Mil històries...: de juny 2016\nEls dies a Cartagena, van ser com estar en família. Al hostel que vaig estar vaig conèixer al hermano Santi i al grandíssim papa Juan. Vam estar uns dies junts, i va ser genial.\nLa ciutat de Cartagena va se un important lloc per els espanyols. Ho feien servir com a camp base per portar esclaus de l'Àfrica, i també per fer sortir vaixells cap a Espanya carregats de material saquejat al continent americà.\nLa ciutat antiga esta dins de muralles just devant el mar. Les cases són de diferents colors, balcons de fusta i plantes penjant.\nGesemani, és on em vaig allotjar, és com la zona de la gent normal que no es pot permetre viure dins les muralles. Just arribar, va ser com veure gent llatina en estat pur. Vaig arribar que ja era fosc, i tothom estava al carrer prenent "la fresca", devant a casa o a la Plaza de la Trinidad i escoltan salsa a tot volum mentres beuen aiguarden.\nAprop de Cartagena, a la illa de Baru, hi ha Playa Blanca. El lloc es molt famós i hi ha molt turista. Això si es una platja totalment caribenya, sorra blanca i aigua turquesa. Val la pena passari com a mínim una nit.\nLa capital colombiana, em va deixar una sensació agra-dolça. Per una banda la ciutat es molt maca i hi ha diferents coses per veure, però per l'altre hi ha molta gent pobre demanant monedes, o que els i compris alguna cosa.\nBogotà com la majoria de capitals, te molta gent amb traje i corbata. El centre de l'activitat és al voltan de la plaça Bolívar, on hi ha ubicada la seva catedral. De la plaça surt la calle 7 que esta tancada al transit, i tothom camina per alla on li sembla.\nUna altre zona es La Candelaria, tot ple d'edificis colonials de menys de tres pisos. Molt maca aquesta zona. La fa mes especial els diferents grafits que et vas trobant a les parets. Per aquí hi ha una plaça que no se el nom, on es reuneix tot el jovent per pasar l'estona i tocar la guitarra quan ja es fosc.\nUn altre lloc interessant és Monserrate. És una església dalt d'una muntanya que vigila tot Bogotà. Sembla que te alguna cosa semblant amb el nostre Montserrat.\nVaig sortir de la urbe de Medellin per anar cap al sud. Aquesta zona s'anomena exe cafetero i com el seu nom indica, aquí es cultiva cafè.\nVaig parar un dies a Salento, un poble amb molt d'encant i amb unes rodalies molt interessants. El poble es colonial, i hi ha diferents cafeteries, on tot i haver-hi turisme, allà sembla que només i va gent local.\nUn dia vaig estar per una masia on cultiven cafè i expliquen el procés de recolaccio, tractament, fins a arribar a testar l'estimulant beguda.\nEl Valle de Cocora es molt aprop de Salento, com a una mitja hora amb jeep. Allà hi ha unes palmeres immenses que creixen en prats verds on pasturen les vaques. Tambe hi ha altres zones amb petites valls molt maques i on has d'anar parant per deixar passar els cavalls que circulen.\nFeia molts dies que estava animat per fer una exclusió a cavall i a Salento, per fi ho vaig fer. Va ser poca estona (el meu cul no se si hagués aguantat gaire mes), però va ser molt divertit anar al galop per aquelles terres.\nPublicat per Unknown a 10:16 1 comentari:\nDespres de sortir de Paraty amb bus just per anar fins a l'aeroport de Sao Paulo, vaig agafar un avió. La següent parada que m'esperava era Colòmbia. Vaig marxar trist de Brasil, però què i farem, quan tens dates programades les coses són així.\nMedellin em va donar la benvinguda a Colòmbia. Em va sorprendra, perque em costa releccionar-me amb gent local a les ciutats, però allà va ser diferent, suposu que era un bon presagi.\nPel que fa a la ciutat, haig de dir que no li vaig trobar gaire encant a part de la seva gent. Te alguna bona plaça on es reuneix la gent a conversar i tocar la guitarra, algun parc, estàtues de Botero i el metro la travessa pel mig sobre un pont immens de formigó.\nUna mica allunyat de la ciutat hi ha el metro-cable, que et porta a un barri elevant on hi ha unes bones vistes de la ciutat.\nUna nit em vaig trobar un concert de gent local, va ser divertit perque feia molt que no en veia cap així dalt de un escenari.\nUna altre zona de la ciutat és El Poblado, aquí ens allotgem la majoria de turistes. La zona és molt tranquila pel que fa a robatoris i coses així, però molt moguda pel que fa a festa. Hi ha molts bars i molta gent, sobretot si ha jugat la selecció Colòmbia i ha guanyat contra els gringos.\nAquest últim mes\nAquest últim mes ha sigut una mica boig. He creuat cinc fronteres (alguna dos cops), he tingut tingut quatre monedes diferents i he estat movent-me molt ràpid i molt lent.\nVaig pasar dies de pura efervescència viatgera, en que ho volia veure tot, i així ho vaig fer, les ganes d'arribar a la costa brasilera em van fer anar per feina alguns dies, però despres d'arribar a Igauazu, les coses van ser totalment diferents. Quan vaig arribar al Brasil estava molt cansat de busos i hores de viatge, i en dues setmanes només vaig estar en tres llocs diferents. Haig de dir que aquests tres llocs donaven per molt. La veritat es que he difrutat molt viatjant d'aquesta manera, i crec que no deixaré de fer-ho fins la tornada.\nEls dies que vaig creuar de Xile fins Iguazu també van estar bé, perque em vaig demostrar que puc mourem ràpid i visitar molts llocs diferents en menys temps.\nPasar per Paraguai va ser una experiència, poca informació, pocs turistes, pocs serveis... va ser divertit i a vegades una mica complicat. La voluntat i el valor de voler passar per allà espero no oblidar-los i ves a saber, potse em serveix per alguna altre cosa algun dia...\nEl Brasil va ser genial, la cultura és diferent la gent és molt oberta, el clima es bo, parlen un idioma diferent, hi ha bones platges, tenen molta música i de diferents estils, i no vegis com ballen... La combinació entre Brasil, i els argentins que he estat compartin mate als allotgements, ha siguit fantàstica i inoblidable.\nBrasil. Ilha Grande


Ecologisme en una motxilla! | | Propera parada\nEn aquesta època de calor utilitzem l’aire condicionat o el ventilador durant moltes hores. Ser conscient del nostre consum elèctric i sobretot, dels nostres excessos ens ajudarà no només a tenir una actitud sostenible amb el medi ambient, sinó també a estalviar en l’economia de la llar al llarg de tot l’any.\nDe mitjana els electrodomèstics i aparells que més consumeixen a les llars són la nevera (18%), la il·luminació (18%), la calefacció (15%) i el televisor (10%), tot i que també depèn de l’etiqueta energètica dels aparells. Amb un simple gest podem estalviar en consum desconnectant el televisor quan no l’utilitzem en un període llarg de temps, o reduir l’ús de la il·luminació, ja que moltes vegades encenem les llums quan no és necessari.\nPer ajudar en l’estalvi l’Ajuntament de Barcelona ha creat l’activitat familiar L’electricitat a règim! Una dieta d’idees per estalviar a casa, una eco-motxilla que ens podem endur en préstec per realitzar una auditoria de consum i hàbits energètics a la llar, per tal de reduir el nostre impacte mediambiental.\nEl kit de l’eco-motxilla es compon de les següents eines de mesura:\nMesurador d’electricitat (amb instruccions i guies de consulta)\nFitxes de treball (no s’han de retornar)\nA més l’usuari necessitarà una calculadora, llapis i disposar d’unes hores per a realitzar l’anàlisi.\nL’auditoria es completa en només 6 passes:\nLlegir la factura: amb la guia didàctica s’aprendrà a entendre la factura d’electricitat.\nConsum energètic: connectant el mesurador als aparells se sabrà exactament en quines accions concretes gastem més.\nTest de l’eco-estalviador: mitjançant un qüestionari veurem quines accions poc sostenibles estem duent a terme.\nPassar a l’acció: una vegada analitzat el consum i coneguts els nostres hàbits sabrem com podem reduir l’impacte.\nRecompensa amb l’estalvi: quan reduïm el consum immediatament ens repercuteix en la factura d’electricitat.\nContribució al planeta: també es contribueix en la lluita contra el canvi climàtic!\nAquesta activitat està pensada per entendre en família els conceptes energètics, treballar a continuació les mesures necessàries per estalviar i millorar el medi ambient d’una manera molt fàcil i divertida! Gràcies a aquesta iniciativa és molt ràpid fer una planificació anual de la nostra despesa i preveure el consum.\nEl préstec és de dues setmanes i es pot sol·licitar a través del web de l’Ajuntament de Barcelona. Un cop confirmat s’haurà de recollir l’eco-motxilla a La Fàbrica del Sol (passeig de Salvat Papasseit, 1 – parada de TRAM Ciutadella | Vila Olímpica).\nPasseu a l’acció i reduïu la vostra factura!\nTRAM 17 de juliol de 2018 0 comments


Que és el Fitness?\nFitness és una paraula d’origen anglosaxó que vol dir estar en forma. L’objectiu del fitness és gaudir de la vida, poder fer activitats quotidianes i d’oci sense cansament excessiu. Fitness implica benestar personal, qualitat de vida.\nEl creador del fitness és Kenneth Cooper, un metge americà que ha investigat sobre l’exercici físic, la salut i la longevitat. Cooper va observar que l’exercici físic disminuïa el risc de malalties cardíaques i circulatòries. Va crear un mètode basat en fer exercici variat i moderat, dos o tres cops per setmana, a més de seguir una dieta equilibrada.\n“És més fàcil conservar la salut a través de l’exercici que recuperar-la un cop s’ha perdut”, Kenneth Cooper.\nTotes les propostes del món del fitness es basen en treballar els següents aspectes: capacitat cardiorrespiratòria, força, resistència muscular, flexibilitat i composició corporal.\nLa capacitat cardiorrespiratòria es refereix a la capacitat de fer una activitat durant un temps considerablement llarg sense l’aparició de cansament excessiu. La millora de la capacitat cardiorrespiratòria, s’aconsegueix mitjançant l’entrenament físic continuat, regular i d’intensitat mitjana. Es pot treballar amb qualsevol activitat que involucri a tot el cos i es realitzi durant un temps prolongat (caminar, córrer, nedar, anar en bicicleta, ballar, fer una sessió d’aeròbic, ciclisme indoor, entrenar a les màquines cardiovasculars de la sala de fitness, esquiar, remar…). Cal que cadascú trobi l’activitat que més li agradi o diverteixi.\nLa millora de la força i resistència muscular en el Fitness té per objectiu tenir un nivell de força suficient per a la realització de les activitats diàries i de lleure. Quan l’objectiu és poder moure més pes, millorem la força, quan l’objectiu és moure un pes durant més temps o repetir un mateix moviment moltes vegades millorem la resistència muscular.\nLa flexibilitat és la capacitat de realitzar moviments amplis. Una persona flexible és capaç de realitzar moviments amplis de forma fluida, sense crear tensions indegudes. De totes les qualitats físiques, la flexibilitat és l’única que té una tendència natural a disminuir, és a dir, si no l’entrenem la perdem. Les tasques que realitzem quotidianament requereixen una flexibilitat i per tant si no la treballem els moviments que podem fer es van trobant cada cop més limitats.\nEn fitness quan es parla de la composició corporal es refereix a un equilibri de percentatges dels tres components -os, múscul i greix- seguint uns cànons de salut. L’exercici físic i una alimentació variada i equilibrada contribueixen al manteniment d’una composició corporal adequada.\nQuè és el Wellness?\nLa societat actual no solament es busca benestar a nivell físic i de salut sino que vol aconseguir un benestar personal total. El concepte fitness ha evolucionat cap a wellness.\nWellness és més modern i més ampli. Pot traduir-se com benestar total, un equilibri personal a nivell físic, mental, emocional i social. Així, el wellness combina exercici, nutrició, relaxació, oci i relació amb els altres.\n“Wellness respon a la idea de no només afegir anys a la vida, sinó vida als anys”.\nPublicat per Tecno-Lògics a 6:30 Cap comentari:


