Arriba una ventada general a Catalunya\nEl vent podria superar els 100 km/h a punts de l'alta muntanya, a l'Empordà, el Camp de Tarragona i les Terres de l'Ebre entre la tarda i el vespre\nper Redacció diumenge, 5 de març 2017 - 19:30h\nEl vent guanyarà intensitat aquest dilluns | Cedida\nDesprés de l'important canvi de temps que va arribar aquest cap de setmana a Catalunya, començarem la setmana amb un nou canvi on el protagonista serà el fort vent de Ponent. En alguns racons del país el vent podria superar els 100 km/h.\nDurant el matí i migdia de dilluns s'espera l'arribada un petit front, poc actiu, que ens deixaria un cel enterbolit per núvols alts i només alguns ruixats a la cara nord del Pirineu. Un cop aquest front ens hagi creuat durant el matí el fort vent serà el protagonista del temps a tota Catalunya. S'espera que el vent guanyi intensitat ràpidament durant el matí i migdia i ja pugui bufar amb cops entre els 50 i 70 km/h al Pirineu, les comarques de Lleida, el Camp de Tarragona i les Terres de l'Ebre. Amb el pas de les hores el vent s'enfortirà i guanyarà terreny bufant moderat o fort a pràcticament tot el país. Els mapes del temps indiquen que les màximes ratxes de vent es registrarien entre mitja tarda o vespre fins a les primeres hores de la nit.\nLes ratxes més fortes de vent, que superarien els 100 km/h, es registrarien sobretot a l'alta muntanya, a l'Empordà i les Terres de l'Ebre. També s'esperen ratxes fortes entre els 80 i 100 km/h al Camp de Tarragona i sectors del Prepirineu. A la resta del país el vent arribaria a ratxes entre els 50 i 70 km/h també al voltant de la ciutat de Barcelona. Només entre les comarques de la Selva o el nord del Maresme el vent podria ser una mica més feble arribant als 40 o 60 km/h. Durant la nit de dilluns i la matinada de dimarts el vent afluixaria a moltes comarques tot i que encara a l'Empordà, al Pirineu i les Terres de l'Ebre podria bufar amb alguna ratxa forta.\nFOTOS: El temporal de vent provoca greus problemes a les comarques catalanes


Córrer enmig del Paradís | Atletisme Català\nInici Llibres Córrer enmig del Paradís\nSi us agrada córrer hauríeu de llegir aquest llibre i si no també. Els que correu us hi veureu corrent, sentireu les olors, les emocions perquè aquest llibre s’ha escrit corrent. I si, en canvi, no en teniu costum, no hi patiu, més aviat que tard posareu un punt per no perdre la pàgina i passareu la porta perquè la lectura us haurà fet venir ganes de fugir corrent. Córrer enmig del Paradís narra l’evolució d’un personatge que, pels volts dels quaranta, esdevé corredor. De l’experiència en neix un gran canvi perquè sent com la vida s’omple de l’alegria del córrer. En aquests fulls hi trobareu els primers passos, els entrenaments, la llargada de les Maratons, els secrets, les tècniques, l’ambient de les curses d’arreu de Catalunya… En aquest llibre hi ha el país, hi ha l’esport i una idea: Abans que no s’acabi la vida s’ha de córrer el món perquè el món no s’acaba mai.| Pere Pinós Vilalta (Ponts, 1960). Cursà filologia catalana a Barcelona i hi impartí les primeres classes. Ara, els diumenges al matí els passa en qualsevol cursa, els dies feiners fa de professor a l’Institut de Ponts i a les tardes va a córrer. De tant en tant però també reposa, aleshores s’asseu i es posa a escriure.\ndia: divendres dia 4 de novembre hora: 20,45 vespre lloc: Centre d’Entitats, C/Segle XX, 2 Tàrrega Club dAtletisme 100 x 100 Fondistes de Tàrrega info@fondistestarrega.com http://www.fondistestarrega.com


Pericos A La Carta: Osasuna 1-2 Espanyol: Gerard desenROCA el partit\nOsasuna 1-2 Espanyol: Gerard desenROCA el partit\nQuatre jornades i cap victòria. Així es va presentar l'Espanyol a Osasuna, un camp històricament complicat pels blanc-i-blaus. Amb les expectatives que s'havien generat amb la compra del club per Rastar, i en conseqüència, la millora econòmica i esportiva, dos punts de dotze possibles eren una llosa força grossa de la que l'equip necessitava desempallegar-se sí o sí a Navarra si no volia saltar al verd de l'RCDE Satdium diumenge vinent amb una rebuda protagonitzada pels xiulets i els mocadors blancs.\nPocs canvis a l'onze. Diego López a la porteria, deixant una setmana més a Roberto a la banqueta, Javi López, David López, Óscar Duarte i Víctor Sánchez, en línia defensiva, Diop amb Javi Fuego, una de les dues novetats, i és que després de complir sanció va deixar assegut a Marc Roca a la banqueta, Hernán Pérez, Leo Baptistão, Gerard Moreno, i José Antonio Reyes, l'altra novetat, en detriment del lesionat Pablo Piatti.\nPoc control i moltes pilotes rifades a l'inici del partit. Ni a Osasuna li interessava fer de local i dur el pes del partit, pel risc que suposa això tenint un Espanyol davant expert en contracops, ni els de Quique Sánchez Flores volien arriscar anant a mossegar des del primer minut, per evitar encaixar més gols, i és que la sagnia, fins al moment, ja era massa gran. Tot i algunes arribades tímides d'ambdós equips, el partit cada cop s'encallava més, i la pilota amb dificultats passava pel mig del camp. L'alta pressió dels navarresos sumat al nul perfil ofensiu de Diop i Fuego feien que fos José Antonio Reyes, que va quallar un molt bon mat, qui hagués de baixar a buscar la pilota, si no és que David López o Óscar Duarte enviaven una pilotada cap amunt perquè la lluitessin Leo Baptistão i Gerard Moreno. Si més no, en una de les poques jugades trenades pels homes de Quique Sánchez Flores, va arribar el gol. Javi López, rebent a banda dreta, va enviar una centrada mesurada al cap de Leo Baptistão que el brasiler va aprofitar per treure les teranyines de l'esquadra de la porteria de Mario.\nOsasuna, obligat a reaccionar després del gol espanyolista, va donar entrada a Oriol Riera en el lloc del migcampista Imanol García, del filial navarrès. Si més no, tot i alguna arribada amb poc perill dels locals, el guió de l'encontre no va canviar. L'Espanyol, sense aconseguir tenir continuïtat amb l'esfèrica als peus, tenia controlat el partit, però una errada en la sortida de pilota va donar peu a una magnífica jugada personal de Sergio León que a culminar amb un xut potent i col·locat al primer pal de la porteria de Diego López, que res va poder fer per evitar l'empat. Si més no, l'entrada de Marc Roca uns minuts abans va ser clau per capgirar la situació. El canterà, amb un perfil molt més ofensiu que Pape Diop o Javi Fuego, va servir per guanyar presència al mig del camp i poder treure la pilota jugada. A falta de vint minuts pel final, un contracop dirigit pel mateix Roca, amb una mestria impròpia d'un jugador de dinou anys, i Gerard Moreno, va acabar amb el gol del davanter de Santa Perpetua, un golàs. El quart en el seu compte personal aquest curs. A partir d'aquí, canvi radical. L'Osasuna va passar a assetjar a un Espanyol que es va replegar per complet per mantenir la victòria, i tot i mostrar-se erràtic en algunes situacions clau, i transmetre inseguretat, al final, l'electrònic, per sort espanyolista, ja no es va moure.\nLa pròxima cita serà diumenge vinent davant un Celta, que tot i haver guanyat l'últim encontre, es presentarà a l'RCDE Stadium amb la urgència de continuar sumant punts per corregir el mal inici de campionat. Amb un punt menys que l'Espanyol, estan molt per sota de les expectatives que havien generat, i igual que els de Quique, sortiran a per una victòria que qui l'aconsegueixi, sortirà catapultat cap a la part alta de la taula, i per contra, qui no l'aconsegueixi, continuarà enfonsant-se en la classificació.


MAL I MALDADES CONTRA L'ESTAT CATALÀ\nQuan la cabra és boja, l'ànima del cabró esdevé sàdica. Tanmateix, si déu és fosc, el dimoni es gronxa en la saviesa. Si l'home mor, el no-res és llei com la tempesta arrasa la ment dels vius. I els fa más savis i duradors i més lúcids i més combatents.\nMés art per compassió:\nQuan només mana una persona massa temps, els que l'han votat massa temps, deixen de manar. Tota la meva comprensió per a Evo Morales, no obstant.\nQuan només mana una persona i és un ignorant. Massa temps. Els que l'han votat menen, potser, vers la misantropia.\nQuan només mana una persona, massa temps, és un ignorant i parla massa de democràcia.\nEls que l'han votat menen, previsiblement s'immergeixen en la solitud.\nQuan només mana un ignorant, massa temps i baveja la paraula democràcia. Si el poble no fa la revolució contra ell, el seu únic sentit de marxa (W. Benjamin) és l'alienació.\nARTICLE DE L'ARA >>>> Ultracatòlics, burgesos i universitaris, el còctel que ha derrocat Morales\nVaig llegir que fins i tot els grans escriptors/lectors, el binomi el dono per suposat; tenien grans fòbies. Sense exclusió possible, detestaven una part de les obres reconsagrades per la història. Els odiats podien se Dostoiewsky, Thomas Mann, Goethe. No tant, quasi mai Shakespeare o Cervantes. Joanot Martorell no entrava en aquesta categoria, no és segur, però, la llengua catalana és tan crepuscular com la basca, l'occitana, o la corsa... Hi ha d'altres que ni surten a les travesses: gallecs, bables. Per a només esmentar territoris propers. Cap continent s'escapa de tenir centenars de llengües minoritzades, quan no directament perseguides pels cacics de la alta/baixa cultura.\nEl francès no té aquest problema, i Proust menys. Ha estat paradigma d'altíssima literatura, sublim i dirigida precisament a la diletant burgesia propietària de quasi tot, menys de les poques quotes de dignitat que té el poble; ara i sempre bandejat per a l'alienació cultural: òbvia quan no …\nSANTA COLOMA, ARMENIA, ALCOVERRO I LA VANGUÀRDIA\nd’agost 29, 2019\nBURJ HAMUD, CIUDAD ARMENIA\nAtravesando el río Muerto con su cauce seco—menos que un aprendiz de río de Beirut-, la localidad\nde Burj Hamud es el centro de población armenia más numeroso del Líbano. Con sus calles estrechas, tiradas a cordel, de edificaciones baratas, con sus iglesias de cónicas cúpulas en recuerdo del monte Ararat, con sus tiendas y comercios, sorprende por la profu sión de sus rótulos en armenio. En Burj Hamud viven alrededor de cincuenta mil armenios descendientes de los refugiados que abandonaron Turquía tras el genocidio de la primera guerra mundial entre 1915 y 1918. También se establecieron en Anjar, cerca de la frontera siria, cabe las ruinas de unos palacios de los Omeyas.\nDoscientos cincuenta mil armenios conviven en Beirut, en Zahle, en Bikfaya con la población árabe. En Antelias, al norte de esta capital, se encuentra el amplio recinto de la sede del Católicos o Patriarca de Cilicia, con su basílica y su museo, jefe espiritual de los\nVI, TEATRE I UNIVERSITATS\n1.- El vi\nTres sectors, el primer agricultura, ramaderia, pesca i silvicultura. El vi ha estat en bona part quan s'ha mantingut al sòl, una bona palanca per a la indústria alimentària a Catalunya. Tot i que el tèxtil continua essent el referent tradicional del país. Les diferents qualitats de vins, caves i licors, ja d'antuvi han potenciat la imatge exterior (Espanya, Unió Europea/Món). En contínua transformació, de fet només segueix les tradicionals batzegades de l'esquema de la societat capitalista: intenta explotar el viticultor de base, que amb molt bon criteri, segueix la tradicional organització en cooperatives i sindicats corporatius. Quan passa d'una empresa familiar a una multinacional, perd la identitat en el territori. És clar que des del punt de vista de la gerència, abusivament remunerada. Per tant afectada, vip, endebades cursi i gens representativa de la tradició pagesa. Repeteixo mai millor representada que per la cooperativa i el sindicat de base. La p…\nS'escriu de memòria\namb les absències normals es deuen al redactor, i mai a les persones físiques i jurídiques implicades.\nem va orientar l'amic íntim, Antoni Sagués i Amador, brillant havíem compartit aules al Germans Maristes de la Immaculada Concepció, a la dreta de l'Eixample de Barcelona (carrers de València i Passeig de Sant Joan. L'Antoni volia ser psiquiatra, les darreres notícies és que era metge a Andalusia. La seva xicota, la Carme era alumna d'Uni-tec. Ambdós tenien un lligam amb el que nomenaven la Casa Gran, és dir: el Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC). D'obediència comunista en la IIIª Internacional. Estic escrivint dels principis dels 1970'. Primera fita doncs, matricular-me a Uni-tec. Em va rebre per fer la matrícula el sr. Masdeu, un responsable pedagògic, que en poc temps marxaria a treballar de professor de Ciències de la Natura amb els jesuïtes. Em vaig incorporar als darrers cursos del 5è, 6è i el nou COU. Decidi…\nDISCURS APÒCRIF ALS NOIS DE QUART DE GES\nd’agost 20, 2019\nQUAN COMENÇA EL CURS 2019-2020\nBon dia i bonhora, dieu-me sènior.\nSou nois de més de setze anys, esteu en edat laboral, doncs ningú no us obliga a estar a aquesta aula. A la resta de l'escola podeu romandre, mentre no molesteu el silenci sepulcral d'aquest claustre de saviesa. L'alternativa a l'estudi és un treball molt ben remunerat, i que us ocuparà menys hores, de les que us preocupen, mentre cerqueu el treball de la vostra vida.\nPer treballar no cal massa cosa: sumar, restar, multiplicar i sobretot dividir en trossos la vostra vida, per fer-la durable.\nSi tot anés com hauria d'anar, no solament podríeu anar al metge i al mestre de franc com ara, sinó que us donarien treball -remunerat, sense preguntar. No podreu votar fins els 16 anys; tot i que no és tan important. Per ser polític no cal currículum, es comença aviat, perquè el papà ho ha estat en alguna ocasió. Mireu al voltant si teniu ni que sigui un polític a l'abast.\nPer treballar cal el carnet de condu…\nQUATRE DONES I UNA CANDELA


