT Services és un servei basat en un potent capital humà amb coneixements especialitzats en enginyeria informàtica, permetent al client disposar d’un cablejat estructurat i adaptat a les seves necessitats operatives de manera que el manteniment posterior dels equipo sigui el més eficient possible, reduint errors, costos y augmentant el cicle de vida de qualsevol arquitectura tècnica. Implementant, a més, la capacitat per tal d’adaptar noves tecnologies per a Centres de Procés de Dades.\nAquest servei ofereix solució a les necessitats resultants de problemes d’estructuració, mantenint en ordre els serveis crítics a través d’aplicacions informàtiques que ofereixen un anàlisi i diagnòstic previ de tots els components. S’assegura el total funcionament dels elements ubicats al Centre de Procés de Dades i dels sistemes informàtics d’oficines.\nIT Services ofereix solucions per a:\nCentre de Procés de Dades (CPD)\nImplantació de sòl tècnic, sistemes d’extinció, detecció de fuites de líquids, acústica i tancament de rack.\nDiagnòstic i adequació de cablejat de xarxa i cablejat elèctric.\nManteniment i migració de CPD\nInstal·lacions de refrigeració i climatització mitjançant sondes de temperatura, humitats i detecció precoç de fum.\nComponents (connectors, cables).\nCertificació de punts de xarxa i de dades.\nManteniment i anàlisi del patró de cobertura.\nCablejat estructurat (rack de comunicacions, falques, escaletes o safates de cablejat).\nInstal·lació i configuració d’antenes Wifi.\nAssessoria (llicències de software, equipament i inventari).\nOrdinadors i portàtils (subministrament d’equips i software, configuració i manteniment).\nImpressores multifuncionals (subministrament, configuració i manteniment).\nServidors (subministrament d’equips i software, configuració i manteniment).\nAntivirus (assessoria i instal·lació).\nBackups (assessoria, subministrament d’equips, configuració i manteniment).\nSolucions per a hardware i software.\nAdequació de llocs de feina\nPunts de xarxa.\nCàmeres de seguretat CCTV\nInstal·lació i manteniment de càmeres IP i càmeres mitjançant un cablejat estructurat.\nInstal·lació per banda magnètica, proximitat, teclat/pin i biomètric.\nInstal·lació, configuració i calibratge.\nAdequació de sales.


La Catalitzadora: “Hem de deixar de banda les polítiques agroecològiques de maquillatge” - elCugatenc\nLa proposta de fer un pla de viabilitat d’un obrador compartit polivalent ha estat guardonada als Premis Eines, convocats per la Càtedra en Emprenedoria i Innovació Social del Centre d’Estudis i de Recerca en Emprenedoria i Innovació Social (CREIS) de la UAB amb la participació de diverses administracions com ara l’Ajuntament de Sant Cugat, la Diputació i el Consell Comarcal. Amb una mirada vallesana, els premis, atorgats el passat 6 d’octubre al Teatre-Auditori, han escollit la Catalitzadora, projectes de transformació eco-social a Collserola com a projecte guanyador. L’objectiu final és fer un obrador tot i que, per ara, els premis han guardonat la idea de fer el pla de viabilitat per veure si és factible o no impulsar aquest projecte. Les seves impulsores, constituïdes en associació, rebran 2.500 euros per a aquest propòsit. En parlem amb dues de les seves integrants, Zaira Arlandi i Anna Anglí.\n– Quins són els orígens del projecte?\n– Anna Anglí [AA]: Les impulsores ens vam conèixer a la cooperativa de consum Can Pujades, que també coordina el projecte del germinador. A partir d’aquí surten projectes diversos com ara el compostatge comunitari o fer l’obrador. Quan vam decidir fer números i concretar la proposta de fer un obrador ens vam adonar que no ho podíem fer des del voluntarisme perquè cal dedicar-hi moltes hores. És així com neix el projecte de la Catalitzadora.