Paiporta inicia l'abatiment de palmeres per motius de seguretat - El Meridiano de L'Horta\nL’Ajuntament de Paiporta ha iniciat aquesta setmana un abatiment selectiu de palmàcies per motius de seguretat. L’actuació es porta a terme després d’un exhaustiu informe redactat per tècnics municipals de l’empresa pública ESPAI, que han valorat més de 170 exemplars dels aproximadament 600 que hi ha a la localitat. L’informe recomana l’abatiment de 26 palmeres datileres situades a diferents punts de la localitat. Aquest primer tram d’eliminacions es portarà a terme en els pròxims dies, encara que el procés d’anàlisi i tala es perllongarà durant setmanes.\nAmb l’objectiu de mantindre un entorn verd i agradable, l’Ajuntament de Paiporta ja ha determinat quines plantes ocuparan provisionalment l’espai de les palmeres. Seran un arbustos que no comporten els problemes que sí que s’han produït amb el pas dels anys amb les palmeres. Aquestes noves plantes s’ubicaran en els llocs on estan les palmàcies, de forma que tapen els troncs talats.\nSegons s’explica en l’informe redactat per tècnics d’ESPAI, les palmeres plantades en la dècada dels 80, algunes d’elles, amb més de 10 metres d’altura, “han acumulat una sèrie de problemàtiques que, en alguns casos, comporten un greu perill de trencament d’estípit” (tronc), amb “greus conseqüències, fonamentalment per a la seguretat i integritat física dels ciutadans”. El problema no és exclusiu de Paiporta, que té els mateixos inconvenients amb aquestos arbres que altres localitats i la pròpia ciutat de València.\nLa mala situació de les palmàcies de Paiporta té orígens diversos, entres els que es troben la plantació en espais de terra reduïts i un entorn de paviment, les deficiències en la dotació hídrica i en la radiació solar per l’orientació dels carrers o la proximitat als edificis, que també motiva el desviament del tronc, un manteniment deficitari de l’estípit i la valona o coll, les ferides per podes mal realitzades i, per últim, la plaga de morrut roig que afecta a algunes d’elles.\nLes conseqüències d’aquesta manca de manteniment o cura deficient de les palmeres durant anys han estat la proliferació d’arrels adventícies fora de la base, així com d’estretaments en el tronc, elements que perjudiquen l’estabilitat de l’arbre. També s’han observat ferides que provoquen forats. Al tractar-se d’espècies que no tenen capacitat de regeneració del tronc al no produir fusta nova, cada ferida o xancre sumats a les inclinacions excessives suposen un perill afegit a l’exemplar.\nAlgunes de les palmeres pateixen tots els problemes descrits, a més de comptar amb el denominat ‘efecte diana’, és a dir, que es troben en punts d’alta concurrència i circulació com terrasses de bars i restaurants, encreuaments de carrers o edificis públics, parcs infantils, poliesportiu, o itineraris d’ús intensiu. Tots aquests criteris s’han valorat per a determinar quines palmeres s’han d’abatre, i en quin ordre.\nEn la primera fase de l’estudi, s’han detectat 11 palmeres sobre les quals hi ha la recomanació d’abatiment immediat pel greu risc que suposen per a la seguretat. Altres 15 es troben en una situació que aconsella l’abatiment, encara que no immediat. En altres 20 es podrien establir solucions, encara que és probable que moltes d’elles acaben abatudes. La resta podrien quedar-se en peu amb un manteniment adequat que, segons s’explica en l’informe, no s’ha portat a terme històricament.\nTags: abatimiento palmeras Ayuntamiento de Paiporta empresa pública ESPAI Paiporta palmeras


Contacte | FAB\nPolítica de Privacitat Política de Privacitat Ha d'acceptar la política de privacitat per enviar el formulari. Per a més informació visiti la nostra secció Política de Privacitat\nCarrer de la Mineria, 62-64 baixos\nA qui representa la Federació?\nLa Federació d’Autoescoles de Barcelona, té per finalitat representar a les autoescoles associades de tota la província de Barcelona. Avui dia, estem a prop de les 700 autoescoles associades.\nPerquè fer-me soci de la Federació?\nLa Federació està pensada sempre per a sumar i per a remar en la mateixa direcció pel bé dels associats.\nTot membre té alguna cosa que pugui aportar a una associació que comparteix amb altres membres els interessos i les preocupacions dels quals són similars.\nMolts associats es coneixen i sorgeixen idees, projectes o treballs que poden desenvolupar-se molt millor en col·laboració, i això és una cosa fonamental per als membres de les agrupacions, ja que augmenta les seves possibilitats de treball de manera indiscutible, s’arriben a crear projectes conjunts que beneficien a totes les seves empreses.\nCom a organisme que coordina els interessos comuns dels associats, una associació d’empreses posseeix, a més, molta autoritat i credibilitat a l’hora de promoure una iniciativa o acció puntual, bàsicament perquè no té un interès empresarial directe darrere.\nQui dirigeix la Federació?\nL’òrgan de govern elegit mitjançant eleccions, és l’encarregat de dirigir aquesta Federació durant els quatre anys posteriors a la seva elecció. L’òrgan de govern està format pels càrrecs de presidència, vicepresidència, secretariat, tresoreria i vocals.\nQuines són les zones d'examen?\nEls exàmens es realitzen, a més d’en les zones que disposen de Prefectura, Barcelona i Sabadell, en el que coneixem com a centres d’examen desplaçats. Avui dia aquest centres son a Granollers, Manresa, Mataró, Vic i Vilafranca.


MP 2555ASP - Simersa - Distribuidor oficial d'impresores Ricoh a Barcelona\nInici / VELOCITAT / 21 - 50 pmm / MP 2555ASP\nL'accés fàcil a documents digitals d'alta qualitat és part integrant de l'eficiència de cada grup de treball. La Ricoh MP 2555ASP de 25 ppm l'ajuda a augmentar la productivitat amb tasques de còpia, escaneig i impressió, a través de capacitats senzilles i intel·ligents, amb documents acabats que afegeixen impacte professional. En aquest dispositiu tindrà un company de treball excepcional tot-en-un.\nGràcies a l'excel·lent Smart Operation Panell de 10,1 polzades, que combina un panell de control intuïtiu i de resposta ràpida, amb un potent processador Intel, obté un dispositiu eficient, eficaç i altament productiu capaç de reforçar qualsevol lloc de treball exigent. El finisher híbrid de 1.000 fulles, que inclou acabats engrapats amb grapa i sense grapes, ajuda a la creativitat i la varietat en les comunicacions quotidianes, la qual cosa pot fer una gran diferència no només a transmetre el seu missatge, sinó també a protegir i projectar la seva imatge corporativa.\nSmart Operation Panell de 10,1 polzades\nAlimentador de documents d'una sola passada\nPotent processador Intel\nSota consum d'energia en manera de repòs


Alejandro Fernández demana a Torra que «accepti» que està «sotmès» a l'estructura central de l'Estat\nEl candidat del PP per Lleida, Xavi Palau i el president del PP a Catalunya, Alejandro Fernández en la presentació de Palau a Lleida.\nEl president del PPC diu que seria «inacceptable» per ell aparèixer amb banderes preconstitucionals en la manifestació de Madrid\nActualitzada 09/02/2019 a les 17:28\nEl president del PPC, Alejandro Fernández, ha exigit al president Quim Torra que «accepti» estar sotmès a l'estructura general de l'estat. Fernández diu que Torra és el màxim responsable de l'administració general de l'estat a Catalunya i apunta que «haurà d'acceptar-la» perquè no li quedarà cap «altre remei». Quant a la manifestació d'aquest diumenge a Madrid, Fernández diu que seria «inacceptable» aparèixer amb banderes preconstitucionals o símbols feixistes. En aquest sentit ha dit que se sentiria «profundament incòmode» i està convençut que la manifestació serà «cívica» i de caire «patriòtic constitucional». El president del PP a Catalunya ha fet aquestes declaracions aquest dissabte en la presentació del candidat per Lleida a la Paeria, Xavi Palau.\nEn relació al diàleg entre el PSOE i el govern català, Fernández ha dit que no es parla de temes «normals» en una negociació pressupostaria, sinó d'una figura de tipus «propagandístic» que «pretén» traslladar a l'opinió pública internacional que «aquí estem en un conflicte com el de Palestina i Israel» i que la negociació seria entre «dos estats» quan «no és així».\nPreguntat per si el Partit Popular estaria disposat a negociar uns pressupostos amb el govern del PSOE, Fernández ha dit que per aprovar un pressupost s'ha de presentar alguna cosa «sobre la que negociar» i afegeix que no creu estar «en aquest cas».\nFernández també ha parlat de la carta que l'alcaldessa Ada Colau ha enviat als líders europeus en relació al judici de l'1-0 i ha animat als votants barcelonins que optin pel candidat del PP a Barcelona Josep Bou i ha titllat Colau d'«equidistant» en algunes ocasions, i de donar «suport explícit» en d'altres.\nEls tarragonins opten pel castellà a casa, amb els amics i al telèfon mòbil\nL'Ajuntament de Tarragona sancionarà Buny amb una multa de només 400 euros\nComença el judici contra dos mossos acusats d'evitar una investigació sobre dos policies\nL'Ajuntament de Salou se solidaritza amb els treballadors de Tempo\nEls tarragonins opten pel castellà a casa, amb ...\nEl Cupó Diari de l'ONCE reparteix 35.000 euros ...\nAparatós accident al centre de Tortosa amb ...\nEls treballadors de neteja de Tempo inicien...\nL'Ajuntament de Tarragona sancionarà Buny amb ...\nComença el judici contra dos mossos acusats ...\nProtecció Civil activa el pla Ventcat al Camp ...\nEl Jurat internacional escull 'Canción sin ...\nMàxima entrega sense premi\nTornavís Teatre, 10 anys 10 accions teatrals\nING pateix una caiguda del seu web i la seva...\nL'Ajuntament de Salou se solidaritza amb els...\nEl tuit de la DGT que ha indignat a molts...\nSis de cada deu motoristes catalans aparquen a...\nLes entrades per la Disfressa d'Or, a punt...\nReus s'uneix a la campanya per fomentar el...\nMercadona posa fi a la polèmica creada per un ...\nEl Nàstic entregarà 2.040 euros a la Riuada S...\nEl PSC denuncia les llargues llistes d'espera...\nTV3 dedica un 'Sense ficció' a les químiques i ...\nComenta el contingut : Alejandro Fernández demana a Torra que «accepti» que està «sotmès» a l'estructura central de l'Estat


El marit de la consellera de Sanitat renuncia el càrrec públic que se li havia ofert\nLa Diputació de València l'ha contractat per dirigir l'empresa pública Egevasa\nActualització: 01.01.2016 - 11:05\nAhir la Diputació de València va fer pública la contractació d’Alberto Hernández Campa com a gerent d’Egevasa, l’empresa pública que gestiona l’aigua. Hernández Campa és el marit de la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, Carmen Montón, i per això aquesta contractació va suscitar polèmica. Avui, Hernández Campa ha renunciat el càrrec.\nLa vice-presidenta, Mónica Oltra, va dir públicament ahir que no estava d’acord amb la decisió i que no la considerava estèticament assumible. Oltra es va referir al Pacte del Botànic i a les polítiques d’ètica i transparència per tal de criticar aquest nomenament. Tot amb tot, va reconèixer que el nomenament era decisió de la junta d’Egevasa.


