Barcelona acorda vetar en equipaments municipals cites com el Saló Eròtic\nEl text impulsat per CiU i transaccionat amb ERC insta el govern a no cedir espais "on es publicitin activitats que fomenten la prostitució"\n3 min. Barcelona 19/10/2016 13:48\nEl Saló Eròtic de Barcelona, que a principis d'octubre va aplegar prop de 25.000 persones al Pavelló Olímpic de la Vall d'Hebron, podrà topar-se l'any que ve amb el veto per utilitzar equipaments municipals. Així es desprèn de la proposició que l'Ajuntament de Barcelona ha aprovat aquest dimecres durant la comissió de presidència i que insta el govern a incloure a les ordenances municipals com a usos no permesos "la publicitat o utilització d'imatges d'activitats que fomenten la prostitució en tots els equipaments municipals".\nEl text, impulsat per CiU i transaccionat amb els republicans, estableix que aquest veto sigui requisit indispensable "per a la cessió de l’espai a ciutadans, entitats, grups o empreses que hagin d’organitzar reunions, congressos, platós de rodatge o activitats culturals, lúdiques i formatives". El document també insta els serveis municipals a vetllar per al compliment d'aquests requisits i que, per tant, " se sancionin" els promotors si fomenten la prostitució en equipaments municipals. Tot i que el text hagi estat aprovat per la comissió, el govern municipal no té l'obligació legal d'implementar-lo.\n540x306 Polèmica per una crida de voluntaris per al Saló Eròtic / MARC ROVIRA Polèmica per una crida de voluntaris per al Saló Eròtic / MARC ROVIRA\nDurant la celebració del festival, patrocinat per la cadena de prostíbuls Apricots, CiU ja va demanar al govern de Colau que investigués si es practicava la prostitució al Pavelló Olímpic de la Vall d'Hebron. Així mateix, la regidora Francina Vila va reclamar a BComú que acabés amb el missatge de tolerància sobre el fenomen i que treballi per evitar que Barcelona sigui referent pel negoci de la prostitució, on massa sovint "hi ha discriminació, vulnerabilitat i vulneració dels drets humans".\nEl vídeo viral amb l'actriu porno Amarna Miller\nEls dies abans de la celebració del Saló Eròtic, la cita va aconseguir un ampli ressò als mitjans gràcies a un vídeo viral de promoció protagonitzat per l'actriu porno Amarna Miller. Fet per Vimema Films, criticava en un minut i mig la doble moral en l’avortament, la tauromàquia, la corrupció, el rescat als bancs, els desnonaments, l’Església, la immigració, la prostitució i l’homofòbia. Només en les primeres hores va acumular 1,2 milions de visualitzacions en diferents plataformes.\nQuè hi ha darrere del vídeo viral per promocionar el Saló Eròtic de Barcelona?De màrqueting, en saben. A l’últim Mobile World Congress es van donar a conèixer amb una polèmica tanca publicitària gegant on s’anunciaven als visitants. La van retirar a petició dels organitzadors del congrés. Durant l'edició d'octubre van tornar a fer soroll oferint entrades a "voluntaris" que treballessin de franc al saló. UGT i CCOO ho van denunciar, el Govern els va cridar l’atenció, i Apricots es va fer enrere.\nAcusen el Saló Eròtic de voler-se estalviar sous amb un equip de voluntaris


Portfoli del 21T: Setmana plena de poemes\nSetmana plena de poemes\nAquesta setmana, el dilluns vam començar donant els últims retocs al poema que vam tractar la setmana passada, El viatge de les mans, però no va ser massa.\nUna vegada finalitzat, començàrem un nou poema anomenat "Tinc un desfici, ai, inclement" de la Comtessa de Dia. L’argument em va semblar molt interessant ja que per una part l’escriptor era una dona, i per altra, el tema tractava un amor adúlter, crec que no molt apropiat en eixa època però sí molt comú.\nEl dimecres tocava un altre poema, aquest d’Ausiàs March. Per analitzar-lo vam fer grups de tres o quatre persones. El vam llegir detingudament i vam arribar a la conclusió que es tractava d’un amor pur, res a vore amb els vists anteriorment, que eren uns amors més apassionats. Com que moltes d’aquestes obres no estan escrites en valencià modern, hem de llegir sempre una altra vegada la versió adaptada per acabar de comprendre'l, ja que es una mica difícil fer-ho llegint directament l’original. Almenys és una forma de llegir-lo dues vegades, com sempre es recomana.\nL’últim dia, el dijous, vam repartir-nos els treballs entre el grups que vam formar a classe. Un treball que farem a través d’internet. Cadascú triava el tema que més li agradava, encara que cap pareixia molt atractiu, fer el treball ens farà interessar-nos més pel tema. Toni ens explicarà la setmana que ve com funcionarà l’elaboració dels treballs i la data d’exposició.\nPublicat per Silvia a 20:45


Rakitic, entre la nostàlgia i la professionalitat JULIO MUÑOZ / EFE\nBarcelonaAmb mig peu fora del Barça, fa uns mesos el Sánchez Pizjuán va imaginar què significaria tornar a tenir Ivan Rakitic vestit de sevillista. No de visita, com aquest vespre en el Sevilla-Barça (22 h), sinó defensant els seus colors. Tenir el seu 11, el seu ros de mitja melena, el seu conductor de contraatacs, un dels grans activadors ofensius d’aquella màquina que va construir Unai Emery. Aquell Sevilla del 2014 va endur-se l’Europa League i va acabar cinquè a la Lliga. Rakitic, amb 12 gols, va ser el segon màxim golejador de la plantilla andalusa aquella última temporada al club. En un comiat emotiu, el croat va fer les maletes per reforçar el projecte de Luis Enrique i convertir-se, a les ordres del tècnic asturià, en l'home balança, en la millor garantia per equilibrar l'equip i estirar un any més la corda de la societat formada per Dani Alves i Leo Messi a la banda dreta. El triplet va ser el premi a la decisió esportiva de Rakitic.\nAmb 18 anys, el curs 2006/07 ja va fer-se un fix a la lliga suïssa amb el Basilea. L’any següent va fer el salt a Alemanya i de seguida es va consolidar a la Bundesliga amb el Schalke 04. Va jugar 42 partits de 50 possibles, assumint més del 60% dels minuts de l’equip. Només tenia 19 anys. Era el comodí de l’entrenador. El va fer jugar de pivot, de migcentre, de mitjapunta i fins i tot per la banda esquerra. Sempre aportava alguna cosa. Era un jugador disciplinat, vertical, amb un gran desplegament físic. Era un d’aquells futbolistes generosos, entregats a l’equip, sacrificats.


Instagram per Android: primeres impressions – Miquel Serrabassa\n– Tot i que l’aplicació m’ha sorprès amb algun FC (Force-Close, error i tancament de l’app), el funcionament en general és prou bo. Suposo, però, que s’arreglaran alguns detalls que crec que estan una mica penjats: cal connexió per veure les notificacions, tot i que a la barra del telèfon avisi que n’hi ha. Així que no es poden veure “off-line”, es baixen al moment. Això no passa en algunes aplicacions. Per altra banda, l’actualització amb un botó a dalt a la dreta és diferent de les aplicacions majoritàries, que cada cop més fan servir l’”slide” (estirar, en el cas de Twitter o Facebook cap avall) per actualitzar. També seria bo que l’aplicació, sola, actualitzés alguns continguts, o que, a l’accedir a opcions, no recordés tant bé com havia arribat a cert punt, ja que tornar enrere després de cerques fetes des d’un perfil d’un usuari que em segueix, per exemple, m’ha obligat a anar tornant enrere per tornar a veure el meu perfil.\nUna resposta a “Instagram per Android: primeres impressions”\n7 d’abril de 2012 a les 0:29


23 « maig « 2008 « bloQG — El blog del 'Quadern gris'\nArxiu per al 23 maig 2008\nDes que la tortuga viu al jardí hem tingut diferents gossos. Les relacions de la tortuga amb els gossos successius sempre foren dolentes. La tortuga té l’endimoniat costum, que potser no és més que un reflex condicionat, d’orinar-se en el jaç del gos. Davant d’aquesta deplorable realitat, el gos s’enfurisma. Quan el gos veu la tortuga se li acosta i amb la pota la inverteix, la gira com aquell qui gira un plat soper. La tortuga queda amb la panxa al sol. Amb les potes, la cua i el cap fa tota mena de moviments per redreçar-se. Inútil. No pot redreçar-se. Quedaria amb el ventre enlaire tota la vida si algú de nosaltres no la tornava a posar de panxa a terra. Si el gos veu aquesta operació, lladra desaforadament en senyal de protesta. Així, doncs, si la supervivència de les tortugues es deixés al criteri dels gossos, ja se n’hauria, probablement, perdut la mena. Una tortuga invertida, posada al revés, es moriria, a la llarga. No es podria ni redreçar per ella mateixa ni crec que cap animal l’ajudés a fer-ho. Però l’home i la dona, els joves i les senyoretes, i fins i tot les criatures, no podem sofrir de veure tortugues invertides i les redrecem. No sé pas si ho fem per sentimentalisme; ho fem, potser, perquè trobem més horrible una tortuga de panxa al sol –amb la visió del ventre blanquinós, de color de fang– que una tortuga tocant de peus a terra. Així resulta, doncs, que els gossos –en tot cas– són l’esperit maligne de les tortugues i els homes i les dones, la seva providència benigna i adorable.\nA la perruqueria llegeixo els papers que publica a «L’Esquella» Santiago Rusiñol. En general, Rusiñol és inintel·ligible. Escriu el que sol anomenar-se el català que ara es parla. Les llibertats que es pren amb la ploma a la mà donen als seus escrits un aspecte de monòleg descosit, desmanegat, d’elucubració inconscient. ¿Té alguna cosa a veure la literatura amb la inconsciència?\nAra bé: succeeix, però, que de vegades és possible, en un o altre topant de l’escrit, entendre l’escriptura, i llavors, si el paper no és insignificant, pot arribar a ésser absolutament graciós. La manera d’escriure de Rusiñol no té res a veure, per exemple, amb el que, per a un francès, és una cosa escrita. És una literatura merament parlada, amb tota la brossa del llenguatge corrent més corromput, amb el desordre del monòleg a raig, literatura que, essent, malgrat tot, en certs moments graciosa, demostra que parlant Rusiñol ha de tenir un interès literalment fascinador.\nLes formes més espontànies del seu humor són sempre una mica maquinals i, per aquesta raó, monòtones. És una literatura que, per a llegir-la seguit, es ressent de la falta de sorpresa. Fa infinitament més efecte servida a petites, intermitents dosis. Sempre, però, s’hi troben sortides d’efecte segur.\n¿Quins humoristes llegí, de jove, Rusiñol, a París? És el que caldria dilucidar. No cal pas perdre el temps, em sembla, tractant de fixar la influència que pogueren tenir, sobre d’ell, els grans mestres. Els qui es deixen influir pels grans mestres demostren tenir una personalitat insignificant. Les influències de papers més petits, de radi molt més curt, poden ésser, sobre una personalitat adequada, sumades i ben digerides, molt més bones, utilíssimes.\nPer què escric aquests judicis literaris? ¿Amb quin dret escric judicis literaris jo que no sé un borrall de res? Em pregunto: ¿per què duren algunes coses, i altres que ens semblen considerablement millors s’esfumen i es perden? Pur misteri.\nNo està pas dit, per exemple, que Rusiñol tingui la partida completament perduda. Escriptor relaxat i adormit, desordenat i caòtic, a si l’encerto l’endevino, somnàmbul de la ploma, que no resistiria ni una tallada de cabells, té, però, al seu favor la creació de la figura del senyor Esteve. Posar sobre el paper una idea clara o una figura en relleu, dibuixar una melodia, crear una forma, poden assegurar el nom i la felicitat d’una família –sempre que la família sigui susceptible d’aquesta classe de felicitats, s’entén.\nEscrit dins de bèsties, bestioles i animals, caràcters, persones i personatges, lectures, literatura, llengua | 12 comentaris »