\n– Zaira Arlandi [ZA]: És a dir, totes som sòcies de Can Pujades però finalment ens constituïm al seu marge perquè el voluntariat és positiu però té moltes limitacions. La Catalitzadora pretén desenvolupar processos de transformació eco-social entre els quals hi ha l’obrador.\n– De què us serveix el premi?\n– ZA: Tot i que en alguns mitjans s’ha publicat així, nosaltres no hem presentat un projecte per fer un obrador sinó que hem presentat un projecte per fer un pla de viabilitat. Això ens ha de permetre veure si el projecte és viable. Som conscients que fer un obrador és un procés a llarg termini: de 3 a 5 anys. Hem de comptar amb la pagesia i amb altres actors com ajuntaments, Alimentem Collserola, el Consorci del Parc Natural... Per saber si un obrador és viable és essencial saber quines persones estan disposades a transformar els productes alimentaris.\n– AA: Com que vivim a les Planes, som de Sant Cugat però hores d’ara no tenim cap local ni sabem si l’obrador, en cas de fer-se, serà a la ciutat.\n– Als pressupostos participatius de Sant Cugat ja hi va haver una proposta de fer un obrador.\n– ZA: I no va sortir escollida. Era una bona iniciativa, nascuda sobretot de la cooperativa l’Ortiga. Són una gent meravellosa que fan una tasca molt bona. No crec que cometessin cap error, simplement cal tenir en compte que hi ha molts actors que tenen un paper important, sobretot les institucions i l’interès polític d’aquestes. Això és un repte però també una competició entre ajuntaments perquè si Sant Cugat munta un obrador compartit, com que no ho farà Barcelona que, a més, ostenta la capitalitat de l’alimentació sostenible?\n– Els 2.500 euros del premi serviran, per tant, per pagar hores per fer el pla de viabilitat?\n– AA: Sí, i per als desplaçaments per visitar els actors que tenen alguna cosa a dir al respecte.\n– ZA: Un pla de viabilitat no es paga amb 2.500 euros. Tot i això, no s’ha de menystenir el premi perquè ens dona visibilitat. És una forma de fer suport a un projecte que creiem necessari per al bé comú.\n– Per què l’àmbit territorial que teniu en compte és Collserola?\n– AA: Perquè és on vivim. Moltes de les persones de l’entorn de l’agroecologia acabem treballant fora del nostre àmbit territorial. És una contradicció perquè l’agroecologia aposta per la mirada local. Volem fer un impuls local d’una cosa que, de fet, ja es dona a petita escala. Molta gent ja transforma aliments de l’hort per fer conserva o per fer pa a casa, per exemple. Si podem tenir un espai compartit es pot generar ocupació de qualitat amb aliments fets aquí mateix.\n– ZA: És un projecte especialment positiu per a la petita pagesia de Collserola, que ven els excedents puntuals d’estiu a obradors per fer productes derivats com ara salsa de tomàquet. Això és poc sostenible perquè suposa incrementar la petjada ecològica pels desplaçaments. Tenir un obrador no només servirà per evitar això sinó també per crear autoocupació davant d’una realitat molt precària. També és un projecte en benefici de la sobirania alimentària, ser amos i ames d’allò que mengem.\n– Heu començat a parlar amb la pagesia de Collserola?\n– ZA: He fet un màster en agricultura ecològica i el meu treball de fi de màster ha estat, precisament, sobre els obradors compartits. He pogut fer 10 entrevistes amb gent de Collserola i d’arreu de Catalunya. Collserola és un desert on no hi ha cap obrador mentre no paren de sorgir-ne arreu del país. He pogut parlar amb Collserola Pagesa, la Rural, Alimentem Collserola, el Consorci del Parc Natural... És gent que podria ser un grup motor, una forma de copsar l’interès de fer un obrador; la base del pla de viabilitat.\n– La pagesia de Collserola denuncia moltes mancances: protecció davant dels porcs senglars, la irresponsabilitat de moltes persones quan passen pels camps... Potser l’obrador no és la seva primera prioritat.