Nou model 232 per informar de les operacions vinculades\nCom ja sabeu hi ha obligació d’informar de totes aquelles operacions amb parts vinculades que superin els 250.000 € durant l’exercici.\nFins a la data, aquestes dades es declaraven en el model 200 al moment de realitzar la declaració de l’impost sobre societats, però arran de la nova llei sobre l’impost, es va establir que aquesta informació seria subministrada a través d’un model especial. Incloent així una nova obligació formal per a les empreses, per si ja eren poques.\nEl model en qüestió és el model 232 que va ser aprovat i publicat al BOE l’agost i el pots veure aquí:\nMODEL 232 AL BOE\nQuan es presenta el model 232?\nLa presentació del model 232 de «Declaració informativa d’operacions vinculades i d’operacions i situacions relacionades amb països o territoris qualificats com a paradisos fiscals» s’haurà de realitzar en el mes següent als deu mesos posteriors a la conclusió del període impositiu a què es refereixi la informació a subministrar.\nPer norma general, per a les societats que tanquen exercici el 31 de desembre, el model 232 es presentarà durant el mes de novembre de l’any següent.\nQuines operacions es declaren al model 232?\na) Operacions realitzades amb la mateixa persona o entitat vinculada sempre que l’import de la contraprestació del conjunt d’operacions en el període impositiu superi els 250.000 euros, d’acord amb el valor de mercat.\nb) Operacions específiques, sempre que l’import conjunt de cadascuna de aquest tipus d’operacions en el període impositiu superi els 100.000 euros.\nc) Amb independència de l’import de la contraprestació del conjunt d’operacions realitzades amb la mateixa persona o entitat vinculada, hi haurà sempre l’obligació de presentar el model 232 i emplenar la «Informació d’operacions amb persones o entitats vinculades respecte d’aquelles operacions del mateix tipus que al seu torn facin servir el mateix mètode de valoració, sempre que l’import del conjunt d’aquestes operacions en el període impositiu sigui superior al 50% de la xifra de negocis de l’entitat\nQuina informació ha de contenir el model 232?\nEl model contindrà la mateixa informació que fins al moment es consignava en l’impost sobre societats.\nÉs a dir, identificació de la persona vinculada, import de l’operació, tipus d’operació i mètode de valoració triat.\nCom sempre en GM Tax estarem encantats de assessorar-te en tots els dubtes relatius a aquesta nova obligació i qualsevol consulta d’índole fiscal que necessitis.


Divendres 5, Tarda de música i ball… A les 17:15 hores: música dels anys 50,60,.., ...\nMenus mes de Maig\n"Parlem del pernil"\nEl passat dilluns vam poder realitzar una xerrada-tastet on parlarem del pernil. El sr. Jordi ...\nDiuen que Sant Jordi és la festa dels gestos. Gestos en forma de llibres i ...\nAquest divendres dia 28 d’Abril celebrem els aniversaris del mes. Hi haurà música en directe ...\nCada mes com ja sabeu a més de les activitats que realitza’n els padrins amb ...\nAquest divendres no et perdis la festa de Sant Jordi!!! A les 17:00 hores: Entrega de ...\nRevista Sarquavitae Salita 4\nJa ha sortit publicada la nova revista de Sarquavitae Salita nº4. El proper dia de Sant ...\nDimecres 5, Xerrada amb l’historiador Carles Gascón A les 17:15 hores: parlarem sobre “Tabac, exiliats ...