Un home apallissa una nina davant la seva germana, que patia desnodriment\n11 maig 2021 00:25\nEs tracta del padastre de les menors, toxicòman, i amb trenta-quatre detencions\nSebastià Bennàssar | 22 juliol 1999\nDues nines estaven soles, tancades a la cambra d'un hostal de la carretera de Manacor, des de les nou del matí. Era el denou de juliol. Al migdia el padastre amb qui convivien entrà a l'habitació. Se sentiren crits. Els encarregats de l'hostal no s'ho pensaren dues vegades i avisaren els agents del 091.\nEn arribar, la Policia es va trobar un espectacle lamentable. Una de les dues menors estava plena de sang i amb símptomes evidents d'haver estat colpejada nombroses vegades. La seva germana, més petita, presentava tots els símptomes del quadre de desnodriment i un estat d'abandó molt acusat.\nSegons explicaren les dues menors, les lesions que presentava la més gran d'elles les hi havia produït el seu padastre. Sembla que el que passà quan aquest individu tornà a l'hostal no succeïa per primera vegada, ja que la nina presentava senyals evidents de maltractaments anteriors.\nEn aquesta ocasió el padastre va optar per pegar-li un cop molt fort i una vegada al terra es dedicà a pegar-li potades a la cara i al cap. Varen ser els crits proferits per la nina els que alertaren els encarregats de l'hostal. Aquesta menor també presentava restes de cremades als braços, ferides que els facultatius que posteriorment les varen atendre qualificaren d'antigues.


mÀgia de la natura lÍnia anti - envelliment - GLOBElife ☎ - aldo coppola tractaments - la cura del cabell\nMÀGIA DE LA NATURA LÍNIA ANTI - ENVELLIMENT - ALDO COPPOLA - Tractaments - la cura del cabell\nLÃ�NIA NEGRE - PRO.COLORE\nSHAMPOO PRO.COLORE Formulat per protegir el color. Els ingredients actius de Satcha inchi tenen un antioxidant. L'extracte de Indigo manté el color i dóna llum al cabell. q...\nSHAMPOO PRO.COLORE Formulat per protegir el color. Els ingredients actius de Satcha inchi tenen un antioxidant. L'extracte de Indigo manté el color i dóna llum al cabell. quadre : 250 ml PRO.COLORE PAQUET Formulat per protegir el color. Els ingredients actius de Satcha inchi tenen un an...


Passats els primers sis mesos de període de proves, l’Ajuntament de Castellolí ho fa públic fent un balanç excel·lent del contracte d’abastament d’aigua signat amb la concessionària Aigües Ter-Llobregat. L’alcalde, Joan Serra, recorda que “fins ara Castellolí funcionava amb dos pous que eren insuficients en diverses temporades de l’any i s’havia de reforçar el servei amb cubes d’aigua suplementàries per abastar als veïns”. El problema de manca d’aigua hauria anat a més ja que la població del municipi de Castellolí s’incrementa, l’activitat del Circuit Parcmotor cada vegada és més gran i s’instal·len d’aquí a pocs mesos noves empreses al polígon de Can Parera, com l’enginyeria Engind Grup, l’empresa d’automoció Doga i l’agroalimentària FRIME, que tindrà un consum d’aigua elevat ja que es dedica al sector del congelat. De fet, l’Ajuntament ha posat en marxa un dipòsit específic per al Polígon Industrial de Can Parera, instal·lat de feia anys però que fins ara no estava en funcionament.\nArticle anteriorEl ple d’Igualada aprova seguir avançant perquè l’antic Kursal es converteixi en zona comercial\nPròxim articleEl govern d’Igualada felicita a dues noves àvies centenàries


Mercè Gómez i Rodríguez - El nostre equip - Locals - Les Corts - Casal Josep Sunyol\nMercè Gómez i Rodríguez\nMercè Gómez i Rodríguez Secretaria d'Imatge i Comunicació\nVaig néixer al districte de Les Corts l'any 1962 i sempre he viscut en aquest barri com hem fet molts dels cortsencs i cortsenques.\nComparteixo i m'identifico amb els valors d'ERC. Sóc una persona socialment activa i compromesa i, per això, vaig decidir ser militant d'un partit que promou els valor republicans en la societat, centrats en els aspectes cívics i democràtics i desenvolupats en la quotidianitat, fent participar la ciutadania en l’assumpció d’aquests valors. Per aquest motiu, vaig acceptar la gestió la Secretaria d'Imatge i Comunicació del Casal Josep Sunyol, aportant tot el meu coneixement professional.\nLa meva tasca a la Secretaria d'Imatge i Comunicació és ser l'altaveu pels veïns i veïnes de Les Corts de totes les propostes que treballen les conselleries i secretaries d'ERC Les Corts per millorar el nostre districte i la vida de les persones que vivim en ell.\nLa meva trajectòria professional va començar treballant en entitats del sector privat i, des de fa més de 30 anys, he treballat en projectes que tenen impacte social en el sistema universitari.\nDesprés de treballar en diferents departaments i facultats, al començament dels anys 90, vaig participar en diferents projectes de la Universitat de Barcelona com l'adequació i transformació del Campus Universitari Mundet i la creació del primer Parc Científic de l'estat espanyol.\nDe l'any 2005 al 2008 vaig conèixer en profunditat la gestió universitària i el sistema universitari català, exercint les funcions de Cap de Gabinet del Rector de la Universitat de Barcelona.\nEn l'actualitat, porto la gestió de difusió de la ciència i foment de vocacions científiques i tecnològiques entre el jovent.\nTambé em preocupa el benestar animal i, per això, sóc fundadora i secretària de l'Associació 4 potes Les Corts. Treballem per a la millora dels espais públics i d'esbarjo de gossos, ajudem a persones amb pocs recursos que tenen un animal a càrrec i col·laborem amb protectores.\nSóc sòcia d'entitats que promouen la cultura i la llengua catalana com Òmnium i l'ANC.\nM'agrada col·leccionar miniatures de qualsevol cosa i llapis de tots els racons del món.\nLa meva passió... la meva filla i els meus gossos.


La cuina violeta: Un dia entre amics a l'Alt Camp\nHi ha llocs encisadors que per més els hagis visitat tot sovint sempre acabes descobrint algun detall nou que havia passat per alt. Paratges que t'emocionen, indrets que et fan bategar el cor i que voldries posar una banda sonora que t'acompanyés mentre hi ets. I tot això em passa quan soc a Casafort.\nÉs com ser a la Toscana italiana. De vegades hi vaig caminant, d'altres en cotxe. Visc molt a prop. I no em canso de parlar-ne: haureu vist que surt moltes vegades al blog perquè m'agrada compartir el nostre entorn, el nostre territori.\nResulta que ens havíem de trobar un grup d'amics que feia temps que nos ens veiem i d'ençà que vaig posar el post de 'Fem un vermut, anem a Bràfim' insistien que els acompanyés a fer una visita a Vermouth Padró. Cap problema. Però havíem de pensar en un lloc per anar a dinar. Amb una temperatura més normal ho hauria fet a casa, però he de dir que de ganes de cuinar ara mateix no en tinc. Així que vaig recordar que en Xavi Fabra del restaurant Quintaforca de Casafort, em va comentar que entre setmana, que és quan el té tancat, acostuma a cuinar per a empreses i grups de particulars que li demanen obrir només per a ells. Em va semblar fantàstic tenir tot un restaurant per a nosaltres i a més, discret. Té sales amb reservat per a passar desapercebuts. A part d'això, anar-hi és com ser a casa. Un lloc acollidor molt ben decorat. A l'hora de triar el menú ens va dir que prepararia un arròs (que va resultar fantàstic), un all cremat de llamàntol (de luxe), una amanida de tomàquets del temps amb xufles (impressionant) i formatges del Mas d'Eroles d'Adrall, a l'Alt Urgell. I tot maridat amb vins de Bernaví de la DO.Terra Alta i del Mas de la Caçadora d'Els Guiamets, al Priorat. Tota una mostra del territori a taula.\nI va ser en Xavi qui es va preocupar de concertar la visita a Vermouth Padró i fins i tot es va afegir al grup. Jo ja ho havia visitat l'any passat quan vaig fer el post (per cert us el recomano per les opinions dels entesos en vermut que van participar), però vaig aprendre coses noves. Entre elles d'on prové la paraula vermut. D'una de les principals herbes que entren en la seva fórmula: el donzell (Artemisia absinthium) o absenta i que en alemany es coneix com a 'wermut'. I curiós és saber també què significa el Tarragona Clásico, però ho deixo perquè us ho expliqui la Marta, la guia que ho fa molt i molt bé. No cal que us digui que resulta molt interessant la visita.\nVa ser un dia fantàstic. Ens vàrem acomiadar a l'hora que també ho va fer el sol rere les muntanyes per a tornar l'endemà i nosaltres pensant que valdrà la pena repetir-ho l'any vinent allà on sigui. Tot creient que no coneixem prou bé l'Alt Camp...\nDe tornada a casa portava Barry White al cotxe. M'agrada. El cor em bategava al ritme de la música. I aquesta versió alternativa que vaig trobar fa uns dies a Spotify. Notareu un canvi en el tercer o quart compàs. Ballem?\nYou're the first, the last, my everything (Alternate version), Barry White\n...My first, the last, my everything\nyou're the first, you're the last, my everything...\nEtiquetas: Alt Camp, arquitectura, colors, cuina catalana, cuiners i cuineres, enoturisme, km0, llocs amb encant, restaurants, slowfood, vins recomanats\nRuth Troyano Puig 24 de juliol de 2019, a les 9:59\noh, m'agrada molt ! ho vau passar bé, eh? i el vi desobedient què tal, l'etiqueta és xulíssima\nLa Cuina Violeta 24 de juliol de 2019, a les 10:05\nMolt bé!!! El desobedient també. No debo asomarme al balcón, no debo asomarme al balcón, no debo asomarme al balcón...