\n– AA: Tot i ser al costat de la ciutat, l’agricultura de Collserola és de muntanya i l’agricultura de muntanya té moltes dificultats. Per això l’obrador és un complement. Ho impulsem des de la Catalitzadora, que no és productora, perquè a la pagesia se’ls exigeix que sigui pagesa, comercialitzadora, educadora, transportista... No els podem exigir també que tinguin un obrador!\nPotser la salsa de tomàquet d’una de les iniciatives d’agroecologia no s’ha de fer directament pels seus integrants i es pot portar a un obrador compartit a Collserola amb algú que s’hi dedica. O potser sí que ho poden fer des de la iniciativa local però emprant l’obrador. O potser ho fa una cooperativa consum. Es tracta de posar eines a disposició. Hem de deixar d’exprimir la pagesia constantment.\n– ZA: Quan parles amb la pagesia és fàcil veure que hores d’ara tenen prioritats més urgents com l’aplicació del contracte agrari amb remuneració per la prevenció d’incendis, com l’accés a la terra i el banc de terres, com els senglars... No ho poden abastar tot. Això no vol dir que no estiguin interessats en un obrador però tenen altres prioritats més urgents. A més, l’agricultura de Collserola té un avantatge de partida: té tot el producte venut pràcticament abans de sembrar-lo i per això un obrador pot funcionar. La pressió demogràfica també suposa tenir molta gent interessada en productes de proximitat.\n– El PEPNat, el contracte agrari, Alimentem Collserola... Són passos en aquesta direcció.\n– ZA: Malgrat això, hi ha reptes pendents com la regulació de l’autoconsum a Barcelona, on no pots vendre els excedents dels horts o els ous de les gallines. Hem de deixar de banda les polítiques agroecològiques de maquillatge. Menys alimentació sostenible i més sobirania alimentària.\n– El premi fa èmfasi en l’alineació del guardó amb els Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) de les Nacions Unides. Són els ODS, els plans d’emergència climàtica, l’agenda 2030... bones intencions de les administracions que no acaben materialitzant-se i per això ens trobem amb problemes com els que comentàvem?\n– AA: Van en la lògica del maquillatge institucional en les polítiques mediambientals. En aquest cas, hem pogut agafar l’oportunitat d’un premi, doncs endavant.\n– ZA: No hem de deixar passar l’oportunitat per cridar l’atenció sobre un tema vital com ho és la sobirania alimentària. Al setembre es va fer la cimera sobre sistemes alimentaris de les Nacions Unides per abordar la crisi alimentària global però molts col·lectius, com ara GRAIN, van denunciar que la cimera va ser segrestada pels interessos corporatius. Va estar patrocinada pel Fòrum Econòmic Mundial, la fundació privada que fa el Fòrum de Dabos, l’Alliance for a Green Revolution in Africa –fundada per la Fundació Bill & Melinda Gates–... Molts moviments han denunciat la cimera per ser antidemocràtica i poc transparent i, sobretot, per reforçar un únic sistema alimentari, el corporatiu. Veiem fins i tot com algunes parts de la comunitat científica veu amb recel aquesta cimera perquè preveu crear grups científics per justificar la seva agenda, una agenda oculta molt perillosa.\nTot i la bona intenció, els ODS formen part del greenwashing, una manera de blanquejar el dèficit de sostenibilitat ecològica que té el planeta sense entrar en el problema de fons perquè no es parla amb els agricultors, els productors, els ramaders... ni, en definitiva, la gent que produeix el menjar. El problema no és la manca d’aliments, perquè cada dia en llancem a les escombraries, sinó que s’afronta l’atzucac d’esquenes a la societat. La crisi alimentària global no se solucionarà amb els ODS. Tampoc sembla que els fons Next-Generation de la UE serveixin de gaire perquè aniran a parar a grans productores alimentàries, el que entra en contradicció amb la sobirania alimentària. Un greenwashing que manté la lògica extractivista.