Anem a pams: de juny 2015\n26a Pujada a Miramar BTT\nEquip & amics a la sortida\nUna cursa amb 26 edicions és clarament una cursa referent, és més que una cursa és tota una institució. Si hi afegim que es fa a casa i que el circuit és el pati per on sortim quasi cada setmana només ens cal afegir a la coctelera, la trobada amb la resta de companys perquè sigui la cursa perfecta.\nNo recordo quantes edicions porto participant, però són unes quantes i mentre pugui continuaré fent-ho. Primer perquè crec que cal donar suport a la gent que fa coses per Valls, ens movem al cap de l'any per tot Catalunya i aquesta que la tenim a casa s'ha de donar suport. Per altra banda perquè m'ho passo de conya. És una jornada diferent, personalment no són les curses que millor em van. Massa explosiu, jo sóc dièsel i sortir a tot drap i amb el cor a la boca 15 quilòmetres és tot un repte.\nAquest any han fet importants canvis en el circuit, s'ha tret el mític GR. Un tram dur de rampes imponents i que et feien suar de valent. Ara donem una mica més de tomb i es va a buscar dos dels senders més típics per pujar a Miramar, "Cartuxos" i la "Selva". Dos senders/pistes sense dificultat tècnica i que et porten fins al poble de Miramar en un constant ascens. La segona part del circuit és idèntic al dels altres anys. De Miramar fins a dalt a les antenes, un tram d'ascens sense cap rampa dura. De totes maneres com que vas a tot el que pots, continua sent una cronoescalada guapa.\nFoto gràcies a Quim Calvo\nAmb intenció d'escalfar una mica hem quedat amb els companys del Team a dos quarts de vuit, una bona matinada per aquests dies de festa major. A mi m'agrada matinar, ho prefereixo, això si a les nits no hem busqueu, que faig com les gallines.\nHem fet un rodatge de quasi 45' que han anat de perles per no començar completament freds. De totes maneres la sortida és a treure el ganivet i jo no puc. Per molt que ho intenti, i creieu-me que avui ho he intentat, no puc agafar un ritme alt. De totes maneres no m'he entretingut i a poc a poc he anat agafant ritme de pujada. El fet de conèixer a la perfecció per on passaràs, ajuda per bo i per dolent. Saps on vas a petar i saps on moriràs.\nEls primers quilòmetres he vist passar com un obús a tots els companys del team. En aquell moment el cap et diu "mare meva com van aquests, avui no els atrapo" i et resignes a agafar el teu ritme i anar pujant. En llocs rodadors sóc pell, no vaig gens bé però per sort avui això acabava pujant i ara estic bé. Aquestes darreres setmanes trobo que he fet bé la feina i ho noto. Primer un i després l'altre els he anat passant, al que sí que no he vist fins a l'arribada és a l'Edu. Quin tros de bèstia, només que pogués entrenar en condicions una mica més no hi hauria qui el veies a les pedalades. A sobre aquest terreny a ell li va molt i quan porta un dorsal al davant es transforma. Encara sort que ahir no vas dormir pute!!!\nHe entrat a meta just per sota de l'hora i el més important amb molt bones sensacions. Si Judit bones sensacions a tu et fa gràcia que parlem de sensacions, però és veritat. No té res a veure com acabem les curses, és més important com sentim que les acabem.\nDesprés del patiment, una llarga aturada per recuperar forces amb un gran esmorzar. Cal felicitar als organitzadors per la feina feta aquest any. Pinta molt bé la Pujada a Miramar i crec que en tindrem per a moltes edicions més.\nLa baixada cap a Valls l'hem aprofitat per fer el que més m'agrada uns quants senderons dels incomptables que tenim al voltant. Gràcies socis per deixar-vos enredar.\nQueden quinze dies per la gran cita, pel dia D pel que he estat entrenant els darrers dos anys. La Vip és aquí, ara cuidar-se descansar i menjar bé.\nPublicat per alex martinez a 10:48 0 comentaris\nVall del Brugent (Sobreviure a...)\nLa de la Riba, és d'aquelles pedalades que no entens perquè no tenen més participació. Sí que és veritat no és precisament una marxa per a novell del BTT. Aquesta és dura tant a nivell físic com a tècnic. Hi ha dos recorreguts un de dur de 30 quilòmetres aproximadament i un de molt dur de 60 i 2000 de desnivell positiu. Els organitzadors són gent amant del BTT i que preparen aquesta marxa amb moltes ganes. Per a mi és un repte cada any, i aquest on tenia la vista posada en l'horitzó del 04 de Juliol no podia ser menys.\nPel company de entrenos aquesta és especial, és la de casa i ens agrada participar-hi. Aquest any venia d'una mala experiència amb la Volta a la Mola i em serviria per a veure realment com estem aquestes alçades de la pel·lícula.\nJo de sortida no ho veia clar, només uns 60 inscrits pel recorregut llarg i entre ells gent que competeix. No com nosaltres que ja fem prou en acabar sense estar gaire perjudicats. És un altra filosofia. No és el mateix posar-se a la línia de sortida pensant a anar a "ganxo" amb el cor a la boca i amb les pulsacions a tot drap, que sortir amb l'únic objectiu d'acabar la prova.\nTot a punt, coet i amunt. La Riba no és precisament un terreny planer i només començar ja estàs enfilant cap a la muntanya. Jo que sóc dièsel intento escalfar una mica abans de la sortida i quan comencem a pedalar ho faig molt tranquil. Tant tranquil que a la que arribem al trencall per agafar el primer camí de terra ja tenim a les escombres darrere nostre.\nNo fot gens de gràcia, és veritat sembla mentida el que m'arriba a posar nerviós el veurem en les darreres posicions. I no és per un motiu competitiu, és per la sensació que et dóna de què no seràs capaç d'acabar.\nL'Edu és més explosiu d'entrada ell ja hauria apretat més però avui ha decidit no gastar abans d'hora. Ja estem arribant al capdamunt de la primera pujada, rampes que coneixem d'altres ocasions. Jo ja he escalfat prou i ara el cós em demana gas. Així que començo apretar per un puja baixa amb pedra solta però que és conegut.\nEncara estem passant pels camins d'altres edicions i anem bé, però aviat ens arriben les sorpreses. Trams de senders que han recuperat i que són espectaculars. Pujada a Mont-ral que aprofitarem en altres ocasions i que demostren el gran treball d'aquesta organització. Han reobert senders perduts, pujades, baixades... Estic perdent la noció del lloc i mirant el gps no avancem. Està clar si a sobre que no és fàcil hi afegim quilòmetres de senders i corriols la cosa anirà per llarg. Però com ho estem gaudint, no ho canvio per res.\nAl final anem fent camí i ens quedem un grupet de quatre, baixem el sender mític anomenat el "despertamorts" només el nom ja espanta, doncs és pitjor. Impossible baixar-lo damunt la bici. Aquest jo si que el trauria, no veig que aporti res, la prova és que crec que només un biker ha estat capaç de baixar-lo sencer.\nEvidentment ha de ser un autèntic sonat, però nosaltres anem baixant. Avituallament i cap a encarar la part final del traçat. Aquí les forces són les que són i al final ens atrapa l'escombra, amb el que anem fent fins a arribar a les escales de La Riba. Es nota que en aquest poble hi ha tradició de descens, mare de deu com baixava l'escombra. Ara si entrem a l'arc d'arribada, no hi ha animació són les tres de la tarda, però ens esperen com als primers. Menjar i beure i comentar la jugada amb els companys. Arrepleguem trastets i fins a l'any vinent. Segur que repetirem i tornarem a sobreviure a la Vall del Brugent.\nPublicat per alex martinez a 11:27 0 comentaris\nEnergy Training Camp (Un regal d'experiència)\nSi algú em diu fa unes setmanes que seria un dels afortunats de participar en el Energy Training Camp no els hauria fet cas. Casualitats de la vida, petits cops de sort i et veus seleccionat per anar a la primera edició d'un camp de BTT amb gent de gran nivell. Noms com Roberto Heras, Tomi Misser, Arnau Julià, Xavier Carnicer, Raul Doctore, Chema Arguedas. Gent que has vist en infinites ocasions per la tele, en revistes i en les xarxes socials. I també amb un grup humà que està darrere de tot aquest "sarao" i que han estat per nosaltres com àngels de la guarda.\nEls afortunats per estar al camp eren de tota la geografia espanyola, bascos, valencians, madrilenys, càntabres, catalans entre d'altres. Companys que en tres dies han passat a formar part del grup d'amics que vivim el món del BTT, la natura i la muntanya.\nLa meva aventura, va començar divendres, ben d'hora vaig acompanyar a la Judit agafar el tren per anar a treballar i carretera cap a Camprodon. Amb el neguit de no saber on anava, era una dimensió desconeguda, però pintava que ens ho passaríem molt bé.\nVaig arribar amb força temps, i vaig fer temps estirant les cames pels poblets del voltant de Camprodon. El lloc de trobada era a Llanars, un petit poble amb molt d'encant del qual he quedat enamorat i al que segur tornaré aviat.\nL'hotel on es feia tot el camp era a l'entrada de Llanars, un hotel rural senzill però molt molt guapo. Banderoles dels patrocinadors, moviment dels primers participants i som-hi rebuda i recepció. Ens donen uns papers i ja ens informen que això serà per un programa de tele que es vol emetre a esport3. Entrega de documentació i cheking. Arribar a l'habitació, sóc el primer el company encara no ha arribat, hem trobo el pack de benvinguda. Dues equipacions ciclistes completes i dues camisetes per a passar els tres dies. Això està molt ben muntat aquí hi ha nivell i es nota.\nTot a punt a les dotze del migdia ens convoquen per fer la presentació del camp i primera sortida en btt. Aquesta sortida servirà als coaches per veure els diferents nivells i així fer els grups per les properes sortides. Aquí no hi ha res pla i en pocs minuts estem pujant rampes del 30%. Jo que sóc dièsel, les arrancades en fred em costen el meu i al final trobo el ritme ideal i el grup del qual formaré part. Els primers són autèntics lleons, crack del btt entre ells el meu company d'habitació Iker de Bilbao. Un tio collonut i del que m'emporto una gran amistat.\nIker de Bilbao\nLa primera jornada va ser curta, hora de dinar, petit descans i tarda de clínics. La majoria de vegades sortim a rodar i fins i tot a curses i mai pensem en moltes de les coses que ens varen explicar. El primer clínic el va donar tot un campió del món de descens, un català en Tomi Misser un personatge molt proper i que amb poc temps he tingut l'ocasió de comprovar que és una gran persona. La seva xerrada em va trencar els esquemes i ha fet que ara baixi molt millor, és curiós perquè van ser quatre explicacions però que són bàsiques. S'ha acabat el "cul arrere".\nLa següent xerrada anava a càrrec del Chema Arguedas, famós pels seus llibres d'entrenament "Planifica tus pedaladas". Tenia ganes d'escoltar-lo, al migdia hem coincidit en el dinar i les píndoles sobre nutrició i entrenament m'han fet veure que, si vols millorar cal fer una bona base. Aquest any ja no hi sóc a temps, però per l'any vinent segur que seguiré els seus consells.\nLa darrera xerrada del dia era una mena d'entrevista al Roberto Heras, ex-ciclista professional, guanyador de la "Vuelta" en quatre ocasions i ara dedicat al BTT on ha guanyat també quatre edicions seguides de la Titan Desert. Són extraterrestres, i als mortals ens agrada escoltar-los de tan a prop.\nEntre anècdotes i curiositats es donava per conclòs el primer dia de training camp. Encara però arribaria un sopar amb un clínic especial a càrrec de l'humorista de Tarragona Javi Sancho. "Ciclo Postureo" una bona manera d'acabar un dia de grans emocions. A descansar que dissabte ens espera amb una de les rutes importants.\nEl segon dia tindria la sort de compartir pedalades\namb Roberto Heras, Santi Millan, Raul Doctore, Carlos Ortet. Són molt amics i estan preparant la seva propera aventura al Canadà. El Jaume Vila, el responsable de ZonaBTT i de les rutes que fèiem ens va portar per uns paisatges increïbles. És veritat que alguna rampa es feia dura de collons, però així és el btt. Cal patir per gaudir d'unes vistes increïbles.\nVistes del cims del Pirineu.\nLa ruta del segon dia van ser uns quaranta quilòmetres amb 1200 + arribant a la frontera francesa. En tot el recorregut les càmeres i drons van fer un bon seguiment de les nostres evolucions. Potser és l'única pega de tot aquest festival, les aturades que per rodatge d'imatges havíem de fer. El Roberto estava ben fastiguejat, i és que fer parar a una bèstia al mig de la muntanya és una putada. Tot i així els trams de corriol i les vistes feien que aquelles estones aturats s'oblidessin ràpid.\nAvui si que ens hem apretat els cargols i arribem amb ganes de dutxeta, dinar i relax. El company d'habitació que va amb el grup pro ja fa una estona que ha arribat.\nAvui sí que ens hem collat els caragols i arribem amb ganes de dutxeta, dinar i relax. El company d'habitació que va amb el grup pro ja fa una estona que ha arribat. La tarda és per a més clínics, aquesta vegada ens parlarà l'Arnau Julià, ultrafondista, campió de raids, animal que ha fet tres voltes a l'illa de Menorca en BTT, a peu i en kayac i en les estones lliures bomber membre dels GRAE. L'Arnau ens explica com actuar en casos d'emergència i que podem fer si ens trobem en una situació de perill. El següent clínic personalment em fa molta il·lusió perquè el dona el Xavier Carnicer, una autèntica institució a les nostres contrades. El Xavier ens ensenya bons consells de mecànica, d'una manera molt planera com és ell. Jo he quedat encantat i almenys la teòrica l'he aprovada, ja veurem el dia que peti cadena.\nAl Xavier la nit l'agafa enfeinat, no ha parat de donar consells i encara recull trastes quan nosaltres ja hem baixat a sopar. Avui amb pantalla gegant que hi ha la final de la Champions. Alguns encara els queda forces per anar a celebrar la victòria. Jo sóc d'anar dormir aviat i una vegada acabat el partit vaig tirant cap a dormir. Demà ens queda la ruta més dura dels tres dies, però també la més espectacular. Pujarem per sobre dels 2000 metres.\nToca diana aviat, jo però no deixo ni sonar el despertador que ja estic aixecat i en marxa. Avui cal esmorzar en condicions que la ruta que ens espera és exigent.\nTercer i darrer dia del training i avui ens acompanya l'Arnau Julià. Aquí no hi ha temps per escalfar que ja tens les primeres rampes. Portem de guia al Jaume i ens va avisant del que anirem trobant. Avui no hi ha secret una pujada important per arribar als 2000 i després baixada per retornar a l'hotel.\nFoto de la foto. Arnau Julià i Carlos Ortet.\nSort que no fa calor, i aquestes pujades seran de gran utilitat com entrenament pels propers reptes que tinc previst. A poc a poc anem pujant, sense presses però sense gaires aturades. És la clau, no parar.\nSi nosaltres patim, puc imaginar el que estan passant els amics de Morella que venen amb bicis enduro, això si a les baixades no hi ha qui els atrapi. Estem quasi a dalt de tot i arribem a un lloc on hi ha una llosa molt gran, aquí hi ha foto. No m'ho penso dues vegades que ja sóc dalt amb la bici enlaire, una imatge molt de la Vip.\nNo hi ha pujada que duri cent anys i el descens que ens espera pel mig del bosc compensa l'esforç. Parem una estona llarga, un dels companys ha rebentat el neumàtic i cal fer la reparació. Sort que hi ha gent preparada i tornem a la marxa.\nA cada pedalada vaig pensant que aquesta aventura està arribant a la fi, tres dies de companyonia, de BTT, de muntanya. Què més es pot demanar?\nEncara no s'ha acabat, queda el dinar i posterior comiat del Training Camp. Quan arribo a Llanars l'Iker està a punt de marxar. Té un viatge molt llarg cap a Bilbao i no es queda a dinar. Ens acomiadem amb la promesa de què aniré a fer la ruta Tracks d'Euskadi de la que ell n'és el responsable.\nHa estat una experiència increïble, he conegut a grans companys i companyes, gent de tot arreu units per una devoció la bici de muntanya.\nAra només esperar a veure per la tele el resultat d'aquest gran Energy Training Camp.\nPublicat per alex martinez a 12:33 0 comentaris


castor archivos | jordi parellada jordi parellada\nAfirmo que estem en una època de generositat.\nSi, així és, encara que sembli estrany. Ho explico.\nFa temps que estem immersos en una profunda crisi de la qual ens costarà sortir. El nombre d’aturats, en els mesos “bons”, no baixen significativament, a l’inrevés, a posterior es torna al punt de partida. Els brots verds arriben, metafòricament, com les erupcions solars. És a dir, per més que n’hi hagi cada dia, ens queden ocultes, i si no és pel meteoròleg de torn que n’ha obtingut una imatge, no se’n parla.\nEl govern de l’estat fa aigües per tot arreu. S’entesten en repatriar uns cossos infectats per l’ebola i després són incapaços de mantenir al virus aïllat degudament. No es posen en mans d’experts, no tenen el centre ni el personal preparat, i acaben matant al gos que passava per allà. Dóna la sensació que havien de ser els “primers” en alguna cosa. Si, han guanyat, han estat mediàtics!\nContinuant amb la mateixa ineptitud, el desastre –privat– dels dipòsits de gas a la costa del mediterrani, sembla fet a propòsit. Ho van aprovar uns amb unes clàusules avantatjoses que qualsevol empresa voldria gaudir quan s’arrisca en un nou projecte. I els altres, sense parpellejar, accepten carregar la factura a la gent que necessita gas –només durant els propers 30 anys–. Vergonyós, per uns i altres.\nPer sort comença a sortir a la llum –primers flaixos, diria jo– d’on estava el veritable forat de la banca espanyola. És a dir, Caja Madrid, ara Bankia. Salvaguardada sota el criteri de “entitat sistèmica” i rescatada per 22 mil milions. Ara es veu, 15 milions –que ràpidament està dit– en targetes negres, B, opaques –vol dir sense demanar en què i perquè es gastaven– per part de la “casta”. Sense comentaris.\nEn el mateix context, estem vivim una cruïlla històrica com mai havíem pensat després de 300 anys de persecucions, imposicions i menysteniments, i en la qual tenim a tocar el somni i desig majoritari –almenys per un mínim del 80%–.\nI com encaixa la generositat, em preguntareu?\nDoncs si, som generosos per saber sobreviure en aquests moments, per esforçar-nos en ser innovadors i trobar recursos per afrontar les dificultats; per dedicar part del nostre temps en assimilar els desastres i posar esforços en evitar-ne de nous; per fer reunions, gigaenquestes o actes participatius per donar a conèixer la situació del nostre país, recorrent al nostre temps lliure.\nInsisteixo, som generosos i ens cal continuar sent-ho! Com deia, estem davant d’una oportunitat històrica. Cal continuar actuant amb generositat, units –que vol dir, cedir alguna cosa per obtenir-ne de millors en conjunt– perquè separadament ho podem perdre tot. I recordar que tenim l’oportunitat de vèncer i de construir un nou país aprofitant la generosa possibilitat d’aprendre de les males experiències.\nTags:bankia, black, castor, ebola, generositat, independència


