Com educar en el feminisme Com educar en el feminisme – Catorze\nCom educar en el feminisme\nEnsenya-li a ser sincera i amable i valenta, anima-la a dir el que pensa\n“Quan, fa un parell d’anys, una amiga de la infantesa que s’ha convertit en una dona brillant, amable i forta em va preguntar com havia de criar la seva filla perquè fos feminista, el primer que vaig pensar va ser que no ho sabia.”\nTot i això, i sabent que el feminisme comença en l’educació, l’escriptora Chimamanda Ngozi Adichie (Nigèria, 1977) va escriure una carta amb un recull de consells a la seva amiga Ijeawele, que, amb en Chudi, la seva parella, havien tingut una nena, la Chizalum. En llegim catorze, publicats a Querida Ijeawele. Cómo educar en el feminismo (Penguin Ranom House). Són consells que desafien els estereotips i el sexisme amb tres paraules clau: el respecte, la igualtat i l’amor.\n1. Tothom tindrà una opinió del que hauries de fer, però el que és important és el que tu vulguis i no el que els altres volen que vulguis. Rebutja, si us plau, la idea que maternitat i feina s’exclouen mútuament.\n2. Permet-te espai per fracassar. Una mare principiant no ha de saber necessàriament com calmar un nen que plora. No donis per fet que hauries de saber-ho tot. Llegeix llibres, consulta internet, pregunta a pares més grans o simplement aplica el sistema de prova i error. Però, per sobre de tot, centra’t a seguir sent una persona plena. Pren-te temps per a tu. Cultiva les teves pròpies necessitats.\n2. Feu-ho junts, el pare i la mare. […] I sisplau rebutja parlar d’ajuda. Chudi no està «ajudant-te» a cuidar la teva filla. Està fent el que ha de fer.\n3. Ensenya a la teva filla que els «rols de gènere» només són una bestiesa. No li diguis mai que ha de fer alguna cosa o deixar-la de fer «perquè és una nena».\n4. La trista veritat és que el nostre món és ple d’homes i dones a qui no els agraden les dones poderoses. Ens han fet creure tant que el poder és masculí que una dona poderosa ens sembla una aberració. I com a tal la vigilem. […] Jutgem amb més duresa les dones poderoses que els homes poderosos.\n5. Ensenya a Chizalum a llegir. Ensenya-li l’amor pels llibres. La millor manera de fer-ho és mitjançant l’exemple. Si et veu llegint, comprendrà que llegir és valuós. Si no anés a l’escola i només llegís llibres, possiblement sabria més que un nen educat de manera convencional.\n6. Ensenya-li a qüestionar el llenguatge. El llenguatge és dipositari dels nostres prejudicis, creences i presumpcions. Però per ensenyar-li això hauràs de qüestionar el teu llenguatge. Una amiga meva assegura que mai dirà «princesa» a la seva filla. La gent ho diu amb bona intenció, però «princesa» és una paraula carregada de presumpcions, de la delicadesa d’ella, del príncep que la rescatarà, etcètera. La meva amiga prefereix «àngel» i «estrella».\n7. Ensenya-li que si critiques X en les dones però no ho critiques en els homes, potser no tens un problema amb X, sinó amb les dones.\n8. Ensenya-li a plantejar preguntes com: Quines coses no poden fer les dones perquè són dones? Aquestes coses gaudeixen de prestigi cultural? En aquest cas, per què només se’ls permet als homes realitzar activitats que tenen prestigi cultural?\n9. No parlis mai del matrimoni com un mèrit. Troba maneres d’aclarir-li que el matrimoni no és un mèrit ni alguna cosa a què ha d’aspirar. Un matrimoni pot ser feliç o desgraciat, però no un mèrit.\n10. En lloc d’ensenyar a Chizalum a agradar, ensenya-li a ser sincera. I amable. I valenta. Anima-la a dir el que pensa, a dir el que opina en realitat, a dir la veritat. I després, lloa-la quan ho faci. […] Demostra-li que no necessita agradar a tothom. Digue-li que si no agrada a algú, hi haurà altres persones a qui sí que agradarà.\n11. Si li agrada el maquillatge, deixa que es maquilli. Si li agrada la moda, deixa que s’arregli. Però si no li agrada ni una cosa ni l’altra, deixa-la tranquil·la. No creguis que criar una feminista consisteix a obligar-la a rebutjar la feminitat.\n12. Digue-li que el seu cos pertany a ella i només a ella, que mai hauria de sentir la necessitat de dir «sí» a alguna cosa que no vulgui o per la qual se senti pressionada. Ensenya-li que dir «no» quan «no» és el que li sembla correcte és motiu d’orgull.\n13. Ensenya-li que l’amor no és només donar, sinó també rebre. És important perquè a les nenes els transmetem subtils exemples sobre la vida: ensenyem a les nenes que un component primordial de la seva capacitat d’estimar és la capacitat de sacrificar-se. Als nens no els ho ensenyem. Ensenya-li que per estimar ha d’entregar-se emocionalment, però també donar per fet que rebrà.\n14. Ensenya-li que no faci universals els seus principis i experiències. Ensenya-li que els seus principis només són per a ella, no per als altres. Existeix només una humilitat necessària: comprendre que la diferència és normal.\n© Chimamanda Ngozi Adichie\n© De la traducció: Cruz Rodríguez Juiz\n© Penguin Random House Grupo Editorial, 2017\nVíctor Català i l’amor lèsbic\nRiudaura Març 10, 2017 4:06 pm\nDiscrepo. A partir de tot el què critiquen i reivindiquen les feministes, per ser una bona feminista, ha de: 1-Creure que l'home i la dona son exactament iguals. Exactament. En gustos, en capacitats, en costums, en instints, amb necessitat de criar el fills, etc. I passar olímpicament del què diu la ciència. 2-Com a iguals que s'ha decidit que som, s'ha d'exigir que home i dona sigui al 50% en tot. 50% dels enginyers, 50% dels paletes (ai! perdó, això no), 50% dels alcaldes, 50% dels que fan carrera universitària (ai! perdó això no ho toquem que ara les dones son majoria amb un 60%) 50% en gimnàstica rítmica, 50% en boxa, etc. 3-S'ha d'entendre com una guerra de sexes en que l'home és l'enemic. S'ha de considerar els homes uns masclistes i dolents i les dones uns éssers angelicals i bons. La ciència, altra vegada que la donin pel sac. Segur que és heteropatriarcal! 4-Per tant, s'ha d'aconseguir que les dones dominin el poder. A partir d'aquell moment ja és l'inici de la victòria sobre els homes. Les lleis contra ells que ja existeixen, es faran encara més dures de forma que es convertiran en els esclaus d'elles. Llavors, per suposat, ja no caldrà dissimular dient que volen la igualtat.\ngloriapetita Setembre 10, 2017 8:19 pm\nEi...has repetit fil per randa els arguments dels masclistes. I no, el feminisme no és això del que parles. Fes-t'ho mirar...\nAnònim Setembre 11, 2017 2:40 pm\nÉs increïble q encara hi hagi gent com tu pensa q això és el feminisme... Em desanima veure q encara estem amb aquestes històries...\nAnònima Setembre 11, 2017 10:57 pm\nEn fi... què puc dir-te... Ets un missògin traumat. Qui t'ha deixat per un altre, eh? Saps què, que no m'interessa pas. Tampoc no seria pas excusa. Sols espero que no engrossis pas massa la llista de dones assassinades per gent amb aqueix ideari que promous.\nAdela Torres Setembre 16, 2017 9:44 am\nSi, lamentable em sembla el que una dona feminista insulte d'aquesta manera. Em fa vergonya com feminista que soc que sutilitze com argument a la contra la posibilitat de que Riudaura siga un assassí o una persona amb una decepció sentimental. Perquè no et mires tu l'odi que acumules? El feminisme no es una guerra contra els homens ni una canalització de les frustracions emociónals. Deu ser lluita, filosofia i educació. Però mai enfrontaments individuals i carents d'arguments socials, econòmics i polítics. Intente educar en el feminisme i no sempre quallen les intencions pedagògiques. Però t'assegure que els meu fill no es cap assassí ni la meva filla una maltractada. Si mes no, son dues persones veritablement exitoses a gairebé tots els àmbits de la seva vida. Sigam raonables, no? D'una altra forma la teva guerra esta perduda i la nostra lluita desprestigiada\nklorofila Febrer 20, 2019 9:38 am\nEs lícit que hom o don pensi com vulgui. Cadascú té la seva ètica, la seva moral i els seus valors. També es cert que discrepo en tots els tòpics, exageracions i arguments demagògics que plateges. Ningú diu que siguem iguals, EVIDENMENT NO HO SOM NI VOLEM SER-HO, però si iguals en drets, oportunitats, llibertat. A dia d'avui segueix no sent així. Entenc que sentis por, una emoció molt vàlida que ens ajuda a protegir-nos d'allò desconegut. La por només es supera amb valentia, valentia de mirar fora dels teus propis "prejudicis" o de la propia visió del món (que mai es objectiva, es la teva, pero entèn que altres podem tenir la NOSTRA! i és igual de vàlida.). - La represetació femenina als càrregs de poder polític, empresarial, econòmic segueix essent minoritaria (per tant no hi ha igualtat) - El llenguatge, que és l'eina per la que els humans coneixemen el món, estructurem el pensament (sóc psicopedagoga i sé del que parlo)... es sexista. El masculí no inclou el feminí, la idea es que queda tapat, a sota. Per tant no hi ha igualtat. - Dia a dia veiem a les pel.lícules, series, publicitat una imatge de la dona que s'adecua poc a la realitat, carregada de tòpics que segueixen senyalant com "HA DE SER UNA DONA". I es cert que també reflexen tòpics de masculinitats tradicionals, que també hauriem de superar. LES FEMINISTES NOMÉS VOLEM LA IGUALTAT, VOLEM SER LLIURES, VOLEM RESPECTE. És tant amenaçador?\nAnònim Març 8, 2019 10:53 pm\nDiccionari Normatiu Valencià Feminisme. 1 m. SOCIOL. Moviment que té com a finalitat aconseguir la igualtat dels drets de la dona respecte als del home.\nAnònim IGUALISTA i no feminista (em refereixo al mateix) Març 6, 2020 12:35 pm\nTots els teus comentaris són hembristes i no feministes, que per cert, el feminisme s'hauria d'anomenar "igualisme" ja que es busca la igualtat. 1. NO s'ha de fer creure, S'HA de dir el que és i com és, es a dir cientificament i no passar ja que diuen la realitat com és. 2. MAI he vist una feminista a la guerra, i si vols el 50% apren a disparar, però no contra els homes sinó als enemics de la guerra. I a sobre depen dels teus gustos el que vulguis fer, no estar OBLIGATS per tenir tot al 50%. 3. En aquest punt ja començes a dir coses lamentables, no es una guerra va de conviure junts homes i dones són diferents PERÒ mereixem tots els mateixos drets\nRespon a klorofila Cancel·la les respostes