Llavors de cànnabis medicinal - Pàgina 27\nLlavors de cannabis medicinal - Pàgina 27\nHi ha 428 productes etiquetats com Cannabis Medicinal\nAlchimia posa a la teva disposició la Do Si Dos Auto de Fast Buds, la seva versió autofloreixent d'aquesta potent genètica americana. Do Si Dos Auto és un híbrid entre Face Off OG i la marihuana Girl Scout Cookies, de tendència índica i de mi [...]\nFast Buds presenta a Alchimia Grow Shop la Gelato Auto, la seva versió autoflorescent d'aquesta gran genètica Made In USA. Es crea a partir del Clon Gelato original creuat amb la marihuana Girl Scout Cookies autoflorescent, reforçant així les se [...]\nLa STRAWBERRY cough de Dutch Passion és una varietat de gran producció i amb un alt valor medicinal. Criada per la seva potència eufòrica, anti-ansietat, és majoritàriament Sativa (aprox. 90% Sativa, 10% Indica).Aquesta varietat produeix una [...]\nVortex - SubCool’s The Dank\nVortex, de Subcool's The Dank és un encreuament d'Apollo 13 x Space Queen. Aquestes llavors de cànnabis principalment Satiu es poden cultivar tant en interior com en exterior. Si es cultiva la Vortex en interior, Subcool recomana passar-la a flor [...]\nDiscs de llavors de ceballet Praga Rocalba


Els diferents relats que escoltem aquests dies ens haurien d’ajudar a fer la nostra pròpia experiència pasqual.\nUna presència que no trobarem mirant al cel, sinó mirant al nostre voltant, atents a aquelles situacions i a aquelles persones que ens criden a ser solidaris, compassius, amb esperit de servei... Una crida a acollir-los, escoltar-los, perdonar-los, perquè és en l’altre, especialment en el feble, en el pobre, que Jesús se’ns fa present a fi que nosaltres actuem com ell va actuar: amb l’esperit d’aquell samarità que sense fer preguntes es va aturar i va socórrer l’home caigut al costat del camí.\nEn un món que sembla tan comunicat, amb tanta tecnologia que ho podria fer pensar, només veiem el pobre, el refugiat, la víctima de la guerra a la pantalla. Veiem tot el que succeeix al món, però sovint restem indiferents, la globalització de la indiferència que diu el papa Francesc. Veiem el pobre ferit a la cuneta, però passem a la notícia següent, mirem al cel, mirem al núvol.\nEn canvi, l’única manera de descobrir la presència, dia rere dia, de Déu en la nostra vida és descobrir-lo en l’home, la dona, caiguts a la cuneta. No només descobrir-los sinó donar-los la mà perquè s’aixequin i puguin caminar.\nPublicat per JMC escolapia a 9:24


Notícia | Catalunya, a un triomf del 5è lloc\nCatalunya, a un triomf del 5è lloc\nCatalunya està a un triomf de complir l'objectiu marcat després de quedar fora de les medalles: lluitarà aquest diumenge per la cinquena posició final a l' Interautonòmic Absolut Masculí, 'XVI Memorial Santi Ollé' que s'està disputant a Golf Les Pinaillas (Albacete).\nL'equip capitanejat per Javier Corbera amb el suport tècnic de Nano Font ha superat aquest dissabte a Balears (3,5 a 1,5), aconseguint la primera de les dues victòries que necessita per tancar aquesta cinquena plaça.\nEn l'únic foursome matinal, la parella Tomàs Millet-Josep Marria Serra cedia davant la parella balear Albert-Ferriol per 1Up. Tot i que la recuperació va arribar en els individuals on els jugadors de la FCGolf van deixar clara la seva superioritat.