Escrit per Redacció el 18 setembre 2020\nPrimers grups aïllats per coronavirus a Sabadell des de l’inici de curs. De moment n’hi ha quatre: un a l’escola bressol Calvet d’Estrella, a Ca n’Oriac, un a l’escola Nostra Llar, al Centre, un tercer a l’institut Escola Industrial, al Centre, i un quart a l’institut Arraona, a Can Llong. Sabadell tanca així la primera setmana del curs escolar 2020-2021. Un centenar de grups estan confinants a Catalunya. El 97 dels centres i el 99 per cent de l’alumnat segueix amb normalitat.\nLa monitora de l’escola Nostra Llar, al Centre, va treballar dilluns i dimarts però dimecres tenia símptomes i ja no va anar a l’escola. Es va fer la prova, que ha donat positiu aquest dijous. Seguint els protocols, 26 alumnes de quart de primària que van estar en contacte amb la monitora s’hauran ara de fer proves PCR. Es tracta del primer grup aillat per un cas positiu en coronavirus des de l’inici del curs escolar, el passat dilluns.\nD’altra banda, Ràdio Sabadell ha avançat dijous que hi ha almenys dos grups més en una situació similar: un cicle formatiu a l’Institut Escola Industrial i un grup a l’escola bressol municipal Calvet d’Estrella, a Ca n’Oriac.\nTambé a l’institut Arraona, a Can Llong\nAquest divendres, segons Diari de Sabadell, s’han confinat també una vintena d’alumnes d’una classe de tercer de secundària a l’institut Arraona, a Can Llong, després del positiu confirmat d’una alumna.\nEn aquest cas, la Generalitat, que fa públic cada migdia els grups confinats, no ha oficialitzat la situació ja que segons la informació del govern català a les 12 del migdia, només hi ha dos grups en quarantena a Sabadell, el de l’escola Nostra Llar i el de l’Escola Industrial. Però el centre de Can Llong (en mòduls i amb fins a sis línies en alguns cursos) ha confirmat el cas positiu a diversos mitjans.\n87 centres amb algun grup confinat\nSegons Educació, el 98 per cent de grups segueixen amb normalitat. Amb dades del migdia d’aquest divendres, hi ha 111 grups de 87 centres catalans fent quarantena. Al Vallès Occidental, hi ha grups fent quarantena a Rubí, Sant Cugat, Terrassa i Sabadell.\nFoto portada: mòduls de l’institut Arraona, a Can Llong. Autor: J.d.A.


ctg: Orígens del CTG\nEls inicis de la història del Club Triatló Granollers es remunten a l’any 2.001. Aquest any, amb motiu del 10è aniversari de la colla castellera de la nostra ciutat, els Xics de Granollers, una desena d’amics castellers es van proposar realitzar una activitat esportiva que reflectís, en certa manera, la duresa del món casteller. No van trobar res millor que un triatló: esforç, resistencia, duresa, adrenalina, ...i per començar, una ciutat propera: Mataró.\nEl 27 de juliol del 2.001 participen en el 1r Triatló Sprint de Mataró. El resultat: van quedar enganxats!!! Sense tenir en compte els resultats, molt discrets si es que s’han de qualificar d’alguna manera, havien disfrutat com camells entrenant i competint. A partir d’aquí van anar participant en els triatlons de Vilanova i la Geltrú, Badalona, Empuriabrava, Sant Feliu de Guíxols, etc.... Tot plegat va ser tant motivant que al final de la temporada ja ens plantejavem crear un club a la nostra ciutat. Es van iniciar els tràmits per crea-lo conjuntament amb alguna de les entitats esportives ja existents a la nostra ciutat però davant la impossibilitat de dur-ho a terme es van plantejar crear-lo ells mateixos.\nActualment integren l'entitat una vuitantena de membres de totes les edats i condicions: des de joves de 14 anys fins a veterans de més de 50 i des de novells en triatló i/o duatló a triatletes que han finalitzat diversos Ironmans o fins i tot triatletes de ultradistancia (doble, triple, deca i doble deca IRONMAN.\nSi vols contactar amb nosaltres ho pots fer enviant un mail a: clubtriatlogranollers@gmail.com\nAquest blog està Tancat, anar a la web: http://w...


59 Segons - La dació com a pagament de les hipoteques - RTVE.es\n59 Segons - La dació com a pagament de les hipoteques\nA la segona part, el programa aborda la polèmica sobre la dació com a pagament de les hipoteques, una figura fins ara no acceptada per la llei i que un parell de sentències favorables als ciutadans han tornat a posar damunt la taula. N'hi hauria d'haver prou amb tornar el pis per liquidar el préstec? Perdrien diners els bancs amb aquesta fórmula? S'ha d'acabar amb les taxacions inflades? En parlarem al plató de 59 Segons amb José García Montalvo, catedràtic d'Economia de la Universitat Pompeu Fabra, i amb Ada Colau, advocada de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca.\nveure més sobre "59 Segons - La dació com a pagament de les hipoteques" veure menys sobre "59 Segons - La dació com a pagament de les hipoteques"\n44:02 - 15 sep 2011\n59 Segons - Fem massa vacances?\n38:35 - 28 jun 2011\n59 Segons - El futur de les universitats catalanes\n47:04 - 28 jun 2011\n59 Segons - Debat cotxe elèctric\n46:44 - 7 jun 2011\n59 Segons - Pactes municipals: encara per decidir\n41:07 - 31 may 2011\n59 Segons - Debat d'actualitat\n41:16 - 24 may 2011\n59 Segons - Debat\n14:09 - 26 abr 2011\n59 Segons - Protestes contra les retallades\n42:46 - 19 abr 2011\n59 Segons - Consultes sobiranistes\n34:42 - 12 abr 2011\n59 Segons - La retallada a sanitat esptanta usuaris i treballadors\n30:39 - 5 abr 2011\n59 Segons - La cimera anticrisi i la situació a Líbia\n34:16 - 29 mar 2011\n59 Segons - La intervenció militar aliada a Líbia\n32:09 - 22 mar 2011\n29:23 - 15 mar 2011\n59 segons - Analitzem l'anunci de treva d'ETA i les reaccions que ha generat\n22:30 - 11 mar 2011\nDebate de investidura de Pedro Sánchez - 01/03/16 Per a descarregar: Botó dret i seleccionar l'opció "Guardar enllaç com..." o "Guardar destí com..." Completo 3:54:56 14% 01 mar 2016\nVeure Inglés online TVE - Programa 95\nVeure Telediario - 8 horas - 22/02/19\nVeure Telediario - 21 horas - 21/02/19\nVeure Telediario - 15 horas - 22/02/19\nVeure Dos conciertos enfrentan a Guaidó y Maduro por ...\n> 59 Segons - La dació com a pagament de les hipoteques


Juanjo Fernández Sola: “Menjar en família, espai màgic!” | Campos Estela\nEn aquesta ocasió, ens apunta algunes recomanacions, en un to divertit i desenfadat, sobre com el moment de seure tots a taula pot convertir-se en un espai màgic. Un instant tan màgic com el que viuen els equips dels bons restaurants quan dinen plegats abans d’un servei. No us perdeu el final 😉\nA veure, menjar en família és un espai màgic… però cal treballar-s’ho! Abans, durant i després.\nPer començar, suposant que els fills no hagin intervingut en la preparació de l’àpat (seria molt recomanable que ho fessin, però d’això, si de cas, ja en parlarem un altre dia), cal avisar-los amb temps -i personalment- que caldrà parar taula. Sí, amb temps i personalment, que vol dir anar un a un, i dir: “En 10 minuts, a parar taula”. L’alternativa, anar un per un a etzibar: “Va, vinga, a parar taula, ja!” només generarà males cares (i més que males cares), i a l’hora de la veritat, poca taula parada. En la mateixa línia, posar-se a cridar des de la porta de la cuina: “A parar taulaaaaa..!” genera tensió, irritació… i només té sentit si viviu en un ranxo i teniu la família escampada llaçant vedells (i no crec que sigui el cas).\nPassats els 10 minuts, si tot va bé, aniran venint. Si no, s’admet un recordatori amb uns quants decibels, però sense atabalar-se. Això sí, tothom ha de tenir clar quines són les conseqüències de no haver col.laborat a parar taula: han de ser conseqüències proporcionades, però hi han de ser. Nota: si el primer/a que ha vingut a parar taula va rondinant mentres obre el calaix dels coberts, no li aneu darrera en plan inquisidor recriminant-li “Què has dit, eh? Què has dit? Vinga, que ho senti jo!” perquè -no ho oblideu- està parant taula. En canvi, el barrut que segueix a la seva habitació potser us ha dit somrient: “Sí, sí, ara mateix vinc!” i és molt carinyós… però NO està parant taula, i segurament acabarà dinant tan panxo sense cap conseqüència, perquè és un crack!\nPer cert, pel que fa a parar taula, recomano vivament que hi participi tothom (amb excepció de qui hagi estat preparant el dinar), cadascú fent alguna tasca: les estovalles, els tovallons, els coberts, els gots, la gerra d’aigua… Sé que sovint l’organització és una altra: a un li toca parar taula, a un altre desparar… o bé a un li toca parar taula tot un dia, a un altre un altre dia… Sembla un bon sistema, però si, pel que sigui (excursió, malaltia, dinar fora) a qui li toca no ho pot fer el seu dia, es genera una casuistica difícilment gestionable: “Com tu no ho vas fer ahir, et toca dos dies seguits, i llavors jo ja faré el cap de setmana…”. Si cadascú té una petita tasca, quan falla algú, no és tan “pesat” substituir-lo i, a més, estarem començant a generar consciència que aquell àpat és “cosa de tots”.\nSi sou creients, us recomano que beneïu la taula. Bé, i si no ho sou, també: doneu gràcies pel que teniu i podeu compartir. Si hi ha convidats, encara més. Penseu que, al cap i a la fi, “beneir” és “dir bé”, de les coses i de les persones. I dir bé del menjar farà que us senti millor. I és força més educat que cridar “A l’atac!” o “Tonto l’últim!” i abraonar-se sobre el menjar, oi?\nUn apunt sobre els gustos: personalment (i jo no era gens bon menjador, que us ho digui ma mare) crec que tothom ha de menjar una mica de tot, i que tot el que es posa a taula és bo… però això no vol dir que els hagi d’agradar per força! Ho dic perquè si volem infants assertius, hem de deixar que puguin dir -amb respecte- que aquelles bledes, o aquell peix, o aquell el-que-sigui no els agrada. Que s’ho menjaran, però que no els agrada. I les nostres afirmacions sobre les bondats nutricionals i organolèptiques d’aquell menjar poden ser molt certes… però no hem de pretendre que diguin “Mmmm, tens raó… Ara sí que ho trobo bo de debò!”.\nI ara, la Regla d’Or de l’Espai Màgic: Tothom Ha De Poder Explicar Una Cosa. El petit ha de poder explicar que un ganàpies li ha destrossat el “bollito” de sorra que estava fent al pati, la mitjana ha de poder explicar que ha contestat molt bé una pregunta que li han fet a classe, el gran ha de poder explicar que aquella professora li té mania, els pares han de poder explicar una cosa que els ha passat a la feina, o com els ha agradat aquell llibre… Si sorgeixen preguntes, diàleg, conversa… endavant. Però que es compleixi la Regla d’Or: Tothom Ha De Poder Explicar Una Cosa. Aquí els adults heu de ser bons moderadors, de manera que quan, pel que sigui, un relat ha estat interromput, un cop acabada la interrupció, us toca a vosaltres reprendre el relat, adreçant-vos a qui estava parlant: “Així, el “bollito” era molt xulo?” “Quins nervis quan et pregunten a classe, no?” “Aquesta professora no és la que tenies l’any passat, oi?”. D’aquesta manera desactivareu els possibles intents de “boicot” d’algun comensal que vol que l’altre acabi ràpid perquè a ell li arribi el torn més aviat, i estareu posant els fonaments de l’Espai Màgic: “aquí tots podem parlar i tots som escoltats”. És evident que, per facilitar-ho, no hi hauria d’haver distraccions en forma de pantalles, ni individuals ni grupals. Ara bé, excepcionalment, pot ser fins i tot interessant que engeguem la tele, si es tracta de comentar aquell fet que sortirà a les notícies, per exemple, i sobre el qual volem conversar: és molt important que els fills sentin les opinions dels pares -sobretot si són raonades i respectuoses- i que puguin expressar les seves. Si vosaltres no doneu la vostra opinió, esteu deixant que s’imposi el relat… de qualsevol altre. Però això hauria de ser excepcional. En general, el botó on/off, millor en mode off.\nEm van explicar que en els bons restaurants (no els de “Pesadilla en la cocina”), abans del servei, el personal dina, tots junts, i tota aquella gent que a la cuina treballa seguint una jerarquia molt estricta, a taula són tots iguals, mengen, conversen, aprenen uns dels altres i s’ho passen bé. I sabeu com en diuen, d’aquest moment? “Menjar de família”. Ho veieu, com és un espai màgic?