Catalanisme popular - Fot-li Pou - Barça i més\nDivendres al vespre aterrava a Sant Boi de Llobregat just a temps per poder sentir els primers parlaments. A l'escenari, una barreja curiosa d'activistes històrics, polítics i sindicalistes. La idea de fer aquell acte, segons m'expliquen diverses fonts dels partits implicats, va sorgir de la bona entesa entre les seccions locals de la CUP, ERC i Podem amb l'objectiu de fer quelcom senzill per commemorar la Diada de 1976, ras i curt. I sense cap més intenció de buscar tres peus al gat. El que pràcticament no s'ha explicat és que a les converses per fer l'acte també hi havia des d'un bon principi ICV, però va acabar resultant que els de Coscubiela no van entendre's amb la resta de partits i van acabar plegant de la coordinació just un mes abans de la Diada.\nPersonalment el vaig trobar un pèl fred i forçat. El vaig veure com un míting allunyat de la dinàmica popular que ha marcat, precisament, les diades dels últims anys. Vaig sentir discursos per a convençuts, construïts a base de consignes amb un cert aire de precampanya i on cadascú escombrava cap a casa. Malgrat això, està més que bé que es facin aquestes coses, com tantes altres que es fan des de la cuina dels partits polítics. L'acte, de fet, no tenia més pretensions que commemorar una Diada històrica. L'escenari de Sant Boi però, va acabar captant tota l'atenció mediàtica quan des de les files convergents es va voler fer una altra lectura de la cosa. Les declaracions de Marta Pascal, del PDC, atiant el fantasma d'un tercer Tripartit, van ser suficients per acabar de crear un cert clima de tensió just dos dies abans de la Diada. Tret al peu, sens dubte, de Pascal. Només cal tirar d'hemeroteca per veure que tant ERC com el PDC ha fet actes de tota mena amb altres partits, associacions, sindicats i patronals. Fins i tot els convergents comparteixen, encara, eurogrup liberal amb Ciutadans. Tot plegat però, no ha servit perquè ERC, el seu soci de govern, insinuï deslleialtats tot recordant els pactes del Majestic entre CiU i el PP.\nDeixant de banda els estirabots del timó convergent, segurament l'acte de Sant Boi d'aquest 2016 no passarà a la història com ho va fer la manifestació de 1976. Qui sap si només en retindrem a la memòria la fotografia del líder de Podem a Catalunya, Albano-Dante Fachín, rere una estelada aixecada per Anna Gabriel i Oriol Junqueras mentre cantaven l'Estaca. M'expliquen fonts de l'organització que això de l'estelada en cap cas va ser una cosa calculada, sinó que tot plegat va ser fruit de l'espontaneïtat. Una dona del públic li va allargar la bandera a Gabriel i aquest la va compartir hàbilment amb Junqueras de manera que el líder de Podem es quedà al mig de l'escena. Així va ser com Albano-Dante no va tenir altre remei que restar, de manera imprevista i amb certa cara de circumstàncies, rere la bandera independentista. No hauria lligat gens amb els discursos unitaris que s'acabaven de sentir, si hagués fet el lleig de desplaçar-se a una altra banda de l'escenari mentre entonaven tots plegats i fraternalment l'Estaca. El que també va passar i no s'ha explicat és que en acabar l'acte, un dels responsables de premsa de Podem, va posar el crit al cel esbroncant els organitzadors de la vetllada, retraient-los que no haguessin col·locat un cordó de seguretat per evitar que una bandera independentista arribés a l'escenari. En part, a Podem la jugada de Sant Boi els hi va sortir cara. Potser tant ells com Pablo Iglesias van acabar la nit prenent-se un Almax per alleugerar la mala digestió en preveure que part del seu electorat i la premsa de la Meseta els hi faria passar comptes per una fotografia com aquella.\nEstà molt bé rellegir i reinterpretar Valentí Almirall, Lluís Companys tot reivindicant l'esperit de l'Assemblea de Catalunya de 1976, però a ningú se li escapa que el catalanisme popular que els diferents actors polítics del món dels comuns volen abanderar, està molt lluny del crit "llibertat, amnistia i Estatut d'Autonomia" de la Diada de fa quatre dècades. Avui, a la Catalunya de 2016, el catalanisme popular es diu independentisme i és el moviment social més gran del país, que porta sortint al carrer massivament des de l'any 2012 sense que cap altra demanda popular hagi pogut superar-lo. De res servirà repetir com una vegada i una altra que això del procés és un suflé, però encara servirà de menys intentar fer creure a tots aquells que es van manifestar diumenge, que la sortida òptima per a Catalunya és reformar Espanya per aconseguir un referèndum que l'Estat ha rebutjat incomptables ocasions.\nÉs per tot plegat que la metàfora d'Albano i l'estelada pot acabar sent un presagi del que passarà. Tard o d'hora arribarà un moment que ICV, Podem i els comuns es trobaran en la disjuntiva de triar entre una monarquia escleròtica o una nova república. Jo no en tinc ni idea del que acabarà succeint, però el que sí que tinc clar és que facin el que facin n'acabaran patint les conseqüències tal com ha passat amb la resta de partits que, amb legítimes postures diferents, han hagut d'afrontar el debat sobiranista. Perquè la tria, en el fons, no és entre monarquia o república, ni entre la RUI o referèndum pactat, ni entre Espanya o Catalunya. El que planteja el catalanisme popular que va sortir el passat 11 de setembre és bastant més cru: o estàs amb el poble o estàs contra el poble. No sigui cas que alguns, de tant parlar de catalanisme popular, acabin fent allò tan vell de fer coses en nom del poble però sense el poble.\nEl diàleg\tJordi Borràs


Notícies » Ajuntament de Lleida » L’alcalde Ros destaca que Lleida i el Parc Científic lideren la tecnologia dron, aplicada al món agroalimentari\nL’alcalde Ros destaca que Lleida i el Parc Científic lideren la tecnologia dron, aplicada al món agroalimentari\nEl Parc Científic i l’aeroport d’Alguaire acolliran un curs de pilots que impartirà HEMAV, la major operadora de drons de l’Estat\nEl curs està homologat per l’Agència Estatal de Seguretat Aèria (AESA) i el títol serà vàlid per tot el territori espanyol\nLa presentació del curs ha tingut lloc aquest migdia al Parc Científic i Tecnològic Agroalimentari\nTall de veu A. Ros (483,3 KB)\nL’alcalde Àngel Ros ha assenyalat que “el Parc Científic i Tecnològic Agroalimentari de Lleida és un dels centres que lidera la tecnologia dron i, en especial, la seva aplicació al món agroalimentari, que és un dels àmbits on té una major aplicació aquesta tècnica de vols i tot el que se’n deriva”.\nEl paer en cap ha fet aquestes declaracions durant la presentació del curs oficial de pilots de drons, que HEMAV, la major operadora de drons de l’Estat, especialitzada en aplicacions en el sector agrícola, durà a terme al Parc i a l’aeroport d’Alguaire del 27 de març fins al 8 d’abril.\nL’alcalde Ros ha manifestat que Lleida i el Parc volen liderar una tecnologia que ja té present, però que encara tindrà més futur en el món de la planificació agrària. Per aquesta raó, ha dit que “tenia tot el sentit que des del Parc, conjuntament amb l’Associació Lleida Dron i la Universitat es tirés endavant amb aquest curs, que només s’ha dut a terme en Madrid i Barcelona”. Tall de veu A. Ros.\nLaura Samso, responsable de projectes especials d’HEMAV en diferents sectors, entre els quals destaca l’agricultura de precisió, ha estat l’encarregada d’explicar les característiques d’aquest primer curs oficial de pilots de drons, de pes inferior a 25 kg, que realitzarà les pràctiques a l’aeroport d’Alguaire i les assignatures teòriques al Parc, on s'utilitzarà el simulador d'HEMAV\nEl curs, que consta de 64 hores lectives i es podrà seguir en la modalitat semipresencial híbrid, està homologat per l’Agència Estatal de Seguretat Aèria (AESA) i el títol serà vàlid per tot el territori espanyol.\nLes classes teòriques començaran el 27 de març i finalitzaran el 8 d’abril, per reprendre’s les pràctiques després de Setmana Santa. Les sessions online es realitzaran entre el 27 de març i el 2 d’abril.\nA més dels dos certificats que s’emetran als pilots que superin aquest curs, també podran formar part d’una borsa de pilots de drons, que els ajudarà a cercar treball d’una manera més efectiva.\nEl vicerector de Polític Científica i Tecnològica de la UdL, Albert Sorribas, ha valorat accions de formació de nous professionals com la que s’ha anunciat aquest matí, ja que “es necessiten aquests pilots per fer realitat la innovació en el món del sector agroalimentari”.\nPer la seva part, Andreu Ibáñez, president de l’Associació Lleida Dron, impulsor del curs juntament amb el Parc i la UdL, ha destacat que el 50% del mercat dels drons està dedicat a la investigació en el món agroalimentari. “No només necessitem pilots que facin anar els drons. També cal qui sàpiga processar les dades obtingudes i les apliqui, per presentar-les de manera entenedora al pagès, perquè apliqui els nous coneixements”.


maig 2019 - Ton Rius\nPublicat a 14 de maig de 2019 21 de maig de 2019\nAbraçar la sensibilitat\nEls meus primers records gastronòmics són amb el pare. De molt petit, els dissabtes, ens despertàvem ben d’hora per anar a comprar pel cap de setmana. La ruta incloïa la nostra carnisseria predilecta —per comprar-hi la cansalada— i el millor forn de pa de tot l’Empordà. De tornada, esperava dret al costat del pare —amb aquell neguit de quan la gana tiba— mentre la cansalada del nostre esmorzar es fonia dins la paella. La primera mossegada d’aquells entrepans —sense jo saber-ho encara— em despertava una sensibilitat prematura.\nCrec que, encara ara, entro als restaurants amb la mateixa il·lusió d’aquell nen, la mateixa que sentia quan olorava la cansalada fent-se. Amb ganes de ser sorprès, complagut i estimat. La forma que tinc de relacionar-me amb el món quan estic en un restaurant, canvia, em torno un ésser extremament sensible. El tacte de les estovalles, el moviment del servei, la il·luminació del local, el pes dels coberts, la lluentor de les copes i el so de la sala s’intensifiquen i poden ser meravellosament plaents. El paladar em creix dins la boca, palpita excitat, esperant ser acariciat per la feina ben feta, per la cura i pel do d’aquells que fan ofici d’allò que estimen. És llavors quan em sento connectat amb el món. En aixecar la copa, quan el meu nas entra gentilment dins la copa i el vi llisca llavis endins per acabar acariciant-me la llengua, és aleshores quan dins el meu cap, visualitzo les vinyes. Infinits camps de ceps plens de manyocs de raïm madurant a les nostres terres, lentament acariciades pel sol.\nI és des d’aquí d’on m’agrada aproximar-me a la vida. M’agrada gaudir al màxim dels moments que ho mereixen i abraçar-m’hi amb aquesta sensibilitat, sinònim de coneixement i d’amor.