\nObria el foc Joel Moscatel que les veia amb Marc Bisellac i el lleidatà s'imposava per 2/1. Més aviat va fer els deures Victor García-Broto, que atropellava al seu rival, Victor Miron, per un concloent 6/5. Quim Vidal rematava la feina amb una altra victòria, davant Miguel Bisellac (3/1) mentre Marc Sabrià i Jaime Jaume es repartien mig punt per al 3,5-1,5 final.\nAmb aquest triomf, Catalunya tancarà aquest Interautonòmic Absolut davant Castella-La Manxa, que superava en el seu duel a La Rioja, per un concloent 0,5 a 4,5.\nMolta sort Catalunya en el duel final davant Castella-La Manxa!\nPer consultar resultats, cliqueu aquí


Portada > Noticies > Presentació del llibre, ''Andorra: terra d'acollida''\nPresentació del llibre, ''Andorra: terra d'acollida''\nEl dia 4 de desembre, es féu la presentació del llibre, "Andorra: terra d'acollida", d'Alfred Llahí i Jordi Piferrer.\nL'acte fou presidit pel Bisbe d'Urgell i Copríncep d'Andorra, Mons. Joan Enric Vives i Sicília\nEls autors amb el Copríncep d'Andorra i el Ministre de Cultura\nEl llibre tracte de l'estada de sant Josepmaria Escrivà de Balaguer per les terres d'Andorra, del 2 al 10 de desembre de l'any 1937, quan va haver de marxar de la zona republicana per la persecució religiosa de l'època.\nLa presentació es va fer el mateix dia i al mateix lloc - justament 70 anys més tard - que sant Josepmaria estigué visitant als monjos benedictins de Montserrat que hi vivien i tenien el col·legi de Meritxell. Dies més tard hi celebrà la missa; concretament els dies 5 i 6 de desembre de 1937.\nL'acte fou presidit pel Bisbe d'Urgell i Copríncep d'Andorra, Mons. Joan Enric Vives, que ha fet també el pròleg del llibre. Acompanyaren al Copríncep, el ministre de Cultura i Universitats d'Andorra, Sr. Juli Minoves, i el Cònsol Major d'Escaldes-Engordany, Sr. Antoni Martí. En total hi assistiren unes 150 persones. Entre elles hi havia el Vicari de l'Opus Dei a Catalunya, Dr. Antoni Pujals.\nAlfred Llahí durant el seu parlament\nRoda de premsa del dia 30 de novembre\nJordi Piferrer durant el seu parlament\nA continuació fem un resum dels parlaments que es feren a la presentació, així com un recull d'alguna premsa local sobre l'esdeveniment.\nAlfred Llahí inicià la presentació fent una mica d'història sobre la gènesi del llibre, que ha portat més de tres anys de treball, justificant el seu interès en escriure'l, entre altres coses, pel fet de ser parent de la família propietària de l'hotel Palacín a Escaldes, on estigué allotjat sant Josepmaria aquells dies de 1937. Féu un breu resum del llibre i recalcà que a més de narrar la història del pas de sant Josepmaria per Andorra, el llibre aporta interessants dades sobre l'Andorra dels anys 1937: els seus costums i tradicions, l'arribada dels gendarmes francesos, les relacions amb els governs nacional i republicà de l'Espanya d'aquells temps, etc. Per acabar la seva intervenció agraí a les autoritats i a tots els assistents la seva presència i així mateix a tots els que amb la seva col·laboració han fet possible l'èxit del llibre.\nJa que la durada de cada intervenció havia de ser necessàriament curta, Jordi Piferrer es centrà en un sol tema: el per què de l'anada de sant Josepmaria a Andorra. Des de diferents punts de vista i aportant documents històrics, mostrà que el seu pas per Andorra era motivat únicament per fer la voluntat de Déu i refutà el títol d'un diari que dies abans havia escrit que el pas de sant Josepmaria per Andorra era "per unir-se al bàndol nacional". Segons Piferrer, aquest plantejament no s'adapta a la realitat ja que està fet en clau política i per això mateix li manca objectivitat històrica. Afegí que hi ha molta documentació per conèixer la realitat d'aquesta expedició.