Una altra aula, una altra metodologia, un altre aprenentatge: En un minut.\nParticipar en concursos és una constant en el nostre departament. Darrerament la participació en els Mobile Learning Awards dins del programa mSchools s'ha convertit en un punt de reflexió del que estem fent, així com una motivació extrema per l'alumnat participant. Aquest és el tercer any consecutiu que hi aportem les nostres creacions. (any 2013, any 2014)\nLa micronarració audiovisual realitzada per l'alumnat de 1r de batxillerat tecnològic, Guillem Prats, Dorin Briciu, Adrià Perera, Arnau Morell i Gerard Ribelles amb l'acompanyament del professor F. Solans, mostra com s'utilitzen els dispositius mòbils a l'aulABP amb la simple, i complexa a la vegada, finalitat d'aprendre. En quest clip s'han recollit algunes de les habilitats que hem de donar a l'alumnat durant l'etapa educativa utilitzant tota mena de dispositius. Sense cap mena la clau de l'èxit està en les Cs, segons la fórmula:\nÈxit = T·A·C6\nFer servir aquest dispositius a classe, i fora d'ella, és innovació i, si tenen una metodologia apropiada, és aprenentatge significatiu. No és innovador tot allò que és fa amb els dispositius mòbils, de vegades no cal fer-los anar i fins i tot de vegades és millor no fer-los anar. Algunes vegades hem estat temptats de pensar que innovar en tecnologies mòbils és fer anar aquests dispositius per fer, simplement, coses molt espectaculars. Innovar, per nosaltres, vol dir ser capaços d'utilitzar els dispositius per motivar, potenciar la creativitat, fer col·laborar i compartir i dotar-los de pensament crític, en resum el que seria fer aprendre a l'alumnat amb les eines que utilitzen sempre i que ja formen part del seu bagatge educatiu i de coneixement. Sense cap mena de dubte innovar en l'ús de les tecnologies mòbils focalitza en el com més que en el què.\nI tot això ho hem sintetitzat en només un minut. Gaudiu-lo i compartiu-lo.\nPublicat per fsolans a 12:25\nEtiquetes de comentaris: difusió, mla, mschools, projectes\nANNA RUFIÉ CASANOVAS 9 de febrer de 2015 a les 23:13\nRealment. Genial. Tan de bo tothom entengues l'aprenentatge com vosaltres.\nenrique nerin 12 de febrer de 2015 a les 22:16\nEnhorabona i a pel repte del Tac6 !\nPAULA GISPERT PIJUAN 15 de febrer de 2015 a les 15:39\ndolors 16 de febrer de 2015 a les 22:24\nCom diu l'Anna ,Realment Genial\nEsther Garcia 17 de febrer de 2015 a les 9:32\nEnhorabona a tots i sobretot m'agrada aquest esperit de superació. Això fa que s'aconsegueixin reptes, que de vegades ens pensem que estan fora de l'abast.\npitopito12 17 de febrer de 2015 a les 12:16\nEstic convençut que amb aquest magnífic grup d'alumnes i comptant amb l'acompayament del professor Francesc Solans, l'ÈXIT està garantit. Felicitats pel treball i endavant!\ndolors companys 1 de març de 2015 a les 15:20\nFeliciats i endavant...sou joves i bons....continueu així.


El quintet de vent metall ofereix la primera actuació del juliol | Ràdio Palafolls\nHome Cultura El quintet de vent metall ofereix la primera actuació del juliol\nMarc Ferri , juliol 5, 2013\t / 460 0\nAhir al vespre, els alumnes de l’Escola de Música i Dansa de Palafolls van oferir el primer dels 4 concerts programats pel mes de juliol.\nEl recital, ofert pel quintet de vent metall del MiD, va ser a la Plaça Major, i va donar el tret de sortida a un cicle musical.\nEl proper diumenge s’espera l‘actuació de la Cobla de Palafolls, que interpretarà una sèrie de sardanes a la gespa del Casal d’Avis, de forma que després d’un estiu sense audicions, aquest any sí que és ballarà la dansa tradicional catalana a Palafolls.\nUna setmana després, la Banda de Palafolls agafarà el relleu i posarà el fil musical a un concert sopar que és celebrarà a la Plaça del Fòrum Palatiolo. El festival nocturn oferirà tota una sèrie de clàssics musicals del cinema.\nJa per tancar el cicle, la Coral Palatiolo protagonitzarà una cantada d’havaneres a la nostra vila. Aquest últim concert està previst per la nit del 20 de juliol, novament, a la Plaça del Fòrum Palatiolo.


Tienda Venta Muebles Complementos Outlet Reus Tarragona\nLA MAR D’IDEES\nBotiga de mobles i tapissats a Reus\nBotiga de mobles i tapisseria al centre de Reus\nMobles Perpinyà som una empresa amb llarga trajectòria que es dedica al mobiliari i decoració de la casa. Comencem per les parets i les finestres, les decorem amb papers, fusteries i cortines. Seguim per col·locar o fer els mobles, i acabem amb els complements i llums.\nEns agrada seguir les tendències de la moda del disseny d’interiors, però sempre ens adaptem als clients perquè cada persona o familia té les seves necesitats. Pots consultar el fabricant de mobles de menjador que més ens agrada i un dels que treballem més còmodament perque fan les coses molt bén fetes.\nEl nostre objectiu és aconseguir que el client estigui còmode a casa, fem a mida els projectes, anem a prendre mides si és necessari i posem la nostra experiència al servei de les persones, tot perquè la teva llar sigui el que necessites.\nEl que ens caracteritza és la tapisseria. Fa més de 50 anys que ens dediquem al moble entapissat, podem fer el sofà, cortines, capçal o peça que vulguis. També tenim taller de tapisseria, on restaurem o arreglem mobles.\nEn el nostre taller fabriquem els sofàs, capçals, butaques o peces de tapisseria des de l’inici, fem el xassis a la mida i amb l’estructura que vol el client, el revestim amb les espumes més dures o més toves segons les necessitats, i per acabar el podem forrar de pell, PVC, polipiel i tot tipus de robes de tots els colors.\nOferim un taller de peces de fusta artesanal, fetes a mida. Els mobles de la resta de la casa, com els mobles juvenils els armaris o taules i cadires els comprem fets, sempre procurant comprar a proveïdors d’aprop de la màxima qualitat, oferint diverssos preus, perque si tenim una àmplia gama de preus podem arribar a més llocs de la casa. Tenim grans firmes de mobles, o també fabricants que treballen amb uns preus ajustats. Segons el que el client es vol gastar aconsellem un moble o un altra, procurant aconsseguir la màxima qualitat al millor preu.\nSi tens ganes d’organitzar l’espai de casa teva, si et calen prestatgeries o un armari, fem a mida i adabtem armaris de tot tipus, amb portes corredisses o practicables ( normals ) tenim armaris raconers molt ben aprofitats que resulten molt pràctics quan les parets no són gaire llargues, en adabtem a les alçades i fondàries de la casa.\nFa anys que els nostres clients ens confien les habitacions dels seus fills, després de la tapisseria és el moble que més dominem, sabem com aprofitar l’espai i ens agrada el repte de fer pràctica l’habitació on en pocs metres quadrats hem de fer possible que dormi un nen o nena, el seu amic o amiga, s’ha de poser estudiar i tenir un gran armari on posar la guitarra ! i tot això fent que quedi espai per jugar….de vegades és dificil pero sempre ho aconsseguim, perque tenim molts recursos, tenim fabricants que ens fan tot tipus de llits, armaris, taules de totes les mides, i si cal ens adabten les peces. Els mobles juvenils o infantils ens deixen triar colors i acabats de molts estils, més suaus o més divertits, pero si volem donar un toc de gràcia més original podem posar papers o panels a les parets, tenim moltíssima oferta per tots els gustos.\nTreballem amb les millors firmes de roba per la tapisseria i cortines, per exemple Designers Guild, Pepe Peñalver, Les Creations de la Maison i moltes més, de tots els preus. I per donar un cop d’estil i qualitat tenim els complements de roba per la llar, de les marques Lexington i Scappa Home. Pots trobar i consultar els productes d’aquestes marques a la nostra botiga on-line www.thecottonhome.com\n©2017 Mobles Perpinyà


El Gran Circ de Nadal de Girona sobre gel atrau més de 17.000 espectadors\nA l'espectacle hi participen 27 artistes de nou països\nACN Girona 28/12/2014 19:40\nPallassos, trapezistes, equilibristes i màgia, molta màgia. El Gran Circ de Nadal de Girona sobre gel ha estat "un èxit" i, segons un primer balanç, ha atret més de 17.000 espectadors que han gaudit en vuit funcions de divuit números d'artistes arribats de nou països diferents. El director de l'espectacle, Genís Matabosch, ha assegurat que estan molt satisfets amb la resposta del públic i que només calia veure "com brillaven els ulls dels espectadors quan sortien" per comprendre que la proposta ha agradat.\nL'espectacle, de dues hores, ha inclòs un total de divuit números amb 27 artistes arribats de nou països, la major parts d'ells de Rússia, bressol del circ sobre gel. Segons Matabosch, ha resultat un espectacle molt equilibrat entre l'humor dels pallassos xilens 'Els Caluga', la contorsionista extrema nord-americana Jordan McKnight i els números específics de circ sobre gel com les acrobàcies de la lituana Olga Vayman al hulla hop o els equilibris al trapezi de Miss Kirilova, en un dels números estrella de l'espectacle.\nL'enorme producció per tirar endavant l'espectacle ha fet que el pressupost d'aquesta primera edició del Circ de Nadal de Girona s'hagi enfilat fins els 300.000 euros i el 95% del cost l'han assumit els promotors amb l'objectiu de recuperar la inversió amb les entrades i vendes al pavelló.\nAmb tot, Matabosch ha afirmat que encara que estan molt satisfet dels resultats, encara cal acabar d'enllestir el balanç i buscar complicitats abans de decidir si hi haurà nova edició del circ de Nadal o no.