El bosc de Volpelleres i el corredor verd | elCugatenc\nCorria l’inici del mil·lenni i l’Ajuntament planificava com havia de ser el creixement de la ciutat. Després d’una modificació urbanística aprovada definitivament al 2002, el consistori va impulsar els dos documents que havien de concretar com seria Volpelleres. Un Programa d’Actuació Urbanística i un Pla Parcial que van dibuixar per primera vegada la relació del nou barri amb el bosc. Al primer document el carrer Alfons d’Aragó discorria paral·lel a la via dels FGC excepte al nord de l’àmbit. Al segon, es va rectificar el carrer per deixar-lo tal com el coneixem ara.\nAllà va néixer la primera reivindicació ecologista, que no se’n va sortir, amb propostes com fer que no hi haguera cap carrer que delimitara el bosc, proposant que la via esdevinguera la frontera entre l’espai natural i la futura zona urbana. No aconseguir-ho va ser la primera derrota, no perquè suposara un atac directe a una massa arbòria que quedava lluny de les vies sinó perquè es començava a definir que l’únic que mereixia preservar-se era la zona arbrada, al tocar de la riera.\nNo és una anècdota. El bosc de Volpelleres i el seu entorn immediat es dibuixaven llavors –i encara ara– com una entrada a la ciutat de la via verda que el moviment ecologista vallesà reivindicava conservar entre Collserola i Sant Llorenç del Munt. Aquest corredor havia de connectar els dos paratges per garantir la connectivitat ecològica i no aïllar els seus respectius ecosistemes. Tenia la virtut de fer xicotetes entrades en els nuclis dels municipis que el comprenien.\nPerò aquella planificació ho dificultava fins al punt de no només construir un carrer al costat de la via sinó també preveure pastilles d’equipaments al tocar de la zona boscosa, demostrant, novament, que l’única zona que mereixia preservar-se a ulls dels planificadors de l’època era la que tenia arbrat, obviant el valor natural que també tenen les clarianes tot i ser resultat de l’abandonament dels camps de cultiu. Les resistències en clau de preservació que han vingut després han topat sempre amb el mur d’aquesta qualificació.\nPrimer Volpelleres Viu va topar amb un institut que es feia a una zona reservada per a equipaments. Una moció els va convèncer que es protegiria la resta del bosc, amb el compromís del Ple de només edificar la parcel·la d’equipaments adjacent a l’institut i no fer res a la que restava al nord del bosc. També es preveia qualificar el bosc de metropolità.\nL’alegria va durar poc a Volpelleres Viu perquè, de sobte, la proposta metropolitana va esdevindre una forma de convertir el bosc en un parc amb la pavimentació dels camins i la instal·lació d’elements com una zona d’esbarjo. La resistència a aquell projecte –que es preveu ampliar amb nous canvis– va ser gairebé inexistent després de la desmobilització de moltes persones que participaven al col·lectiu, que va nàixer amb l’objectiu d’evitar la construcció del Leonardo però va topar amb un bany de realitat burocràtica.\nPer això és una sorpresa que SOS Bosc Volpelleres, amb el suport de l’ADENC i altres col·lectius, tinguen tanta capacitat de pressió davant la construcció de l’escola la Mirada. Però tampoc ho és tant. Des del 2000 cap govern s’havia atrevit a posar la mà a la part boscosa densa –excepte el projecte que ha suposat la pavimentació dels camins– però ara el canvi d’ubicació marcat per la impossibilitat de fer l’escola dins de la franja de protecció de Renfe sí suposa tocar molt arbrat. D’acord que no és el bosc primigeni però és una part frondosa amb impacte sobre la resta del paratge.\nPer ara es tracta d’un informe de l’Oficina Territorial d’Acció i Avaluació Ambiental que no ha obstaculitzat l’aprovació definitiva però que esdevé un argument més per a l’ADENC i SOS Bosc Volpelleres, que es poden suportar en aquest informe si decideixen arribar als tribunals i demanar mesures cautelars. Tot i que no n’han fet sang, alguns polítics –també del govern– han apuntat a un possible interès polític per a aturar la construcció de l’escola.\nI la veritat és que això és relativament poc important perquè, fins i tot suposant que tot és una estratègia per a fotre al tripartit, el tràmit és impugnable davant la justícia i, si el procés judicial s’accepta amb mesures cautelars (evitar la tala), el calendari previst per a l’escola es veuria alterat. Així que més que lamentacions ens calen solucions, especialment per a unes famílies a les quals se’ls havia fet creure que aquell emplaçament era possible i que ara es troben de sobte que, potser, els ecologistes que porten reivindicant l’espai des de fa dues dècades tenien una mica de raó. Més ens val deixar de plorar, assumir la realitat i buscar una solució alternativa per als infants de la Mirada per si un hipotètic procés judicial ho torna a aturar tot.


VIU 2022: trobada de Live Coding | Hangar\nVIU 2022: trobada de...\nDel 24 al 27 de març, Hangar, com a líder del projecte europeu On-the-Fly, acull el Festival VIU, la sessió anual de live coding a Barcelona, ideada pel col·lectiu en residència Toplap. Un esdeveniment que, a la seva quarta edició, compta amb Leonardo Foletto i Jack Armitage com a artistes convidats internacionals.\nDurant els quatre dies de festival hi haurà tallers, es compartiran sabers, tindran lloc presentacions de projectes desenvolupats per membres de la comunitat de Toplap Barcelona, es podrà assistir a performances i una Algorave de tancament.\nTaller a càrrec de Jack Armitage : 16h (Lamentem comunicar-vos que aquesta proposta ha quedat anul·lada per motius aliens a la gestió del centre).\nJack Armitage és un músic, dissenyador, tecnòleg i investigador resident al Regne Unit. Actualment investiga sobre el disseny d’instruments musicals digitals i és artista resident a Hangar durant el mes de març, com a part del projecte On-the-fly. Durant la seva residència busca crear un llenguatge pedagògic i creatiu per a la creació musical. Aquest workshop serà alhora el resultat i posada en pràctica de la seva recerca.\nSessió From scratch : 20h\nLa tècnica “from Escratx” consisteix a tocar en directe durant 9 minutoscomenzando amb pantalla buida, fent transparents les eines (classes, funcions, estructures de dades, etc.) que permeten al livecoder fer diferents tasques musicals, sonores i/o visuals dins de la performance. El públic ha d’aplaudir al final dels 9 minuts, passi el que passi!\nTaller de CSOUND : síntesi i extensions del llenguatgee a càrrec de Leonardo Foletto : 16h\nCsound s’ha establert a través dels anys com un sistema informàtic de so i música extremadament potent i de confiança. En aquest taller s’exploraran algunes de les metodologies modernes en les quals Csound s’utilitza per a la síntesi de so i les seves aproximacions disponibles per a estendre el llenguatge. S’aprendrà a desenvolupar instruments Csound dins del context del live coding, es crearan nous Csound “opcodes” des de dins del propi llenguatge i es desenvoluparan “opcodes” personalitzats usant C ++, tot mentre s’exploren les diferents tècniques de síntesis.\nEl taller es desenvolupa en col·laboració amb el partner associat de On-the-Fly Umanesimo Artificiale.\nQuelcom Experimental : 20:30h\nAquest esdeveniment reuneix live coders que exploraran diferents vessants de caràcter més experimental en les seves actuacions, com per exemple música creada a partir de llum i colors, algorismes generatius amb instruments customizados, so immersiu amb un sistema de 8 altaveus, exploració del feedback amb l’ús de micròfons binaurals, i fins i tot un trombó. Tot això usant codi en diferents llenguatges de programació orientats a crear so i visuals.\nDEMOS és un espai on la comunitat de livecoders presenta eines desenvolupades amb un popósito específic. Per exemple, una biblioteca de patrons, una sintáxis per a escriure codi from-escratx, un algorisme per a crear variacions automàtiques d’un preset o un nou llenguatge de live coding.\nDins d’aquest espai es presenten també projectes que exploren el live coding des d’una òptica concreta, que mes o através d’eines específiques. Per exemple, live coding amb sensors o live coding without computings:\nPresentacions de: Alicia Champlin, Niklas Reppel, Roger Pibernat, Iván Paz, Xavi Daax.\nTaula rodona/debat sobre el crypto art : 16h\nNFT i live coding\nLa tecnologia dels Senar-Fungible Tokens (NFT) s’ha incorporat a la conversa de les arts digitals, sota la idea que pot utilitzar-se per a certificar, mitjançant la tecnologia distribuïda del block chain, la unicitat d’una peça digital. L’escassetat de còpies de la peça (o la impossibilitat de la còpia exacta en aquest cas) continua sent el principi bàsic del qual depèn la remuneració del treball de l’artista, i és per això que els NFT són vists generalment com una oportunitat per a aquest professional sistemàticament precaritzat.\nEl live coding és indubtablement un art digital. Més encara, un art digital radicalment compromès amb una ètica i una economia del coneixement compartit, el codi obert i la còpia i la peça derivada permeses “per defecte”. Des d’aquesta perspectiva, què poden aporten els NFT al live coding? I, recíprocament, què ens diu el live coding sobre els NFT?\nALGORAVE : 19:30 h (PLACES EXHAURIDES)\nUna Algorave és un esdeveniment on es balla música generada amb algorismes, inclosa la pràctica del live coding, així com altres maneres de controlar i interpretar música generativa.\nMostra oberta resultat de la recerca realitzada durant el On-the-Fly Hacklab, part del projecte On-the-fly: Fostering Live Coding Practices across Europe\nL’assistència és gratuïta però és necessària la inscripció.


Bloc del nostre centre veterinari de Castelldefels - ELS LLOPS CLÍNICA VETERINARIA\nLa salut del teu animal de companyia també té molt a veure amb l'estat de la seva boca i de la seva dentadura. Presta atenció ja que una higiene bucal diària és clau per reduir l'acumulació de tosca, el mal alè i, encara pitjor, malalties greus que hem de prevenir.\nCom experts veterinaris, al nostre centre veterinari de Castelldefels sabem que en moltes ocasions no es presta l'atenció necessària i diària a la salut bucodental de la nostra mascota. Amb el pas del temps, aquest descuit es transforma en acumulació de tosca. Aquestes plaques, situades especialment en els ullals i en els molars de la geniva superior, s'han d'eliminar. No obstant això, és difícil aconseguir-modificant la seva dieta o començant a raspallar les seves dents.\nEn aquest cas, serà necessària una intervenció que has de deixar en mans d'especialistes. Vine a la nostra clínica veterinària de Castelldefels per realitzar un servei d'higiene bucal a la teva mascota perquè serà imprescindible per netejar i polir les seves dents sense danyar l'esmalt.\nEl resultat és espectacular, ja que es retira tota la placa i ens permet veure unes dents blanques i magnífics. Com podem fer-ho? Perquè treballem amb anestèsia general i no amb sedació. Això ens permet treballar en tota la superfície de les dents, les de davant i les de darrere, per fora i per dins, i sense els sobresalts que poden aparèixer quan l'animal està sol sedat i, gràcies al fet que està intubat, res de l'aigua que utilitzem pot passar al seu sistema respiratori, evitant així la pneumònia per aspiració o la deglució desviada, de pronòstic molt greu. A més, treballem amb medicaments molt especialitzats en el control del dolor, de manera que l'animal es desperta més assossegat.\nEl següent pas després de realitzar la neteja bucal és el polit de les peces dentals. Més enllà de ser un aspecte estètic, és útil perquè la neteja dóna lloc a ratllades a les dents i és en aquests diminuts espais en què la tosca va trobant còmode. Per tant, anivellar la superfície de cada peça és clau per retardar, en la mesura del possible, l'aparició de la tosca.\nRecorda que per tenir cura de la salut de la teva mascota també has de prestar atenció a l'estat de la seva boca. Al nostre centre veterinari de Castelldefels ajudem al teu animal de companyia a tenir una dentadura forta i sana, i prevenir malalties. T'oferim el nostre tractament d'higiene bucal per a gossos i gats, i el nostre assessorament permanent.\nContacta amb la nostra clínica veterinària de Castelldefels per demanar cita o truca'ns al número de telèfon 936 342 188.


L'homicida de l'Hospitalet de l'Infant va actuar per gelosia i tenia una ordre d'allunyament\nDANI REVENGA Actualitzada el 12/01/2012 00:00\n260x366 Doble crim / ACN Doble crim / ACN\nEl presumpte autor de la mort de dues persones en una discussió produïda abans-d'ahir a la nit en un bar de l'Hospitalet de l'Infant és l'exparella de la propietària de l'establiment en què es van produir els fets. L'home detingut pels Mossos d'Esquadra és J.P. Ríos, de 42 anys, veí de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant. Les hipòtesis que circulen al poble de com es van precipitar els fets van en dues direccions, tot i que totes dues coincideixen que va ser un atac de gelosia el que va provocar el crim. Una versió apunta que un dels homes que va perdre la vida era la nova parella de la dona i que el detingut el va atacar quan es va assabentar de la relació. En l'atac van perdre-hi la vida ell i un parent que va intentar defensar-lo. L'altra hipòtesi assegura que l'acusat, que presentava símptomes d'embriaguesa, va discutir amb l'exparella, va entrar a la cuina i en va sortir amb un ganivet amb la intenció de clavar-l'hi. Les dues víctimes, que tenien entre 40 i 60 anys i eren familiars, s'hi van interposar per defensar la dona, un gest que els va costar la vida. En el moment de produir-se els fets, al bar El Racó de la Vila, al número 12 del carrer Tivissa de l'Hospitalet de l'Infant, només hi havia quatre persones: l'agressor, les dues víctimes i la propietària.\nDiverses fonts consultades expliquen que el presumpte homicida i la propietària de l'establiment havien mantingut una relació sentimental durant diversos anys, fruit de la qual tindrien tres fills menors d'edat, de dos, cinc i sis anys. Segons les mateixes fonts, la relació de parella entre tots dos s'hauria trencat ja fa un temps. Fins i tot l'home tenia una ordre d'allunyament per haver-la maltractat, tot i que tenien contacte habitual de mutu consentiment, ja que ell continuava freqüentant el bar en què van passar els fets. Està previst que, com a màxim divendres, el detingut passi a disposició judicial, segons han confirmat fonts policials. El cas està sota secret de sumari per ordre del jutge que investiga el cas.\nL'Ajuntament de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant ha decretat dos dies de dol oficial. Ahir, unes dues-centes persones es van concentrar davant de la Casa de la Vila per expressar el seu condol i solidaritzar-se amb les famílies de les víctimes. L'alcalde del municipi, Alfons Garcia, ahir va explicar: "Les víctimes eren dos veïns molt coneguts al poble i molt estimats, per la qual cosa la notícia de la seva mort ha consternat la població". Garcia va titllar la tragèdia com "un fet aïllat i imprevisible" i va assegurar que Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant "és un municipi molt tranquil".