Apple Arcade: Preu, llançament i característiques oficials | actualitat gadget\nEder Esteban | | poma\nLa keynote d'Apple ha donat ja començament, un esdeveniment en el qual la signatura de Cupertino ens deixarà amb tota mena de novetats. Entre elles, amb la qual han començat l'esdeveniment, són novetats sobre Apple Arcade. El març passat anunciaven per primera vegada aquesta plataforma, sobre la qual han revelat finalment tots els detalls, com la seva data de llançament, una de les grans incògnites fins al moment.\nLa realitat és que no haurem d'esperar massa fins que Apple Arcade es vagi a llançar a l'mercat. Ja que serà aquest mateix mes quan la plataforma de jocs de l'gegant americà arribi a Espanya. A més, s'ha revelat tot sobre el seu funcionament i el preu que tindrà.\nUn dels dubtes era quan s'anava a llançar de manera oficial aquest servei de l'empresa. Hem obtingut resposta a això, perquè Apple Arcade es va a llançar el 19 de setembre a Espanya i en la resta de món. Aquesta data no s'ha triat a l'atzar, perquè és la data en la qual la signatura llança iOS 13, iPadOS 13, tvOS 13 i macOS Catalina a nivell mundial.\n1 Com funcionarà Apple Arcade\n2 Partides, descàrregues i plataformes\n3 Catàleg de jocs\nCom funcionarà Apple Arcade\nUna de les grans dubtes era la manera en què aquest servei de l'empresa havia de funcionar. Apple Arcade no és una cosa que anem a descarregar, sinó que ve integrat en l'App Store. Serà una pestanya especial en la mateixa, en la que tindrem accés a aquest servei de la firma americana. En aquest servei tindrem accés i descàrrega lliure dels jocs que hi ha al mateix. Són jocs de pagament, però mitjançant la subscripció accedim a ells, com si els haguéssim comprat.\nA més, es dóna accés a comptes en família, de manera que fins a sis persones van a poder tenir accés a aquest servei i descarregar aquests jocs. Apple ha confirmat que el catàleg inicial de jocs serà de més de 100 títols en el mateix. Encara s'anirà ampliant amb el pas dels mesos, amb l'arribada de nous títols. No s'ha confirmat amb quina freqüència es llançaran nous jocs.\nEl catàleg d'Apple Arcade va anar variant. Això vol dir que jocs que es troben presents en l'inici podran sortir d'ell mateix passat un temps. Sembla que hi ha una garantia que un joc vagi a estar com a mínim un any a la plataforma disponible abans que vagi a sortir. Si volem seguir jugant a la mateixa quan surti, llavors haurem de pagar per descarregar-lo en el dispositiu. La idea és d'aquesta manera mantenir una selecció actual i que s'ajusti als gustos dels usuaris.\nPartides, descàrregues i plataformes\nSi es té una subscripció a Apple Arcade, serà possible veure el catàleg de jocs en tot moment i descarregar de forma automàtica qualsevol joc que interessi. A diferència de jocs normals, aquests títols tenen un certificat que valida la signatura com app, el que ens permet que es vagin a executar fins a la data en què surtin de la plataforma o cancel la nostra subscripció a aquest servei. Es demana per tant tenir accés a Internet cada 24 o 48 hores per validar això.\nEls jocs en la seva totalitat donaran als usuaris la possibilitat de guardar les partides en el núvol. Es podran guardar en iCloud en tot moment, accedint amb el nostre Apple ID. A més, tots els jocs en la plataforma compten amb suport per jugar sense connexió a Internet, Que sens dubte és un aspecte de gran importància per als usuaris. A l'interior dels jocs no hi ha anuncis, no hi ha compres integrades i cap pot incloure eines de rastreig.\nApple Arcade és compatible amb tots els dispositius d'Apple, Exceptuant els seus rellotges. Pel que tindrem accés a la mateixa des de iOS 13, tvOS 13, iPadOS 13 o macOS Catalina en qualsevol moment. En tots els casos hem d'accedir des de l'App Store, on hi ha una pestanya específica per a aquest servei. L'empresa ho ha pensat de manera que puguem jugar a tots aquests jocs sense que importi la plataforma.\nCom hem esmentat, de manera inicial ens espera un catàleg que va superar els 100 títols en Apple Arcade. Amb el pas el temps es va a anar ampliant amb nous jocs, mentre que jocs antics aniran sortint (al menys en alguns casos). Es mantindrà actualitzat i renovat en tot moment.\nLa selecció de jocs en la plataforma s'ha basat en una sèrie de criteris clars. Es busca tenir jocs que d'una altra manera no seria possible tenir en l'App Store. En general s'enfoquen a l'entreteniment, que es tinguin uns bons gràfics, a més d'una bona jugabilitat en tot moment. Així que es busca oferir una nova experiència en plataformes d'Apple, amb jocs que normalment no podríem descarregar.\nApple ha col·laborat amb molts estudis en aquesta plataforma. Konami, SEGA, Disney Studios, LEGO, Cartoon Network, Retornar Digital, Gallium, Summe Digital, Klei Studios (Do not starve, Oxygen Not Included), Finji (Night in the Woods), Annapurna Interactive, Bossa Studios, Giant Squid, Konami, Mistwalker Corporation, Snowman són noms que tindran presència a la plataforma de la signatura.\nEl llançament d'Apple Arcade va tenir lloc el 19 de setembre de manera oficial, com s'ha confirmat ja en aquesta keynote de la signatura americana. El seu llançament coincideix amb el llançament mundial d'iOS 13, iPadOS 13, tvOS 13 i macOS Catalina. De manera que en aquesta data els usuaris tindran ja accés a aquesta plataforma de jocs de la signatura, integrada dins de la pròpia App Store. Així que l'accés serà senzill en aquest sentit.\nUna de les grans dubtes per a molts era el preu que havia de tenir aquest servei. Com ha anunciat la pròpia empresa, el preu de la subscripció d'Apple Arcade és de 4,99 euros a l'mes. Tenim una prova de 30 dies disponible, per poder provar i experimentar si aquesta aposta de la firma és una mica d'interès. Sorprèn el preu, que molts veuen com a molt accessible. Tot i que és una cosa que sens dubte animarà a molts a fer-se amb una subscripció a aquesta plataforma.\nRuta completa cap a l'article: actualitat gadget » poma » Apple Arcade ja té data de llançament i preu a Espanya


Fresc & Freak: setembre’18 | Cultura Digital\nFresc & Freak: setembre’18\nby marisolbcn | 19. set. | 2018, Fresc & Freak | 0 comments\nLes intel·ligències artificials i els robots poden tenir prejudicis. Aquesta és la conclusió d’un estudi conjunt del MIT i la Universitat de Cardiff. Fa uns anys ja vam veure què va passar amb Tay, el chatbot que va posar en marxa Microsoft a Twitter, i que en hores s’havia convertit en un monstre conspiranoic, masclista i xenòfob arran dels comentaris que anava rebent i dels quals aprenia. En canvi, l’estudi de què parlem ara demostra que els robots poden desenvolupar prejudicis sense la intervenció de ningú. També un estudi de la Universitat de Canterbury a Nova Zelanda va demostrar racisme en el món robòtic, ja que la majoria dels robots són blancs i que disparen més ràpidament a una persona o un robot negre que a un blanc.\nEl tema de com crear i mantenir les intel·ligències artificials i els robots perquè siguin neutrals és un dels reptes d’informàtics i programadors, i també de companyies com Twitter i altres xarxes socials per evitar casos com els comentats.\nI ja que parlem del MIT i de robots, us presentem a Norman, la primera intel·ligència artificial creada per pensar com un psicòpata. És una xarxa neuronal batejada en honor a Norman Bates, el protagonista de Psicosi, la gran pel·lícula de Hitchcock. Aquesta xarxa ha estat exposada a les zones més fosques d’internet, les que parlen d’assassinats, cadàvers, tortures… Segons els investigadors del MIT, “Norman és tuna IA psicòtica que pateix un trastorn al·lucinatori crònic. Ha estat donada a la ciència pel MIT Media Laboratory per a l’estudi dels perills de la intel·ligència artificial, demostrant que les coses surten malament quan s’utilitzen dades esbiaixades en algoritmes de machine learning “. No us perdeu la seva web i com Norman respon als tests de Rorschach. Per sort, aquest Norman no te mare!!!!\nSi teniu una GameBoy, podeu fer fotografies tan boniques com les que fa Jean-Jacques Calbayrac àlies gameboycameraman al seu compte d’Instagram i que us hem posat per il·lustrar aquesta notícia. També podeu veure les creacions, amb un estil entre vintage i pixelat, de gameboyphoto i de mr_gameboycamera. Vida Extra n’ha recollit 47 molt i molt boniques.\nLa Game Boy Camera era un aparell que s’acoplava a diferents versions de la Game Boy i que va estar en producció fins 2002. S’hi podien fer imatges monocromàtiques amb una resolució de 128×112 píxels. Si voleu afegir creativitat i treure definició a les vostres fotografies, a més de donar nova vida a la vostra GameBoy, les podeu trobar a eBay i altres botigues online de segona mà.\nEl poblet d’Ipswich, al Regne Unit, ha viscut una peculiar història de terror que sembla treta d’una pel·lícula. En una nit fosca amb fort vent, en un poblet solitari, una veu de criatura comença a cantar una cançó infantil: It’s Raining, It’s Pouring, amb una veueta celestial en mig del carrer, una nit negra i en plena tempesta. Potser hem vist tots plegats massa pel·lícules perquè de seguida es va crear l’alarma. La veritat és que la cançoneta va començar a sonar nit rere nit, els nens no podien dormir, i al final l’ajuntament d’Ipswich es va decidir a investigar. I la següent nit en què es va sentir la cançó en van cercar l’origen, que van trobar en uns magatzems d’un barri apartat. Era un sistema que havien implementat els propietaris per evitar-ne els robatoris, amb uns sensors de moviment. El problema era que aquests sensors eren disparats per… aranyes!!! Un final digne de la història, on aranyes (no assassines, no patiu) provocaven veuetes inquietants cantant rondalles infantils a mitjanit. Podeu escoltar-les al vídeo que encapçala aquesta notícia. Quant falta per al festival de Sitges???\nUs ho explicàvem al darrer Fresc & Freak i finalment ho hem pogut veure en marxa. The Weather Channel ha aplicat tecnologia de realitat augmentada per a explicar quines seran les conseqüències de l’huracà Florence que en aquests moments està arrassant al sudest dels EUA. El primer vídeo el va presentar Erika Navarro i les xarxes van al·lucinar. Més endavant, Mike Seidel va protagonitzar aquest vídeo que ha tingut gairebé 2 milions de visionats en dos dies. En una escena, podem veure quines seran les conseqüències de l’arribada de l’huracà quan l’aigua arribi a 1 metre, 2 i més de 3, en successives riuades. L’aigua sembla envoltar el presentador i fa una clara imatge de quin és el perill que representa l’arribada del fenomen meteorològic. The Weather Channel ha anunciat que continuarà amb aquest tipus de presentacions, col·laboramt amb The Future Group, mentre els canals metereològics s’estan convertint en noves formes d’entreteniment.\nAltres vegades us hem portat imatges de bambes creades arran d’alguna commemoració, de l’obra d’un pintor, relacionades amb mitjans de transport o amb personatges de còmic. Aquestes són d’aquest darrer estil. Adidas ha posat a la venda unes bambes sobre Bola de Drac Z, en un projecte que compta amb la col·laboració de Toei Animation. Podeu trobar les de diferents personatges. A les imatges podeu veure Son Goku, Freezer, i dues versions del Drac Sheron. Al gener ja n’havíem pogut veure’n imatges per ara ja són a la venda.\nEnginyers espacials japonesos estan treballant en una mena d’ascensor a l’espai que connectarà la Terra amb un satèl·lit mitjançant un cable d’acer. Per ara, aquest mes de setembre faran una prova, amb dos satèl·lits cúbics ultrapetits (els “cubesats” de 10 centímetres), desenvolupats per la Facultat d’Enginyeria de la Universitat de Shizuoka, que s’alliberaran a l’espai des de l’Estació Espacial Internacional (EEI). Un contenidor motoritzat (l'”ascensor”) es mourà pel cable que connectarà els satèl·lits. Tot això, és clar, serà no tripulat. Hi ha una sèrie de problemes, com la quantitat de deixalles que envolten la Terra, la transmissió d’electricitat de la Terra a l’espai, els meteorits…\nLa idea d’un ascensor espacial va ser proposada per primera vegada el 1895 pel científic rus Konstantin Tsiolkovsky, qui va quedar enlluernat després de veure la, llavors, nova Torre Eiffel de París. Un segle més tard, diversos novel·listes de ciència ficció com Arthur C. Clarke la van reprendre. Veurem ben aviat aquesta fantasia feta realitat, i gent viatjant a l’espai en ascensor?\nSuposo que us sona aquest dinosaure, i no us cau especialment bé. És la pàgina de Google Chrome que apareix quan no hi ha connexió. Resulta que no només és una pàgina estàtica sinó un joc amagat (el que en diuen un “ou de Pasqua”) anomenat “Chrome Dino Run” i que ja fa 4 anys que funciona. El joc és un runner infinit que consisteix en saltar i esquivar objectes mentre que el T-Rex pixelat no para de córrer. Ara han entrevistat els dissenyadors del minijoc i sabem anècdotes com que, segons Sebastien Gabriel, Dino Run aludeix a l’era prehistòria, abans que hi hagués WiFi, i que es juga 270 milions de vegades cada mes. Podeu jugar escrivint al navegador chrome://dino/ i tocant les tecles de fletxes. Durant el mes de desembre hi ha una edició especial del joc amb barrets i globus per celebrar-ne l’aniversari!!!\nQuan érem petits, corria el rumor que l’ingredient secret de la Coca-Cola era la cocaïna. La marca es va dedicar a desmentir-ho (però avui dia encara trobem pàgines on es fa aquesta afirmació). Doncs ara ens arriba la notícia que The Coca-Cola Company està en converses amb la productora de cànnabis Aurora Cannabis Inc. per la creació de begudes que continguin infusió de cànnabis. Coca-Cola ha declarat que “estem seguint de prop el creixement del cannabidiol (CBD) no psicoactiu com a ingredient en begudes wellness a tot el món. És un espai que està evolucionant ràpidament. No s’han pres cap decisió de moment.”\nSuposem que a aquestes alçades tothom ja sap què és Fortnite. Per aquells de vosaltres que aquest any heu viscut a un altre planeta, us expliquem que és el videojoc al qual estan jugant tots els i les adolescents (segons Epic Games, 3,4 milions de jugadors actius a l’agost). Ara, segons UK Divorce Online, una web que dona informació i consell sobre els divorcis al Regne Unit, l’adicció a Fortnite ha sortit esmentada com a causa en més de 200 divorcis a aquell país des del passat gener. Fins ara, l’addicció a drogues, alcohol i joc sortien als expedients de divorci, però amb l’arribada del món digital les xarxes socials, el porno online i ara Fortnite han entrat en les causes de trencament de parelles.