Ràdio Tordera – El Club Esportiu Tordera realitzarà una nova edició de la marxa “Les Bruixes” el 10 d’agost\nEl Club Esportiu Tordera realitzarà una nova edició de la marxa “Les Bruixes” el 10 d’agost\nag. 02, 2019App, Esports\nEl 10 d’Agost a dos quarts de deu, s’iniciarà l’habitual marxa nocturna “Les Bruixes”, organitzada pels membres del Club Esportiu Tordera.\nA nivell històric, la marxa s’anomena “bruixes” degut a la mítica Plaça torderenca de les Bruixes situada a la serra de Miralles, la qual ha estat la font principal d’una gran quantitat de mites i llegendes.\nA més a més és una marxa no competitiva, llavors no hi classificació ni tan sols cronometratge, tot i això, finalitzarà amb una botifarrada com a acte de cloenda.\nLa marxa popular, es caracteritza per la foscor de la nit, per tant és imprescindible que tots els participants duguin una llanterna.\nTot seguit l’Albert Prats, president de l’entitat, ens ho explica amb més detalls.\nprats marxa 1\nLa marxa, tindrà com a lloc de sortida, d’arribada i de realització de la botifarrada i de les inscripcions, la Pista del Veïnat de Sant Andreu (C/ Camí de Vallmanya s/n). El recorregut dissenyat per aquesta nova edició consta d’una distància d’onze quilòmetres i sis-cents metres i, d’un desnivell assequible de 190 metres. El tipus de terreny pel qual es realitzarà la marxa, es muntanyós de camí ample amb algun corriol, considerat de baixa dificultat.\nAlbert Prats, ens en parla.\nprats recorregut 2\nLes inscripcions es podran executar el mateix dia des de les vuit del vespre fins un quart d’hora abans de l’inici de la marxa a la pista de Sant Andreu, per un cost de 6 euros pels federats, de 2 euros pels socis i de vuit pels no federats, preu que en aquest últim cas, afegeix una assegurança obligatòria.\nSardanes i balls tradicionals a la plaça El president de l'AAVV de Mas Móra ens presenta la programació de la seva festa, que celebren el 10 i 11 d'agost\nTordera tanca la jornada d’eleccions generals amb una participació del 65,94%, 5,85 punts percentuals menys ... 186 visites | publicat el 10/11/2019


Ara sí: Puigdemont ja pot accionar la palanca unilateral La República\nDia carregadíssim d’intensitat política. La jornada ha començat amb la ressaca de les eleccions primàries del PSOE, on va saltar una relativa sorpresa amb una victòria contundent de Pedro Sánchez. […]\nEl Dietari del Procés 22/05/2017\nSánchez ho ha d’intentar, Pablo Iglesias ja ha dit que retirarà lamoció de censura que prepara (sense opció de ser exitosa) si el PSOE fa un moviment. Però Catalunya continuarà sent la pedra a la sabata, perquè sense ERC i el PDeCAT no surten els comptes. A aquestes alçades… Potser dinamitar el govern espanyol en el moment clau del procés no és tan mala idea, encara que no sigui a canvi del referèndum!


El partit de Valls fitxa un dirigent universitari espanyolista - XCatalunya.cat\nEl partit de Valls fitxa un dirigent universitari espanyolista\nBarcelona pel Canvi, el partit de Valls, incorpora al seu equip el president de l’associació ‘S’ha acabat’\nBarcelona pel Canvi ha incorporat al seu equip Yeray Mellado, president de l’associació estudiantil constitucionalista ‘S’ha acabat’. Mellado serà conseller de districte a Nou Barris.\nLa nova presidenta del grup municipal, Eva Parera, ha destacat “la importància d’incorporar i atraure talent a la política”, especialment els joves. Per la seva banda, en una piulada al Twitter Mellado ha explicat que deixa enrere l’etapa com a president de l’associació i diu que “ha estat un autèntic honor servir Espanya des de la societat civil”. “Ara ho seguiré fent des de la política”, afegeix.\nEn la carta de comiat als socis de ‘S’ha acabat’, considera que Barcelona pel Canvi és el projecte des del qual construir la “reagrupació del constitucionalisme”.\n“És el moment de ser valents i apostar per la defensa d’allò comú, del constitucionalisme en sentit ampli, entès com a respecte a l’estat de dret, la separació de poders i la democràcia representativa”.\nTags: partit de Valls


La cantautora lleidatana Emília Rovira presenta "Amor i ràbia", el seu debut discogràfic - Teleponent\nInici Cultura Música La cantautora lleidatana Emília Rovira presenta “Amor i ràbia”, el seu debut...\nLa cantautora lleidatana Emília Rovira presenta “Amor i ràbia”, el seu debut discogràfic\nEmília Rovira, que viu entre Noruega i Catalunya, té una vasta formació com a pianista clàssica i ha treballat com a compositora de bandes sonores de videojocs de renom internacional\nEl 15 de gener de 2021 arriba l’àlbum de debut en solitari de la cantautora lleidatana Emília Rovira Alegre. El mateix títol del treball, ’Amor i ràbia’, ja ens avança que al disc trobarem cançons escrites des de la indignació i cançons d’amor.\nEls temes que desperten la ràbia de l’artista són la violència sexual masclista, la crisi dels refugiats o l’existència de preses i presos polítics. La cantautora, que en el disc ha musicat poemes del seu pare, l’escriptor Pere Rovira, ens presenta també per primera vegada les seves pròpies lletres i el seu vessant més personal.\n‘Amor i ràbia’ és un disc eclèctic que cerca un so molt natural i acústic, intemporal, mediterrani, i que, de vegades, fins i tot conté influències de la música clàssica i la música de cambra.\nSOBRE EMÍLIA ROVIRA\nEmília Rovira, que viu entre Noruega i Catalunya, té una vasta formació com a pianista clàssica i ha treballat com a compositora de bandes sonores de videojocs de renom internacional. Amb la cançó ‘Winter’s Kiss‘ va ser nominada als Hollywood Music in Media Awards. Rovira també escriu poesia i ha publicat el poemari ‘Oslo’, amb el que va guanyar el Joan Teixidor de Poesia. Els seus discos anteriors com a compositora i cantant son ‘Contra la mort’ i ‘Com la veu de l’aigua‘.\nRovira ens confirma, amb aquest darrer treball, que les emocions d’amor i de ràbia poden coexistir en un mateix moment i espai, i que són una font inesgotable d’inspiració. La cantautora pot trobar-se en un moment personal dolç i, alhora, experimentar una profunda ràbia envers les injustícies del món que l’envolta.\n‘Amor i ràbia’ és un disc fet entre Catalunya i Noruega amb la col·laboració de diversos instrumentistes de primer nivell, i parcialment finançat mitjançant una campanya de micromecenatge a Verkami.\nAmor i Ràbia\nArticle anteriorImportant davallada d’activitat a l’aeroport de Lleida-Alguaire\nArticle següentCervera restaura les capelles barroques del convent de Sant Domènec


agost 2010 – El Gran Duc\nHome » 2010 » agost\n31 agost 2010 / 4 Comments on Merda d’artista\nL’amic, el mestre, el patriota, l’il·lustrador sense parió Jordi Sempere comentava fa poc que Piero Manzoni enllaunà la seua femta i la va vendre a preu d’or; al preu que l’or tenia el dia que la va cagar: tants grams de merda = tants grams d’or. També es va dedicar a unflar globus i vendre’ls car perquè duien dins el seu aire. Signava sobre el cos d’algú i el declarava obra d’art vivent. La caricatura de l’art com a art, no està malament la idea. Si l’etiqueta del producte no enganya, les deposicions de Manzoni fa quasi cinquanta anys que estan en conserva. Mig segle en què la postmodernitat, les tendències, les avantguardes, l’art conceptual, la deconstrucció… han omplit els museus de grans obres, però també de grans fraus. D’una exposició a la Universitat, recorde una espècie de collage poc elaborat al qual l’artista havia afegit unes ungles ensangonades. Què ens volia transmetre amb allò? Que suspenia Plàstica quan feia l’EGB? Que era Jack l’Esbudellador en la penúltima reencarnació? Disculpeu-me, no tinc sensibilitat suficient per a esbrinar-ho. De visita al Georges Pompidu, vaig vore una mostra de videoart que em va deixar mal cos: un tio lligat a una cadira, bosses de sang per tot arreu… quina agonia! En una altra sala, un muntó de brossa a la qual els visitants havien afegit bitllets de metro, kleenex, paquets de tabac; bé, com a mínim era funcional. I en eixir em vaig trobar amb Pere Mayor i la seua família; eixe sí que és un artiste, xe! Digueu-me ignorant, però espere dels anomenats creadors un cert virtuosisme, qualsevol pot omplir bosses de sang i dedicar-se a rebentar-les mentre un col·legueta fa d’ostatge-estaquirot. El de la brossa, el de la sang i molts altres deuen haver destacat en el seu currículum que han exposat al Beaubourg, però això no és garantia de res. “Malgrat les represàlies de la policia, continuaré assaltant els carrers en la foscor. Dur el treball directament al carrer és part primordial de l’evolució de l’art”, va dir Blek le Rat. Jugar-se-la per un bon mural, fer somriure o fer pensar a qui va cap a la faena o vagareja per una ciutat qualsevol té molt de mèrit. Per això, acabe esta suite d’août amb Banksy, deutor de Le Rat i actual subcomandant Marcos del grafit. Visiteu el seu web, escriviu el seu nom en el cercador d’imatges de Google.\n13 agost 2010 / 2 Comments on L’Origine du monde\nUna filera solemne d’escultures saluda al visitant abans d’entrar al Museu d’Orsay. Recorde que alguna d’aquelles figures representa una dona de latituds més càlides que la de París; enyorança, potser, d’una dubtosa grandeur colonial i lladregota. Una vegada dins, sorprén l’espai ampli i lluminós, efectivament allò era abans una estació de tren. A les antigues andanes, noves sales ara, hi ha vells coneguts dels llibres d’art que estudiàvem a l’institut: Les portes de l’infern, de Rodin; La migdiada, de Van Gogh; El dinar campestre, de Manet; Arearea, de Gaugin; El ball del Moulin de la Galette, de Renoir; Jeanne Avril ballant, de Toulouse-Lautrec; El circ, de Seurat… Orsay és un museu imponent i còmode, disposa d’una terrassa per a recuperar l’alé entre tant i tant d’art i d’un restaurant perquè no només l’esperit té la necessitat de nodrir-se; eixes coses s’agraïxen. Un dels quadres que més crida l’atenció és el que he penjat com caplletra d’esta entrada: L’origen del món. Les làmines, postals, punts de llibre, etc. que la botiga del museu ven amb esta imatge proven la tirada del públic pel llenç que el milionari otomà Khalil Bey encarregà a Gustave Coubert en 1866. Després de les causes de l’enigmàtic somriure de Monna Lisa, la identificació d’este somriure vertical deu ser una de les qüestions que més ha excitat els historiadors de l’art. Alguns sostenen que el pubis més famós de la pintura realista pertany a la bella irlandesa Joanna Hiffernan. D’altres creuen que fou Jeanne de Tourbey qui posà perquè l’artista li immortalitzara l’entrecuix. Darrere d’un gran quadre hi ha sempre més que una gran paret; l’època, l’autor, el model, el motiu, el mecenes i les seues vides contades. Jo n’he trobat dos, la de Bey i la de Tourbey. Dediqueu uns minuts a escoltar-les, paga la pena:\nKhalil Bey, voluptuós, diplomàtic, dilapidador, amant de l’art.\nJeanne de Tourbey, lumpenproletària, meretriu, intel·ligent, comtessa.\n5 agost 2010 / 4 Comments on Històries de pintors


Fòrum Bombers - Condicions del Fòrum\nFòrum Bombers Rules\nCondicions del Fòrum\nPer continuar necessites acceptar el contingut següent:\nL'administrador i organitzadors del fòrum revisen el material publicat en el fòrum periòdicament però pot ser difícil la supervisió de tots els missatges en cada moment. Els missatges i articles representen en qualsevol cas el punt de vista del seu autor i l'administrador no és responsable del seu contingut.\nEls administradors o organitzadors del fòrum poden eliminar, moure o editar qualsevol contingut en qualsevol moment. Aquestes accions seran informades i motivades als usuaris, però no requeriran cap acció prèvia cap al seu autor.\nAcceptant aquestes regles declares la teva disposició a no escriure cap missatge obscè, vulgar, insultant o que vagi en contra de la declaració d'intencions de l'espai. Existeix un control de "avís a organitzadors" disponible a cada missatge que permet igualment denunciar els continguts que consideris inadequats d'altres usuaris.\nHe llegit i estic d'acord amb les condicions de Fòrum Bombers.\nCopyright ©2000 - 2020, Jelsoft Enterprises Ltd. - Configuració horària GMT +2. Ara són les 09:44.\nPage generated in 0,116 seconds with 12 queries.