ESADE | 60 Aniversari\nCom serà l’educació superior del futur?\nUn grup de dirigents empresarials i la Companyia de Jesús, anticipant-se als canvis econòmics i socials profunds que transformarien l’Espanya del seu temps i preocupats per oferir a les empreses i a la societat un lideratge de qualitat, es van unir per crear ESADE, ara fa 60 anys. Durant aquest curs, ens proposem commemorar la seva iniciativa.\nEntenem que la millor manera de celebrar aquest aniversari no és parlar del passat sinó del que ha de venir. Seguint l’exemple dels nostres fundadors, prendrem el pols dels canvis sense precedents amb què ens repten la globalització i la revolució tecnològica. I ho farem promovent una reflexió oberta i pública sobre el futur de l’educació superior i sobre els desafiaments que planteja a les institucions educatives com ESADE.\nHem pensat organitzar-la entorn de quatre àmbits, tots ells relacionats entre si, que culminarem al final de curs amb una presentació pública de les conclusions principals. El nostre treball se centrarà a cercar respostes a les preguntes següents:\n“Quins perfils professionals hem d’oferir a les empreses i a les societats del futur?”\n“Com incideix el canvi tecnològic en l’educació superior?”\n“Com formar persones amb l’esperit crític i els valors que es necessiten?”\n“Quina innovació pedagògica és exigible per donar resposta a les noves necessitats i maneres d’aprendre?”\nESADE Teaching Day - El factor humà en la innovació educativa\n20 de febrer. ESADEFORUM\nVEURE EVENT →\nReinventar ESADE després de 60 anys d'història\n26 de febrero. 4yFN - Plaça España. Barcelona\nOrganitzant els professionals del futur\nConeix la història dels 60 anys d’ESADE\nAl llarg d’aquests seixanta anys, la visió de futur dels fundadors d’ESADE s’ha materialitzat en una institució d’educació superior que gaudeix d’un gran reconeixement internacional, tant en l’àmbit del management com del dret. Els campus de Barcelona i Madrid acullen cada any prop de 9.000 participants de més de 100 nacionalitats.\nAl llarg d’aquests seixanta anys, s’han format a ESADE més de 66.000 antics alumnes, que desenvolupen la carrera professional en empreses i organitzacions presents arreu del món.


ENLLAÇATS PER LA LLENGUA: L’STEPV-iv, USTEC-STES (IAC) I L’ STEI APOSTEN PEL MODEL D’ENSENYAMENT EN CATALÀ\nL’STEPV-iv, USTEC-STES (IAC) I L’ STEI APOSTEN PEL MODEL D’ENSENYAMENT EN CATALÀ\nEls sindicats STEPV-iv, USTEC-STES (IAC) i STEI, amb representació majoritària a cada un dels respectius territoris en l’àmbit de l’ensenyament, reunits avui a Palma en una trobada sobre Llengua i Educació, manifestam el següent:\n· Denunciam l’estratègia, tant de l’Estat com d’algunes comunitats autònomes, de bastir una arquitectura normativa que va en contra de la normalització del català i de la bona pervivència de la nostra llengua en el sistema educatiu.\n· Manifestam el nostre rebuig als intents dels diferents Governs de crear i d’atiar el conflicte lingüísic dins l’àmbit escolar, una situació que fins als darrers temps s’ha viscut dins una completa normalitat.\n· Reiteram que la millor manera de lluitar contra els intents que volen malmetre la presència de la nostra llengua en el sistema educatiu, sota el parany d’un ensenyament plurilingüe, són els arguments pedagògics d’un model lingüístic que durant molt anys ha funcionat bé i que ha estat un veritable garant de l’èxit escolar i de la cohesió social.\n· Expressam, una vegada més, que som partidaris de la introducció de l’aprenentatge d’una llengua estrangera dins el nostre sistema educatiu, però exigim que es faci des del rigor i el màxim respecte als criteris pedagògics i que això no vagi en detriment de la llengua catalana ni del seu aprenentatge.\n· Recordam a la ciutadania que, gràcies a les mobilitzacions i l’esforç de tota la comunitat educativa, s’han pogut tombar propostes tan agressives per a la llengua com el Decret del conseller valencià Font de Mora, o el recentment suspès Decret de Tractament Integrat de Llengües de les Illes Balears.\nPer altra banda, s’ha acordat continuar treballant de manera unitària en defensa de la llengua i l’educació, i establir de manera conjunta estratègies per fer front a les polítiques dels diferents Governs en contra de la nostra llengua i la nostra cultura.\nCiutat de Mallorca, 16 d’octubre de 2014\nCurs d'alguerés d'Òmnium Cultural\nLa federació d'AMPA's del País Valencià, Premi Blo...\nSuport a la vaga estudiantil al País Valencià\nL’STEPV-iv, USTEC-STES (IAC) I L’ STEI APOSTEN PEL...\nRealitat i vitalitat de la llengua catalana [expos...\nTrobada per la Llengua i l’Educació dels sindicats...\n1714-2014 Una llengua cap a la Llibertat. Realitat...\nEnllaçats amb el canvi al País Valencià\nEnllaçats per la Llengua participarà en la manifes...\nL'Alguer al Born: "El present i futur de la llengu...


PENYA BLAUGRANA DEL ROSER: Estatuts\nESTATUTS “PENYA BLAUGRANA DEL ROSER”\nAmb la denominació Associació “PENYA BLAUGRANA DEL ROSER” es constitueix aquesta entitat, que regula les seves activitats d’acord amb el que estableix la Llei 4/2008, de 24 d’abril, del llibre tercer del Codi Civil de Catalunya, relatiu a les persones jurídiques; la Llei orgànica 1/2002, de 22 de març, reguladora del dret d’associació, i els seus estatuts.\na) Contribuir a fomentar, difondre, mantenir i millorar la representativitat i projecció pública del Futbol Club Barcelona i del sentiment barcelonista.\nb) Fomentar i difondre els valors històrics del Futbol Club Barcelona, a saber, el civisme, la integració social, l’esportivitat, la solidaritat, la democràcia, la catalanitat, la universalitat i d’altres que reflecteixen el compromís del Futbol Club Barcelona amb la societat.\nc) Animar i fomentar la germanor entre els socis i simpatitzants del Futbol Club Barcelona.\n1) Participació, en la mesura de les seves possibilitats, en les activitats vinculades al Futbol Club Barcelona que es realitzin en el seu àmbit territorial.\n2) Organització de trobades, sortides, excursions, sopars de germanor, xerrades, visionat de partits del Futbol Club Barcelona i altres activitats i actes socials.\n3) Participació i presència en les activitats socials, esportives i culturals que es realitzin en el seu àmbit territorial.\n1. El domicili de l’associació s’estableix a Barcelona, i radica al carrer Ribes, núm. 69 d’aquesta ciutat.\nPoden formar part de l’associació totes les persones físiques i jurídiques que, de manera lliure i voluntària, tinguin interès en les seves finalitats, compartint-les i, alhora, respectant-les.\nPel que fa als requisits de les persones físiques:\nPel que fa a les persones jurídiques, ja siguin privades o públiques:\nPer integrar-se a l’associació, caldrà que els interessats presentin una sol·licitud per escrit a la Junta Directiva, la qual prendrà una decisió sobre la petició en la primera reunió que tingui lloc i la comunicarà a l’assemblea general més immediata.\n6. Sol·licitar i obtenir explicacions sobre l'administració i la gestió de la Junta Directiva o dels mandataris/àries de l'associació.\n1. Comprometre's amb les finalitats de l'associació, respectar-les i participar activament per assolir-les.\nc) Aprovar el pressupost anual i la liquidació de comptes anuals, com també adoptar els acords per a la fixació de la forma i l'import de la contribució al sosteniment de l'associació i aprovar la gestió feta per l'òrgan de govern.\n1. L'Assemblea General es reuneix en sessió ordinària com a mínim un cop l'any, dins dels mesos compresos entre gener i març, ambdós inclusivament.\nAl començament de cada reunió de l'Assemblea General es llegeix l'acta de la sessió anterior a fi que s'aprovi o s'esmeni. Cinc dies abans, de tota manera, l'acta i qualsevol altra documentació ha d'estar a disposició dels socis i sòcies al local social.\n3. Per adoptar acords sobre la modificació dels estatuts, la dissolució de l'associació, la constitució d'una federació amb associacions similars o la integració en una de ja existent, i la disposició o alienació de béns, es requereix una majoria qualificada dels associats/ades presents o representats, és a dir, els vots afirmatius hauran de superar la meitat dels emesos. En qualsevol cas, l'elecció de la Junta Directiva, si es presenten diverses candidatures, es fa per acord de la majoria simple o relativa dels socis i sòcies presents o representats, és a dir, més vots a favor que en contra.\n4. Les candidatures que es presentin formalment tenen dret a una còpia de la llista dels socis i sòcies i dels seus domicilis i adreces de correu electrònic, sempre que els associats ho autoritzin expressament.\n1. La Junta Directiva regeix, administra i representa l'associació. Composen aquest òrgan el president/a, el vicepresident/a, el secretari/ària, el tresorer/a i els/les vocals, càrrecs que han de ser exercits per persones diferents. El seu número en cap cas podrà ser inferior a tres persones ni superior a nou.\n1. La Junta Directiva, convocada prèviament pel president/a o per la persona que el/la substitueixi, s'ha de reunir en sessió ordinària amb la periodicitat que els seus membres decideixin, que en cap cas no pot ser inferior a una vegada cada trimestre.\n2. S'ha de reunir en sessió extraordinària quan la convoqui amb aquest caràcter el president/a o bé si ho sol·licita un terç dels membres que la composen.\nEl procediment sancionador s'inicia d'ofici o bé com a conseqüència d'una denúncia o comunicació.\nEn el termini de 10 dies, la Junta Directiva nomena un instructor, que tramita l'expedient sancionador i proposa la resolució en el termini de 15 dies, amb audiència prèvia del presumpte infractor. La resolució final, que ha de ser motivada i aprovada per dues terceres parts dels membres de la Junta Directiva, l'adopta aquest òrgan de govern també dins d'un període de 15 dies.\nBarcelona, 9 de setembre de 2010