info@zenzink.com, autor a SOMCAT | Pàgina 121 de 160\n16 febr. “Parlar el…” no vol dir “ser de…”\nAprendre català vol dir que els immigrants estan integrats? Llavors tots els jihadistes de França, Bèlgica i el Regne Unit estan perfectament integrats perquè han après a parlar francès i anglès ...\n16 febr. Salt, la ciutat perduda?\nPosted at 11:00h in Nacional 0 Comentaris\n16 febr. Els catalans primer.\nPosted at 10:57h in Altres, Nacional 0 Comentaris\n16 febr. Nit d’Allahu Akbar a l’aeroport.\nPosted at 10:55h in Nacional 0 Comentaris\nLa nit de divendres a dissabte va tindre lloc un incident a l'aeroport. Uns dels nostres afiliats ha estat testimoni presencial del fet i li hem demanat que ens faci un escrit sobre què va veure. Tanmateix us adjuntem també dos...\n11 febr. Primer la nostra gent ….sempre!!!\nPosted at 22:52h in Altres, Nacional 0 Comentaris\nMentre molts perden el temps i guanyen adoctrinament a un concert multi i castellanitzat...\n11 febr. Primer la nostra gent….sempre!!!\nPosted at 22:51h in Altres, Nacional 0 Comentaris\nPosted at 22:50h in Altres, Nacional 0 Comentaris\n11 febr. Adoctrinament multicultural a l’esport.\nPosted at 22:48h in Altres, Nacional 0 Comentaris\nDerbi Barça-Galatasaray, ...\n11 febr. CATALUNYA ESTÀ FARTA D’IMMIGRACIÓ.\nPosted at 22:46h in Altres, Nacional 0 Comentaris\nNomés cal passejar pels carrers de qualsevol poble català per sentir els comentaris de la gent sobre la immigració: botiguers farts de robatoris que deixen que els moros robin i se’n portin coses, perquè quan els denuncien tot es queda...\n10 febr. Condemnats a una jubilació de misèria?\nPosted at 09:40h in Nacional 0 Comentaris\nSi continuen les polítiques actuals de dispendis, de "desequilibri fiscal" (agreujat pel que Espanya s'emporta cada any de Catalunya) coadjuvades amb un desequilibri demogràfic insuportable, això és el que ens espera, i només estem que al principi. --"Escrivá ha comparegut aquest...


Les línies vermelles - marionaisern.cat\nLa situació que vivim a Catalunya des del passat 1 d’octubre és inimaginable si retrocedim en el temps i ens posem a pensar què va passar aquell dia per tal que tot hagi canviat tant. L’inici d’un referèndum va capgirar la suposada democràcia que hi ha a l’estat espanyol i va fer caure les caretes de tothom. Ho va fer amb aquells que no estan a favor de ningú i que diuen ser partidaris de la democràcia i de la Constitució. Quina democràcia? La que han ignorat quan més els ha convingut?\nEmpresonar els consellers del govern legítim del Parlament de Catalunya va ser només l’inici i la punta de l’iceberg d’una sèrie d’esdeveniments que cap de nosaltres veia factible, real.\nA dia d’avui, ja han passat moltes coses que són més pròpies d’una dictadura que d’un país democràtic. No obstant, durant les últimes setmanes s’han intentat sobrepassar unes línies vermelles que no podem permetre de cap manera.\nA principis del mes de febrer, el Ministeri d’Educació va confirmar que estudiava incloure una casella per estudiar el castellà com a llengua vehicular a l’escola catalana. Acabar amb l’escola catalana i el seu model d’èxit és el que desde fa molt de temps s’intenta fer des del govern espanyol. Perquè? Precisament perquè és un model d’èxit i perquè ningú l’ha qüestionat fins ara. De fet, són moltes les coses que ara es qüestionen i que fins no fa gaire temps, tothom les veia normals i no hi posava cap problema. La diferència és que ara alguns es creuen amb el dret de dir-nos què hem de dir, què hem de fer i com ens hem de sentir.\nNo ens hem de cansar de defensar l’escola catalana i de posar-la en valor. A vegades, els catalans, anem de tan bona fe que ni tan sols som capaços de defensar allò que és nostre i que hauria de ser un exemple per tothom. Si tenim un model escolar d’èxit l’hem de poder defensar i transmetre a tothom sense que ens tremoli el pols. La única defensa vàlida és aquella que es fa sense contemplacions i amb el cap ben alt.\nFa uns dies, Inés Arrimadas, deia a un mitja de comunicació català que s’havia de reformar el model lingüístic a Catalunya i que s’havia de canviar de dalt a baix. Evidentment, el debat de la llengua és lícit i legítim però aquest debat s’ha de fer a Catalunya, al Parlament, entre els catalans i no per imposició d’aquells que, si poguessin, ens ho traurien tot.\nEls alumnes que estudien a Catalunya acaben els seus estudis obligatoris sabent dues llengües, el català i el castellà. Realment és un problema aprendre-les totes dues? Els que volen arrasar amb el model lingüístic a Catalunya realment vetllen pels nostres interessos o, en canvi, estan disposats a acabar amb tot allò que funciona i que ningú, amb un mínim sentit comú, discuteix?\nEn definitiva, aquells que s’omplen la boca dient que s’estimen el nostre país però que el volen canviar completament, potser és que no se l’estimen gaire i que en realitat el volen capgirar imposant les seves lleis com si el vot de cada català no valgués per absolutament res. No és el país que s’ha d’adaptar a ells, sinó al revés. Catalunya té una llengua, una cultura i unes tradicions que no pot passar per alt i no les pot arrasar ningú, per molt poder polític, judicial i econòmic que tingui.\nArrimadas, catalana, escola, lingüístic, llengua


javier cuervo 11.10.2018 | 06:00\nPedro Sánchez va anar en cotxe oficial des de La Moncloa fins a Alcobendas per participar en una cursa d´obstacles que demanava polítiques de conciliació familiar al Govern i al seu president, ell mateix. Es vol que els pares tinguin temps per coincidir amb els fills, donar-los alguna directriu vital per imitar i compartir un menú que no sigui d´un euro com el més ultracongelat que descongelat que els serveix l´escola.\nLa cursa s´ha imposat com a forma de protestar en una democràcia assentada, és a dir, sedentària. És molt més sana la cursa que l´asseguda! És molt més ràpida que la manifestació! Tot i que no era el seu objectiu, les protestes contra el Movimiento cremaven moltes calories. Hi havia salts, com el seu nom indica, i curses entre policies i manifestants i si l´estudiant o el treballador perdien, se´ls feia patir, però no al gimnàs sinó a comissaria.\nSi ens posem en les sabatilles del president, aquesta cursa és una protesta contra la merda de vida de les famílies espanyoles o és l´única acció de govern al seu abast? Des de Zapatero els socialistes defensen el que és obvi si no costa diners i fan polítiques tèbies per les conseqüències sempre sense tocar les causes, que són pilars de la nostra forma de vida.\nPedro Sánchez és el nostre primer president que sap anglès i és esportista i li agraden el running reivindicatiu i els salts d´obstacles, com suggereix el seu dia a dia. L´esportiu el fa sortir a demanar coses en lloc de quedar-se assegut al lloc a rebre males mares, banquers tramposos o empresaris defraudadors i prendre mesures de govern. Encara que no li faltin obstacles i hagi d´entrenar, aquestes carreres són per a l´oposició. Veure´l en elles és com veure´l processionar en rogativa.


Marató de Muntanya de la Vall del Congost - Camí de l'UTMB '09\nCom ja haureu notat aquests dies, tinc el bloc una mica abandonat. Faig un petit escrit per que quedi constància de que gent del CEX vam anar a Aiguafreda a córrer la Marató de Muntanya de la Vall del Congost.\nLo diumenge passat (22/03) vam anar Carlos i jo i a primera hora del matí (6:45) quan arribàvem al pavelló d'Aiguafreda feia molt de fred i no coneixíem a ningú... quin canvi respecte a les Curses que fem per les Terres de l'Ebre. Per sort, a la línia de sortida mos vam trobar amb los companys de la UEC Tortosa: Reyes, Montse, Paco Estorach i Paco Murall.\nCarlos ja m'havia avisat de que faria la mitja marató, s'estava recuperant d'una caiguda a la Ràpita i no volia forçar. Així que vam fer los primers 19Km. a ritme tranquil i en companyia de Paco Estorach. Quan se'n va anar Carlos de tornada a Aiguafreda, a mi em quedaven 2 pujades: una al Tagamanent (passant pel Purgatori) i l'altra a la Trona (on hi han les Voll Damm). Vaig començar be, però no vaig aguantar i les últimes rampes se'm van fer eternes...\nA la baixada cap a Figaró, molt i molt llarga, em vaig recuperar una mica, però a les primeres rampes de la Trona, me vaig tornar a clavar. Xino xano, vaig poder coronar i prendre'm la tant esperada Voll Damm. Llavors ja vaig anar tranquilet cap a l'arribada on m'esperaven Carlos (ja descansat) i Oriol (amb qui vaig compartir Km. a la Matagalls '08) i la seva dona que em van esperar per saludar-me.\nAra a descansar i tornarem a Roquetes...\nPosted by Kaiko at 22:32\nLabels: Marató de Muntanya, Vall del Congost\nExcursió a les Roques de Benet\nMarató de Muntanya de la Vall del Congost - Camí d...\nX Marxa dels Castells de la Segarra\nI Pujada a la Foradada (La Ràpita)\nMarató de Barcelona - Camí de l'UTMB '09\n1a Cursa de la Cameta Coixa (Miravet)