TRACTA'M BÉ: El projecte "Tracta'm bé" pujarà a escena\nEl projecte "Tracta'm bé" pujarà a escena\nAmb la col·laboració del Grup de Teatre Lacetània es posa en marxa un grup de teatre en el marc de les activitats adreçades a la gent gran de Solsona\nFins ara nou persones, tot dones, s’han inscrit al primer grup de teatre de gent gran que impulsen la regidoria d’Acció Social i els Serveis Socials de Solsona. A partir d’aquesta tardor i fins a final de curs, aquest col·lectiu treballarà en la representació d’una obra en el marc de la campanya de prevenció del maltractament a les persones grans del Solsonès “Tracta’m bé”.\nAquesta és la principal novetat del curs d’activitats per a persones grans de Solsona que organitza l’Ajuntament amb la col·laboració del Consell de la Gent Gran. El Grup de Teatre Lacetània col·laborarà en aquesta iniciativa amb la coordinació de les classes i la teatralització dels relats que s’han difós aquest estiu durant la primera part de la campanya “Tracta’m bé” per donar a conèixer els diferents tipus de maltractaments de què poden ser víctimes les persones grans i els àmbits on es poden donar. L’actriu Esther Colell en serà la professora.\nHi manquen homes\nLa creació del grup de teatre ha estat una incògnita fins a l’últim moment, ja que depenia de l’interès que despertés la proposta. Amb nou persones ja se’n garanteix la seva viabilitat. No obstant això, les inscripcions al grup es mantenen obertes per tal que també s’hi afegeixin homes. Aquells que hi estiguin interessats poden adreçar-se a les dependències municipals dels Serveis Socials. Els dies i horaris d’assaig es concretaran més endavant, un cop tancat el grup, en funció de la disponibilitat de les persones inscrites.\nPer mitjà d’aquest grup de teatre, la campanya de prevenció contra els maltractaments a la gent gran “convertirà en participants actius la pròpia població i potenciarà la difusió dels relats i de les diverses realitats que s’hi reflecteixen, de les quals molta gent encara ha de prendre consciència”, destaca la regidora d’Acció Social, Maria Tripiana.\n“Gràcies a aquesta iniciativa reforçarem el missatge de la campanya, ja que no té el mateix efecte llegir una història que sentir-la i veure-la representada a través de les mateixes persones grans”, explica Tripiana. La regidora es mostra convençuda de l’estat d’opinió que han creat els relats entre la ciutadania i afirma que “han ajudat a millorar la convivència entre persones grans i cuidadors”. A més, el nou canal de difusió s’aconsegueix “per mitjà de persones que creuen en l’envelliment actiu”, la promoció del qual és “un dels objectius de la regidoria”.\nCal tenir present que el camp dels abusos que pateixen les persones d’edat avançada és un dels més erms en material de sensibilització per a la prevenció i la detecció, segons recorda Maribel Bella, tècnica responsable del Servei d’Informació i Atenció a les Dones (SIAD) del Solsonès. “D’aquí, també, l’interès de dur els relats damunt dels escenaris”.\nPublicat per Campanya Tracta'm bé a 3:29


El PSOE qualifica la venda d'Aterca de «nou cop de Delgado i Nigorra»\n20 setembre 2020 13:32\nAssegura que suposarà que la factura de l'aigua pugi més d'un 18%\nL'Agrupació Socialista de Calvià qualificà ahir la venda de l'empresa Aterca -Aigües del Terme de Calvià- al grup Agbar -Aigües de Barcelona- de «nou cop» protagonitzat pel batle de Calvià, Carlos Delgado (PP), i pel seu «amic terratinent», Juan Nigorra Cobián.\nConvé recordar que la firma Aterca és la concessionària del subministrament d'aigua potable a les zones del Toro i de Santa Ponça. I també que l'operació de venda del 70% del capital accionarial que estava en mans de la família Nigorra es tancà dos dies després que el ple de l'Ajuntament de Calvià aprovàs la pujada d'un 18% en el preu de l'aigua que l'empresa municipal Calvià 2000 ven a Aterca.\nEncara que en principi sembla que la pujada esmentada pot perjudicar l'empresa que fins fa poques setmanes dominaven els Nigorra, l'increment en el preu del subministrament ha afavorit la família terratinent. L'increment en qüestió, suportat per Aterca, repercutirà també en el preu final que els veïns del Toro i de Santa Ponça pagaran pel subministrament.\nD'aquesta manera, és previsible que la facturació d'Aterca prevista per a l'any 2005 i, sobretot, per a l'any 2006, es vegi incrementada de manera considerable. Aquestes previsions no les han ignorades ni els Nigorra ni el grup Agbar a l'hora de tancar la compravenda del 70% de les accions d'Aterca. Els primers han pogut vendre els seus títols més cars, mentre que els segons aconsegueixen una empresa que veurà incrementada la seva facturació anual.\nPer tot plegat, el portaveu socialista al Consistori calvianer, Antoni Manchado, assegurà ahir que aquesta situació obeeix a «un altre escàndol, una altra decisió del PP que beneficia l'amic del batle -Nigorra- i perjudica els ciutadans». «El capatàs de Nigorra, Carlos Delgado -continua Manchado- ha autoritzat, instigat i aprovat que s'augmenti un 18 per cent l'aigua a l'empresa Aterca perquè Nigorra la pogués vendre a més bon preu», va concloure l'edil socialista.\nD'altra banda, Rafael Garau (PP), tinent de batle de Serveis Urbans a l'Ajuntament, president de l'empresa municipal Calvià 2000 SA i membre de la corporació en el consell d'administració d'Aterca, manifestà que la venda del 70% de les accions d'aquesta companyia a final del mes passat no havia estat autoritzada per la Sala, ja que ni tan sols el batle no n'havia estat informat.