Dolly, el primer mamífer clònic - Any 1997 - Articles\nDorothy Boatman (1)\nHarry Griffin (2)\nNeil First (1)\novella Tracy (1)\nInstitut Roslin d´Edimburg (6)\nPPL Therapeutics (4)\nUniversitat de Wisconsin (2)\n371 lectures d'aquest article\n1870 impressions d'aquest article\nDolly, el primer mamífer clònic\nPoc s’ho podia imaginar la cantant i actriu nord-americana Dolly Parton, que en homenatge als seus pits es batejaria amb el nom de Dolly al primer animal mamífer, una ovella, clonat a partir d’una cèl·lula adulta.\nL’ovella Dolly va néixer el mes de juliol de 1996, però la prudència científica dels seus creadors va fer que no es fes pública la seva existència fins la darrera setmana de febrer de 1997, quan els investigadors van publicar els resultats del seu experiment a la prestigiosa revista Nature. L’equip que va aconseguir aquest significatiu pas endavant en la recerca genètica el dirigia el doctor Ian Wilmut, al Roslin Institut d’Edimburg, i comptava amb el finançament del Ministeri d’Agricultura britànic i de l’empresa PPL Therapeutic.\nLa clonació és un tipus de reproducció asexual, que consisteix en aconseguir, a partir d’un sol individu, una generació d’individus genèticament exactes. La forma natural de reproducció dels animals superiors és la sexual, que es produeix a partir de la fusió de dues cèl·lules sexuals, una de cada sexe. En la reproducció sexual, cada cèl·lula aporta un joc de cromosomes, estructures que contenen els gens, constituïts per molècules d’àcid desoxiribonucleic (ADN). Els gens són portadors de la informació sobre les característiques de l’organisme del qual provenen. Els cromosomes provinents de cada una de les cèl·lules s’aparellen, i de la combinació dels gens de cada parella resulten les característiques del nou individu. Per això, els fills tenen característiques heretades del pare i de la mare.\nEn canvi, en la reproducció clònica, tota la informació genètica prové d’un sol individu, i per tant es repliquen les seves característiques genètiques de forma exacta. Els mètodes de clonació coneguts al 1997 eren dos : la divisió de l’embrió i el trasplantament cel·lular. El mètode més desenvolupat fins llavors era el primer, consistent en efectuar la clonació a partir de cèl·lules embrionàries. En aquest cas, el material genètic s’obté de cèl·lules d’un embrió en desenvolupament, en el nucli de les quals hi ha l’ADN provinent a parts iguals de cada un dels seus dos progenitors. Aquestes cèl·lules embrionàries es fusionen amb ovòcits, cèl·lules sexuals femenines, dels quals prèviament s’ha eliminat el seu propi nucli. D’aquesta manera, el material genètic de les cèl·lules embrionàries s’incorpora als ovòcits, cada un dels quals dona lloc a un nou embrió. Tots els animals que neixen d’aquests embrions porten la mateixa càrrega genètica, que és la de l’embrió del que inicialment s’han obtingut les cèl·lules. Per tant, si tots ells creixen i es desenvolupen en les mateixes condicions, donen lloc a animals adults idèntics entre sí. No són, però, iguals a cap animal adult antecessor seu. Per aquesta tècnica es poden generar germans idèntics però no permet crear fills genèticament idèntics a un progenitor.\nL’altre mètode de clonació d’animals, que fins aquell moment havia donat pocs resultats, és el de trasplantament cel·lular, que s’efectua a partir d’una cèl·lula somàtica, és a dir una cèl·lula que ja ha fet tot el seu procés d’especialització i forma part d’un dels teixits d’un organisme adult completament desenvolupat. Cal tenir en compte que les cèl·lules somàtiques, malgrat haver adquirit en el procés de desenvolupament les característiques específiques pròpies de cada teixit orgànic, conserven en el seu nucli la informació genètica sobre la totalitat de l’organisme del qual formen part, continguda en les molècules d’àcid desoxiribonucleic (ADN) que constitueixen els cromosomes. La clonació per trasplantament cel·lular s’havia aconseguit ja al 1952 amb granotes. Però fins el 1997 havien fracassat tots els intents d’aplicar-lo a mamífers, aquesta va ser precisament la gran novetat del treball desenvolupat per l’equip del doctor Wilmut.\nL’equip de Wilmut va utilitzar en el seu projecte dos tipus d’ovelles adultes femelles: com a donant de la informació genètica, una ovella de la raça Finn Dorset, de sis anys d’edat ; com a “mare de lloguer”, una de la varietat Scotish Blackface. De la primera ovella van obtenir cèl·lules de teixit mamari, en el nucli de les quals hi ha l’ADN portador de la informació genètica sobre aquest animal. Aquestes cèl·lules es van cultivar en el laboratori, fins a obtenir milers de cèl·lules genèticament idèntiques. De l’altra ovella, van obtenir ovòcits, dels quals varen eliminar els nuclis, deixant-los per tant sense informació genètica. En el laboratori, es van posar en contacte les cèl·lules mamàries cultivades i els ovòcits desnucleats, i mitjançant descàrregues elèctriques es va aconseguir fusionar-les , de manera que el material genètic de les cèl·lules mamàries adultes es va incorporar als ovòcits, en uns pocs centenars dels milers de cèl·lules cultivades. D’aquesta manera, s’obtingueren uns 270 embrions amb les característiques genètiques de la primera ovella. La primera fase del seu desenvolupament es va fer en el laboratori, i al final d’ella només 29 varen assolir la maduració adequada per a ser implantats. Aquests 29 embrions es varen implantar en l’úter de 13 exemplars d’ovella del segon tipus esmentat. Només en un dels casos es va completar la gestació, al final de la qual va néixer Dolly, una ovella genèticament idèntica a la que havia proporcionat les cèl·lules mamàries adultes.\nAquest experiment va suscitar algunes incògnites. Així, en el Simposi Genètica i Bioètica organitzat al novembre de 1997 per la Universitat de Barcelona (UB), Harry Griffin, un dels investigadors de l’Institut Roslin, manifestava : “El problema és que no sabem com envellirà Dolly. No hi ha precedents. No sabem quina edat té Dolly ; els 16 mesos que han passat des que va néixer o els cinc anys que té l’ovella que va donar una cèl·lula per a la investigació ? Creiem que la primera possibilitat”. Tampoc es va poder concretar si Dolly podria reproduir-se quan assolís l’edat fèrtil. D’altra banda, alguns investigadors nord-americans varen posar en dubte que Dolly fos al 100% un clon de l’ovella donant del nucli, ja que no es coneixia prou la càrrega genètica que podia haver-hi a les mitocòndries de l’òvul desnucleat, obtingut de l’ovella que va fer de mare de lloguer.\nEn qualsevol cas, ningú dubtava que Dolly representava una aportació importantíssima en l’espectacular desenvolupament de tècniques d’enginyeria molecular i manipulació genètica produït en la dècada dels 90, i que el mateix any 1997 es va manifestar amb altres esdeveniments. Així, el mes d’agost van néixer a Oregon (Estats Units) dos micos obtinguts per clonació a partir de cèl·lules embrionàries. La diferència respecte a Dolly era que no provenien de cèl·lules adultes, però era la primera vegada que es clonava una espècie evolutivament tant propera a la humana. Segons els investigadors responsables d’aquest projecte, la tècnica emprada podia servir per crear vuit o més exemplars idèntics a partir d’un sol embrió.\nLa utilitat de la clonació no s’acabava en sí mateixa, com a mètode per obtenir animals idèntics a un determinat exemplar, o fins i tot sers humans calcats a persones excepcionals o amb determinades característiques productives, possibilitat considerada abans utòpica, però sobre la qual es va tornar a especular com a resultat d’aquests èxits científics. Més enllà d’això, l’objectiu principal manifestat pels investigadors era combinar aquestes tècniques de clonació amb les d’enginyeria genètica amb la finalitat d’obtenir-ne aplicacions clíniques, com podia ser la producció de determinats medicaments.\nDe fet, la creació de Dolly formava part d’un projecte iniciat feia temps a l’Institut Roslin, que a l’any 1987 havia donat lloc al naixement de l’ovella transgènica Tracy, portadora d’una proteïna humana. Aquesta ovella produïa llet que contenia alfa-1-antitripsina, proteïna que les persones afectades de fibrosi quística no sintetitzen, a causa d’un defecte genètic. Segons varen anunciar els investigadors, cap el 2001 es preveia disposar de resultats sobre l’aplicació en humans d’alfa-1-antitripsina. Si els resultats eren positius, la clonació d’aquesta ovella garantiria una font continua del producte.\nAltres investigadors consideraven que la clonació també podia ser útil en la investigació per al desenvolupament de medicaments. Així, Dorothy Boatman, biòloga de Madison, va manifestar que es podrien desenvolupar colònies d’animals idèntics amb patologies específiques, que permetrien experimentar medicaments contra aquestes malalties. D’altra banda, segons Don Wolf, cap de l’equip d’Oregon creador dels simis clònics, alguns aspectes de la tècnica utilitzada en la clonació de mamífers podrien servir per millorar els sistemes de reproducció assistida utilitzats en els humans.\nPerò el camp on la clonació podia tenir aplicacions més immediates era el de la ramaderia intensiva. Així, Ron James, manifestava que podria servir per a reproduir de forma il·limitada animals que es consideressin més rendibles, per la seva resistència o la seva capacitat productiva. Segons Neil First, professor de biologia reproductiva i biotecnologia animal de la Universitat de Wisconsin, expert en la clonació de bestiar, “la possibilitat de clonar animals de granja podria significar un impacte major en la indústria que la inseminació artificial en els anys cinquanta”.\nLa clonació permetria la reproducció exacta d’aquells animals de característiques més adequades, que podrien haver-se optimitzat per manipulació genètica. Així per exemple, es podrien fabricar en sèrie vaques que produïssin llet en més quantitat o d’una qualitat més apropiada per a l’alimentació humana. De tota manera, alguns investigadors ja van advertir que la còpia genètica també tenia els seus riscos : també es reprodueixen els defectes genètics, que a vegades poden passar inadvertits, com pot ser la susceptibilitat a malalties que es desenvolupen només en circumstàncies determinades. De fet, la clonació interfereix en el procés d’evolució natural, ja que la diversitat genètica és un dels factors que la fan possible.\nTanmateix, l’èxit de la tècnica de clonació plantejà també importants problemes ètics, ja que el mateix Ian Wilmut va afirmar que, tot i que el seu mètode “no crea la immortalitat”, amb el desenvolupament de la tècnica “... es poden fabricar copies genètiques de sers humans”, i que “només lleis clares poden impedir-ho”. Un altre investigador del seu equip, Harry Griffin, tot recordant que les característiques dels sers humans no resulten només de la seva càrrega genètica sinó de la interacció d’aquesta amb l’ambient que l’envolta, manifestà que la producció de fotocòpies humanes “és pura ciència-ficció”. Així mateix, considerava un “disbarat científic” intentar clonar un mort, ja que es necessita la fusió de dues cèl·lules vives. Ron James, director general de PPL Therapeutic, va afirmar que des d’un punt de vista ètic considerava inacceptable la clonació d’humans.\nMolta gent es va esgarrifar només de pensar que es podria dur a terme la fantasia de la pel·lícula Els nens de Brasil, en la qual el nazi Josef Mengele, personatge real que fou director mèdic del camp de concentració d’Auschwitz i que estava obsessionat per la millora de la raça ària, aconseguia crear clons idèntics a Adolf Hitler a partir de cèl·lules de la pell del dictador.\nTanmateix, la clonació de sers humans ja era il·legal al 1997 a molts països de la Unió Europea: Espanya, França, Itàlia, Alemanya, Regne Unit, Dinamarca i Suècia. Davant les nombroses especulacions que havia generat el cas de l’ovella Dolly, l’11 de novembre de 1997 l’UNESCO va aprovar la Declaració Universal sobre el Genoma Humà i els Drets de l’Home, on entre d’altres mesures de limitació de l’ús de tècniques genètiques en l’espècie humana, es prohibia explícitament la clonació d’éssers humans.