Pere calders contes\nCròniques de la veritat oculta by annacasellas 4589 views\nPere Calders by pauarolas 741 views\nPERE CALDERS I CRÒNIQUES DE LA VERI... by Ferranet74 12051 views\nClub lectura Dossier Ronda naval so... by Biblioteca. Museu... 237 views\nCalders.cròniques by roserriera 409 views\nunitat 2. literatura catalana. 1BATX by Pilar Gobierno 2319 views\n1. PERE CALDERSCròniques de la veritat ocultaEl problema de l’ÍndiaEls catalans pel mónL’arbre domèstic\n2. El problema de l’Índia\n3. El problema de l’ÍndiaEl conte se centra en l’experiència que té el protagonista amb la religió hinduista.Com a introducció, Calders dóna per sabut que tothom sap que els hindús adorenels animals fins al punt que són sagrats, però diu que el que no és obvi és que lamajoria de gent ignori que aquesta adoració envers aquest tipus d’animals sigui tanincondicional i absoluta. El personatge principal se’n va a Venerés, a l’Índia. Al sortir de l’hotel on s’haviaallotjat, veu una vaca que “caminava deixada per la vorera, sense aparença detenir amo ni guardià”. Veient això, creu que el que ha de fer com a europeu queés, és anar a buscar un policia per explicar-li el que acaba de passar. El policia lidiu que la vaca els guarda i que no li faci res, que el que ha de fer és canviar decamí i no causar-li cap molèstia. S’adona que a tot arreu hi ha vaques i la gent lestracta amb cortesia.Argument\n4. El problema de l’ÍndiaArgumentD’altra banda, hi ha una noia anglesa que l’havia enamorat i, com a galant que és,va a buscar un ram de flors. Tot i així, una vaca el veu de lluny i es disposa a anarcap a ell per tal de menjar-se el seu ram de flors. Ell no pot dir res perquè si el seuram li venia de gust menjar-lo, estava obligat a donar-l’hi, però això el molesta iplaneja una estratègia per tal que la vaca no es torni a menjar les seves flors. A la floristeria encarrega dos rams; un d’econòmic, de poca categoria, i l’altreopulent. El primer ram el faria servir per satisfer la voracitat de la vaca, mentreque el segon demana que el posin en una capsa, ben tapat. Quan passa pel costatde la vaca, aquesta es menja el ram de poca categoria. El policia, que en aquellmoment estava allà, li agraeix que hagi ofert el seu ram a la vaca, però elprotagonista li explica al policia que el ram era l’”econòmic” i que té l’altre debona qualitat. El policia, quan escolta el que acaba de dir, s’enfada i el deté jaque diu que havia comès un delicte, el delicte de fer trampa a una vaca sagrada, iel condemnen a tres mesos de presó.\n5. El problema de l’ÍndiaPersonatges Protagonista (Jo)El protagonista és un home europeu que viatja a l’Índia, però no ens explica perquin motiu ni ens diu el seu nom. Podem considerar-lo molt galant amb les donespel fet de regalar-li un ram de flors a la seva enamorada (“m’havia enamorat i,galant com sóc, i sabedor d’allò que és plaent a les dones, un dia em vaig disposara anar-la a veure portant-li un ram de flors realment opulent), però alhora éstrampós i ignora el seu engany davant el policia. Es mostra escèptic ja que creuque aquesta norma sobre les vaques sagrades no té cap mena d’importància peròque, finalment, aquest fet farà que acabi a la presó.  VacaLa vaca és un personatge important ja que, a partir d’aquesta, apareix el fetabsurd del conte amb què es troba el protagonista, i reacciona de la pitjor manera.“Oblidadís de totes les conveniències, vaig posar-li la mà plana damunt del nas (oallò que les vaques tenen com a nas) i li vaig empènyer cap endarrere.”\n6. El problema de l’ÍndiaPersonatges PoliciaDes de la visió del protagonista, el policia es converteix en el personatgeantagonista a aquest ja que li crida l’atenció i li prohibeix fer qualsevol cosa a lavaca, perquè és sagrada. El protagonista, al no entendre aquests valors i costumssagrats, no li fa cas, però està actuant malament.  Noia anglesa Un altre personatge de força importància però que no apareix en tot el conte és lanoia anglesa de la qual s’enamora el protagonista. El ram de flors que es menja lavaca és realment un regal del protagonista per a ella. Tot i així, des del primermoment en què apareix la vaca, el conte se centra en la història de la vaca i elprotagonista.\n7. El problema de l’ÍndiaLlenguatgeCom en tots els contes de Calders, el llenguatge que predomina en aquestconte és el llenguatge estàndard. Calders fa servir un llenguatge i unamanera d’expressar-se molt precisa i clara, és molt fàcil d’entendre i,fins i tot, aconsegueix donar riquesa al llenguatge i apropar-se al lector.“D’una manera més o menys precisa, tothom sap l’adoració que els indús dediquenals animals. Ara bé: el que la majoria de la gent ignora és que aquesta adoraciósigui tan actual i, sobretot, tan absoluta.”\n8. El problema de l’ÍndiaTemps ImplícitPel que fa al temps narratiu, l’acció succeeix en aproximadament uneshores o gairebé un dia, el dia següent de l’arribada a la ciutat de l’Índia. “L’endemà darribar-hi vaig sortir de l’hotel disposat a passejar”  Explícit Pel que fa al temps explícit, està en passat, per tant és un fet anterior,però Calders no ens especifica el temps històric en que succeeixen els fets,és a dir, no ho determina.\n9. El problema de l’ÍndiaEspaiNarradorEl lloc on succeeix l’acció és a Benarés, una ciutat de l’Índia.“La primera vegada que vaig anar a Benarés, em pensava que segons quinescoses ja no passaven i que, en el fons del fons, no havien passat mai.” El narrador està en primera persona, ja que és el propi personatgeprotagonista qui explica la història i els fets que succeeixen.“Així doncs, l’endemà d’arribar-hi vaig sortir de l’hotel disposat a passejar, ila meva primera troballa en el país estrany, la primera sorpresa, diríem, vaésser una vaca que caminava deixada anar per la vorera [...]”\n10. El problema de l’ÍndiaTècniques d’elocucióEn aquest conte apareixen les tres tècniques d’elocució que caracteritzen un textnarratiu; la narració, la descripció i el diàleg. Tot i així, trobem que la narració i eldiàleg són les dues tècniques que hi apareixen més, com veiem:“ – Mireu policia: allí hi ha una vaca perduda – li vaig dir-. Si no la recolliu, faràalguna cosa que alterarà l’ordre públic...-Que ella ens guardi a vós i a mi, foraster – respongué-. Les meves mans no sónprou pures per a forçar la seva voluntat. El que heu de fer és canviar de camí i nocausar-li molèstia.” “Estava al carrer, agafant el ram amb les dues mans, a l’espera que passés un taxi,i heus aquí que una vaca em va veure de lluny i em va mirar amb simpatia. Amb unposat garneu, aquella bèstia es va posar a caminar cap allí on em trobava i, enarribar, va olorar-me una bona estona, sense portar-hi gens de pressa.”\n11. El problema de l’ÍndiaTècniques narrativesCivismeTedi vitalIroniaPersonatges caricaturescosAbsurdMoralina\n12. El problema de l’ÍndiaAbsurd / ImaginariEnsenyament moralEn aquest conte apareix el recurs de l’absurd que fa referència a la vaca sagrada ials fets que passen amb el protagonista. Aquest absurd o imaginari ens porta areflexionar sobre una conducta millor per tal de tenir més respecte pels costumsde les altres cultures. La conducta moral que Carner vol criticar és l’estranyesa davant dels costums ivalors de les altres cultures i com reaccionem envers aquests. Vol aconseguir unamillor conducta per tal de ser més respectuosos amb els valors, les lleis i costumssagrats de les religions d’altres països.Hem de comprendre com viu la gent encara que tinguin una concepció moltdiferent de veure i viure la vida a nosaltres, i ho hem de saber acceptar, tenintmés consideració i respecte.\n13. Els catalans pel món\n14. Els catalans pel mónArgumentEl conte comença quan, un home, el mateix narrador de la història, se’n va aYakri, Birmània, per vigilar una expedició del blanc d’Espanya. Quan arriba alpoble, un reietó local li ofereix hospitalitat de bona llei, i ell accepta. Elprotagonista explica que l’estada allà és una festa contínua. Canten, ballen imengen de matí a vespre, però arriba el dia del comiat i el reietó organitza unagran gala.Posen música típica d’aquell indret i surten a ballar dues-centes ballarines moltatractives, que dansen sense parar d’una manera “monorítmica”. Ell, al veure quesempre és el mateix ball i la mateixa música, diu en català que prefereix les dansesde Castellterçol. Seguidament, un lloro del rei li respon, també en català, quemillor que no ho digui en veu alta perquè el rei es pot enfadar. L’home no sap comreaccionar perquè ho ha dit en un català tan correcte, que se li talla l’alè.\n15. Els catalans pel mónArgumentTot i així, dissimula davant del rei, però aquella mateixa nit va buscar al lloroperquè li expliqués la seva història. Li va explicar que era un lloro de Cadaqués,català, i que havia arribat fins aquí per atzars de la vida. Aquests dos personatgesvan començar a parlar del Mediterrani i de les seves esperances per tornar-lo aveure.El conte acaba quan explica que, per moltes coses que els separaven, hi havial’idioma que els unia, i tenien records comuns. Al dia següent, en marxar de Yakri,l’home va tornar amb el cor més tendre que el dia de l’arribada.\n16. Els catalans pel mónPersonatges ProtagonistaEl protagonista és un home català que ha hagut de marxar de Catalunya per motiuslaborals. Aquest personatge, com el lloro, es caracteritza pel sentiment profundque senten cap a Catalunya. Monarca (reietó local)El monarca és el personatge que ofereix hospitalitat al protagonista, però no és unpersonatge molt important ni rellevant en la història.\n17. Els catalans pel mónPersonatges LloroEl lloro és el personatge que forma part de l’element absurd o imaginari delconte, ja que es tracta d’un lloro català. Fa temps que es troba a Tot i així,El sentiment per la seva estimada Catalunya és sempre present. El fet d’estimar Catalunya, tenir una sentiment profund cap a Catalunya, lamateixa cultura i la mateixa llengua és el que uneix al lloro i al protagonista.\n18. Els catalans pel mónLlenguatgeCom en tots els contes de Calders, el llenguatge que predomina en aquest conte ésel llenguatge estàndard. Calders fa servir un llenguatge i una manera d’expressar-se molt precisa i clara, és molt fàcil d’entendre i, fins i tot, aconsegueix donarriquesa al llenguatge i apropar-se al lector.“Va dir-ho en un català tan correcte que de moment se’m va tallar l’alè. Home demón com era, vaig dissimular davant del rei, però aquella nit, quan tothomdormia, vaig cercar el lloro, que va explicar-me la seva història. Era un llorocatalà, de Cadaqués, i havia arribat fins allí per atzars de la vida.”\n19. Els catalans pel mónTempsImplícitPel que fa al temps implícit, els fets succeeixen en aproximadament un parell de dies; desque arriba, fan la festa de comiat amb ball i cançons, fins que marxa de Yakri.“Parlàrem del Mediterrani i de les nostres esperances de reveure’l, i l’endemà de bon matí,en marxar de Yakri, tenia el cor més tendre que el dia de l’arribada.” ExplícitPel que fa al temps explícit, està en passat, per tant és un fet anterior, però Calders no ensespecifica el temps històric en que succeeixen els fets, és a dir, no queda determinat.\n20. Els catalans pel mónEspaiNarradorEls fets succeeixen Yakri, un poble de Birmània.“Una vegada vaig anar a Birmània vigilant una expedició de blanc d’Espanya. Elviatge va anar força bé, i en arribar a Yakri, un reietó local m’oferí hospitalitat debona llei.” Es tracta d’un narrador en primera persona, un narrador protagonista, ja que és elpersonatge central que explica la història i els fets que succeeixen.“Les residències reials d’aquells països són com una mena de parc, on bèsties ipersones viuen en comú, guardant determinades diferències. Hi ha una granquantitat d’ocells, elefants de jardí, felins, tortugues sagrades i profanes, insectesde la temporada i altres animals, tan rars que arriben a fer respecte.”\n21. Els catalans pel mónTècniques d’elocucióEn aquest conte apareixen les tres tècniques d’elocució que caracteritzen un textnarratiu; la narració, la descripció i el diàleg. Tot i així, trobem que la narració i eldiàleg són les dues tècniques que hi apareixen més, mentre que la descripció no éstan usada en aquest conte, com veiem:“Després de sentir cantar gent de totes les contrades del país, sortiren dues-centesballarines, que es posaren a dansar d’una manera monorítmica. El ball va allargar-se hores i hores, sempre igual, sempre amb la mateixa cadència.” “Quan el tedi s’apoderà de mi, vaig dir a manera d’expansió, en català i alçant laveu:-Mal per mal, m’agraden més les danses de Castellterçol...”El lloro va fer un crit gutural i dirigint-se a mi digué:-No us emboliqueu. Si us sent el Gran Intèrpret esteu perdut.”\n22. El problema de l’ÍndiaTècniques narrativesCivismeTedi vitalIroniaPersonatges caricaturescosAbsurdMoralinaAtzar i destí (determinisme)\n23. Els catalans pel mónAbsurd / ImaginariEnsenyament moralEn aquest conte apareix el recurs de l’absurd que fa referència al fet que un lloro sigui català, deCadaqués, i que exageri la capacitat dels lloros de reproduir paraules fins a arribar al llenguatgehumà.El que més impacta en el protagonista és que el lloro parli en un català molt correcte, i és la llenguacomuna el que els uneix. L’ensenyament moral que pretén transmetre Calders és el fet que tots els catalans, fins i tot elsanimals (per tant, exagera), siguin on siguin o facin el que facin, sempre podran pensar i recordaramb Catalunya i tot el que representa per ells. Podran trobar aquest sentiment en el lloc que menyss’espera. El lloro es converteix simbòlicament en el record o l’esperança de la seva terra, la seva Catalunya.L’atzar i el destí són dues característiques que són presents en el conte ja que és de moltacasualitat que un lloro de Cadaqués i el protagonista s’hagin trobat a Birmània, a l’altra banda delmón. Aquest conte també té un significat especial, relacionat amb l’exili i la posterior postguerra deCalders. El que ens vol mostrar amb aquest conte és que tot els catalans, fins i tot els animals, vanhaver de marxar del seu territori, però tenen l’esperança de tornar algun dia.\n24. L’arbre domèstic\n25. L’arbre domèsticArgumentLa història comença quan un home s’adona que al menjador de casa seva haaparegut un arbre que és totalment real i que creix i va arrencant les rajoles delterra, arribant fins al sostre. Davant d’aquest fet, va a la policia per tal d’explicar-li el que li acaba de passar, però el capità li diu que aquest fet és impossible, jaque si fos veritat, tot podria ser possible. El policia no se l’acaba de creure i finalment li diu que li farà un xec ja que aquestsecret és d’interès nacional. El protagonista es nega a rebre diners ja que defensala pàtria i no vol ni un cèntim. Al cap de quatre dies, el protagonista rep una carta del rei agraint-li i donant-li lesgràcies, i amb aquest gest per part del rei, l’home se sent realment ben pagat.\n26. L’arbre domèsticPersonatgesEls personatges d’aquest conte no apareixen molt caracteritzats, la sevacaracterització tan física com psicològica no és rellevant. Tot i així, els personatgesque predominen en el conte són el protagonista, el policia i l’arbre. Protagonista El protagonista és el personatge principal, un noi que es caracteritza perquè noevoluciona en tot el conte, és a dir, és un personatge pla. L’única informació querebem d’ell és que no té parella, viu sol a casa seva. “...i, no tenint persona estimada a qui confiar certes coses, vaig anar a trobar lapolicia.”\n27. L’arbre domèsticPersonatgesPolicia Es tracta del personatge secundari, el policia, dotat d’uns grans bigotis ivestit d’una forma molt elegant. Arbre L’arbre fa referència al personatge natura, i alhora al fet absurdd’aquest conte, ja que apareix al menjador de casa del protagonista.\n28. L’arbre domèsticLlenguatgeCom en tots els contes de Calders, el llenguatge que predomina en aquest conte ésel llenguatge estàndard. Calders fa servir un llenguatge i una manera d’expressar-se molt precisa i clara, és molt fàcil d’entendre i, fins i tot, aconsegueix donarriquesa al llenguatge i apropar-se al lector.“Un matí, en llevar-me, vaig veure que en el menjador de casa meva havia nascutun arbre. Però no us penseu: es tractava d’un arbre de debò, amb arrels que esclavaven a les rajoles i unes branques que es premien contra el sostre.”\n29. L’arbre domèsticTemps Implícit Pel que fa al temps narratiu, la història succeeix en aproximadament cinc dies, jaque el conte comença quan apareix l’arbre al menjador de casa del protagonista iacaba quan rep la carta del rei al cap de quatre dies:”Al cap de quatre dies vaig rebre una carta del rei donant-me les gràcies. I qui,amb això, no es sentiria ben pagat?”  Explícit Pel que fa al temps explícit, es tracta d’un fet anterior ja que està escrit en passatperò Calders no ens especifica el temps històric en què succeeixen els fets, és adir, que no queda determinat.\n30. L’arbre domèsticEspaiNarradorEls llocs on succeeixen els fets son a casa del protagonista (quan veu l’arbre) i lacomissaria on va a explicar al policia el que ha vist. “...vaig veure que en el menjador de casa meva havia nascut un arbre.” “Vaig veure de seguida que allò no podia ésser la broma de ningú, i, no tenintpersona estimada a qui confiar certes coses, vaig anar a trobar la policia.” El narrador està en primera persona, ja que és el propi personatge protagonista quiexplica la història i els fets que succeeixen.“En aquesta vida he tingut molts secrets. Però un dels més grossos, potser el queestava més en pugna amb la veritat oficial, és el que ara trobo oportú d’explicar.”\n31. L’arbre domèsticTècniques d’elocucióEn aquest conte apareixen les tres tècniques d’elocució que caracteritzen un textnarratiu; la narració, la descripció i el diàleg. Tot i així, trobem que la narració i eldiàleg són les dues tècniques que hi apareixen més, com veiem: “Aquestes paraules meves van irritar el capità. Va donar un cop damunt la taulaamb la mà plana, va alçar-se i m’agafà una solapa.”“-No pot ésser, dic – repetí-. Si fos possible això, seria possible qualsevol cosa.Enteneu?”\n32. El problema de l’ÍndiaTècniques narrativesCivismeTedi vitalIroniaPersonatges caricaturescosAbsurdMoralina\n33. L’arbre domèsticAbsurd / ImaginariEnsenyament moralEn aquest conte apareix el recurs de l’absurd que fa referència a l’aparició d’unarbre de debò, amb arrels i branques, al menjador de la casa d’un home. Fins i tot,hi ha un moment en què l’arbre li arriba a fer nosa: “Però l’arbre és allí, prenentllum i fent-me nosa”. La conducta moral que Calders ens vol criticar en aquest conte la transmetirònicament. Tracta la veritat que està oculta, tot allò que creiem que és realperquè ens ho han fet veure d’una manera determinada però que a la mateixtemps ens enganyen.És la veritat que desconeixem, una mentida que, al final, nosaltres mateixoscreiem que és la veritat.\nPERE CALDERS I CRÒNIQUES DE LA VERITAT OCULTA\nClub lectura Dossier Ronda naval sota la boira\nBiblioteca. Museu Marítim\nunitat 2. literatura catalana. 1BATX\nPere Calders - Cròniques de la veritat oculta\nSant vicent andres estellés