símptomes del copd - Afeccions Respiratòries, Juliol 2021\n7 signes silenciosos que podríeu tenir una MPOC i que no ho sabeu\nTos, respiració, sibilança i altres símptomes poden semblar un refredat o al·lèrgies. Aquí tens com saber si es tracta de la EPOC.\nQuè és la MPOC?\nSegons els centres de control i prevenció de malalties, més d’11 milions d’adults nord-americans han estat diagnosticats de bronquitis crònica (8,7 milions) o enfisema (3,4 milions), tots dos dins de la categoria de malaltia pulmonar obstructiva crònica o MPOC. La fundació MPOC ha informat que la malaltia afecta fins a 24 milions de nord-americans. El tabaquisme és la causa més comuna de MPOC als Estats Units, seguida de l’exposició a toxines professionals, i un percentatge molt reduït de persones té una predisposició genètica a la malaltia. Què és la MPOC? Es tracta d’una condició inflamatòria de les vies respiratòries que produeix obstrucció del flux d’aire, afirma Umur Hatipoglu, MD i director mèdic del Centre d’Atenció Integral per a la MPOC a l’Institut Respiratori de la Clínica Cleveland a Ohio. No us perdeu aquests signes silenciosos de malaltia pulmonar.\nSímptoma de MPOC: tos crònica\ncom perdre 15 lliures en 6 setmanes\nLa tos crònica és un dels signes més comuns de MPOC. Bhaven Shah, MD, especialista en cures crítiques pulmonars de l’Advocate General Lutheran Hospital de Park Ridge, Illinois, diu que els metges defineixen la bronquitis crònica com una tos persistent que dura tres mesos per any durant almenys dos anys. La tos resulta d’inflor i inflamació a les vies respiratòries. La tos continua lentament i pot ser una tos productiva, diu Brian Stein, MD, professor adjunt de medicina del Rush University Medical Center de Chicago. L’esput, que és una barreja de saliva i moc, s’associa a una tos productiva que pot ser habitual en pacients amb MPOC. Sovint la tos persistent és pitjor al matí, però pot empitjorar durant tot el dia, afirma. Assegureu-vos de saber quins 9 articles ordinaris de la vostra llar poden danyar els pulmons.\nSímptoma de MPOC: Breu respiració\nPot ser que no es noti aquest símptoma de seguida, ja que molts primers experimenten escassetat d’alè després de l’esforç. A mesura que la malaltia avança, es pot descarregar la respiració fins i tot d'una petita activitat com caminar al bany o pujar per les escales o anar a casa, afirma el doctor Shah. Però, a mesura que els símptomes avancen, les persones poden incloure respiració mentre descansen. El doctor Stein diu que algunes persones ajusten o redueixen la seva activitat com a resposta a això, sense adonar-se que la raó per alterar la seva rutina és la falta d'ànima. . Comença a menjar aquests aliments que et poden ajudar a respirar millor.\nSímptoma de MPOC: sibilança\nLa sibilança és un altre símptoma comú de la MPOC. A mesura que les vies respiratòries es tornen estretes, es pot sentir un so de xiulet quan la gent respira, més habitualment a l’exhalació. El so que xiula audible produït quan les vies respiratòries s’estrenyen és conegut com sibilança. Si sentiu un so de xiulet quan exhala, pot ser un senyal que heu de veure a un metge per determinar la causa. Consulteu aquestes 11 coses sobre els metges de càncer de pulmó que voleu saber.\nSímptoma de MPOC: Espessor al pit\nLa tensió al pit sovint es descriu com una sensació d’estrenyiment per sobre del centre del pit. No és específic de la malaltia, però pot ser un dels símptomes de la MPOC. El mal de pit pot combinar-se amb respiració o pot tenir un símptoma per si mateix. Quan la gent descriu la tensió al pit, podria sentir que no pot respirar, diu el doctor Stein.\nmenjar un gran esmorzar per perdre pes\nSímptoma de MPOC: problemes per dormir\nLes vies respiratòries s’amplien i es contrauen seguint els ritmes circadians naturals, diu el doctor Hatipoglu. Això ocorre en tothom, però quan les vies respiratòries s’estrenyen juntament amb els ritmes circadians, pot provocar símptomes de MPOC. Hatipoglu diu que les vies respiratòries tenen un diàmetre més petit a primeres hores del matí. Quan tingueu MPOC, no teniu moltes reserves; així que al matí, a mesura que les vies respiratòries es tornen més o més petites, potser podreu tornar simptomàtics i això us despertarà , afirma el doctor Hatipoglu. Els nivells més baixos d’oxigen durant la nit també poden causar problemes de son. Si us heu despertat amb símptomes similars als de la MPOC, és possible que arribeu el moment de contactar amb un metge. A continuació es presenten els símptomes del càncer de pulmó que mai no s'ha d'ignorar.\nSímptoma MPOC: Pèrdua de pes\nAixò es produeix normalment en pacients amb enfisema i és a causa de l’augment del treball de respiració, afirma el doctor Hatipoglu. Com que els que tenen MPOC no poden bufar tot l’aire quan exhalen, atrapen l’aire als pulmons. Quan atraves l'aire, és com si estiguessis respirant a sobre d'un pulmó ple. L’expansió del pit i tornar a la línia base, l’estat de repòs, es fa molt difícil. Aquest augment de la respiració pot conduir a la pèrdua de pes , afirma el doctor Hatipoglu.\nSímptoma de MPOC: Cansament\nSi bé la fatiga està associada a moltes condicions, també és un dels molts símptomes de MPOC. El doctor Stein diu que els que realment experimenten escassetat d’alè després de l’esforç podrien queixar-se de fatiga, a causa de l’augment del treball que es necessita per respirar per a les persones amb MPOC. Si us sentiu més cansats del normal i teniu altres símptomes, la fatiga podria estar associada a la MPOC. Proveu un d’aquests 11 exercicis per ajudar a construir millors pulmons.\ncom perdre 100 lliures en 3 mesos Chris Powell\nCom està desagnositzada la MPOC?\nLa MPOC es diagnostica mitjançant un test de funció pulmonar. També conegut com a prova d’espirometria, mostra si hi ha una obstrucció. Les proves de funció pulmonar mesuren la quantitat d’aire que es pot inspirar i exhalar i la rapidesa amb què es pot exhalar aire. Si se li diagnostica MPOC i encara es fuma, els metges diuen que deixar de fumar és una de les millors coses que poden fer els pacients. A mesura que envellim, la nostra funció pulmonar disminueix gradualment. Si algú fuma, la funció pulmonar disminueix molt més ràpidament. Si algú està en declivi, però deixa de fumar, frena la progressió de la malaltia , afirma el doctor Shah. Aquest és el tractament més important per a la MPOC. Si voleu fer tot el vostre poder per prevenir la MPOC o el càncer de pulmó, inicieu un d'aquests 6 hàbits intel·ligents per prevenir el càncer de pulmó.\nel total de 10 pèrdues ràpides de pes\non comprar càpsules d’oli de càrtam\nles injeccions d’esteroides epidurals augmenten els efectes secundaris


Les ventes de muscat baixen cada any un 5% - VilaWeb\nLes ventes de muscat baixen cada any un 5%\nSegons la Chambre d'agriculture des Pyrénées-Orientales, des de l'any 2012, es produeix aquesta baixada.\nEl muscat de Ribesaltes, representa un 80% de la producció de vi dolç natural a l’estat francès. Ara la Chambre d’agriculture des Pyrénées-Orientales, ha llançat un avís, remarcant que, des de l’any 2012, la venta del muscat baixa cada any un 5%. la causa , segons la cambra d’agricultura, es deguda a que els consumidors prefereixen al muscat que consideren massa dolç, còctels o vins més afruitats. Cal recordar que, en quant al muscat, les especificacions són clares: 110 grams de sucre per litre i 15,5 graus d’alcohol.\nPerò Roger Torreilles , president de l’organisme de gestió del muscat (organisme de gestion (ODG) du Muscat) assegura que la crisi no es tan greu. Així en declaracions al diari l’indépendant, assegura que: ‘s’ha de parar de dir que els vins dolços naturals estan en crisis. Estem en un període de turbulència, com tots els aliments, la llet, la carn, etc. Els vins secs, per descomptat, els vins dolços no són immunes a la regla. No podem dir que els muscats siguin el futur de la professió, sinó que són l’ADN de la viticultura del Rosselló. Sense VDNs no tindríem una identitat pròpia. No els hem d’abandonar‘.\nCal recordar que l’especificitat de VDN, a més de la seua qualitat gustativa, és que es venut en un 80% per la gran distribució i sobretot amb marca dels distribuïdors.\nA poques setmanes de la verema, els productors de muscat han decidit limitar la quantitat d’aquest vi dolç a més d’incrementar la publicitat com, per exemple, es mostra en el vídeo que acompanya aquesta notícia on es promociona el muscat d’estiu.\nmuscat de Ribesaltes\norganisme de gestion (ODG) du Muscat\nviticulteurs du Roussillon.


La figura del toro de pedra de Palamós | Home Fosca\nLa figura del toro de pedra de Palamós\nHi ha diverses figures naturals a Palamós, segons ha comptat Emili Jolis quan ha compartit la foto de la figura d’un toro de pedra a Palamós, població empordanesa.\nEl paisatge i la naturalesa que trobem en la Costa Brava i més concretament a Palamós, com la Platja de la Fosca, no deixa a ningú indiferent i, amb el pas del temps i els efectes de la naturalesa, sorgeixen escultures tan espectaculars com la figura del toro que sembla que està mirant cap a la mar.\nAquesta fotografia es va realitzar a Palamós entre la Platja de la Fosca i la Cala de S’Alguer, just on el Castell de Sant Esteve fa ombra, a la Punta de Sant Esteve.\nCom segurament ja sabreu, Palamós és un dels municipis més populars del Baix Empordà pels seus paisatges marítims, camins de ronda, platges, gastronomia com la gamba de Palamós i pel seu port comercial, dels més grans de la zona.\nEl vaixell enfonsat: Boreas\nMolta gent també s’acosta al municipi costaner per a practicar submarinisme i poder visitar una altra de les atraccions estrella, el Boreas, un vaixell enfonsat que va ser en el seu moment remolcador i trencaglaç en la Segona Guerra Mundial.\nEl patrimoni i cultura de Palamós\nPart del turisme que podem realitzar a Palamós l’integren la visita a la Casa Vilahur, Parròquia de Santa María de la Mar, el Museu de la Pesca, el claustre romànic del Mas del Vent o el pont de Ferro conegut com a Pont d’Eiffel que creua la Riera de Aubi.\nA més, es pot gaudir de totes i cadascuna de les seves platges i cales amb gran encant, molt conegudes i visitades per tots els turistes que desembarquen en el port de Palamós amb els seus creuers.\nFoto principal d’Emili Jolis / EX\nLa figura de l’arpa natural de Palamós\nCom Palamós, no hi ha dos!


El Club Ciclista Lloret de Vistalegre és una de les agrupacions ciclistes amb més història de Mallorca. Tot i la seva vessant cicloturista, el club ha participat en infinitat de curses ciclistes des de la seva fundació al 1989. Sempre impulsant valors universals de l’esport com el l’esforç, el sacrifici i el treball com a eines per aconseguir la desitjada recompensa en forma d’èxits i recolzant especialment als corredors nascuts o residents a Lloret de Vistalegre. En aquest sentit, cal recordar que l’entitat està adherida a l’ONG Bike-Pure.\nEntre els seus triomfs a nivell autonòmic destaquen per damunt de qualsevol altre els dos Pla de Mallorca de Montserrat Mateu (2006) i Jaume Martorell (2011). Finalment, també cal tenir en compte altres victòries importants com el Trofeu Vila de Sineu de pista d’Amador Bauçà (2007) i Toni Vallcaneras (2010) i victòries a curses d’un dia. A l’actualitat el Club Ciclista Lloret de Vistalegre també té una secció duatló, triatló, atletisme de mitja distància i muntanya de caire més popular. Aquesta secció del club és especialment activa durant els mesos d’estiu.\nA la fotografia, Montserrat Mateu vestit amb el maillot groc de líder del XXII Trofeu Pla de Mallorca a l’entrada triomfal a Sineu com a vencèdor absolut de la general a la categoria del Pla Petit.


Xavi Agustí: «Bounou hauria d'haver fet falta, l'haurien expulsat però el Girona no hauria perdut» - Diari de Girona\nXavi Agustí: «Bounou hauria d'haver fet falta, l'haurien expulsat però el Girona no hauria perdut»\nEl veterà exentrenador no entén què va fer el porter en la jugada del tercer gol del València\nXavi Agustí, en un acte recent amb les penyes del Girona. aniol resclosa\nXavi Agustí, en un acte recent amb les penyes del Girona.\nXavi Agustí no es deixa veure gaire sovint per l'estadi de Montilivi i trigarà a tornar-hi després de marxar-ne diumenge amb la mateixa emprenyada que la resta d'aficionats del Girona en veure com Ferran Torres marcava el 2-3 pel València en el minut 90. «No hi tornaré a anar fins que l'equip ja estigui salvat, que segur que se salvarà, perquè no vull patir tant», explicava ahir el veterà exentrenador banyolí que des de l'ascens dels gironins a Primera Divisió havia «vist dos o tres partits aquí a Montilivi i sempre havíem empatat, pensava que aquest cop els veuria guanyar però entre el porter i l'entrenador van acabar perdent un partit que no pots perdre mai jugant amb un de mes».\nXavi Agustí no va veure jugar gens malament el Girona, «van fer un bon partit», però encara ahir continuava gairebé sense entendre què havia fet Bounou en la jugada del 2-3 de Ferran Torres. «Hauria d'haver fet falta al jugador del València, a ell l'haurien expulsat però el Girona no hauria pas perdut el partit perquè de faltes des de fora de l'àrea en fan una de cada trenta; però en canvi es va deixar driblar i després a porta buida el davanter marca segur», apuntava ahir un Agustí que també era de l'opinió que el porter marroquí del Girona podria haver fet alguna cosa més l'1-2 marcat per Dani Parejo en un xut des de fora l'àrea.\nEn qualsevol cas, Xavi Agustí no té dubtes que el Girona aconseguirà la permanència i el curs vinent encetarà la seva tercera temporada a Primera Divisió. «Després de la victòria a Vallecas ho tenen bé, veig equips en pitjor situació i no crec que tinguin gaires problemes per salvar-se; en Geli és una persona que ha tingut sort en el món del futbol i aquest cop això també li sortirà bé».