Fira de Lleida construirà un nou recinte firal\nper Redacció 20/03/2019 15:50h\nPla obert on es pot veure l'alcalde de Lleida, Fèlix Larrosa, acompanyat del director de Fira de Lleida i el president de la Cambra de Comerç | LleidaDiari.cat\nFira de Lleida espera duplicar i passar dels 30 als 60 milions d'euros la facturació de l'entitat amb la construcció d'un nou recinte firal de més de 120.000 metres quadrats. L'alcalde de Lleida, Fèlix Larrosa, ha explicat que el projecte es preveu als terrenys de l'antiga hípica i ara s'està treballant a definir el «quadern de ruta» per als anys vinents amb l'horitzó posat l'any 2030.\nLarrosa ha presentat aquest dimecres a la Cambra de Comerç aquest «itinerari» que preveu la construcció de fins a 6 pavellons amb una superfície total d'uns 25.000 metres quadrats i també una passarel·la que connectarà el recinte amb la Llotja per damunt del riu Segre. La inversió de tot plegat se situa entre 27 i 36 MEUR en funció de si es fan o no aparcaments soterrats als pavellons.\nLleida disposarà al maig d'un nou espai firal gràcies a les obres d'adequació que s'han iniciat a l'antiga hípica. Els terrenys ja podran acollir la instal·lació de les firetes durant les Festes de Maig, donat que les obres tenen una durada prevista de tres mesos segons va explicar al gener l'alcalde Fèlix Larrosa. També va detallar que l'espai està configurat com a recinte firal i que forma part del projecte del projecte Fira 2 que promou la Paeria. Larrosa va exposar que la finca que s'està adequant en una primera fase per albergar activitats efímeres, com ara circs, competicions, atraccions, entre altres, i que, alhora, quedarà obert a col·lectius que vulguin organitzar-hi activitats, aprofitant el condicionament dels serveis. L'espai, d'uns 26.000 metres quadrats, serà gestionat per l'EMU i s'hi invertiran 500.000 euros.\nLa ubicació és un dels punts que ha destacat Larrosa, ja que es troba en una posició «estratègica» perquè «està a tocar dels barris nord de la ciutat, del Centre Històric i dels del marge esquerre». Per tant, «tindrà un accés fàcil», va dir l'alcalde. Un altre aspecte que ha fet valdre és que la gestió anirà a càrrec de l'Empresa Municipal d'Urbanisme (EMU), que és la propietària del terreny, que té una superfície total útil de 25.907 metres quadrats (entre vials, parcel·les i aparcament). L'EMU mantindrà els contactes amb Fira de Lleida per a les activitats a desenvolupar i l'ocupació de l'espai anirà precedida pel concurs corresponent. En tot cas, Fèlix Larrosa va remarcar que l'espai serà adequat i mantindrà l'arbrat i els serveis. D'aquesta manera, esdevindrà un espai «modern i avançat, obert a la ciutadania per fer-hi activitats».


SEIXANTA – VUIT\n«.Els vells llops forjats a la clandestinitat no eren ni molt menys presa fàcil»\nSegona novel·la protagonitzada pel detectiu Rafel Rovira. He de dir que no he llegit la primera, «Tots els camins porten a Romania», però sí que coneixia al protagonista gràcies al relat, «Dissabtes al sol», que l'autor va escriure pel recull «Assassins de Ponent».\nA «Seixanta-vuit», Rafel Roviraacceptarà l'encàrrec que li fa la seva antiga professora de francès, Enriqueta Pasqual, perquè trobi al seu amor de joventut, Ignasi Camprubí, qui la va deixar plantada amb el vestit de núvia ja comprat. Això farà que tant ell com la seva becaria, la Betina, s'hagin de traslladar a París, previ pas del Rafael per Bilbao. A la capital francesa s'hauran de trobar amb excompanys de l'Ignasi a la revolta del 68 i la sorpresa serà majúscula en veure que la majoria d'ells han canviat radicalment de manera de pensar, formant ara part de la dreta i l'extrema dreta francesa.\nEl perdiguer lleidatà és el retrat fidedigne d'un antiheroi, que se'n surt sempre gràcies a la gent que l'envolta i l'ajuda, que no pas per la seva perícia com a investigador privat. Tot i això en Rafel és un d'aquells personatges als quals acabes agafant afecte i amb els que acabes empatitzant. I és que RamónUsall aconsegueix que ens posem en la pell del detectiu, que l'acompanyem en les seves indagacions a la recerca d'un personatge que s'ha mantingut en la clandestinitat gairebé cinquanta anys.\nAmb una trama perfectament trenada i lligada, l'autor combina perfectament dos gèneres: la novel·la negre amb la històrica i ho fa des de la contemporaneïtat, des del cor de la Lleidai el Parísactual al París de les revoltes del seixanta-vuit i els anys següents. Usall ens dóna una lliçó magistral d'història sobre els fets i els llocs més emblemàtics d'aquella època de les que tots hem sentit h parlar.\nL'autor també posarà de manifest la vigència de l'espionatge i el contra espionatges polític i econòmic, el poc valor que una vida humana té davant d'aquests interessos; així com els efectes que té la massiva immigració a les grans ciutats.\nMenció a part mereixen els títols dels diferents capítols, que a mesura que els anava llegint en resultaven cada cop més atraient i suggestius, algun d'ells puc dir que inclús en sonava d'alguna cosa que no acabava de saber que era. En arribar al final del llibre he trobat la resposta: estan extrets de les consignes revolucionàries que decoraven els murs de la Sorbona.\nAltra cosa que, com amant de la música, agraeixo i molt a l'autor és la llista amb totes les referències musicals, que no són pas poques, que surten al llarg de la trama, Com ell bé diu, a les pàgines finals, aquesta és una novel·la que també es pot escoltar.\nEl llenguatge proper i senzill que l'autor fa servir, uns personatges que enamoren al lector i una trama d'allò més plaent fan que «Seixanta-vuit» sigui una lectura àgil i amena, que el lector quedi atrapat per la història a les primeres pàgines i que no vulgui sortir d'ella fins a arribar al punt final.\n«La del maig del 68 és la darrera revolució triomfant de la història francesa. No vam perdre, vam guanyar. La França d’avui és hereva d’aquella revolta»


Sense dics, la crescuda del mar farà perdre més de 200.000 milions a Europa\nLes inundacions al litoral per la crisi climàtica afectarien, pel cap baix, un milió i mig de persones a finals de segle\nXavier Duran 05/05/2020 - 17.20 Actualitzat 05/05/2020 - 17.27\nL'estudi no inclou pèrdues d'ecosistemes importants, com del delta de l'Ebre (ACN)amencs al delta de l'Ebre\nAlmenys un 83% dels danys per inundacions al litoral europeu fins a finals de segle es podrien evitar construint dics elevats en un terç de la costa. Així s'afirma en un estudi publicat a Nature Communications.\nActualment, a Europa, més de 200 milions de persones viuen a 50 quilòmetres o menys de la costa. Les pèrdues per inundacions a la costa pugen a 1.400 milions d'euros anuals i afecten uns cent mil ciutadans.\nEs preveu que en aquest segle l'escalfament global augmenti el risc d'inundacions per la pujada del nivell del mar. Per això, un equip internacional encapçalat per Michalis Vousdoukas, del Joint Research Centre d'Ispra, Itàlia, ha calculat els costos i beneficis de construir més proteccions a la línia de costa.\nEls autors han fet càlculs per a diversos escenaris, des dels que es produiria si es prenen mesures contundents contra la crisi climàtica fins al que es desprendria de no fer pràcticament res.\nSegons l'estudi, la relació cost-benefici de les inversions varia a diversos llocs, però de mitjana les inversions no quedarien compensades pels danys evitats. Ara bé, això no només depèn de les àrees considerades, sinó que, segons assenyalen els autors, el càlcul dels beneficis no ha tingut en compte aspectes com la pèrdua d'ecosistemes de gran valor.\nSegons això, els beneficis serien superiors als costos en àrees amb una densitat de població superior a 500 habitants per km2 o econòmicament importants. En canvi, serien menors en llocs poc poblats o rurals.\nPer països, els beneficis serien més grans a Bèlgica, on protegir entre el 85 i el 95% de la línia de costa seria econòmicament rendible. La segueixen França entre el 58 I el 66%- i Itàlia del 53 al 59%.\nPer regions, les zones més beneficiades per les proteccions serien Devon, la Pulla, Múrcia, el Loira, East Anglia, el Llenguadoc-Rosselló que inclou la Catalunya Nord-, Merseyside i el País Basc.\nEls costos de no fer res\nEn tot cas, si no es fa res, els autors calculen que en el millor dels escenaris els costos anuals a finals de segle haurien augmentat fins a 209.800 milions d'euros, amb un marge entre 29.700 i 844.500 milions. La població afectada seria d'1,61 milions de persones marge entre mig milió i 3,1 milions.\nSi se segueixen consumint combustibles fòssils al ritme actual, els costos assolirien 1,28 bilions d'euros i la gent afectada estaria entre els 3,9 i els 6,9 milions de persones.\nEl nivell del mar a la costa europea pujarà entre 34 i 76 centímetres fins a finals de segle si es moderen les emissions. Si no, l'augment pot estar entre 58 i 172 centímetres.\nL'augment més important es preveu al mar del Nord. Les costes de la península Ibèrica experimentarien pujades menors, però depenent de la zona.\nSegons els càlculs dels autors, França, el Regne Unit, Itàlia i Dinamarca tindrien l'augment més gran de risc. En alguns països, les pèrdues significarien un percentatge important del PIB, sobretot a Xipre (4,9%), Grècia (3,2%), Dinamarca (2.5%), Irlanda (1,8%) i Croàcia (1,8%).\nMedi ambient Inundacions Crisi climàtica\nLes noves veus de la pobresa, ara agreujada per la Covid\nDimiteix el portaveu de la gestió de la Covid a Madrid dos dies després de nomenar-lo\nEl govern espanyol, decidit a prendre el control sanitari de Madrid si Ayuso no rectifica\nDel "tros de quòniam" al teletreball: la setmana en cinc vinyetes\nL'il·lustratiu vídeo del govern escocès per alertar del contagi familiar de la Covid\nUn regidor de València simula que parla anglès amb mascareta mentre li fan "playback"\n"El búnquer" - Roy Sullivan (1x05)\nTelenotícies cap de setmana migdia - 26/09/2020\nLa nova pobresa de la covid\nAdeu a l'obelisc de la Diagonal\nKoeman: "La marxa de Suárez és decisió del club"\nAPM? 883 - 25/09/2020\nTriple validació de les butlletes del vot de censura\nQuique Álvarez: "El Barça d'ara sembla el que érem abans: un club autodestructiu"\nToni Freixa: "El vot de censura no aporta res de bo al club i perjudica la seva imatge"


L’Ajuntament de Barcelona dona suport a la candidatura Europride Barcelona 2022 : Servei de Premsa\nEl regidor de Turisme i Indústries Creatives, Xavier Marcé, i vicepresident del comitè executiu del Consorci de Turisme de Barcelona, encapçala la delegació barcelonina que viatja a Bilbao per donar suport a la presentació de la candidatura de Barcelona per a l’Europride 2022\nAmb aquesta candidatura, Barcelona dóna impuls a la seva projecció com a destinació associada als valors de la diversitat, oberta, i tolerant\nUna delegació de Turisme de Barcelona, encapçalada pel regidor de Turisme i vicepresident del Comitè Executiu, Xavier Marcé, i pel director general, Joan Torrella, viatja avui a Bilbao per donar suport a la candidatura de Barcelona per l’Europride 2022 que presentarà Pride BCN.\nLa candidatura compta amb un apartat específic de Barcelona com a destinació turística que presentarà Turisme de Barcelona on exposarà la llarga trajectòria de la ciutat com a destinació oberta, diversa, inclusiva, i acollidora d’esdeveniments que treballa de manera proactiva des de la promoció per la no discriminació i a favor dels drets i la diversitat.\nLa presentació de les diferents candidatures que opten a celebrar l’EuroPride 2022 té lloc en el marc de la reunió anual de la European Pride Organizers Association (EPOA) que és qui atorga la llicència de l’Europride i el resultat de la votació serà desvetllat aquest mateix dissabte dia 21. Barcelona es presenta competint amb tres candidatures més; Maspalomas (Las Palmas); Belgrado (Sèrbia); Dublín (Irlanda) i l’associació portuguesa Variaçoes.\nL’EuroPride s’ha celebrat fins ara a més de 20 ciutats d’Europa entre les quals Londres, Viena, Riga, Amsterdam, Madrid, Estocolm i Göteborg.\nAquesta iniciativa s’emmarca en l’estratègia de posicionament de Barcelona com a destinació LGBTI. El consorci té una línia de treball específica per aquest públic i participa activament i proactivament en diferents fòrums i certàmens internacionals com el Pride o la Convenció de la IGLTA (International Gay and Lesbian Travel Association). Així, el passat mes d’agost, Turisme de Barcelona va participar a la 3a conferència internacional de la Diversitat i el Turisme LGTB que va tenir lloc a Sao Paolo per presentar la destinació Barcelona i els seus atractius per aquest col·lectiu i abans, el mes d’abril, es va desplaçar a Nova York per participar en el think tank de la IGLTA on s’analitzaven diverses qüestions entorn el turisme LGBTQ+ i el compromís expressat per les DMO globals.\nL’EuroPride 2022 es presenta com una nova oportunitat en l’objectiu de formar part dels esdeveniments internacionals LGTBI+ de promoció de la destinació que encaixen plenament amb la imatge i valors que es vol transmetre com a ciutat de drets i d’igualtat.\nPer aconseguir aquests objectius, des d’ara fins el 2022 s’han fixat en el calendari un seguit d’actes i accions encaminades a captar esdeveniments com l’Europride i la convenció IGLTA. Al novembre, Turisme de Barcelona ha convidat a John Tanzella, CEO de IGLTA a pronunciar una conferència pels operadors turístics de la ciutat, i a fer una visita per preparar la candidatura a acollir la Conferència anual de l’IGLTA.