Als jutjats per lluitar contra la mort d’un riu al Priorat - directa.cat\nAls jutjats per lluitar contra la mort d’un riu al Priorat\nDues activistes ecologistes han estat citades avui, dimecres 17 de març, a les dependències judicials de Falset, investigades per usurpació, danys i coaccions. Els fets es remunten al 2017 quan, en el marc d'una acció reivindicativa, van aconseguir per unes hores barrar el pas de l’aigua que, a través d’un assut, es desvia del riu Siurana fins al pantà de Riudecanyes, on nodreix el reg i consum humà de poblacions com Reus, Riudoms o Vila-seca. És l'últim capítol d’un conflicte de dècades entre la comunitat de regants de Riudecanyes i el moviment de defensa del territori prioratí, que denuncia que el transvasament s’endú el 90% de l’aigua d’aquest afluent de l’Ebre i causa un greu impacte paisatgístic i ecosistèmic\nUn mural reivindicatiu a la presa del pantà de Siurana / Arxiu\nPer a moltes visitants de fora, el nom de Siurana evoca un poble de postal, un dels més bonics de Catalunya segons moltes guies turístiques, de situació i vistes privilegiades. Però, per a la gent del Priorat, Siurana és, sobretot, un riu, que travessa pràcticament tota la comarca d’Est a Oest i acull una àmplia conca fluvial que n’ha conformat la morfologia i el paisatge característics. Curiosament, el Siurana neix al Baix Camp (a la Febró) i mor a la Ribera d’Ebre (a Garcia, en confluir amb l’Ebre pel marge esquerre). A banda d’aquestes anècdotes territorials, és un riu ben arrelat a la identitat prioratina.\nPerò els progressos tècnics i els avatars històrics del segle XX s’han anat cruspint el riu. Des de fa unes quantes dècades, el Siurana es deixa bona part de l’aigua pel camí. I durant gran part del seu curs, la seva presència es redueix a esquitxos entollats o, directament, a un llit ben sec, durant els mesos d’estiu. “Ens han fet creure que és un riu estacional, però tots tenim records i fotografies d’abans i sabem que no fa gaires anys no era així”, recorda Anna Estrems, membre de la Plataforma pel Riu Siurana.\nEl canal que transporta aigua des del llit del Siurana fins al pantà de Riudecanyes, situat a uns onze quilòmetres, que abasteix d’aigua de reg i consum humà diversos municipis del Baix Camp com Reus, Riudoms o Vila-seca, és el principal responsable de la sequera del riu, segons els col·lectius de defensa del territori. Inaugurat l’any 1949, aquesta conducció se serveix, des del 1973, d’un altre pantà, aquest situat al Siurana, amb la presa instal·lada uns quilòmetres més amunt de l’assut que desvia l’aigua i que, segons Andreu Escolà, president del Grup d’Estudi i Protecció dels Ecosistemes Catalans (Gepec-EdC) “té l’única funció de fer de magatzem de l’aigua que no pot assumir Riudecanyes”.\nSegons Andreu Escolà, president del Gepec i un dels citats a declarar, el pantà de Siurana “té l’única funció de fer de magatzem de l’aigua que no pot assumir Riudecanyes”\nDes de l’any 2015, després d’intentar que, emparant-se en la Directiva Marc de l’aigua de la Unió Europea, es garantís un cabal ecològic mínim per al Siurana –actualment està establert en 20 litres per segon, que per al moviment de defensa del riu és un volum totalment insuficient per garantir un curs d’aigua fluït– es va articular un moviment veïnal d’ampli abast al Priorat, al voltant de la plataforma pel Riu Siurana, amb el suport de grups ecologistes, la Plataforma de Defensa de l’Ebre o la Xarxa Sud, que lluita contra diverses agressions al territori (particularment, parcs eòlics) a les comarques del Camp i de l’Ebre, per reivindicar que el riu tornés a tenir aigua i vida. Pancartes als pobles, murals a les lleres del riu i tota mena d’accions reivindicatives, així com rutes a peu auspiciades per la Xarxa Sud per mostrar “diverses agressions mediambientals” que pateix la comarca: l’última, aquest passat diumenge, 14 de març, centrada en el cas de “l’espoli del riu Siurana”. Les protestes de seguida van alertar la Comunitat de Regants del Pantà de Riudecanyes, societat privada titular de l’embassament receptor de l’aigua.\nEl conflicte entre aquesta entitat i el moviment veïnal té una data assenyalada aquest dimarts, 17 de març. Al matí, dues activistes antitransvasament estan citades a declarar com a investigades al Jutjat de Falset, com a presumptes autores de delictes d’usurpació, danys i coaccions, arran d’una denúncia interposada per la Comunitat de Regants del Pantà de Riudecanyes per una acció de protesta que va tenir lloc l’agost de 2017. Aleshores, un grup de persones van taponar amb fustes les rescloses de l’assut del Molí dels Aubins (a Cornudella de Montsant) impedint durant unes hores que l’aigua penetrés al canal de Riudecanyes. La comunitat de regants ho va considerar a través d’un comunicat un “sabotatge” que li havia ocasionat una pèrdua de 16.000 metres cúbics d’aigua i una ocupació d’una propietat privada.\nEscolà, un dels dos citats a declarar –juntament amb Anaïs Estrems, de la Plataforma pel Riu Siurana– entén que la denuncia “no va enlloc perquè no ens poden acusar d’usurpar res. Tot va passar en la llera d’un riu que és un domini públic, i no hi pot haver usurpació perquè no ens vam apropiar de res. No ens vam endur l’aigua, sinó que va seguir corrent per la llera del riu, que és el seu àmbit natural”. Des de la plataforma també s’argumenta que “no hi ha cap prova de res contra les persones concretes denunciades, simplement els hi va tocar perquè van ser les que van actuar com a portaveus el dia de l’acció”. Es recorda, igualment, que una acció semblant l’any 2014 també va derivar en accions judicials que es van arxivar. Una protesta posterior, l’estiu del 2018, encara més simbòlica, que va consistir a recollir aigua de l’embassament del Siurana amb palanganes i cubells, també ha estat objecte d’una denúncia per part de la societat titular del pantà de Riudecanyes, però de moment no ha derivat en cap actuació judicial. Anna Estrems especifica que la Comunitat de Regants va interposar en primer lloc demandes civils, “però com que veien que no prosperaven, van optar per la via penal”.\nUna protesta posterior, el 2018, que va consistir a recollir aigua de l’embassament del Siurana amb cubells, també ha derivat en una denúncia per part de la societat titular del pantà de Riudecanyes\nDurant els darrers dies han circulat pel Baix Camp rumors de moviments polítics per tal que la querella sigui retirada. La mateixa Agència Catalana de l’Aigua (ACA) –titular del pantà de Siurana– ha emès un comunicat demanant que el conflicte se solucioni per la via del diàleg en el marc de la Taula del Riu Siurana, establerta el 2018 per renegociar les condicions del transvasament, però que no es reuneix des de fa més d’un any. Andreu Escolà admet haver rebut una trucada dels Serveis Territorials d’Agricultura de la Generalitat a Tarragona, instant-lo a una reunió amb la societat que administra l’aigua del pantà, però és del parer que “si volen retirar la denúncia que la retirin, nosaltres no hem de negociar-ho”. Des de la Comunitat de Regants del Pantà de Riudecanyes, amb qui la Directa s’ha posat també en contacte, declinen fer cap valoració i es remeten a esperar la decisió del jutjat encarregat del cas.\nCent anys d’història i un enginyer il·lustre\nLa disputa de l’aigua entre la conca prioratina i el Camp de Tarragona no ve de fa quatre dies. Cal buscar-ne l’origen més de cent anys enrere. L’any 1897, l’Ajuntament de Reus, urgit per la manca d’aigua per abastir una ciutat que creixia i per al conreu d’avellaners (que aleshores era un dels motors econòmics de la regió), va encarregar un primer estudi per a la construcció d’un pantà. El projecte el van firmar els enginyers Josep Mora, Alfons Benavent i Francesc Macià i Llussà, aleshores tinent coronel del cos d’Enginyers de l’Exèrcit espanyol i, unes dècades més tard, primer president de la Generalitat republicana. El projecte ja incloïa una canalització per captar aigua del riu Siurana.\nEls principals prohoms de la burgesia de Reus va auspiciar el pantà de Riudecanyes, inaugurat el 1919, famílies que encara mantenen el seu pes en la comunitat de regants titular\nPerò no fou fins uns quants anys més tard, el 1919, que es va construir la presa a la riera de Riudecanyes, després d’una subscripció popular que va donar lloc a la Comunitat de Regants, en la qual van tenir el principal pes específic algunes figures rutilants de la burgesia reusenca, com l’industrial Josep Maria Tarrats o els advocats Julià Nougués i Pau Font de Rubinat. Encara avui, algunes d’aquestes famílies exerceixen un paper preponderant en la comunitat de regants. Dilluns passat, la CUP de Reus, en un acte de suport a les dues activistes investigades per l’acció del 2017, va reclamar explicacions a Ricard Font de Rubinat, besnet del prohom fundador, ja que la formació esgrimeix que, a banda d’assessor de l’alcalde Reus, també fa d’advocat de la societat hídrica i és un dels responsables de la querella, un extrem que, des de la comunitat de regants, s’assegura que és fals.\nEl 1930 es va aconseguir la llicència per construir l’anhelat canal des del Priorat, una comarca aleshores en greu risc de despoblament i depauperació a causa de l’epidèmia de fil·loxera que havia arrasat els tradicionals conreus de vinya. Les obres, interrompudes per la guerra civil, es van demorar vint anys. El 1949 va entrar en funcionament. Aviat la capacitat de l’embassament de Riudecanyes no va donar més de si (unes obres als anys noranta van permetre que es dupliqués), per la qual cosa l’Estat va autoritzar una nova presa, aquest cop a la llera del Siurana. El nou pantà va inaugurar-se, enmig de la febre tardofranquista per aquesta mena d’obres d’enginyeria, el 1973.\nUna altra de les accions reivindicatives del moviment per la preservació del riu Siurana, que va consistir en la recol·lecció d’aigua amb cubs i galledes, l’any 2018, també ha estat denunciada |Arxiu\nA finals dels anys noranta, quan des d’alguns pobles del Priorat ja començava a ser apressant la manca d’aigua, en una negociació impulsada des del Govern de la Generalitat (a la comarca hi ha qui assegura que amb la intervenció directa del mateix Jordi Pujol), quatre municipis prioratins –Torroja del Priorat, Poboleda, Gratallops i Porrera– mancomunats amb el pintoresc acrònim de Topograpo, van firmar un contracte amb la Comunitat de Regants de Riudecanyes pel qual aquesta els cedeix 200.000 metres cúbics d’aigua anuals per al seu ús. Val a dir que la concessió a aquesta societat privada per a l’ús de l’aigua del Siurana és possible mitjançant un conveni que venç l’any 2035.\nBona part de les terres que travessa el Siurana estan incloses des del 1990 en Pla Especial d’Espais d’Interès Natural (PEIN) de la Generalitat i en la Xarxa Natura 2000\nDes de la comunitat de regants s’afirma que en realitat l’aigua del canal que utilitzen els municipis és molt superior que l’establerta en l’acord: l’estima en 436.000 metres cúbics el 2019 agafant-se a informes de l’ACA. Des de la Xarxa Sud, també analitzant dades de l’ACA, s’assegura que l’aigua que consumeix la pagesia del Priorat correspon tan sols al 5% del volum que transporta el canal. La societat administradora ha fet sempre un gran esforç per rebatre les afirmacions dels col·lectius ambientalistes i assegura que es compleix amb escreix el garantiment del cabal ecològic fixat. L’any passat, en un comunicat, la comunitat de regants de Riudecanyes va afirmar que només un 32% de l’aigua va ser transferida i 4,2 hectòmetres es van quedar a la conca del Siurana, mentre que 2,6 van ser transvasats.\nAndreu Escolà considera que, en qualsevol cas, els 20 litres per segon fixats com a cabal ecològic de mínims (que la Confederació Hidrogràfica de l’Ebre ha ampliat a 37 litres per segon en el seu Pla Hidrològic 2021-2027) “són totalment insuficients per garantir la supervivència del curs fluvial” i que el que cal és posar fi al transvasament. A més, assenyala que fa anys que es produeix un malbaratament d’aigua al Baix Camp. “Nosaltres no estem en contra dels pagesos i no volem confortar-nos-hi, però la majoria de l’aigua avui ja no es destina al reg. Els principals consumidors són els ajuntaments”. En aquest sentit argumenta que els municipis del Camp ja reben aigua del ministransvasament de l’Ebre des de fa uns anys i assegura que bona part d’aquesta aigua no s’utilitza sinó que, a través de la depuradora, s’aboca al mar.\nDes del Gepec es recorda igualment l’impacte que l’assecament del riu Siurana té en espècies pròpies d’ecosistemes fluvials com àlbers, pollancres, salzes blancs o freixedes, en una zona que, a més, està inclosa des del 1990 en Pla Especial d’Espais d’Interès Natural (PEIN) de la Generalitat i en la Xarxa Natura 2000. Anna Estrems, de la plataforma pel Riu Siurana, tem un dany irreversible si no s’actua, perquè “estem comprovant que quan baixa aigua pel riu, cada cop li costa més, perquè a causa de l’assecament el llit s’està perdent”.\naigua Andreu Escolà Anna Estrems Baix Camp Comunitat de Regants de Riudecanyes Confederació Hidrogràfica de l'Ebre Francesc Macià GEPEC Pantà de Riudecanyes Plataforma pel Riu Siurana Priorat Reus Riu Siurana Transvasament\n« Veïnat i entitats ecologistes exigeixen la protecció de l’espai natural de l’Olla del Rei a Castelldefels\nIberdrola pretén renovar la llicència de la central nuclear de Cofrents tot i la manca de seguretat i l’auge de les renovables »