\nEl Cònsol Major d'Escaldes-Engordany, Antoni Martí, donà les gràcies als coautors del llibre per l'acurat estudi que han fet i per la repercussió que tindrà en el coneixement d'Andorra arreu del món. Destacà que l'estada de sant Josepmaria Escrivà és "un dels fets històrics més importants per a la parròquia d'Escaldes-Engordany i per al país".\nEl ministre de Cultura i Universitats, Juli Minoves, recalcà l'obertura d'Andorra a totes les persones, sense fer diferències de cultura, religió, raça o pensament polític. Tothom a Andorra fou ben acollit sense preguntar-li de quin bàndol o quina opció política tenia.\nFinalment parlà el bisbe d'Urgell, que insistí en la dimensió espiritual del viatge de sant Josepmaria, parlant d'aquest camí com un "camí d'amor". Recalcà també l'esperit d'obertura dels andorrans que foren capaços d'atendre a qualsevol persona necessitada i demanà que aquest mateix esperit d'acollida es posi en pràctica també en els temps actuals. Recordà la labor en aquest sentit dels sacerdots que hi havia l'any 1937 a Andorra i el seu esperit de servei i d'amor als altres. També explicà com la dimensió universal del sant farà que a través del llibre molta gent coneixerà Andorra, de manera que també en aquest sentit el llibre serà un ambaixador del país andorrà arreu del món, ja que segons els autors es traduirà a molts idiomes.\nAcabà amb una súplica a Sant Josepmaria perquè intercedeixi pel país andorrà, de manera que sigui fidel a les seves arrels cristianes.\nAl final de l'acte se serví una copa de cava a tots els assistents convidats pel Comú d'Escaldes-Engordany.\nEl dia 30 de novembre hi havia hagut una roda de premsa amb l'assistència de tots els diaris del país així com de la ràdio i televisió andorrana.\nEscaldes-Engordany, 7 de gener de 2008\n©2008. Associació d'Amics del Camí de Pallerols de Rialb a Andorra


Avui l’Institut Guindàvols, amb la participació de diferents departaments i professorat que inclou Rosa Borrell , Anicet Cosialls, Mercè del Barrio, Teresa Quintillà, Neus Bravo i Laura Moliner ha presentat el projecte titulat ”Study of the Atmosphere by using the data obtained by a Weather Balloon que s’ha dut a terme amb alumnat de 1r de Batxillerat, dins la 3a reunió del Projecte Erasmus+ Spidas a la Facultat d’Educació, Psicología i Treball Social de l’UdL , Lleida on una trentena de persones, representants de tots els socis del projecte, es reuneixen avui i demà per avançar en l’elaboració d’un conjunt de recursos pedagògics a partir de la posada en comú de les activitats pràctiques que s’estan duent a terme a cada escola i institut participant.\nUn total de 1.400 alumnat d’entre 6 i 16 anys i més de 40 professorat de tres centres educatius de Lleida , Institut Guindàvols, Col·legi Claver i Maristes Montserrat, dos centres de Pamukkale , Turquia i quatre d’Exeter, Regne Unit, participen en el projecte europeu Erasmus + SPIDAS, destinat a estendre bones pràctiques en estratègies d’aprenentatge relacionades amb l’anàlisi de dades, des d’una vesant crítica i científica.