Atemptats de París: contra les seves guerres, les nostres solidaritats. Comunicat d'Alternative Libertaire - CGTCatalunya.cat\ndilluns 16 de novembre de 2015 / Comunicats / Visites: 496\nUna onada d’atemptats homicides s’ha desenvolupt la nit del divendres 13 de novembre a París i a Sant-Denis.\nL’Estat francès porta guerres a diversos països (Iraq, Libia, Mali, Síria…) des de fa anys. Aquestes guerres han tingut avui repercussions sobre el territori francès.\nEns enfrontem a atacs l’objectiu dels quals és de sembrar el terror i d’atiar els conflictes al si de la població. Alternative Libertaire condemna aquests atemptats: matar gent a l’atzar en el carrer i colpejar amb el sol objectiu de fer por és digne del més gran menyspreu.\nAquests atacs són obra d’un corrent polític — el gihadisme salafista — del qual les primeres víctimes són les poblacions civils de l’Orient Mitjà que, tal es va veure fa uns dies en un atemptat a Beirut. És aquest mateix corrent polític que porta a terme una guerra contra les forces progressistes kurdes a Síria.\nA continuació d’aquests atemptats, estem presenciant un desplegament seguritari policial i militar mantingut per forces polítiques que utilitzen les pors de la població per enfrontar-nos els uns contra els altres.\nLes poblacions sortides de la immigració i la minoria musulmana d’aquest país comencen a ser assenyalades i apuntades de nou per declaracions polítiques i s’exposen a repressàlies irreflexives i incontrolades\nNo serà amb un reforçament dels dispositius restrictius dels drets i les llibertats que s’impedirà la realització de nous atemptats. L’estat d’urgència és la suspensió de nombrosos drets democràtics, la legalització de mesures repressives de gran amplitud, amb la vista posada en diferents sectors de la població que no han tingut res a veure amb aquests atemptats.\nNosaltres rebutgem que el govern s’aprofiti de l’ocasió per prohibir les mobilitzacions sindicals i ecologistes a convocar en els propers dies\nTot això no portarà a res més que a dividir i a reforçar les pors i els odis. Tot això només conduirà a un encadenament entre atacs terroristes de més en més sagnants i respostes seguritàries més i més repressives. La resposta no passa ni pel replegament en un mateix ni per la militarització de la societat.\nLa solució no vindrà d’aquells que han contribuït a crear aquesta situació per les seves polítiques militaristes, imperialistes, discriminatòries, de propagació de l’odi. Utilitzen aquesta situació per imposar una societat sempre més policíaca i una unitat nacional entre explotadors i explotats que nosaltres rebutgem i denunciem.\nLa solució passa pel reforçament de les solidaritats, en els barris i en els nostres llocs de treball, i pel reagrupament de totes aquelles i tots aquells que rebutgen tots els règims de terror. No ens quedem aïllats! Reunim-nos per debatre sobre les nostres responsabilitats davant la situació, en particular en termes d’accions unitàries de totes les forces que estem per la transformació social.\nAlternativa Libertaire, el 14 de novembre de 2015 a París.\n* Comunicat de l’organització francesa Alternative Libertaire davant els atemptats d’activistes d’Estat Islàmic a París.


15 dies sense COVID a l'UCI de l'Hospital Sant Joan de Reus | Canal Reus TV\n13:00 - 26 juny 2020\nSegons Òscar Subirats, regidor de Salut de l'Ajuntament de Reus, hi ha gent que continua en convalescència després d'haver passat desenes de dies a la unitat de cures intensives. Però fa 15 dies que no hi ha ningú ingressat a l'UCI.\nReus continua amb una afectació baixa del coronavirus però això no vol dir que s'hagi d'abaixar la guàrdia. Després d'haver tingut pics d'activitat a l'UCI de fins a una trentena de pacients amb coronavirus, actualment fa 15 dies que no hi ingressa ningú.\nAixò és el que ha dit Òscar Subirats, regidor de Salut de l'Ajuntament de Reus, en una entrevista aquest dijous a Canal Reus.\nSubirats assegura que l'Hospital Sant Joan està en estat d'alerta per si es genera un brot o un escenari de complicació, però que la situació s'ha tranquil·litzat en les darreres setmanes.\nTambé insisteix que s'ha de ser prudent a l'hora de desescalar els espais municipals i que s'ha prioritzat obrir espais a l'aire lliure abans que indrets tancats. Amb tot, i sempre en consonància amb els tècnics, s'analitza cada un dels equipaments de forma individualitzada a la mesa d'emergències.\nProtocol davant un possible brot\nÒscar Subirats és el regidor encarregat de dirigir la redacció del pla de prevenció davant un possible rebrot a la tardor. L'alcalde va assegurar al Qüestió de Fons de Canal Reus que es vol controlar la situació sanitàriament i social en cas que el virus torni a escampar-se alarmantment.


Els centres de la Universitat Ramon Llull incrementen l'oferta de beques de grau - Blog d'UNportal\nEls centres de la Universitat Ramon Llull incrementen l’oferta de beques de grau\nPublicat el 07-08-2020 06-08-2020 per Unportal\nEls centres que formen part de la Universitat Ramon Llull (URL) han decidit augmentar l’oferta de beques i ajuts per pal·liar les conseqüències econòmiques derivades de la Covid-19.\nBlanquerna destinarà un fons addicional de 200.000 e. a estudiants de grau, de manera que la dotació total que el centre dedicarà aquest curs a beques arribarà als dos milions d’euros.\nEsade també invertirà més recursos en ajuts a estudiants amb bons resultats acadèmics que en tinguin necessitat. Aquestes beques cobreixen entre el 25% i el 100% del preu del grau i es poden renovar en anys successius si es manté un bon rendiment i persisteixen les dificultats econòmiques.\nLa Facultat d’Educació Social i Treball Social Pere Tarrés ha doblat l’oferta d’ajuts per a estudiants de grau, i les beques de la Facultat de Turisme i Direcció Hotelera Sant Ignasi permeten obtenir un descompte del 90% del preu del grau de Gestió Turística i Hotelera.


Dimecres s'inaugura l'exposició 'Alexandre de Cabanyes, fotògraf. La mirada d'un artista'\nEl pintor Alexandre de Cabanyes, en la seva faceta de fotògraf\nReconeixement a la trajectòria artística i personal d'Alexandre de Cabanyes amb motiu del 140è aniversari del seu naixement\n"Alexandre de Cabanyes, fotògraf. La mirada d'un artista. 1877-1972" és el títol de la mostra que, del 14 de juny fins al 2 de juliol, es podrà visitar a la sala d'actes de la Confraria de Pescadors, al carrer dels Magatzems Nous, número 17, emmarcat en els actes de les Festes de Sant Pere.\nL'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú i el Consell Comarcal del Garraf estan treballant conjuntament en diverses activitats per retre homenatge i reconèixer la trajectòria artística i personal d'Alexandre de Cabanyes, coincidint aquest 2017 amb el seu 140è aniversari. Així, el passat 5 de març, coincidint amb la data exacta del seu naixement, es van iniciar els actes d'homenatge a la Masia d'en Cabanyes, i ara s'ha organitzat aquesta exposició.\nLa mostra es podrà veure posteriorment a les biblioteques i als centres cívics de la ciutat. Concretament, a partir del 10 de juliol es podrà visitar al centre cívic de Mar.\nEn l'acte d'inauguració, que es farà dimecres 14 de juny a les 19 h, es projectarà la pel·lícula de 1967 "Homenaje a Alejandro de Cabanyes", de Jordi Mas, Sebastià Serra i Josep Farré, membres de l'Agrupació de Cinema Amateur del Foment Vilanoví.\nTal i com recorda Xavier Pi de Cabanyes, el seu avi, el pintor Alexandre de Cabanyes, va ser un pioner de la fotografia. A Vilanova va ser dels primers a capturar imatges ja des d'abans de finals del segle XIX.\nAlexandre de Cabanyes se sentia atret per la fotografia del paisatge del seu entorn, amb preferència per les imatges de la mar de Vilanova i les seves barques de pesca, subjecte pictòric de molts dels seus quadres. Però també per les imatges del seu entorn familiar. Fins i tot s'havia fet algun autoretrat.\nL'exposició consta d'una selecció de prop de dues-centes fotografies llegades per la família a l'Arxiu Comarcal del Garraf, que té gran sensibilitat per la fotografia i els fotògrafs, i que conserva les fotografies i les posa a disposició de totes les persones interessades en el coneixement de la història.\nA finals del segle XIX la pràctica de la fotografia es va veure afavorida per l'aparició de càmeres més petites i lleugeres i pels avenços en els procediments fotogràfics. Una part molt important de la producció fotogràfica amateur del primer terç del segle XX va ser en format estereoscòpic, un tipus de fotografia en relleu que requeria d'un visor per a ser observades i que no estava pensada per reproduir, vendre o publicar, sinó per visionar entre particulars i familiars. Gairebé la meitat de les fotografies cedides a l'Arxiu Comarcal presenten aquest format.


'Sàpiens' treu a la llum la llista negra del franquisme\nARA BARCELONA. Actualitzada el 26/06/2012 00:00\nArtistes, empresaris, demòcrates, comunistes, sindicalistes, estudiants... Tots eren sospitosos per a la dictadura franquista, dignes de figurar a les llistes negres de la policia. Avui la revista Sàpiens treu a la llum en exclusiva la llista policial més extensa i detallada que s'ha pogut trobar mai a Catalunya, una radiografia de l'oposició al règim, gairebé un qui és qui de la militància clandestina en un dels moments més tensos de la dictadura: l'estat d'excepció del 1969.\nEn un reportatge de Sònia Casas Codinach, Sàpiens revela avui els 462 noms de les vuit llistes localitzades a l'arxiu del Govern Civil de Barcelona pel jove historiador Albert Planas, que, juntament amb Andreu Mayayo, ha assessorat Casas en l'article. Molts dels noms de les llistes són de persones que van ser jutjades pel Tribunal d'Ordre Públic, com ara José Luis López Bulla, sindicalista resident a Mataró i exdirigent de CCOO, que explica a Sàpiens que el dia que es va declarar l'estat d'excepció era a Madrid pel judici de la seva primera detenció. En total li va tocar viure fins a divuit detencions.\nMoltes de les persones que figuren a la llista no necessiten presentació: Jordi Pujol Soley, Jordi Solé Tura, Miquel Roca Junyent, Maria Aurèlia Capmany, Salvador Espriu, Pere Portabella, Manuel de Pedrolo, José Agustín Goytisolo, Antoni Tàpies, Joan Brossa, Oriol Bohigas i un llarg etcètera. N'hi ha moltes sense perfil públic i, evidentment, tots els noms estan escrits en castellà. Al costat del nom hi figura una ideologia adscrita: català-separatista, comunista, democratacristià... El terme socialista hi apareix poc, però. Una altra curiositat són les absències: no hi ha rastre de noms destacats com Heribert Barrera i Pasqual Maragall.\nSàpiens retrata el moment convuls que es vivia a Catalunya quan es va redactar la llista, i entrevista diferents personalitats que hi figuren, entre les quals hi ha el conseller d'Economia i Finances, Andreu Mas-Colell; l'empresari i promotor Josep Espar Ticó; l'excapellà i polític Frederic Prieto, i l'advocada laboralista Montserrat Avilés.