El "pluralisme" de la comunitat de Jerusalem\nde la comunitat de Jerusalem\nUna reflexió sobre Ac 4, 32-35\nUna paraula que cada vegada anem utilitzant més és la paraula "plural" i els seus derivats "pluralista", "pluralisme". Cada vegada estem més convençuts de que vivim en un món plural, compartint -ja sigui a grat o a la força- un pluralisme cultural, dintre del qual es dóna una pluralista opció de respostes religioses.\nFa més de dos segles un major coneixement de les lleis de la naturalesa, del món que ens envolta, va suposar un fort desafiament per les esglésies cristianes occidentals. L'església catòlica, en aquells moments, no va saber donar una resposta vàlida.\nTambé es descobriren les lleis que regien els documents escrits: molts anys li van costar a l'església catòlica reconèixer que aquestes lleis també eren aplicables als seus textos sagrats.\nNo ens ha d'estranyar, doncs, que avui a l'església catòlica (al Vaticà) aquestes paraules (plural, pluralisme, pluralista...) no li agradin massa i que tot llibre que a la portada porti una d'aquestes paraules ja sigui ben sospitós. Li agrada parlar més de l'església "una", de Jesúcrist l'únic mitjancer, de la revelació única i definitiva de Déu de la que ella és l'única depositària...\nPerò un cada cop més nombrosos grups de cristians (catòlics també, malgrat les repetitives directrius de la Congregació de la Defensa de la Fe) fan camí vers una comprensió del cristianisme que es considera a sí mateix com una resposta vàlida, entre altres, a la realitat infinitament trascendent que nosaltres anomenem Déu. Entre altres, no l'única possible, ni la més completa, ni la millor...\nLes afirmacions de la Congregació de la Doctrina de la Fe (en continuïtat certament amb les que va fer el Concili Vatica II, però tots sabem que el Vaticà II està demanant ja un altre Concili) no han de tenir més valor que la solemne afirmació del Concili de Flòrencia de mitjans del segle XV, l'afirmació de que fora de l'església no hi havia salvació. Allò que durant uns quants segles l'església "firmiter" creia, confessava i predicava, avui dia cap catòlic una miqueta assenyat s'atreveix a mantenir-lo.\n…que ningú que no estigui dintre de l'església catòlica (els pagans certament, però també els jueus, els heretges, els cismàtics) poden participar de la vida eterna. Tots ells aniran al foc etern preparat per al diable i els seus àngels, a no ser que abans de la fi de la seva vida fossin integrats a l'església. La unitat del cos eclesiàstic és de tal importància que els sagraments eclesiàstics només poden aprofitar als qui a ella pertanyen, i, de la mateixa manera, dejunis , almoines i altres deures de pietat i exercicis de vida cristiana no poden fornir premis eterns. Ningú, per moltes almoines que faci i fins i tot si arribés a vessar la seva sang pel nom de Crist, pot salvar-se, a no ser que es mantingui dintre del grup i de la unitat de l'església catòlica\nFirmiter credit, profitetur et praedicat, nullos intra catholicam Ecclesiam non exsistentes, non solum paganos, sed nec judeos aut haereticos atque schismaticos, aeternae vitae fieri posse participes; sed in ignem aeternum ituros, qui paratus est diabolo et angelis eius (Mt 25, 41), nisi ante finem vitae eidem fuerint aggregati: tamtumque valere ecclesiastici corporis unitatem, ut solum in ea manentibus ad salutem ecclesiastica sacramenta proficiant, et ieiunia, eleemosynae ac cetera pietatis officia et exercitia militiae christiannae praemia aeterna parturiant. Neminemque, quantascunque eleemosynas fecerit, etsi pro Christi nomine sanguinem effuderit, posse salvari, nisi in catholicae Ecclesiae gremio et unitate permanserit.\nConc. Florentinum, 1438-1445\nEls cristians que van (que anem) acceptant el seu cristianisme no com l'única religió verdadera, sinó com un camí espiritual autèntic que una part de la humanitat ha seguit, entre altres i obert sempre a les influències d'altres experiències religioses, saben que han de deixar de repetir o donar-li una altra significació simbòlica i no literal a afirmacións "de tota la vida", ja siguin bíbliques, litúrgiques o conciliars.\nJa no podem seguir repetint de la mateixa manera algunes afirmacions evangèliques, com aquella de que "El Pare i jo som u" (Jn 10,30). El dissabte passat vaig anar a la parròquia de Campclar per celebrar la Pasqua, i em vaig quedar sense la benedicció del ciri pasqual. No sé si el mossèn d'aquella parròquia no la va fer perquè queia una petita pluja i el foc el teníem a l'exterior o perquè és un d'aquests cristians que saben que ja no poden seguir repetint de la mateixa manera allò de "Crist, ahir i avui, principi i fi, alfa i omega, el primer i el darrer". Jesús (i ja sé que repeteixo coses que ja us he dit) forma part d'una cadena, no és ni la primera anella ni la darrera.\novmoou,sion tw/| patri\nQeo.n avlhqw/j kai.\nA afirmacions del Concili de Nicea (segle IV) o del Concili de Calcedònia (segle V), la de la "mateixa substància que el Pare", la de "veritable Déu i veritable home", els pot arribar a passar el mateix que a aquella que amb total fermesa va proclamar el Concili de Florència al segle XV.\nEn el segle II, els carrers de Roma es despertaven el dia 25 de març, considerat el primer dia en què el sol guanya a la nit, amb els crits de "Ha ressuscitat, ha ressuscitat!".\nNo eren crits de fidels cristians, eren crits dels fidels seguidors d'Attis, una divinitat que també havia arribat a Roma procedent de l'Orient, de l'Asia Menor. Pluralisme també en el tema de les resurreccions.\nEls cristians que volen fer camí vers l'acceptació d'un pluralisme religiós, reconeixent que les grans religions universals són camins igualment vàlids d'experimentar la Realitat Trascendent i Absoluta que podem anomenar de diverses maneres i reconeixent també que cada una d'aquestes religions universals té els seus medis propis per tal que aquesta experiència sigui també mitjà de salvació i alliberació, no ho poden fer alegrement, doncs han de ser conscients que fent aquest camí aniran deixant moltes coses que per a ells han tingut profunda significació. Com meditar ara les paraules que l'evangeli de Joan posa en boca de Jesús en la intimitat d'un Darrer Sopar: "Jo sóc el Camí, la Veritat i la Vida. Ningú no arriba al Pare si no és per mi" (Jn 14,6)\nTot això pot servir d'introducció a la primera lectura d'avui, que moltes vegades hem llegit o escoltat. Potser algunes vegades ens l'han presentat com el model d'una nova comunitat sorgida de l'experiència pasqual, creada per la força de l'efusió de l'Esperit.\nUna creació original de l'Esperit.\nHauríem d'afegir una tercera descripció, la de 5, 12-16\nÉs veritat que molts ja ens han dit que aquestes dues descripcions que trobem en els Fets dels Apòstols (la que hem llegit ara [4, 32-35] i la que està una mica abans [2, 42-47]) de la comunitat de Jerusalem són més aviat el model ideal del que hauria de ser una comunitat creient en Jesús, que no pas la descripció del que realment era la comunitat.\nAquesta comunitat, que considerem nascuda de l'experiència pasqual i del buf de l'Esperit, era realment tan original? Era una cosa com "no s'havia vist mai res de semblant a Israel"? (Mt 9, 33)\nAquesta comunitat, es creia "única"? Es creia que era l'única font de salvació?\nParlem de la comunitat de Jerusalem, la que va existir a la ciutat entre la mort de Jesús i la guerra dels finals dels anys 60. Podríem dir que és una comunitat d'"abans dels evangelis": no podem, doncs, donar-li tota una sèrie de creences que vingueren molt més tard i que es van formular des d'uns altres ambients. No dic que sigui una comunitat d'"abans del Nou Testament", perquè, almenys, algunes cartes de Pau (les que foren escrites per ell), són també d'aquest temps, però tampoc podem pensar que les creences de Pau són les seves. Més aviat sabem que hi havia fortes divergències.\nSembla que es pot dir que d'aquesta comunitat no en tenim cap document escrit, però això és un problema que avui no toca.\nAquesta comunitat participava del culte del Temple.\nAlguna de vosaltres podria dir: "Això no ha sortit a la lectura d'avui". I és veritat. I això ens posa un problema. Per què el llibre dels Fets dels Apòstols porta dos "resums" de la vida d'aquesta comunitat? Els podem sumar? O els hem de mantenir separats, com dues interpretacions diferents del que hauria d'ésser la comunitat dels creients en Jesús? Es va voler tapar, negar, excloure que els primers creients en Jesús van seguir acudint al Temple? O el segon resum, el que avui hem llegit, respon a la situació històrica de després de la guerra, quan destruïda la ciutat, els jueus es queden sense Temple?\nLa continuïtat de seguir anant al Temple està afirmada, a més a més del darrer verset de l'evangeli de Lluc, a altres llocs dels Fets dels Apòstols. El mateix Pau, a les seves visites a Jerusalem, acudeix al Temple.\nLc 24,53 I contínuament eren al temple beneint Déu.\nAc 2,46 Cada dia eren constants a assistir unànimement al culte del temple.\nAc 3,1 Pere i Joan pujaven al temple a l'hora de la pregària de la tarda.\nAc 5,12 Tots els creients es reunien unànimement al pòrtic de Salomó.\nAc 5,42 Cada dia, al temple i per les cases, no paraven d'ensenyar i d'anunciar la bona nova que Jesús és el Messies.\nAc 21,26 Aleshores Pau prengué aquells homes i l'endemà va complir amb ells el ritu de purificació; després va entrar al temple i anuncià quin dia seria presentada l'ofrena per cada un d'ells, un cop ell hagués acabat el temps de la seva purificació.\nAc 22,17 Quan vaig tornar a Jerusalem, un dia, tot pregant en el temple, vaig tenir un èxtasi.\nAc 24,17 Ara, al cap de molts anys, he vingut a portar almoines al meu poble i a presentar ofrenes en el temple.\nQuè vol dir això? Aquesta comunitat de creients en Jesús, jueus, ja siguin de parla hebrea o de parla grega, (Ac 6,1), no van trencar amb el judaisme i seguiren mantenint Yahvé, el culte que li era donat al Temple i el compliment fervorós de la LLei, com centre de la seva fe acceptant que aquest mateix Yahvé, aquest mateix culte i aquest mateix compliment de la Llei eren font de salvació pels altres grups jueus que també acudien al Temple. Vivien, dintre del judaisme, en un pluralisme religiós.\nQuins eren aquests altres grups jueus?\nL'historiador jueu Josep ben Matias, nascut poc després de la mort de Jesús a Jerusalem, de família sacerdotal, ens parla de quatre grups. Dos d'ells els coneixem a través dels evangelis: són els saduceus i els fariseus. Un tercer grup, a qui aquest historiador li dedica una llarga descripció, és el dels essenis. Aquest grup és totalment desconegut pel Nou Testament. El quart grup, sorgit de la crida que van fer Judes el Galileu i el fariseu Sadoc a no acatar el cens que volien fer els romans, aplega tots els resistents a la dominació romana. En els evangelis trobaríem algunes referències a aquest grup.\nCom és que aquest historiador jueu, que viu a Jerusalem durant aquesta època, no parla dels "cristians"? Com és que els evangelis i tot el Nou Testament no parlen dels essenis?\nLa comunitat dels creients en Jesús era molt diferent, en les seves creences i en la seva organització, als altres grups?\nAquests són alguns dels trets característics dels essenis, segons Josep ben Maties (més conegut pel seu nom romà de Flavius Josephus):\nEstan units entre ells per un afecte major que el dels altres.\nDels fariseus havia dit que "s'estimen entre sí i intenten estar en bones relacions amb la comunitat" i dels saduceus, "fins i tot entre ells tenen un tracte rude i es comporten entre ells amb la mateixa mala educació que amb els estranys"\nViuen en comunitat i compleixen els uns amb els altres els oficis de servent.\nPosen els seus béns en comú.\nMenyspreen la riquesa i entre ells existeix una admirable comunitat de béns.\nTenen una llei segons la qual els qui entren a la secta lliuren les seves possessions a l'ordre.\nNo es pot trobar a ningú que sigui més ric que els altres: el ric no gaudeix de la seva fortuna per sobre d'aquell que no té absolutament res, de manera que no existeix en cap d'ells ni la humiliació de la pobresa ni la vanitat de la riquesa.\nEl patrimoni de cadascun forma part d'una comunitat de béns, com si tots fossin germans.\nPer a recollir les rendes i els diversos productes de la terra trien persones virtuoses.\nElls mateixos, ja purificats, passen a l'interior del menjador com si d'un recinte sagrat es tractés. S'asseuen en silenci, el forner els serveix d'un en un el pa i el cuiner els dóna un sol plat amb un únic aliment.\nAbans de menjar el sacerdot resa una oració i no està permès provar mos fins que no conclogui la pregària. Acabat el menjar de nou pronuncia una altra oració, de manera que tant al principi com al final honoren Déu com dispensador de la vida.\nEn alguns punts la seva justícia es més alta: "Ni adquireixen esclaus; en efecte, opinen que això constituiria una injustícia i seria font de discòrdies".\nRecordem que les comunitats paulines acceptaven el "sistema esclavista". (Avui acceptem el "sistema capitalista")\nPunts de diferència: encara que paguen els impostos al Temple, no participen en el seu culte; la major part dels grups essenis no accepten el matrimoni.\nRecordem el "val més casar-se que cremar-se" de Pau (1 Cor 7, 9) i les fortes tendències encratites que es donaren durant els primers temps cristians. Josep Torrens Montserrat es refereix al encratisme com una de les característiques (juntament amb l'apocalíptica i el profetisme) del cristianisme de l'Àsia Menor\nVeure quadre sinòptic\nDel quart grup, el format pels resistents anti-romans, dóna un tret característic: "Segueixen en general la doctrina dels fariseus, però tenen un invencible amor per la llibertat, ja que pensen que Déu és l'únic senyor i mestre i ho suporten tot, els turments i les morts més horroroses, per tal de no anomenar a cap home amb el nom de "senyor". La resistència anti-romana (resistència contra els romans i contra els seus col·laboradors de l'aristocràcia sacerdotal) tenia una teologia, una teologia que també trobem en els evangelis: "No us feu anomenar "mestres"... ni anomeneu ningú "pare"... ni us feu dir "cabdills"...(Mt 23, 8s).\nAquesta comunitat no era un grup tan estrany, no era tan original. Podia passar desapercebut entre la varietat de grups ja existents o com una variant d'alguns d'aquests grups descrits per l'historiador.\nPotser aquesta comunitat podria ser l'exemple, a més a més d'una vida en comunitat de béns, del que avui molts desitgen per l'església: una conciència de no ésser l'única instancia de salvació, una consciència de que les nostres creences i formes de vida ens han vingut donades pel temps en que van néixer, compartides per altres grups. Nascudes en un temps determinat, deuen, si volen seguir sent significatives per les persones d'altres temps i d'altres cultures, anar canviant.\nTambé podeu llegir sobre la mateixa temàtica:\n"Trampes" en el diàleg inter-religiós?\nI què dir després de la Declaració Dominus Iesus d'en Ratzinger?\nLa "Notificació" de la Congregació per la Doctrina de la Fe\nI després de la "rendició" d'en Jacques Dupuis? (La Carta a mi Antonio)\nDeclaració del General dels Jesuïtes, Peter Hans Kolvenbach\nL'opinió d'un jesuïta belga (correu particular)\nUna crítica a Jacques Dupuis a la qual m'hi apunto\nLes presses de Pau per a estar a Jerusalem el dia de la Pentecosta\nMisteri i miracle de Nadal\n5 maig 2009 Per dir la teva Pàgina principal de la web\nTemes sobre diàleg inter-religiós