\nLiderat per la Universitat d’Exeter, en el projecte també hi participa la Universitat de Lleida UdL i, la Universitat de Pamukkale, així com el el servei nacional de meteorologia del Regne Unit, MetOffice. Guiats pel professorat d’escoles i instituts l’alumnat du a terme un projecte d’aprenentatge que implica la recollida de dades, el seu estudi amb la tecnologia més adient i la presentació de les conclusions per videoconferència amb les altres escoles i instituts que participen al projecte.\nUna trentena de persones, representants de tots els socis del projecte, es reuneixen avui i demà per avançar en l’elaboració d’un conjunt de recursos pedagògics a partir de la posada en comú de les activitats pràctiques que s’estan duent a terme a cada escola i institut participant.\nUn dels objectius del projecte és incrementar l’atractiu de l’aprenentatge de les matemàtiques, de la cerca de dades estadístiques sobre temes d’interès general i social, tot fomentant la creativitat de l’alumnat, així com l’aprenentatge en l’ús d’eines informàtiques d’interpretació de les dades com ara taules i gràfics i la millora de la llengua anglesa.\nTambé es pretén que la utilització d’aquests recursos educatius tingui un impacte social a tota Europa, “El fet que el projecte s’implementi en tres països europeus tan diferents socioculturalment com demogràficament contribuirà sens dubte a aquest impacte”. “En un moment on el Big Data i les fake news estan a l’ordre del dia, ens calen ciutadans competents en cercar, contrastar i interpretar de forma crítica informació numèrica sobre un tema quotidià”.


Més propostes pel Pas de la Casa, l'habitatge i la higiene, a la campanya d'Encamp\nContinua la campanya a la parròquia d'Encamp amb propostes entorn dels punts estrella com el Pas de la Casa i propostes noves com fer-hi un cementiri.\nEntre el relat de propostes, crítiques a les obres i a la gestió de l'actual comú, aquest dimarts els caps de llista a Encamp han posat sobre la taula les seves prioritats i punts de discussió, els que més discòrdia han generat un parc infantil a Porta i el projecte del Prat Gran.\nDebat a ATV de la parròquia d'Encamp\nEl debat d'ATV d'Encamp l'han protagonitzat els caps de llista del Partit Socialdemòcrata + Independents, David Rios, Terceravia + Independents, Santiago González, Agrupament Encampadà, Esther Vidal, i En Comú per Encamp, Laura Mas. El Pas de la Casa, la renovació urbanística i d'infraestructures, la reactivació econòmica, la dinamització comercial, les mesures per resoldre el problema dels lloguers, la inclusió o la modernització de l'administració digital han estat alguns dels temes que han tractat.\nAquest dilluns a la nit és el torn d'Encamp als debats d'Andorra Televisió. Amb tot, les propostes de les candidatures que s'hi presenten se segueixen desgranant entre Encamp i el Pas de la Casa.\nDebat a RNA de la parròquia d'Encamp\nSegona setmana de campanya en què Encamp obre els debats. A Ràdio Nacional els candidats David Rios (PS), Santiago González (Terceravia), Laura Mas (En comú per Encamp: UPD+Demòcrates+Liberals) i Esther Vidal (Agrupament Encampadà). Sobre la taula: concessió amb Saetde, el Pas de la Casa, les finances, mesures per dinamitzar els barris, habitatge, el prat gran, els joves i la gent gran, política esportiva, obres públiques, transport, eficiència energètica i alguns retrets.\nSAETDE i el patrimoni natural, focus de la campanya a Encamp\nAquest diumenge la neu i el medi natural al voltant de la concessió de SAETDE centren la campanya a Encamp.