Bellathor | Oxfam Trailwalker\nInicio › Bellathor\nTRAILWALER GIRONA 2020, CAMINEM PER UN FUTUR SENSE POBRESA\n100 kms per una causa\nSom l’Arita, la Carme, la Montse i la Cristina tonenques apassionades de les caminades i lluitadores. Totes quatre juntes som Bellathor, belles guerreres que juntament amb dos galants escuders, en Xevi i en Sergi que ens donaran suport fins al final, afrontarem un gran repte solidari i esportiu, el Trailwalker Girona 2020.\nCaminarem durant 100 kms en un màxim de 32 hores per un futur sense pobresa. La manca d'accés a l'aigua potable fa que milions de persones visquin en la pobresa i que milers de dones i nenes hagin de caminar cada dia molts quilòmetres per anar a buscar aigua.\nEl nostre equip es compromet a recaptar com a mínim 1.500 euros per Oxfam Intermón. I per això necessitem persones, entitats, empreses que vulguin ajudar-nos a aconseguir aquest primer objectiu per així començar a fer camí. El compromís i la implicació de moltes persones és el que fa gran aquest desafiament esportiu amb valors per projectes solidaris. Cada granet de sorra contribueix a fer més gran aquesta gesta! Vosaltres ens empenyareu a fer cada pas endavant i ho aconseguirem!!\nLa força, la lluita, el compromís, la passió, la solidaritat i la responsabilitat social és el que mou Bellathor (nom d’origen llatí Bellator que significa guerrer/a i lluitador/a + thor, déu del tro segons la mitologia escandinava).\nAmb la col·laboració de Fotografia Pla de Tona\nTW G56 al 28018\nArita Diaz Ortega\nMontserrat Codony Ferré\nCristina Font Companyó\nSergi Agustí Casanovas\nXavier Codina Blancafort\n07.03.2020 Mecanitzats E.Pujol Mecanitzats E.Pujol 50,00€\n07.03.2020 Immaculada Mas Tura 50,00€ Perfumeria Mas de Tona\n05.03.2020 Jaume Casas Capdevila 50,00€ Jaume Casas, treballs amb fusta i alumini C/ Olesa, 19 08503 - Gurb\n05.03.2020 Montse Bermúdez Casas 50,00€ Empresa El Crossanet C/ Sagrada Família, 21 08500- Vic\n02.03.2020 Miguel HARO Franco 30,00€\n28.02.2020 Yolanda Gomez Cañizares 20,00€ Feu un bon equip a per totes noies\n20.02.2020 Vilgri SL 50,00€\n19.02.2020 INDUSTRIAL CARSAN SL 100,00€\n159079.09 / 900000.00


Garnett (Celtics) celebra els 25.000 punts amb el triomf contra els Lakers\nSense Pau Gasol, que serà baixa els propers dos mesos per lesió, els Lakers pateixen la pitjor derrota de la temporada (116-95)\nKevin Garnett (Celtics) celebra que ha arribat als 25.000 punts a la NBA / JESSICA RINALDI / REUTERS\nHoustonEl veterà ala pivot Kevin Garnett ha aconseguit una altra marca individual després d'arribar als 25.000 punts. Ho ha fet en el partit que el seu equip, els Celtics de Boston, ha guanyat per 116-95 els Lakers. Garnett, de 36 anys, ha establert la seva marca individual en el segon quart i s'ha convertit en el setzè jugador que ho aconsegueix en la història de la NBA.\nLa victòria ha estat la sisena consecutiva que han aconseguit els Celtics des que van patir la baixa del base titular Rajon Rondo, que no podrà jugar més aqeusta temporada després de trencar-se els lligaments del genoll dret.\nMalgrat la tornada del pivot Dwight Howard, que s'havia perdut els tres partits anteriors a causa de la lesió que pateix a l'espatlla dreta, els Lakers, sense el català Pau Gasol –lesionat–, han estat equip d'un sol home, Kobe Bryant, que ha aportat 27 punts i set rebots, però no ha pogut evitar la pitjor derrota de la temporada.\nHoward va confirmar que no està bé físicament ni se sent a gust fent-ho amb dolor a l'espatlla dreta, i la seva aportació de nou punts i nou rebots, en 28 minuts d'acció, ho han reflectit. A més, des de Los Ángeles els jugadors dels Lakers van rebre la pitjor notícia que volien escoltar: la confirmació que Gasol té un trencament a la fàscia plantar del peu dret i serà baixa dos mesos.\nEls Nuggets de Denver han confirmat una jornada més que no només tenen un equip competitiu sinó que poden aspirar a tot a mesura que avança la competició i davant els Bulls de Chicago han aconseguit el vuitè triomf consecutiu en imposar-se per 128-95. L'atac dels Nuggets (32-18) ha tornat a ser una màquina de fer punts amb l'escorta Wilson Chandler i l'ala-pivot Kenneth Faried fent líders: han aportat una combinació de 45 punts.\nChandler, que ja s'ha convertit en el sisè home fix dels Nuggets, ha respost a la confiança que li ha donat l'entrenador George Karl amb l'anotació de 24 punts, en només 19 minuts que ha estat al camp, i ha encapçalat la llista de sis jugadors de l'equip de Denver que han aconseguit números de dos dígits, inclosos quatre dels titulars.\nNBA Lakers celtics Kevin Garnett


L'Ajuntament aprova el primer Pla de Subvencions per al període de 2017\nL'Ajuntament de Ciutadella ha aprovat el seu primer Pla de Subvencions, amb l'objectiu de donar resposta, a través d'un suport financer, a demandes socials i econòmiques de persones i entitats públiques i privades.\nLa regidora de Projecte de Ciutat, Laura Anglada, entén que les subvencions són una manera i un procediment de col·laboració entre l'administració pública i els particulars per impulsar activitats d'interès públic. En aquest sentit, aquest pla de subvencions respon a un dels principis de la filosofia de ciutat educadora, a la qual l'Ajuntament s'hi va adherir l'any 1999 amb la signatura de la Carta de Ciutats Educadores. D'acord amb els principis números 17 i 18, la ciutat que vol ser educadora serà aquella que es compromet a fomentar la cooperació entre l'administració i la societat civil, organitzada de manera lliure i democràtica en institucions de l'anomenat tercer sector, organitzacions no governamentals i associacions anàlogues.\nD'aquesta manera, a través d'aquest suport financer a activitats d'interès públic, la ciutat estimula l'associacionisme com a forma de participació i coresponsabilitat cívica i, a la fi, el desenvolupament social, moral i cultural de les persones.\nA través d'aquest pla de subvencions també s'aconsegueix que el suport a les demanes socials i econòmiques de persones i entitats públiques i privades es faci amb el principi de transparència, que és un dels principis que alhora regeix la Llei general de subvencions, mentre que es fan públiques les subvencions que es concedeixin, els procediments i els criteris de concessió.\nPla estratègic de subvencions per al període de 2017


Una exposició s’endinsa en el Tàpies més polític | VilaWeb\nUna exposició s’endinsa en el Tàpies més polític\nL'exposició 'Antoni Tàpies. Una biografia política', a la Fundació Tàpies, mostra el compromís polític de l'artista amb les lluites antifranquistes i la militància política\nLa Fundació Tàpies acaba d’inaugurar ‘Antoni Tàpies. Una biografia política‘, una exposició que mostra la militància política de l’artista mitjançant les seves obres. Per això, fins al febrer de l’any vinent, aplega una setantena de peces fetes entre 1946 i 1977. Procedents de préstecs de tot Europa, d’institucions, de col·leccionistes privats, de la família de Tàpies i de la fundació, rere aquesta setantena d’obres sempre hi ha una intenció política., Ho explica el comissari Carles Guerra, que també puntualitza que és una militància que preserva l’autonomia de l’obra.\nUna de les obres més destacades que es poden veure és la reconstrucció parcial del tríptic que Tàpies va presentar a la Documenta de Kassel de 1964, una de les fires d’art més importants d’aquell moment. També hi ha diverses obres fetes arran de la Caputxinada, la tancada d’estudiants del 1966 en què Tàpies va participar activament. Una de les més conegudes és ‘7 de novembre’, una peça que habitualment es penja al Parlament de Catalunya i que evoca la trobada de les forces antifranquistes a l’església de Sant Agustí amb la voluntat de posar fi a la dictadura.\nA la mostra, també s’hi pot veure ‘Composició amb números’, en record a la mort de l’anarquista Oriol Solé Sugranyes en mans de la Guàrdia Civil, i ‘A la memòria de Salvador Puig Antich’, una obra feta mentre l’executaven. També hi ha ‘Homenatge a Federico García Lorca’, una obra que l’any 1952 no va poder anar als Estats Units perquè les autoritats franquistes, molestes amb el títol, la van vetar.\nEl comissari de l’exposició explica que ‘Antoni Tàpies. Una biografia política’ reconstrueix les paradoxes que va viure un artista modern sota la dictadura franquista. La ràpida internacionalització de Tàpies a partir del començament de la dècada dels cinquanta va afegir una complexitat notable al treball. Per això, segons Guerra, l’obra exposada emergeix d’una doble censura de la qual Tàpies va ser víctima aquells anys: ‘Per un costat, la manca de llibertats de la dictadura, i per un altre, la censura respecte als continguts literaris o explícits que imposa l’art modern.’ Però Tàpies va saber superar aquella doble censura i en va sortir una obra que és capaç de viatjar internacionalment i alhora ser receptacle dels desitjos de llibertat de molta gent, explica Guerra.\nA més, segons el comissari, l’actualitat de la mostra fa que mantingui la capacitat d’interpel·lar el visitant. També posa l’espectador en el repte de veure en la disfuncionalitat de la pintura una manera de fer política tan efectiva com la que podia havia fet l’artista amb la creació de cartells. Perquè si Antoni Tàpies va fer diversos cartells de contingut explícitament polític que no es poden veure a l’exposició, en el seu art la reivindicació sempre és més velada i conceptual: una pila de plats fan referència a la Caputxinada, un angle de 90 graus, a la mort de Puig Antic, uns solcs profunds en la pintura, com esgarrapades, a la repressió franquista.


Sant Fèlix, els criteris no escrits | RevistaCastells.cat\nSant Fèlix, els criteris no escrits\n15 març, 2016\tOpinió, Portada, Portada lateral\nEls administradors van iniciar la setmana passada la ronda de visites a les cinc colles que, junt amb els Castellers de Vilafranca, són candidates a actuar el proper 30 d’agost a la diada de Sant Fèlix. Els Minyons de Terrassa i la Colla Vella –si no hi ha cap trasbals improbable– tenen el lloc virtualment assegurat, mentre que la quarta plaça balla entre la Joves de Valls, la Jove de Tarragona i, per primer cop, els Xiquets de Tarragona, que enguany han entrat a la roda. Quins són els criteris que han de seguir els administradors per confeccionar el cartell de Sant Fèlix amb “les millors colles del moment”? Hem convidat el casteller David Tudela –administrador de la Festa Major de Vilafranca l’any 2015– a reflexionar-hi i ho fa aportant aquestes interessants observacions.\nTal com ja va anunciar la Revista Castells, saber que els administradors de la Festa Major de Vilafranca han a visitat als Xiquets de Tarragona és una bona notícia, ja que reflecteix el bon estat de forma de les colles castelleres, cosa impensable fa uns anys quan només destacaven quatre colles per sobre de la resta. Aquest augment en l’agenda de visites dels administradors, ha fet ressorgir el debat sobre els criteris per entrar al selecte cartell de la diada de Sant Fèlix. Si ens basem en el que diu el protocol aprovat el 2006 trobarem el següent: “Hi participen les colles convidades (contractades) per l’administració de la festa, seguint el criteri de convidar les millors colles del moment”.\nEl criteri està definit, però d’una manera molt generalitzada: “les millors colles del moment”. “Del moment”, és un terme temporalment indefinit i podria referir-se als resultats de l’any anterior o a qualsevol moment abans de la diada de Sant Fèlix de l’any en curs. La definició “millors colles” tampoc no diu el nombre de colles participants ni les eines per determinar quines són les millors. Així doncs, quins són els criteris que s’han de dur a terme? En què s’han de basar els administradors per saber quines són les millors colles del moment?\nHabitualment, els barems més utilitzats per definir les millors colles són els diferents rànquings confeccionats a partir de la taula de puntuació del Concurs de Tarragona. Aquests rànquings no són acceptats per totes les colles i n’hi ha, fins i tot, alguna participant històrica de Sant Fèlix que tampoc l’accepta, com és el cas dels Minyons de Terrassa. Si ens hem de fixar en els resultats de la temporada anterior per definir si una colla és de les millors del moment o no, podem treure algunes conclusions, però no per marcar un criteri definitiu. Una colla que ha fet una temporada excepcional l’any anterior, no necessàriament hauria de fer-ho tan bé la següent, o al revés. Hi ha molts factors que poden condicionar la temporada com per exemple, el creixement de la canalla, castellers que marxen, canvis en pisos importants, lesions, etc.\nUn altre dels handicaps són els calendaris, cosa que condiciona “el moment”. Les colles demanen celeritat en les decisions dels administradors per poder tancar els seus calendaris, fet totalment comprensible, però tancar una contractació el primer trimestre de l’any no assegura que sigui l’èxit absolut a finals d’agost. De vegades, els caps de colla han de variar els seus objectius a mitjans de temporada degut a lesions o canvis obligats en algunes posicions; això provoca que es trobin en una situació compromesa i amb un calendari per davant molt complicat. Tot i que sabem que és impossible i contraproduent, una altra cosa seria fer les contractacions a l’agost, on ja se sabria com està cada colla i com arriba per afrontar la diada.\nMarcar unes pautes estrictes per definir quines colles han de venir a Sant Fèlix no crec que sigui la solució. Primer, perquè és complicat saber quines han de ser aquestes directrius i a partir de quin moment de la temporada s’haurien d’impartir; i segon, perquè a Sant Fèlix s’han de valorar moltes més coses que un simple rànquing o l’estat de forma del curs passat. És aquí on les administracions han de fer valer la seva experiència i coneixements del món casteller per valorar aspectes com: aptituds i actituds de cada colla, progressió en els últims anys, comportament en actuar sota pressió, capacitat de reacció, resultats en Sant Fèlix anteriors (si hi han actuat) i saber amb quin compromís afrontarien la diada, entre d’altres. El rànquing pot ser un complement per treure una valoració final més aproximada, però no l’argument de pes.\nEn els últims anys, s’han fet servir aquests tipus de criteris en més o menys mesura. En alguna ocasió, alguna de les colles històriques ha quedat fora del cartell, fent palès que ningú no té el lloc assegurat a la diada de Sant Fèlix i no per això el resultat ha estat negatiu. En el Top 10 de les diades més grans de la història, quatre són Sant Fèlix i les del 2015 i 2014 ocupen el primer i segon lloc respectivament. Alguna cosa es deu estar fent bé.\nFoto: Entrada dels Minyons de Terrassa i els Castellers de Vilafranca a la plaça de la Vila el 30 d’agost de l’any passat (Foto: Rafel Ferrer)