Consells - Com anticipar-se als imprevistos quan vas amb moto | Motoristes.cat\nData d'inici 26 Des 2015\nanticipar-se amb moto conducció preventiva conducció segura en moto consells de conducció moto consells moto moto en ciutat perills de la carretera perills en moto\nUs adjunto una serie de consells molt últils que he trobat en una pàgina d'internet, espero que us serveixin\nCircular en moto no és cap joc i cal estar atents i 'amb mil ulls' cada vegada que puges a una d'elles. En aquesta ocasió et proposem una sèrie de consells i recomanacions perquè et puguis avançar als imprevists amb els que un motorista es troba en el seu dia a dia.\nSegons una cèlebre cita d'Aristòtil, "som el que fem cada dia, de manera que l'excel·lència no és un acte, sinó un hàbit". Per tant, si adquireixes bons hàbits en conduir una moto, sempre estaràs millor proveït per enfrontar-te a la jungla diària de l'asfalt. Moltes de les idees que et proposem et resultaran òbvies, les donaràs per descomptat, encara que potser no t'havies parat a pensar-hi prou. D'altra banda, és possible que descobreixis noves estratègies. I segur que pots aportar diverses desenes més de consells que has desenvolupat mitjançant l'experiència o, simplement, per sentit comú. L'important és posar-lo en pràctica i compartir-ho amb els que t'envolten, perquè els altres sempre et poden aportar alguna cosa nova.\nI no només parlo de "l'últim paga" que regeix el seu "codi de circulació", sinó de les restes de combustible en la seva traçada, sobretot en aquelles que estan pròximes a una gasolinera o la brutícia a la traçada del seu carril exterior. Les rotondes, com més rectes les traces en moto, millor.\nAvançaments per la dreta\nA la carretera ni parlar-ne. Quan el pesat de torn "viu" al carril esquerre de l'autovia, pensa que només començar a passar-per la dreta és molt probable "que s'hagi cansat" i vulgui canviar de carril i sense indicar-ho amb els intermitents, com no! A ciutat, si hi ha una desviació cap a la dreta, una entrada a una gasolinera, etc., mai emprenguis aquesta maniobra.\nAvançant cotxes en embussos\nFonamentalment circulant entre cotxes, el millor és mirar la roda davantera dels que et precedeixen. Són el millor avís de la maniobra que es disposen a realitzar. També funciona molt bé veure l'actitud del conductor: si mira cap a un costat, si gira el volant ... Així podràs anticipar els seus moviments en aquesta fracció de temps que és or.\nMai autobusos i camions\nCirculant en trànsit congestionat, ni ho intentis quan sigui entre cotxe-autobús (camió), i ni et dic entre autobús / autobús. El mínim moviment de volant "et caçarà", ja que no tindràs temps de reacció per a "sortir d'allà".\nNomés hi ha espai per a un\nSegons el principi de Pauli, dos cossos no poden ocupar, alhora, el mateix espai al mateix temps. Quan vols canviar de carril, pot ser que un altre vehicle hagi tingut la mateixa idea que tu en aquell mateix instant. Quan executes aquest tipus d'accions, tingues sempre preparat un pla B.\nSi aixeques la mirada i et fixes en el que passa en el tràfic diversos cotxes a partir del que portes davant, seràs capaç d'anticipar successos que, d'una altra manera, serien immediats i inesperats, deixant-te sense capacitat de reacció. El que ja no pots canviar és el que tens just a dues passes dels teus nassos.\nPoden creuar quan menys t'ho esperes. No et fiïs d'aquest ramat que pastura tranquil·lament, perquè algun dels seus membres pot voler veure la teva moto de més de prop.\nMoltes sorpreses que ronden pel carrer o al camp acaben a la carretera. Enumera-les tu mateix: bosses de plàstic, animals morts, tapaboques ("tapacubos") de cotxes, restes de pneumàtics de camions ... Els pneumàtics recautxutats fan furor, fonamentalment a l'estiu. Intenta circular el menor temps possible darrere de camions de gran tonatge a la carretera per evitar veure aquests trossos massa a prop teu.\nVigila les portes dels cotxes en doble fila\nA veure si et creus que et tindrà en compte el que té pressa per haver aparcat en doble fila i surt a tota pastilla del cotxe. En encreuaments o semàfors en vermell no és estrany que algú que ha fet de "taxista" deixi al seu company allà mateix.\nPrioritat en encreuaments\nNo tothom té assumit que el de la dreta té preferència. Et pots portar un enorme ensurt. No baixis la guàrdia.\nLes primeres gotes al casc\nLa pluja és més perillosa quan comencen a caure les primeres gotes que quan tot està totalment mullat. És pràcticament impossible saber el nivell d'adherència de l'asfalt en aquest moment. L'única solució és una màxima concentració, estar atent i anar amb molta, molta suavitat. Marxes llargues i estigues lluny de les ratlles pintades a la calçada.\nEl vent, mal enemic\nTingues una cosa en ment. El vent sempre és més fort que tu. L'únic que pots fer és contrarestar el seu efecte fent força al manillar i en els estreps. Cal estar sempre alerta a les ràfegues que provoquen els vehicles i camions que vénen pel carril contrari o els que avancem en el nostre camí (o quan som avançats). En corbes, dóna menys gas i carrega més pes a la roda davantera. I tingues en compte que et cansaràs abans.\nEls taxis, com més lluny, millor. Algú que crida de sobte, una brusca desviació per una indicació en l'últim moment del client, una llarga jornada de treball al volant ...\nObrir sense mirar en els embussos\nLes portes dels cotxes estacionats o aturats en caravana es poden obrir en el moment més inesperat. El que obre no pensarà que passarà una moto al seu costat just en aquest moment.\nHumitat i gel\nLes plaques de gel a l'hivern o la simple humitat són dolents acompanyants en ciutat o en ruta i poden estar a l'aguait després qualsevol cantonada o corba. Malauradament, poques motos instal·len indicador de temperatura exterior, encara que el millor termòmetre és el teu cos. La solució: moto recta i res de fre. És millor un pèl d'accelerador que la retenció en tallar gas.\nMarques de pneumàtic\nAquestes taques negres de pneumàtics que trobes de sobte a l'asfalt anuncien un sot o una "rodera" a l'asfalt. Si estan davant d'una corba, t'avisen que pot tenir un traçat perillós.\nSi sembla que llisca, ho farà\nQuè és això que es veu de diferent color sobre l'asfalt? Un pegat, fang, taca de combustible ... O potser no és res. Millor prevenir i reduir que passar com si res.\nReaccions: Miriam_er6 i Non-stop\nBon post!! Un tema que ens toca cada dia i que té més pes del que a vegades hi posem.\nMolt útil!! M'ha agradat :reverencia:\nEl dels taxis no és tant conegut com els altres consells però és dels més certs...