DEMASAB: DEMASAB, i les Festes de Sant Jordi 2017 a Sant Andreu de la Barca\nDEMASAB, i les Festes de Sant Jordi 2017 a Sant Andreu de la Barca\nEl Col·lectiu per a la Defensa del Medi Ambient de Sant Andreu de la Barca, DEMASAB, com des d’antany hem participat a les festes de Sant Jordi a nivell de la nostra població amb temes socials i culturals ambientals, i amb una Bicicletada Popular, que aquest any ha estat 26a amb el lema: Per un Riu VIU, i exposició de diversos temes ambientals per recolzar la qualitat de vida de tot i tothom.\nEn la bicicletada han participat entorn d’unes cent persones d’entre grans i la canalla. Tot ha anat molt bé,i pel qual volem fer menció expressa, del voluntariat col·laborador, la Policia Municipal i voluntariat de Protecció Civil, als quals volem transmetre el nostre agraïment.\nAquesta, es una bicicletada que està pensada per a que puguin participar des d’edats primerenques per la defensa del medi ambient. Com es natural, necessiten cura dels seus pares, que, de vegades, fins i tot corren a peu al costat de les seves petites bicicletes. -I estem quasi segurs que alguns d’aquets pares d’ara, van poder fer la bicicletada de petits junt als seus pares, fa 26 anys.\nVolem donar moltes salutacions a tothom, i esperem que la festa de la rosa, junt als llibres, hagi estat un reclam d’amor sincer per tots i totes!!\nPublicat per DEMASAB a 9:54\nDEMASAB, i les Festes de Sant Jordi 2017 a Sant An...\nLa Plataforma per la Qualitat de l'Aire denuncia l...\nBICICLETADA POPULAR organitzada per Demasab ecolog...\nEl dia 29 de març DEMASAB va fer presència al Cong...


Nom del taller: “Clos i Batada, tallers de ball de bastons”\nDia: Tots els dimarts no festius, des de mitjans de setembre a mitjans de juny.\nHorari: De 19 a 20:30 hores\nAssistents: Activitat oberta a tothom\nAquest taller és una activitat oberta al públic en general, amb la finalitat de passar-s’ho be, d’una manera informal i distesa, totalment gratuïta.\nL’objectiu del taller és la pràctica dels diferents balls de bastons, que es ballen per la nostra geografia, donant a conèixer les diverses peculiaritats. És una activitat física que combina la música, el moviment i la coordinació.\nÉs independent i alhora complementari als assaig de les tres colles de bastons que te l’Esbart agrupades per edats: colla infantil amb nens i nenes de quatre a nou anys; la juvenil de deu a catorze anys; i la gran per a majors de catorze anys.\nLes sessions són conduïdes per responsables de l’Esbart Català de Dansaires\nAquest taller s’inclou dins el projecte “Clos i Batacada, Ball de Bastons” que el formen diferents programes, adaptats en el seu format i continguts, i van dirigits als centres educatius de primària, secundària i batxillerat, així com a AMPAS i a tot tipus d’espais que siguin punt de trobada per a nois i noies.\nPrenent el mon bastoner com a eix central i fil conductor, es fa una aproximació a la cultura tradicional i popular per posar en valor la importància que te en la vida associativa i col·lectiva de la ciutat, d’una forma participativa i motivadora.\nA tots els programes es realitzen tallers pràctics de balls de bastons i es poden anar complementant, segons preferències del centre, amb diferents materials pedagògics per tal de que formin part dels eixos transversals del currículum (Educació per l’apreciació i la conservació del patrimoni),amb treballs metodològic ( integració, cohesió social), i/o d’una forma interdisciplinar ( música, tecnologia, social, educació física, etc.) fins a poder formar part d’un crèdit de síntesi.\nTreballar conjuntament les vostres necessitats i fer un projecte a mida\nAltres tallers del projecte “ Dansa a l’Escola “com:\n“Ballem, ballem i no ens cansem!” Tallers de dansa tradicional catalana per a diverses edats a partir de 4 anys\n“Bon cop de bastó!” Tallers de balls de bastons a partir de 4 anys fins als 12 anys\n“Galopa amb els cavallets!” Taller de balls de cavallets a partir de 9 anys\nAccés als recursos propis de l’Esbart Català de Dansaires( amb cita prèvia):\nAssessorament en temes de cultura popular i tradicional\nAixí com visites guiades a “La Casa dels Entremesos”