La Plataforma d'Afectats de la Cooperativa fa balanç - Revista Cambrils\nPlataforma d'Afectats de la Cooperativa Agrícola\nLa Plataforma d'Afectats de la Cooperativa fa balanç\nLa Plataforma d'Afectats de la Cooperativa Agrícola va fer una reunió informativa, oberta a tots els associats, aquest passat dissabte al matí a la sala d'actes del Casal Municipal de la Gent Gran\nPublicat el Dilluns, 16 d'abril de 2018 11:34h\nUn moment de la reunió de la Plataforma d'Afectats, celebrada aquest passat dissabte al matí al Casal de la Gent Gran | Lluís Rovira i Barenys\nLa Plataforma d'Afectats de la Cooperativa Agrícola va fer una reunió informativa, oberta a tots els associats, aquest passat dissabte al matí a la sala d'actes del Casal Municipal de la Gent Gran, en la que es va fer un repàs de les principals tasques portades a terme en els darrers mesos. Primer que tot es va fer un balanç general del funcionament de la Comissió de Seguiment, formada per cinc persones i de les quals dues són representants de la Plataforma d'Afectats. Aquesta Comissió de Seguiment es reuneix un cop cada dos mesos i en la propera que se celebri es compliran els dos primers anys amb la qual cosa toca fer renovació de representants. Referent a la informació que s'aporta a aquestes reunions de la Comissió de Seguiment per part de la Cooperativa Agrícola, el president de la Plataforma, Dani Pallejà, va reclamar que hauria de ser "més i més documentada". Pel que fa al balanç anual de comptes de la Cooperativa, encara no s'han fet públics els resultats corresponents als anys 2016 i 2017 i estan pendent d'aprovació, "s'argumenta que el canvi d'assessors fiscals que hi ha hagut a la Cooperativa dins d'aquest període ha dificultat la presentació dels números", va dir Pallejà.\nEn un altre apartat, es va fer un repàs de l'acord de refinançament signat fa dos anys entre els afectats i la Cooperativa Agrícola. El deute total en el moment de la fallida, era de 32,15 milions d'euros i l'import recuperat fina ara és de 17 milions d'euros. A hores d'ara es té la confirmació del pagament de l'anualitat corresponent a enguany, que suposa un milió d'euros en total i que farà arribar al 56% el total de l'import recuperat i que s'espera que es faci efectiva durant aquest mes d'abril. En aquest sentit es va fer incís en el fet que no s'estan liquidant els interessos del capital que s'ha de retornar els darrers sis anys, del 2027 al 2032 i que aquest aspecte es troba en mans dels advocats.\nA banda d'això, també es va fer un repàs a l'activitat ordinària de la Cooperativa i es van comentar els diferents fronts de negoci que a hores d'ara es troben oberts.\nLa causa penal tanca el seu període d'instrucció l'1 de març de 2019\nEn un altre apartat de la reunió, es va fer un repàs a com es trobava el procés penal contra els responsables de la fallida de la Cooperativa Agrícola i en el que la Plataforma d'Afectats s'hi va adherir el mes de maig de 2017. Aquesta causa, declarada complexa pel propi jutge, finalitza el període d'instrucció l'1 de març de 2019. El proper moviment vindrà determinat pel resultat de l'informe que elabori el pèrit que se suposa que ha nomenat el jutge, fa poques setmanes. Segons es va comentar, a principis d'aquest estiu hi podria haver aquest informe pericial damunt de la taula i en funció del que digui, hi podria haver noves compareixences dels investigats a la causa judicial. Segons va explicar Pallejà, "els advocats treballen en la hipòtesi que s'hagi pogut produir apropiació indeguda i administració deslleial. Una altra de les línies de treball és veure el que diuen els expedients sancionadors que la pròpia Generalitat va aplicar a la Cooperativa aquests darrers anys i que poden assenyalar les coses que s'han fet malament".\nLa reunió es va acabar amb les preguntes dels assistents. La Plataforma d'Afectats de la Cooperativa Agrícola té previst fer l'assemblea anual aquest proper mes de juny en una data encara per determinar.


Presentació Portal de Transparència Contractació pública\nPer la seva naturalesa de fundació pública integrant del sector públic de la Conselleria de Salut de les Illes Balears i la seva consideració com a poder adjudicador, l'IdISBa es troba subjecte a la legislació vigent en matèria de contractació pública.\nL'objectiu de la regulació en matèria de contractació pública consisteix a garantir el compliment dels principis de llibertat d'accés a les licitacions, la publicitat i la transparència en els procediments, la concurrència, la no discriminació i la igualtat de tracte entre els candidats, i assegurar l'ús eficient dels fons públics mitjançant la selecció de l'oferta econòmicament més profitosa per a l'IdISBa.\nEls contractes subjectes a la regulació harmonitzada es regeixen pel text refós de la Llei de contractes del sector públic, mentre que els contractes subjectes a regulació no harmonitzada es regulen mitjançant les Instruccions internes de contractació de l'IdISBa. A més, l'IdISBa disposa d'unes instruccions per a la correcta execució dels serveis externs contractats. De conformitat amb el principi de publicitat que ha de regir els procediments de contractació pública, el nostre Institut disposa d'un perfil del contractant i de l'accés a la Plataforma de Contractació de la CAIB, on es pot donar publicitat per Internet a les convocatòries de licitacions de l'IdISBa, així com a la seva adjudicació i a tota aquella documentació rellevant relativa als contractes que es formalitzin.\nL'accés al Perfil del Contractant de l'IdISBa és el següent:\nL'accés a la Plataforma de Contractació de la CAIB és el següent:


El documental de l’Església de l’antifranquisme omple l’Auditori de la Diputació de Tarragona | Catalunya Religió\nEl documental de l’Església de l’antifranquisme omple l’Auditori de la Diputació de Tarragona\nPer Catalunya Religió. Dv, 08/06/2018\n- S'estrena un documental sobre l'Església antifranquista de Tarragona\n(Jordi Llisterri-CR) Èxit de crítica i públic en l’estrena del documental “Hereus d’un cardenal proscrit” que retrata el compromís de l’Església de Tarragona en la lluita per la democràcia i pels drets socials i nacionals. L’Auditori de la Diputació de Tarragona s’ha omplert aquest dijous al vespre per veure per primera vegada un testimoni imprescindible de la memòria històrica del país dirigit per la periodista Llúcia Oliva.\n“És un documental que fa justícia”. Així ha resumit el resultat de gairebé dos anys de feina el teòleg Josep Gil. Justícia a “una etapa que ha estat sistemàticament silenciada”. Gil va ser un dels promotors el projecte conjuntament un grup de capellans de Tarragona que es reuneix periòdicament a la parròquia El Catllar. Ha parlat en nom de mossèn Miquel Barbarà i del jesuïta Francesc Xammar i d’altres capellans protagonistes del documental que també eren a la sala. Pensant en aquest capellans que se la van jugar, Gil s’ha emocionat en remarcar que “vivim el presbiteri amb voluntat de servei. Si no servim, no servim per a res”.\nEls “hereus d’un cardenal proscrit” són totes les persones d’església que van voler continuar l’orientació eclesial del cardenal Francesc Vidal i Barraquer. Una aposta arriscada perquè com recorda el documental només començar “Franco no va deixar tornar el cardenal de l’exili; ni viu, ni mort”. Va morir a Suïssa el 1943 i no va poder ser enterrat a la catedral de Tarragona fins el 1978, tres anys després de la mort del dictador.\nEl compromís de Tarragona\nEl documental explica una història que ja és coneguda i que Llúcia Oliva ja va retratar a “Santuaris de l’Antifranquisme”. Però fa memòria d’una resistència eclesial que no va quedar reduïda a Barcelona o a Montserrat. Una resistència en la que la seu primada també va tenir un paper fonamental. L’Aplec de Paret Delgada, el Club de Joves de Tarragona, les setmanes de joventut a diverses poblacions, els relat de la petjada que van deixar en petits pobles els capellans exiliats a les perifèries, el compromís obrer a Torreforta... són alguns dels capítols fins ara poc explicats del documental.\nTot i que no és l’eix conductor del documental, aquest repàs històric també recull els resultats pastorals d’unes parròquies compromeses enmig de la gent que també omplia les esglésies i les misses. Un altre element revelador del documental és ferotge oposició que va tenir l’arquebisbe Josep Maria Pont i Gol dels sectors integristes i falangistes, especialment a través de violentes campanyes anònimes.\nTambé hi ha la part anecdòtica. Per exemple, que a Tarragona es van imprimir els fulletons de la campanya “Volem bisbes catalans” que després es van escampar a Barcelona. O com, en l’Aplec de Paret Delgada, es va impedir que el cardenal Arriba y Castro fes una homilia en castellà senzillament tallant el cable de micròfon quan començava a parlar. L’Any següent es va prohibir l’Aplec.\nHistòria en majúscules i actual\nA la presentació del documental hi ha assistit l’arquebisbe de Tarragona, Jaume Pujol, i el president de la Diputació de Tarragona, Josep Poblet, dues de les institucions que han donat suport al projecte. També hi ha assistit el director general d’Afers Religiosos, Enric Vendrell. Poblet ha emmarcat aquesta iniciativa en la celebració de l’Any Vidal i Barraquer. Des de l’arquebisbat, el director de l’Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona, Manuel Fuentes, ha explicat que la història també es relata a través dels testimonis personals com els que recupera el documental.\nAbans de projectar el documental, Llúcia Oliva ha defensat que “el periodisme també ha de burxar el passat”, en aquest cas per explicar com “l’Església va ser capaç d’animar la recuperació de la llengua i de la cultura catalana”. I, això, “no és una part de la història de l’Església, és part de la història en majúscules.\nMossèn Gil ha anat una mica més enllà: “el moment complicat de la història recent que estem vivint demana ara unes veus semblants a les que surten al documental”.\nEls propers mesos es faran diverses projeccions públiques i es preveu que abans d’acabar estigui a la venta en DVD.\nJosep Gil Ribas, Francesc Xammar, Vidal i Barraquer, Santuaris de l'antifranquisme, Vida Religiosa, Cultura i art, Societat, Política\nLa desconeguda gruta de Pedralbes L’autoestima, punt de trobada per a 480 adolescents i joves d’esplais...


1714. entre dos focs - Librerías Calamo\n1714. entre dos focs.\nAny 1704: el reusenc Gaietà Betoret forma part de l?expedició cap a la Mediterrània del príncep Jordi de Hessen-Darmstadt. Gràcies a la confiança que aquest li té, s?assabenta de la seva intenció de desembarcar a Barcelona per fer front a Velasco, virrei de Felip V a Catalunya. Un assalt que molts barcelonins, tips dels abusos dels Borbó, fa temps que esperen.\nPerò a la ciutat no tothom s?oposa a l?autoritat dels borbònics, i hi ha qui, com el corder Étienne Lagardère, fill d?una humil família francesa, haurà de prendre partit empès per les circumstàncies i iniciar una fugida força¬da que el portarà a conèixer la guerra i els seus horrors ben de prop.\nAmb aquest primer assalt a Barcelona comença 1714 Entre dos focs, una novel·la que, en la línia d?Un cadàver exquisit, presenta amb rigor els fets històrics que van precedir la gran batalla del 1714. Amb un ampli ventall de personatges, tant reals com ficticis, Jordi Mata aconsegueix recrear d?una mane¬ra convincent aquells anys tumultuosos.