L’Associació de Pensionistes i Jubilats agraeix la tasca als associats - vilanovainformacio.cat - Portal de Comunicació de Vilanova del Camí\nL’Associació de Pensionistes i Jubilats agraeix la tasca als associats\nL’Associació de Pensionistes i Jubilats de Vilanova del Camí va celebrar la 4a. Festa del Soci entre els dies 26 i 29 de gener, una cita que vol servir per donar compte de l’activitat realitzada i també per reconèixer i agrair l’acompanyament dels associats\nL’entitat edita per aquestes dates una petita revista, en la qual s’exposen totes les activitats que han dut a terme durant l’any. És un dels mitjans pels quals informen de les accions que porten a terme. S’envia al domicili de tots els associats, juntament amb el programa de la festa i la convocatòria de l’Assemblea General de Socis que va ser, novament, el primer acte del programa.\nTambé podeu visionar online la revista El Cargol a l’apartat de la Gent Gran del web municipal vilanovadelcami.cat, en aquest enllaç.\nL’Assemblea General de Socis es va fer el dijous 26 de gener i va aplegar una quarantena de socis, una assistència força modesta tenint en compte que l’associació aplega uns 250 associats (segons el cens de 2015). Els responsables de la Junta van exposar els corresponents punts de l’ordre del dia des de presidència, secretaria i tresoreria.\nL’entitat va començar a dur a terme fa dos anys amb l’objectiu de reconèixer i agrair la col·laboració de les persones associades\nEl divendres es va fer el Bingo setmanal amb una acceptable assistència i l’endemà dissabte, a Can Papasseit, el ball, amenitzat amb el duet De Gala, que va aplegar unes 180 persones entre les quals hi havia una seixantena de socis de l’entitat (que tenien entrada gratuïta).\nDiumenge, a les 11h a la parròquia de Sant Hilari, es celebrà una missa amb una notable assistència, oficiada pel mossèn Xavier Machacón, en record dels socis traspassats l’any 2016. Sortint de l’església, a Can Papasseit, van actuar els grups artístics de l’Associació Els Girasols i les Sevillanes.\nEl president Isidre Solé va dirigir unes paraules als assistents, seguidament juntament amb el vicepresident Pedro Amor, van fer entrega d’un ram de flors a les directores dels Girasols, Vicenta Quera, i les Sevillanes, Virtudes Pozo. La 4a Festa del Soci es va tancar amb un refrigeri per a tots els assistents.\nEtiquetes: FestaGent GranSoci\nEl nou govern ha començat a assignar les responsabilitats municipals\nLa Colla fa una caminada de Vallbona d’Anoia fins a casa


El TecnoCampus edita una guia per a una universitat 'realment' emprenedora\nUna jornada sobre innovació i competitivitat debat sobre la transferència de coneixement entre el món educatiu i l'empresa\nProfessors dels centres universitaris del TecnoCampus Mataró-Maresme (TCM) han editat una guia que mostra els "10 passos per a ser una universitat emprenedora", amb el model TCM com a fil conductor. El coordinador d'aquest treball, Julián Horrillo, creu que el model d'universitat pública actual s'ha de "revisar" perquè sigui "realment emprenedora" i deixi enrere herències del passar. "Amb els nous plans d'estudi tot ha canviat molt, però encara hi ha aspectes a millorar", assegura. El llibre, en el que participen set professors universitaris, s'ha presentat durant la I Jornada d'Innovació i Competitivitat del TCM, que ha debatut sobre la transferència de coneixement entre universitat i empresa.\nLa I Jornada d'Innovació i Competitivitat del TCM ha servit per debatre el paper de la universitat i la seva connexió amb l'administració pública i l'empresa. Experts de tots tres àmbits han abocat propostes per millorar la relació entre aquests tres mons, com la promoció i captació de talent o la creació d'entorns que afavoreixin l'emprenedoria.\nEn aquest sentit, la trobada ha servit també per presentar una guia editada des del TCM que pretén definir el concepte d'universitat emprenedora i, a partir del model TCM, fixar un camí que serveixi per revisar l'actual universitat pública per tal d'apropar-la al model mataroní. "10 passos per a ser una universitat emprenedora" és un treball coordinat pel professor Julián Horrillo.\nSegons el mateix Horrillo, l'actual model està encara encallat en el passat i veu possibilitats de millora en la docència, la recerca i la transferència de coneixement. Precisament en aquest darrer aspecte és en el que s'ha centrat la jornada d'aquest dijous. Per a Horrillo, la transferència de coneixement s'ha de continuar mesurant des del punt de vista econòmic, però també i sobretot, des d'una òptica més social.


Esports | 5 d'octubre de 2020\nDesprés de set mesos sense futbol de competició a Can Rosés, l’estadi municipal va viure diumenge un espectacular partit entre la Unió Esportiva Rubí i el CE Júpiter. En els primers minuts de joc, la possessió va ser pel conjunt de la Verneda i al minut 13 Corzo, el seu jugador més perillós, va enviar la pilota al pal. Pocs minuts més tard, el mateix jugador va fer una gran jugada per la banda esquerra que va culminar amb una passada cap enrere que Juan va rematar per fer el 0-1.\nEl gol no va descompondre la Unió Esportiva, que des d’aquest moment va començar a fer una gran pressió sobre l’equip visitant. Al minut 23, va obtenir el seu premi, quan Raúl Pérez va empatar després de fer un magnífic xut des de dins de l’àrea. Els de Carlos López van aconseguir dominar el partit, però en la sortida d’una falta i després de diverses pilotes refusades d’Escudero, el porter visitant, es van tornar a avançar els visitants en el minut 36. El Rubí, tot i el contratemps, va continuar igual i en el minut 44 el central Àlex Ruiz va aconseguir l’empat a dos.\nLa segona part va arrencar amb una jugada clau, al minut 50, quan Escudero va ser expulsat i Carles Montoro va transformar un penal en gol per avançar l’equip rubinenc. A partir d’aquí, el conjunt barceloní va desaparèixer i la Unió Esportiva va seguir amb una gran pressió i movent la pilota de forma molt ràpida.\nEn el quart gol local, Aitor Torres es va internar per la banda dreta, va centrar i el visitant Ortega va tocar la pilota i sense voler la va introduir a la seva porteria en el minut 76 de partit. Les ocasions es multiplicaven pels locals i en el minut 84, Ivan Rodríguez va fer el definitiu 5-2.\nEn definitiva, el partit va ser una exhibició atacant dels rubinencs, amb molt bones combinacions entre els jugadors i on es va poder entreveure que la barreja de veterania i joventut pot donar com a resultat bons partits.\nLa Unió Esportiva tornarà a jugar l’11 d’octubre a les 12 h a Mollet contra la UE Mollet.\nVictòria de la UE Rubí B\nPer la seva banda, el filial del Rubí també va arrencar la lliga aquest cap de setmana guanyant a Can Rosés el CD Cervelló per 2-0, un equip que va destacar per la seva duresa. En la propera jornada, el conjunt rubinenc disputarà el seu partit l’11 d’octubre a les 12.15 h a Corbera de Llobregat.\nEquip titular de la Unió Esportiva Rubí.


A aquestes dones se les acusava- entre altres crims - d'idear i aplicar mètodes anticonceptius que 'fan difícil engendrar als homes i concebre les dones', i crear abortius que' arruïnen i provoquen que es perdi la progènie de les dones '.\nLa població d'Europa no s'havia recobrat encara dels estralls de la Pesta Negra i altres desastres; resultava crucial que es castigués a les dones per aquestes formes naixents de control de la natalitat.\nEl nostre primer any de plaga va acabar amb una nota més esperançada. El 30 de desembre de 2020, el govern argentí va aprovar una legislació transcendental per permetre l'avortament en les primeres catorze setmanes, convertint-se en el tercer país només d'Amèrica Llatina - amb l'Uruguai i Guaiana - a legalitzar l'avortament. Les activistes van fer campanya amb el lema 'Ni una menys', utilitzat en el moviment contra la violència masclista.\nLa situació en altres llocs és menys optimista. El partit dretà polonès Llei i Justícia està a punt de prohibir la interrupció de l'embaràs en casos de malformació fetal, traient encara més les dimensions d'un dels règims d'avortament més draconians d'Europa, que està forçant ja a 100.000 dones a anar a avortar a l'estranger cada any. La setmana passada, el governador d'Ohio va signar una llei que exigeix la cremació o enterrament de les restes fetals, a costa dels que decideixen la interrupció de l'embaràs. Dos dies després, una proposta de llei iniciada per Mike Pence en la seu anterior paper com a governador d'Indiana va convertir en obligatori per a qualsevulla que decideixi avortar sotmetre's primer a una ecografia. Des de l'elecció de Trump el 2016, s'han aprovat a centenars noves lleis creatives per tal d'erosionar l'accés a la interrupció de l'embaràs, i el nombre de clíniques abortives independents ha caigut un terç en els EUA.\nL'oposició a l'avortament als Estats Units s'estén bastant més enllà de les seves fronteres. Una de les primeres accions de Joe Biden com a president a finals d'aquest mes consistirà en revocar la Regla de la Mordassa Global. Introduïda per Ronald Reagan el 1984, impedeix que qualsevulla organització exterior receptora de fons federals dels EUA arribi tan sols a esmentar l'avortament. Tots els presidents demòcrates des de Reagan l'han revocat, tots els republicans l'han tornat a introduir. Hi ha una foto infame de Trump al Despatx Oval, envoltat per homes blancs ben vestits, signant una versió en gran d'aquesta política. Anteriorment cobria fons per planificació familiar, però ara dedica tot el seu pressupost de 8.800 milions de dòlars al finançament de la salut global.\nDurant els últims quatre anys, qualsevol ONG exterior receptora de diners dels EUA ha hagut de certificar que no tornarà a portar a terme ni promourà l'avortament 'utilitzant algun dels seus fons, de qualsevol font, siguin nord-americanes o d'un altre lloc. Els proveïdors d'atenció sanitària en alguns dels entorns més infradotats de recursos han hagut d'afrontar l'abandonament de la provisió, derivació o orientació sobre l'avortament (fins i tot en països en què és legal) o declinar el finançament nord-americana i afrontar per tant dèficits greus com per soscavar bona part del seu treball, incloent els seus serveis d'avortament.\nNo podria trobar-se un exemple més descarat d'imperialisme moral. Aquesta política explota la dependència dels països pobres de l'ajuda nord-americana per a imposar controls als cossos de les dones de color de el Sud Global. El seu efecte rau en devastar un cobrellit de retalls d'atenció sanitària ja inadequada en algunes de les comunitats més pobres, i silenciar o deixar sense finançament als que defensen l'avortament, alhora que incentiva i finança grups regressius. Les xifres d'avortament no decauen quan està en funcionament la Regla de la Mordassa Global. Augmenten, a causa que també deixen de finançar-se altres formes planificació familiar. La diferència principal rau en el fet que hi ha més probabilitats que els embarassos no desitjats acabin en arriscats avortaments clandestins, el que comporta un augment de morts i lesions. No se salven fetus, però a les dones se'ls ensenya una lliçó ben cara.\nLa presidència de Biden marcarà un respir en aquesta situació neocolonial, i això és una bona cosa. Però és també un demolidor recordatori d'on som: l'autonomia corporal de milions de dones del Sud Global penja del traç de la signatura d'un home blanc, i entomem com a èxit que l'antull d'una obstinada superpotència s'inclini de la manera correcta.\nPoques garanties hi ha en els mesos vinents, però podem estar segurs que la pandèmia de la Covid-19 està portant la més profunda recessió global en cent anys. El nostre lent furgar per sortir de la desacceleració el dirigiran polítics dretans que seran els autors de les mesures d'austeritat, s'elegiran els bocs expiatoris i confeccionaran les lleis morals. És dubtós que l'avortament s'escapi de la seva necessitat de controlar i distreure. Hi haurà bruixes de nou.\ndrets humans drets de les dones\nContent View Hits : 22019172