Junts necessita una interpretació laxa del Reglament del Congrés per no repetir en el Mixt a la nova legislatura\nPublicat 05/05/2019 12:49CET\nEl 2016, amb una situació similar, PdeCAT gairebé aconsegueix grup propi per al final PP i PSOE no li van donar suport pel desafiament sobiranista\nJunts, la coalició formada per Junts per Catalunya, PdeCAT i Convrgencia, que va aconseguir set escons a les eleccions generals del dia 28, aspira a tenir grup propi al Congrés per per aconseguir-ho i no acabar en el Grup Mixt haur d'aconseguir que la mesa de la cambra faci una interpretació laxa del reglament de la institució.\nEl PdeCAT ja va intentar esquivar el Mixt en l'anterior legislatura per llavors la mesa, en la qual PP i Ciutadans tenien majoria, no va atendre els seus arguments i va haver de compartir temps i recursos econmics en un conglomerat de 7 partits i 19 diputats.\nEl reglament estableix que tots els partits que tinguin 15 o més escons podran constituir grup parlamentari, requisit que compleixen el PSOE (123), el PP (66) Units Podem i les seves confluncies (42), Ciutadans (57), Vox (24) i ERC (que ha tret 15 diputats i té un acord per compartir grup al Congrés amb Bildu, que ha aconseguit 4 seients).\nPer hi ha una segona via per constituir grup propi: superar els cinc diputats i el 5% dels vots a tot el país o el 15% en totes les circumscripcions en les quals es concorre. Aquesta fórmula li val al PNB que ha aconseguit sis seients i depassa amb escreix el 15% dels vots a les tres províncies basques.\nNO ARRIBEN EL 15% A BARCELONA I TARRAGONA\nLa coalició Junts, per la seva banda, ha sumat set escons, per s'ha quedat en el 12,05% dels vots a Catalunya. En concret, supera el 15% tant a Girona (22,44%) com a Lleida (20,73%), per no arriba a aquest percentatge a Barcelona (10,13%) ni a Tarragona (12,25%).\nAlguna cosa semblant va ocórrer en l'anterior legislatura, quan el PdeCAT va treure vuit escons per es va quedar en el 13,92% a tota Catalunya i, com ara, no va aconseguir el 15% ni a Barcelona ni a Tarragona. Llavors els independentistes van apellar a la doctrina del Tribunal Constitucional per reclamar una interpretació favorable dels requisits reglamentaris.\nEn concret, van apostar per interpretar el llindar del 15% com una mitjana de les quatre províncies, la qual cosa els donava el 17%, perqu d'aquesta manera el 23,2% de Girona i el 22,6% de Lleida compensarien el 12,2% a Barcelona i el 13,7% de Tarragona. Ara podrien esgrimir el mateix amb una mitjana del 16,38%.\nAl juliol de 2016, el PP i PSOE van ser a punt de permetre l'antiga Convergncia tenir grup propi, per finalment es van abstenir perqu, just quan es dissolia el futur dels seus vuit diputats, el Parlament va donar un nou pas en el seu desafiament independentista desobeint el TC en aprovar una resolució per impulsar un procés constituent.\nAmb el vot en contra de Ciutadans i l'abstenció de 'populars', socialistes i Units Podem, la mesa va acordar que, per primera vegada des de la Transició els nacionalistes catalans s'integrarien en el Mixt.\nUN DELS MIXTOS MÉS REDUTS\nSi aquesta vegada Junts sí aconsegueix grup propi, el Mixt de la XIII Legislatura ser un dels més reduts de la histria amb tan sols quatre formacions i sis diputats. L'únic precedent d'un Mixt tan petit es va donar entre 1993 i 1996, quan va tenir sis membres de quatre partits Herri Batasuna, Eusko Alkartasuna, Unió Valenciana i el Partit Aragons Regionalista (PARELL).\nAmb tota seguretat formaran part del proper Grup Mixt Coalició Canria (dos diputats), Navarra Suma (altres dos), l'únic representant de Compromís i el del Partit Regionalista de Cantbria, que per primera vegada té representació a la Carrera de San Jerónimo.\nAVANTATGES POLÍTICS I ECONMICS\nTenir grup propi suposa grans avantatges polítics, econmiques i de mitjans. Qui el constitueix té garantida la seva representació en totes les comissions parlamentries, en la Diputació Permanent i veu prpia a la Junta de Portaveu i capacitat per intervenir en tots els debats en igualtat de condicions; mentre que dins del Grup Mixt cal repartir-se temps d'intervenció i seients en les comissions.\nEn les sessions de control, tenir grup propi possibilita entrar en els contingents de preguntes i interpellacions al govern, així com avantatges a l'hora d'incloure les seves proposicions no de llei en els plens, per en el Grup Mixt tot aquest 'tros de pastís' ha de distribuir-se a parts iguals.\nEn el plnol econmic, per exemple, durant l'anterior legislatura les forces polítiques que es van constituir en grup van rebre al Congrés una subvenció fixa de 28.597,08 euros mensuals i una altra variable, en funció del nombre de diputats que componien el grup, que ascendia a uns 1.645,49 euros mensuals per escó. El sistema al Senat és idntic, encara que varien les quantitats.\nA més, només havent aconseguit grup parlamentari propi es pot accedir al cobrament de les subvencions per enviament gratut de propaganda electoral durant la campanya. I els avantatges es perllonguen per a les següents eleccions, perqu els que ara ho aconsegueixen tindran opció a presncia als futurs debats electorals i plans de cobertura informativa dels mitjans públics.


Per una banda, la protagonista fou na Margalida Amengual, actriu força coneguda a l'àmbit del Teatre Infantil de Manacor. Ens va oferir la interpretació de dos contes clàssics: "En Patufet" i "Les Set cabretes".\nA continuació vam gaudir de la interpretació de "La fada despistada" i "La princesa que feia llaüts", una proposta de conte musicalitzat amb contingut creat per l'Institut Balear de la Dona. Una història d'una princesa que trenca amb els clàssics estereotips de gènere.\nAprofitam aquestes línies per agrair la col·laboració de Margalida Amengual, que ens va fer passar una tarda molt profitosa.


Pensión La Ferroviaria Puerta Del Carmen Saragossa Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nPensión La Ferroviaria Puerta Del CarmenCalle Madre Sacramento 63, Prop del centre Saragossa, Saragossa, Espanya, 50004 - Veure al mapaNotable7,0Basada en99comentarisPensión La Ferroviaria Puerta Del CarmenVeure més fotos"It was comfortable and no too noisy despite road traffic"AntonioUnited KingdomVeure més fotosVeure totes les 35 fotosMolt bona ubicació 7,5Veure al mapa7,5Ubicació\nHabitació Quàdruple amb Bany Privat (1 Llit Doble + 2 Llits Individuals) (Quadruple Room with Private Bathroom (1 Double Bed + 2 Single Beds))\nSobre l'allotjamentDescripcióLa Ferroviaria Puerta Del Carmen és un establiment situat al centre de Saragossa, a 150 m del Caixa Fòrum. Disposa d'habitacions, habitacions familiars i suites.\nLa Puerta del Carmen és a 10 minuts a peu i el palau de l'Aljafería, a 15 minuts a peu. La plaça d'Espanya es troba a 1 km del Puerta Del Carmen.\nL'establiment té 3 plantes i s'accedeix a totes les habitacions per les escales. No hi ha ascensor. Hi ha 1 habitació per a persones de mobilitat reduïda disponible a petició prèvia.\nLes fotos mostren una selecció de les habitacions.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Pensión La Ferroviaria Puerta Del Carmen de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.Mostrar més


Arquitectura Sant Quirze del Vallès\nDAO ARQUITECTURA SANT QUIRZE DEL VALLÈS\nDAO ofereix un servei integral, multidisciplinari i personalitzat en cada projecte tenint molt present les necessitats i requeriments de cada client, situats en les proximitats de Sant Quirze del Vallés.\nTreballem amb empreses en l'àmbit públic com també en el sector privat.\nRealitzem dissenys i reformes de locals comercials buscant l'equilibri entre el disseny i optimització, afegint també la reducció de la petjada ecològica i el consum energètic de l'edifici en un futur, tot això gràcies al nostre experimentat estudi d'arquitectes i interioristes.\nEl nostre estudi d'arquitectura està especialitzat en la construcció, rehabilitació i reforma d'habitatges unifamiliars, plurifamiliars, edificacions industrials i comercials, oficines, etc., tant en el sector públic com privat.\nBarcelona - Terrassa - Sabadell - Rubí - Sant Cugat del Vallès - Sant Quirze del Vallès\n(+34) 699 91 67 83\nDAO Interiorisme / Retail / Disseny Corporatiu\nDAO Arquitectura tècnica\nDAO Project Management\nCopyright © DAO Arquitectes. Tots els drets reservats.