Llegeix El Plafó i El Cartipàs del mes d’abril – Olot Cultura\nLa portada del Plafó del mes d’abril està dedicada a la imatge de la programació de primavera, protagonitzada per l’artista local Ívida Cynara (Ester Roca) i realitzada pel fotògraf Martí Albesa. A les pàgines interiors hi ha la informació de totes les activitats culturals que tenen lloc a Olot durant els propers dies, posant especial èmfasi al Sismògraf.\nA l’apartat de notícies, s’explica que el Festival Lluèrnia ha obert la convocatòria per presentar projectes a la propera edició del festival. També s’informa que s’han aprovat les bases perquè les entitats culturals puguin sol·licitar subvencions de cares al 2021. Una altra de les notícies és la publicació d’un nou exemplar de la col·lecció de còmics El Gamarús.\nDescarrega’t el Plafó del mes d’abril\nA la primera pàgina d’El Cartipàs, Montserrat Grabulosa parla del Centre de Documentació del Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa. Comparteix espai amb el centenari d’Antoni Noguera Massa. A l’interior de la revista, Margarida Casacuberta se centra amb Can Mau, del Sallent; Xavier Puigvert se centra en el topònim del carrer del Pati; i Domènec Moli dedica el seu article a Joaquim Soy, el Nardo. El Me’n recordo d’aquest mes el signa Quim Domene. Altres articles d’El Cartipàs van a càrrec de Joan Tresserras, Josep M. Muñoz, Emili Bassols, Joan Barnadas i Antoni Mayans.


Un home culte, sobretot\nJosep Corominas i Busqueta\n"En Josep deixa molts llegats. Ha marxat amb l'orgull d'una feina ben feta"\nDeia en José Luis Borges que “la mort és una vida viscuda. La vida, per contra, és una mort que ve”. Al meu entendre, heus ací una tesi que sescau plenament, en la persona del malaurat i taciturn Josep Corominas i Busqueta, que ens acaba de deixar dos dies abans de cloure el 2020. Persona discreta i no gens donada a figurar, tothom recorda la seva bonhomia i el seu pas per dues grans eixos de la vida egarenca on deixà una empremta de molt pes específic: Ajuntament i Ateneu (com a regidor i president de lentitat, respectivament).\nEn Josep deixa molts llegats. Ha marxat amb lorgull duna feina ben feta. Per tant, pot tenir la certesa que res no canviarà de tot allò que ell ha bastit i conreat. Les generacions més joves reverdiran la saba del fullam cultural i el pensament polític de larbre de la seva vida. Sempre posava –per damunt de tot– la cultura com a pal de paller de les relacions socials a lentorn dun món prou malmès i estroncat. “El seu bell morir honora tota una vida”, tal com reflectí en Petrarca. El seu adéu no extingeix cap llum. Tan sols apaga la flama perquè ell acaba darribar a lalbada duna plenitud absoluta.\nAquest pensament el viu, amb escreix, la gran fornada de socis de lAteneu Terrassenc. Trobaran a faltar el seu tarannà intel·lectual, el rocam del seu pensament creatiu i la senzillesa dun cavaller de cap a peus. Cap altre criteri no té cabuda en un moment de tristor com aquest. En una altra vessant, la família del PSC sap que acaba de perdre un referent històric. Sense voler menystenir ningú, lexperiència den Josep al servei del consistori local palesa fites de molta vàlua. Tal vegada els polítics dabans eren més de soca-rel. Estaven parits duna pasta més consistent i vocacional. A hores dara, massa sovint topes amb elements que shan encabit en aquesta estrada cercant altres objectius o prebendes.\nBenvolgut Josep, avui clouré la teva glossa tibant del rei dels microcontes. El centenari del seu naixement del qual ha passat de puntetes… Potser a causa que tot es concentrava en lanomenat “any Beethoven”, nascut fa 250 anys. Parlo den Mario Benedetti: “magradaria mirar-ho tot de lluny, però amb tu”.”Després de tot, la teva mort tan sols és un símptoma que hi hagué una gran vida”.\nUt supra…, sit tibi terra levis!\nJosep Ballbè i Urrit.


¿Tenen els teus gens la culpa que odiïs el coriandre?\n¿Odies el coriandre? Culpa dels teus gens\nLes variants genètiques encarregades de la recepció olfactiva i gustativa en podrien ser la resposta\nEls seus detractors asseguren que té gust de sabó i els seus fans argumenten que aporta un toc cítric al plat\nBarcelona - Dimarts, 03/07/2018 - 14:48\nQuan es parla de coriandre, roquefort o pizza amb pinya no hi ha matisos. O t’encanten o els odies. Deu ser per això que –com diu el refrany– sobre gustos no hi ha res escrit. Però en el cas del coriandre sembla ser que la disparitat d’opinions polaritza tant fanàtics com detractors. Mentre que per a alguns aquesta espècia aporta un toc cítric als plats, per a d’altres té gust de sabó, de brut o de florit. ¿Però a què es deu aquesta enorme diferència?\nLa curiositat científica ha portat més d’un equip d’investigadors a indagar sobre la qüestió. Ara per ara, la resposta a aquesta controvèrsia sembla estar relacionada amb les variants genètiques encarregades de la recepció olfactiva i gustativa de l’espècia, coneguda científicament com a Coriandum sativum. Per aconseguir concloure el debat, recentment l’American Chemical Society ha creat un vídeo per preguntar-se "per què algunes persones odien el coriandre".\nCuriosament, l’aversió cap aquesta espècia ha aconseguit canalitzar l’odi de molts a través de la pàgina web ihatecilantro.com. Els seus més de 5.000 seguidors relaten les seves experiències amb l’espècia i a què els recorda el seu sabor. Les variants més populars que es comenten al fòrum equiparen el coriandre amb substàncies com ara el sabó, el metall i fins i tot el detergent. Però més enllà de la subjectivitat dels gustos, la ciència ha intentat donar explicació a aquesta disparitat d’opinions a través d’un conjunt d’estudis i anàlisi.\nInvestigant la cilantrofobia\nUn dels primers estudis sobre la cilantrofobia va tenir lloc a començaments de segle durant el Twins Days Festival de Twinsburg (Estats Units). Durant aquest esdeveniment multitudinari, el neurocientífic americà Charles Wysocki va enquestar centenars de bessons sobre la seva opinió respecte al coriandre. Els resultats apuntaven que un 80% dels bessons idèntics compartien la mateixa preferència per l’herba. És a dir, tots dos l’odiaven o a tots dos els encantava. Però si aquesta mateixa pregunta era traslladada a bessons fraterns –que només compartien la meitat del genoma– tan sols el 50% van estar d’acord sobre el coriandre.\nEls resultats d’aquesta investigació van sortir a la llum l’any 2012, la qual cosa va portar Wysocki i el seu equip a concloure que "l’evidència suggereix que hi ha d’haver un component hereditari en les reaccions que les persones tenen sobre el coriandre, ja sigui que l’odiïn o que els encanti". Aquesta dada, lluny de concloure el debat, va obrir noves preguntes per a la investigació.\nDesprés d’aquesta primera aproximació a l’aversió cap al coriandre, un segon grup d’investigadors liderat per Nicholas Eriksson, de l’empresa especialitzada en genètica coneguda com a 23andMe, va enquestar 14.604 persones d’ascendència europea que afirmaven que odiaven aquesta espècia. Paral·lelament, també es va contemplar una mostra d’11.851 participants que declaraven que els encantava el seu sabor.\nEn aquest cas, l’estudi va concloure: "Hi ha un component genètic en la percepció del gust del coriandre, que suggereix que l’aversió al coriandre pot provenir de variants genètiques en receptors olfactius. Proposem que OR6A2 pot ser el receptor que contribueix a la detecció d’una olor sabonosa del coriandre en les poblacions europees".\nParal·lelament, les dades obtingudes suggerien una correlació entre sexe i ascendència en la percepció del coriandre. Segons l’estudi, és més probable que les dones detectin el sabor sabonós del coriandre. D’altra banda, afroamericans, llatins, asiàtics orientals i sud-asiàtics serien menys propensos a detectar aquest sabor desagradable.\nUn ulterior estudi desenvolupat per la nutricionista canadenca Lili Mauer va identificar variants genètiques olfactives vinculades a la preferència de coriandre entre més de 500 persones d’ascendència europea. Els resultats van apuntar que la proporció de subjectes que odiaven aquesta espècia era del 21% per als asiàtics orientals, del 17% per als caucàsics, del 14% per als afrodescendents, del 7% per als sud-asiàtics, del 4% per als hispans i del 3% per als de l’Orient Mitjà.\nUns resultats que, segons va apuntar Mauer i el seu equip, mostraven que "la prevalença de disgust per coriandre difereix àmpliament entre diversos grups etnoculturals". És a dir, que la relació amor-odi amb aquesta espècia compta tant amb un component biològic com amb factors socials.


Més de 300 persones van participar ahir diumenge a la caminada solidària d'Actua - El Cargol l El setmanari del Penedès\nA les 10h es va donar el tret de sortida a la marxa solidària que unia dos dels Centres Residencials d’Acció Educativa que Actua gestiona a la comarca de l’Alt Penedès. Amb un caire totalment festiu, la batucada Tabalots va animar la sortida i també l’arribada dels caminaires. Per donar continuïtat a aquest ambient de gresca es van celebrar diverses activitats en l'arribada a Vilobí com ara un esmorzar i espectacles de trapezi, titelles, i moltes més activitats.\nL'acte va comptar amb la col·laboració de 24 col·lectius o empreses i tres ajuntaments, totes les entitats implicades en la captació de fons per millorar la vida d’infants i joves de la comarca que viuen en situacions de vulnerabilitat. Aquests infants i joves van implicar-se en l’organització de l’acte, i entre altres tasques, a les deu en punt del matí van ser les que van donar el tret de sortida a la jornada.\nL'organització considera "un èxit" aquesta primera edició de la caminada i ja afirma que hi haurà una segona edició.


Actuació discreta a Terrassa - CASTELLERS DE CASTELLDEFELS\nLa Paula va entrar a la colla al març de 2017. Al principi només venia de tant en tant, però, a poc a poc, es va anar convertint en una “groga” més. La temporada passada ja va començar a pujar al terç als assajos, però no ha estat fins aquesta temporada que ha pujat al tronc a plaça. A l’actuació de vigília de Festa Major d’enguany es va estrenar de segons a castells de 6 i diumenge passat, a la XXXIX Diada dels Castellers de Terrassa, va fer el salt definitiu i es va estrenar al terç del 4 de 7. Ella mateixa ens ho explica a la crònica de la diada que ens ha escrit:\n“El diumenge 4 de novembre vam tenir diada a Terrassa. Actuàvem amb els Castellers de la Sagrada Família, els Castellers de Sabadell i els Castellers de Terrassa. Tenia moltes ganes d’anar a aquesta actuació perquè sabia el que m’esperava.\nDues setmanes enrere, a la nostra plaça, vam fer un intent de 4d7, en el qual jo m’anava a estrenar de terça, però a la pinya no tothom estava còmode o millor dit, alguns estaven patint massa i el vam haver de baixar. Em va saber bastant greu, perquè no el vam tornar a repetir a segona ronda i, per tant, em vaig quedar sense l’oportunitat d’estrenar-me de terça oficialment a la nostra plaça… em vaig quedar amb ‘’la mel als llavis’’. Llavors va arribar diumenge 4 de novembre i sabia que aquesta era la bona!\nVam començar la diada fent dos pilars de 4. Seguidament, després de les altres tres colles, vam descarregar l’esperat (per a mi sobretot) 4 de 7, on pujava de terça sobre el Miguel. En general no estava massa nerviosa, a més l’Olga em va donar alguns consells ja que l’havia assajat amb ella al meu costat. Això sí, els nervis van arribar a l’hora de pujar, un cop col·locada és quan vaig començar a tremolar, no pel pes, sinó perquè el meu cor bategava molt de pressa. És una sensació de molta adrenalina, és genial.\nDesprés d’aquest 4d7 tant emocionant, vam fer un intent desmuntat de 3 de 7 i, després, vam descarregar un 5 de 6 on es va estrenar d’enxaneta d’aquesta construcció la Mariona, una petita membre de la colla. Vam continuar amb un altre intent desmuntat de 3 de 7. Vam finalitzar la diada amb dos pilars de 4, als quals vaig fer de baix en un d’ells.\nPer mi va ser una diada molt especial, però cal dir que no va ser ni molt menys la nostra millor diada. No ens va sortir tot com esperàvem. Per acomiadar-nos, l’Òscar ens va dir unes paraules engrescadores perquè ens anéssim a casa amb ganes que arribi la setmana vinent i amb ella tots els assajos previstos!\nPit i amunt, i visca la colla degana!”