Frederic V del Palatinat - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(de) Friedrich V. von der Pfalz\n16 agost 1596 (Julià)\n29 novembre 1632 (36 anys)\nLlista de Reis de Bohèmia\nCarles I Lluís, elector palatí\nCountess Palatine Louise Hollandine\nEduard de Wittelsbach\nMoritz Pfalzgraf von der Pfalz (en)\nLudwig von der Pfalz (en)\nJohann Philip Friedrich von der Pfalz (en)\nFrederic IV del Palatinat, Lluïsa Juliana d'Orange-Nassau\nLluís Felip del Palatinat-Simmern, Elisabet Carlota de Wittelsbach i Lluïsa Juliana del Palatinat\nJordi Guillem de Brandenburg (cunyat)\nLluïsa Enriqueta de Nassau (cosina prima)\nFrederic Enric d'Orange-Nassau (oncle)\nElisabet Carlota del Palatinat (neta)\nJordi I de la Gran Bretanya (net)\nJordi II del Regne Unit (besnét)\nSofia Dorotea de Hannover (besnéta)\nFrederic V del Palatinat (Amberg, Alt Palatinat, 26 d'agost de 1596 - Magúncia, 1632) fou elector palatí des de 1610 i fins a la seva mort l'any 1632. Al llarg de l'any 1620 fou rei de Bohèmia, amb el numeral de Frederic I.\nEra fill de l'elector Frederic IV i de la princesa Lluïsa Juliana d'Orange-Nassau. Frederic V era nét per via paterna de l'elector Lluís VI i de la landgravina Elisabet de Hessen; en canvi, per via materna ho era del stadhouder Guillem I d'Orange i de la princesa Carlota de Borbó-Montpensier.\nEl dia 14 de febrer de 1613 contragué matrimoni a Londres amb la princesa Elisabet d'Anglaterra, filla del rei Jaume I d'Anglaterra i de la princesa Anna de Dinamarca. La parella tingué tretze fills:\nSAR el príncep Frederic Enric del Palatinat, nat a Heidelberg el 1614 i mort el 1629.\nSM l'elector Carles I Lluís, elector palatí, nat a Heidelberg el 1615 i mort el 1680. Es casà en primeres núpcies amb la landgravina Carlota de Hessen-Kassel el 1627 a Kassel; en segones núpcies, de forma morganàtica amb la comtessa Maria Lluïsa von Degenfeld el 1634 a Estrasburg; i, en terceres núpcies amb l'aristòcrata Elisabeth Hollander von Bernau a Schaffhausen el 1659.\nSAR la princesa Elisabet del Palatinat, nada a Heidelberg el 1616 i morta el 1680. Abadessa de Herford.\nSAR el príncep Robert del Palatinat, nat a Praga el 1619 i mort a Westminster el 1682.\nSAR el príncep Maurici del Palatinat, príncep de Simmern, nat el 1621 i mort el 1652 en un naufragi al Carib.\nSAR la princesa Lluïsa del Palatinat, nada el 1622 i morta el 1709.\nSAR el príncep Lluís del Palatinat, nat el 1624 i mort el 1625.\nSAR el príncep Eduard del Palatinat-Simmern, nat el 1625 a La Haia i mort el 1663 a París. Es casà el 1645 amb la princesa Anna de Màntua.\nSAR la princesa Enriqueta Maria del Palatinat, nada el 1626 i morta el 1651.\nSAR el príncep Joan Felip del Palatinat, nat el 1627 i mort el 1650.\nSAR la princesa Carlota del Palatinat, nada el 1628 i morta el 1631.\nSAR la princesa Sofia del Palatinat, nada el 1630 a La Haia i morta el 1714 a Hannover. Es casà amb l'elector Ernest August I de Hannover.\nSAR el príncep Gustau Adolf del Palatinat, nat el 1632 i mort el 1641.\nL'any 1610 Frederic esdevingué elector del Palatinat arran de la mort del seu pare. A més a més, de la dignitat electoral i del territori del Palatinat, Frederic heretà la influència del seu pare en el si de l'organització de caràcter religió de la Unió Protestant que tenia com a objectiu la defensa dels interessos de la població protestant del Sacre Imperi Romanogermànic.\nL'any 1619, els protestants de Bohèmia s'aixecaren en armes contra les tropes habsburgueses. Davant de la superioritat militar de les tropes de l'emperador Ferran II, emperador romanogermànic, els bohemis oferiren la corona a l'elector palatí amb la voluntat que la seva fortalesa en el si dels protestants alemanys els preserves dels Habsburg.\nAixí, l'any 1619 Frederic es traslladà a Praga acceptant la corona bohèmia i essent coronat poc després. Aquest fet és el que tradicionalment s'ha considerat el que desencadenà la Guerra dels Trenta Anys. Poc després, el dia 3 de juliol de 1620 la diplomàcia austríaca aconseguí la firma del Tractat d'Ulm pel que la Unió Protestant es comprometia a mantenir-se neutral i retirar el seu suport econòmic i militar a Frederic V en la seva aventura bohèmia.\nDesprés d'Ulm, les tropes austríaques iniciaren l'ocupació militar de Bohèmia i s'enfrontaren obertament a les tropes palatines el dia 8 de novembre de 1620 a la Batalla de la Muntanya Blanca on les tropes austríaques derrotaren a Frederic V. El curt regnat de Frederic sobre Bohèmia féu que fos conegut amb el sobrenom del Rei de l'Hivern.\nDesprés de la Batalla de la Muntanya Blanca, les tropes austríaques ocuparen el Palatinat i obligaren a Frederic i a la seva família a refugiar-se a La Haia. L'emperador Ferran II del Sacre Imperi Romanogermànic dictà un edicte imperial pel qual Frederic V se'l privava dels seus territoris palatins.\nAixí, Frederic i la seva família s'instal·là definitivament a La Haia on visqueren fins al 1648 quan pel Tractat de Westfàlia se li reconegué de nou a la família palatina la sobirania sobre el Palatinat. Ara bé, Frederic morí el 1632 a Magúncia.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Frederic V del Palatinat\n«Frederic V del Palatinat». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Frederic_V_del_Palatinat&oldid=21317763»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 juny 2019 a les 21:16.


A 100 dies perquè comencin les finals de la Copa del Món i a les portes de la nova temporada d'esquí, la plataforma de Soldeu ja connecta el poble amb les pistes\nEl cònsol major de Canillo, Josep Mandicó; el cap de Govern, Toni Martí; i l'empresari hoteler Josep Calbó, conversen abans de la presentació de la Copa del Món. / C. G. (ANA)\nSoldeuSi les condicions meteorològiques així ho permeten, el sector de Soldeu-el Tarter de Grandvalira obrirà el proper 5 de desembre. I ho farà amb l'enllaç de la nova plataforma esquiable ja a punt, és a dir, amb la connexió entre el poble i els ascensors que porten fins les pistes d'esquí ja oberta als esquiadors i ciutadans en general. Aquesta obertura ha tingut lloc aquest mateix dijous, tal com ha informat el director general del comitè organitzador de les finals de la Copa del Món 2019, Conrad Blanch.\nPer tant, "la gran fita a nivell tècnic i d'infraestructures", després de setze mesos d'obres, s'ha assolit, ha destacat Blanch, fet que dona confiança per a la segona fase, que consisteix en pujar la coberta del pàrquing i obrir-lo al públic de cara a la Copa del Món, així com acabar el vial d'accés. Una fase que es preveu que estigui enllestida el 15 de febrer, de manera que l'organització de les finals pugui tenir quinze dies de marge per fer tot el muntatge necessari per a l'esdeveniment mundial d'esquí alpí.\nBlanch ha informat de l'estat en què es troben les obres de la plataforma durant l'acte celebrat per Grandvalira per recordar que s'ha iniciat el compte enrere dels 100 dies d'inici de les finals de la Copa del Món. S'ha aprofitat per donar algunes xifres que mostren la repercussió de l'esdeveniment, com que ja s'han bloquejat 500 habitacions de 19 hotels del país per acollir els esportistes, entrenadors i altres persones vinculades amb la competició, provinents de divuit països. Hi haurà 350 periodistes acreditats, 300 voluntaris i 130 persones de l'organització. Pel que fa als espectadors es calcula, ha informat Blanch, que reunirà al voltant de 25.000 a peu de pistes durant les cinc jornades de competició. La meitat aproximadament al Tarter i l'altre meitat a Soldeu.\nDurant aquest acte també ha estat present el responsable tècnic del projecte de la plataforma, Lluís Viu, que ha definit la plataforma com un projecte que vincula "esport, infraestructura i paisatge". Pel que fa al tema de la infraestructura, soluciona la mancança d'aparcament al poble de Soldeu (aportarà unes 450 places), i pel que fa al paisatge, "utilitzem la disciplina de l'arquitectura com una eina per reparar els paisatges que hem anat malmetent entre tots". Viu també ha destacat que durant les obres no s'ha intervingut a la llera del riu i que a la plataforma "hi plou a sota", és a dir, deixa passar la humitat per conservar la vegetació d'aquesta part. A nivell de patrimoni cultural, la plataforma té la mateixa estructura que les palanques tradicionals que creuen els rius, però "invertida" i "adequada a les distàncies".\nDurant tot el procés que ha durat la construcció de la plataforma s'han mogut 70 metres cúbics de terra, ha afegit l'arquitecte.\nAl nivell de les Dos Valires\nA l'acte organitzat per Grandvalira també hi ha assistit el cap de Govern, Toni Martí, que ha assegurat que aquesta obra, juntament amb el túnel de les Dos Valires, són "des del punt de vista de l'enginyeria les més complexes" que s'han fet mai a Andorra. Martí també ha demanat que es deixin enrere "les polèmiques innecessàries" que han acompanyat l'obra (amb demanda judicial de la família Viladomat inclosa, i finalment desestimada), perquè el que en queda "és el resultat final", que contribuirà a que la Copa del Món sigui "un èxit".\nEn la mateixa línia, però més contundent, s'ha mostrat el cònsol major de Canillo, Josep Mandicó: "El temps posa a tothom al seu lloc i acaba donant la raó a qui la té, el Govern", ha manifestat.\nMandicó també ha recordat que tota la construcció s'ha dut a terme en unes condicions meteorològiques dures ja que l'hivern passat va ser "dels més complicats".\nGrandvalira Plataforma de Soldeu Finals Copa del Món 2019


Concurs Rodibook 2019 - Ara Lleida\nSi no et vols perdre la nova edició #RODIBOOK2019 que se celebrarà el 30 i 31 d’agost a Vielha i, a més, vols guanyar una estada per a dues persones en un allotjament moturista més una activitat d’oci, només et cal participar al CONCURS FOTOGRÀFIC #RODIBOOK2019.\nFes fotos durant #Rodibook2019, que se celebrarà els dies 30 i 31 d’agost a Vielha (la Val d’Aran). L’edició de les imatges és permesa.\nPuja-les a Instagram amb els hashtags #Rodibook2019, #Aralleida, #ADNLleida, #RodibookAralleida, #MoturismeAralleida.\nEl concurs fotogràfic #Rodibook2019 està adreçat a participants com a espectadors de l’esdeveniment.\nDel 30 d’agost al 8 de setembre de 2019.\nUn jurat format pels organitzadors de l’edició RodiBook i el Patronat de Turisme de la Diputació de Lleida escollirà un/a guanyador/a i el veredicte es publicarà el dia 25 de setembre de 2019 a @aralleida i @rodimotorservices.\nGAUDEIX DE LA MOTO I FOTOGRAFIA EL NOSTRE #ADNLleida!


Visita del Consell Comarcal del Baix Camp al Centre d'Atenció d'Animals Domèstics del Maresme\nVisita CAAD Maresme\nCentre d'Atenció d'Animals Domèstics del Maresme\nEl 25 de març una comitiva del Consell Comarcal del Baix Camp, encapçalada per la vicepresidenta Rosa M. Abelló ha visitat el Centre d'Atenció d'Animals Domèstics del Maresme (CAAD Maresme), centre de referència en la recollida, l'acolliment i l'adopció de gossos i gats abandonats o perduts. La vicepresidenta del Consell Comarcal ha anat acompanyada d'Ernest Roigé, vicepresident executiu de Territori, sostenibilitat i petits municipis, Mònica Pàmies, consellera comarcal de la CUP-AMUNT i Joan Emili Llauradó, gerent de l'ens comarcal.\nL'objectiu de la visita ha estat conèixer de primera mà el funcionament d'aquest centre ja que el Consell Comarcal del Baix Camp pretén tirar endavant una solució definitiva i de major qualitat al servei de recollida d'animals abandonats a la comarca, que actualment es realitza mitjançant la contractació d'empreses o entitats externes.\nEl conseller de Serveis als Municipis i Innovació, Andreu Bosch, amb el suport de la direcció tècnica i de l'equip veterinari del Centre d'Atenció d'Animals Domèstics del Maresme, ha guiat la delegació tarragonina en la visita a les instal·lacions, ha informat dels protocols que es segueixen i ha fet esment de la filosofia de l'organització tot destacant la importància de l'adopció dels animals, ja que s'entén que el centre ha de ser un lloc d'acollida temporal per als animals.\nEl Centre d'Atenció d'Animals Domèstics del Maresme acull gossos i gats abandonats des de fa més de 15 anys. El seva tasca principal és garantir el benestar d'aquests animals durant el temps que estan al centre, i impulsar les adopcions responsables per aquells animals no recuperats pels seus propietaris, i promoure la tinença responsable d'animals de companyia amb una sèrie d'actuacions adreçades als ciutadans.\nPel que fa a les xifres, de mitjana, el Centre d'Atenció d'Animals Domèstics del Maresme recull uns 1.200 animals en els 18 municipis que l'hi tenen delegada la competència. Entre un 30 i un 35% són recuperats pels seus propietaris i prop del 45% són adoptats.\nLes instal·lacions del CAAD Maresme consten d'un edifici principal on trobem la recepció, administració, l'àrea de serveis, l'àrea de personal, l'àrea clínica i l'àrea d'emmagatzematge; 57 boxes per a gossos i 3 recintes per a gats que disposen de sortides a patis que faciliten que els animals puguin fer exercici. Aquesta organització de l'espai i una gestió òptima del centre ha permès que les diverses entitats que promouen projectes d'acollida estiguin interessades en el Centre d'Atenció d'Animals Domèstics del Maresme ubicat a Argentona.