2- Diferències entre Malson i Terror Nocturn\n3- Els Malsons Infantils\nOrientacions per superar malsons\n4- Els terrors nocturns\nEls malsons infantils i els terrors nocturns s'engloben dins dels Trastorns del son i concretament en el grup de les Parasòmnies.\nEs denominen parasòmnies a aquells trastorns caracteritzats per esdeveniments o conductes anormals associades al son, a les seves fases específiques o als moments de transició son-vigília.\nNormalment no constitueixen trastorns importants però sí que poden ser objecte d'assessorament o intervenció psicològica pels efectes secundaris que poden produir en el nen (manca de descans nocturn, irritabilitat, ansietat, pors, etc.).\nEs tracta d'un dels trastorns més freqüents en la infància. Podem definir-lo com un somni llarg molt elaborat, amb riquesa de detalls i que provoca en el nen una forta sensació d'ansietat, por o terror. El contingut dels mateixos és molt variat però sempre hi ha un component de perill per la integritat física del nen. En general no fan referència a situacions reals (excepte en aquells nens que han patit situacions traumàtiques).\nL'episodi sol acabar amb el despertar del nen, tornant aquest a un estat de plena alerta i amb la sensació de por o ansietat encara present.\nA diferència del que passa amb els terrors nocturns, el nen, normalment, és capaç de relatar amb tot detall el somni, els seus personatges, circumstàncies i fets que s'han anat succeint.\nEncara que els malsons no solen suposar un risc, en si mateixos, per a la salut del nen, sí que poden produir un cert temor a dormir, en especial, si aquests són freqüents. És en aquests casos quan es pot alterar el patró de son i aparèixer secundàriament la somnolència excessiva, irritabilitat, ansietat, etc, determinant un mal funcionament pel mati.\nEls malsons solen aparèixer en la fase REM i amb major freqüència en la segona meitat de la nit.\nRespecte als seus orígens, sovint s'han associat amb factors externs que provoquen inquietud en el nen. A mesura que disminueixen aquestes causes, és d'esperar que vagin desapareixent.\nNo solen existir trastorns psicològics associats als malsons sinó que normalment tenen relació amb fases específiques del desenvolupament emocional.\nPer alguns autors, els malsons constitueixen una expressió del procés evolutiu de la maduració del sistema psíquic i la posada en marxa de mecanismes defensius. Per tant es tractaria més d'un proces natural que no pas d'un trastorn.\nQuan són molt freqüents, sí que s'ha associat a nens amb un perfil d'inseguretat relacionat amb mancances emocionals, problemes familiars, escolars o altres.\nSón també habituals en nens que han estat separats de les seves mares durant un llarg període de temps o han petit hospitalitzacions.\nSegons el DSM-IV, la prevalença oscil·la entre un 10-50% en nens de 3 a 5 anys. El primer episodi sol aparèixer per primera vegada entre els 3 i 6 anys.\nNormalment aquests episodis es superen amb l'edat i no necessiten cap tipus d'intervenció psicològica.\nNo aclaparar amb massa explicacions d'entrada (per exemple intentar demostrar que els monstres només existeixen en la seva imaginació).\nCal utilitzar una veu suau i no mostrar-se excessivament preocupats o angoixats pel que ha succeït. Podem dir-li que ha tingut un malson mentre dormia i que ja ha passat tot.\nSi el nen és petit o està molt espantat es pot valorar, després de l'episodi concret i la seva magnitud, la idoneïtat de deixar-lo dormir al dormitori dels pares, o que algun d'ells l'acompanyi durant algun temps mentre tracti d'agafar el son. També pot deixar connectat algun petit pilot de llum. Cal però valorar aquests aspectes en cada cas per no crear hàbits inadequats.\nPer als nens més grans (a partir 7 o 8 anys) pot funcionar bé que els pares parlin al matí sobre la malson. Cal esbrinar si hi ha alguna cosa que li preocupa en especial (a l'escola, a casa ...).\nÉs important saber escoltar i/o interpretar les claus del seu comportament (si han hagut canvis en la seva conducta habitual contingents a l'aparició dels malsons, etc.)\nCal també explicar als nens més grans, que aquests episodis, encara que molt molestos, obeeixen normalment a uns processos naturals que es donen durant el creixement i tenen caràcter transitori. Amb això podrem contribuir a rebaixar el nivell d'ansietat associada al episodi i el temor que es torni a produir.\nEl parlar sobre el que ha passat en un ambient calmat i lúdic sempre resulta una gran eina terapèutica. Podeu també, segons l'edat del nen, animar-lo a que faci un dibuix del malson com a mitjà per treure fora la por i plasmar-ho en un paper. D'aquesta forma el nen podrà manipular la història i canviar el final o el paper dels personatges. Això pot ajudar-lo a superar l'angoixa.\nCada nen és diferent i així passa amb la vivència de la malson, per tant, haurem d'ajustar-nos a les peculiaritats de cada cas.\nEls anomenats terrors nocturns són menys freqüents que els malsons, no obstant, també tenen una alta incidència en la població infantil.\nDurant l'episodi és habitual que el nen s'assegui bruscament al llit i comenci a cridar i plorar amb una expressió facial de terror i signes d'intensa ansietat. A diferència del que succeeix en els malsons, no solen despertar-se fàcilment malgrat els esforços d'altres persones que tracten de treure del trànsit desagradable. Si finalment s'aconsegueix, el nen es mostra confús, desorientat durant uns minuts i amb una certa sensació de temor però no tan acusat com en el cas dels malsons. No hi ha record del somni i si no s'ha despertat totalment torna a dormir immediatament sense record del succeït al dia següent.\nSegons DSM-IV, la prevalença dels terrors nocturns en població infantil és de 1.-6.%, essent més freqüent en nens.\nNormalment s'inicia en nens d'edats compreses entre 4 i 12 anys, i remetent espontàniament durant l'adolescència.\nEls terrors nocturns solen aparèixer en les fases 3 i 4 del son no REM, normalment en la primera meitat de la nit.\nEls nens amb terrors nocturns no presenten una major incidència de trastorns mentals o psicopatològics que la població general a diferència del que se sol observar amb població adulta. La tensió emocional i la fatiga semblen incrementar l'aparició d'aquests episodis. Fets traumàtics recents (hospitalitzacions, separació de la mare, mort ésser estimat, etc.) són factors de risc que poden desencadenar i mantenir els episodis.\nAlguns autors defensen un component hereditari en els terrors nocturns i fins i tot s'apunten factors genètics (el 96% dels subjectes d'un estudi amb terrors nocturns tenien familiars en primer, segon o tercer grau amb el trastorn). Tanmateix, no podem obviar la influència dels factors externs o ambientals com l'estrès. La seva presència s'associa de forma molt evident amb alguns d'aquests episodis.\nÉs important establir clarament el diagnòstic diferencial amb els malsons exposats anteriorment ja que es tracta de trastorns diferents però que s'expressen en el mateix àmbit: el son.\nNo es recomana parlar-li en veu alta o despertar-lo mentre es produeix l'episodi.\nCal esperar que l'episodi segueixi el seu curs natural però sota la nostra vigilància.\nTant en els terrors nocturns com en les malsons, és necessari valorar la conducta del nen durant la vigília. Considerar si hi ha problemes a l'escola o un altre àmbit que puguin estar influint en el mateix. Si es confirmés l'existència d'aquests factors externs, també s'hauria d'actuar sobre ells per tal de solucionar el problema.\nPoden també ser necessàries l'aplicació de tècniques que ensenyin el nen a afrontar els somnis que li provoquen ansietat. Es pot entrenar la relaxació o fer que el somni perdi el seu caràcter amenaçador. Hi ha nens que desenvolupen la capacitat de desconnectar o finalitzar el somni quan aquest passa a ser amenaçant (són conscients que estan somiant malgrat estar adormits).\nAl igual que assenyalàvem en els malsons, cal recordar que cada nen és diferent i així passa amb la vivència del terror nocturn, per tant, haurem d'ajustar-nos a les peculiaritats de cada cas.


Els nous fitxatges – DiarioYOYA\nPosted by Segon pal on 12/10/2018 at 06:00\nNo sé vosaltres, però jo cada cop que juga el Barça estic gairebé més pendent dels nous fitxatges que no pas del partit en sí. No puc evitar observar-los detingudament per veure si realment poden ser útils al Barça. A Wembley vaig procurar centrar-me en Lenglet i Arthur. Feina doble, però ara em limitaré a comentar només sobre el francès Lenglet. De l’Artur, del qual no em pensava que jugués d’inici, no sé si algú ho ha comentat ni tampoc he llegit res al respecte, però tinc la ferma convicció que l’alineació del brasiler va ser una exigència/imposició de Leo Messi al titafreda de l’Ernest Greenvalley. Un ambiciós Messi disposat al que calgui per aconseguir una nova Champions.\nDel francés Lenglet -no sé si hi ha estadístiques de la seda trajectòria anterior- però li he observat un detall pronosticador de que tenim central per uns quants anys. El veig més fiable que l’Umtiti post lesió i també veig als Esade Boys aprofitant la seva consolidació per poder acceptar alguna oferta mínimament raonable per prescindir de l’Umtiti a major gloria de l’Ebitda i del compte de resultats. Ah… el detall que comentava… el central Lenglet NO fa passades d’hospital. Ni horitzontals ni perpendiculars ni en diagonal. I les passades perpendiculars són precises i superen sovint la línia de pressió.\nI que són les passades d’hospital us preguntareu? He googlegat del dret i del revés i no he trobat cap referència al pases d’hospital, però recordo com si fos ahir, de quan la primera època de Van Gaal i jo anava regularment al Camp Nou, haver sentir una descomunal bronca de don Louis al bon jan del chapi Ferrer després d’una passada horitzontal a Nadal o Abelardo. Es va sentir nítidament, doncs el meu seient era a la fila 19 de la primera graderia just darrera la banqueta de l’holandès. A la roda de premsa li van preguntar per la bronca i Van Gaal va explicar que tenia rigorosament prohibit fer passades en defensa de manera fluixa, tova, sense potència i la pilota rodolant lentament. Que la pilota havia d’anar sempre amb potència, amb força, rasa, ràpida i directa. No recordo exactament els qualificatius ni tampoc recordo altres detalls, però em va quedar molt clar que aquests pases fets sense tensió i des de la indolència, els anomenava pases d’hospital. Un tipus de passada que prodiga sovint en Gerard Piqué, com ahir mateix quan va retrocedir una pilota al porter MATS que no va acabar als peus del davanter anglès de miracle. Un clar i paradigmàtic exemple de passada d’hospital.\nAfegir només que allà on molts parlen de 4-3-3 o 4-4-2 o 4-2-3-1 jo hi veig un clar 4-5-1, però no em feu cas que jo no en tinc ni idea.


Judo Felanitx: 2010\nChampions League - Ne waza\nPere Antoni Bosch\nPublicat per M.À. Vicens a 20:08 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Campionat, judo\nDEMOSTRACIO NADAL 2010\nDemostració de Nadal al Polisportiu Guillem Timoner, amb nins i nines de Judo de Felanitx – Portocolom - Cala d’Or i S’horta.\nUn total de 170 nins i nines demostraren als pares i amics, assistents, la feina feta durant aquests tres primers mesos del curs, començaren les manegues taronges (un grup molt nombrós de nins i nines de 4-5 anys), amb una petita mostra del seu programa tècnic, fent disfrutar als assistents de la seva simpatiquíssima actuació. Seguiren les manegues verdes, cadets, vermelles grogues i blaves, fent cada grup una mostra de part del seu programa de judo Total, (Judo terra, Judo dret, Kata, Defensa personal).\nAcabarem amb l’entrega del trofeus de la “ Champions Leage “ i uns regals per a tots els participants.\nAquí teniu les fotos de tos els grups i el Podium de la Champions.\nPublicat per Sala de Judo Felanitx a 17:42 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats, Demostració, Notícies\nHomenatge a Joan Obrador\nLa Penya Barcelonista "Els Tamarells", en el seu sopar - festa anual ret homenatge a personalitats vinculades a l´àmbit barcelonista, així com esportistes que han culminat una brillant trajectòria. Entre aquests darrers, hi és present el Director de la Sala de Judo Felanitx, el Mestre Joan Obrador.\nEl proper divendres 10 de desembre a les 20:30 h. a Son Fuaní (Campos), se celebra la “Gala dels Campions” amb motiu de la Festa del 8è aniversari d'aquesta entitat.\nPublicat per M.À. Vicens a 12:00 Cap comentari:\nConcentració Equip Kata\nAquest cap de setmana passat, el 9 i 10 d’octubre, es realitzà en les instal·lacions del “Consejo Superior de Deportes” de Madrid, la concentració de l’equip nacional de kata de judo que competirà al Campionat d’Europa de Judo Kata, que se celebrarà a principis de novembre a la ciutat italiana de Pordenone (Venècia).\nEls judokas de la Sala de Judo Felanitx Miquel Àngel i Antoni Vicens, varen ser convocats per treballar i perfeccionar el Kime no kata. Va ser tot un cap de setmana dedicat per complert a aquest entrenament, allotjant-se dins del propi complex esportiu, en la residència per a esportistes “Joaquin Blume”. El dia abans, el divendres 8 ja es varen entrenar al Gimnàs Banzai, del Mestre Rafael Ortega, preparant-se per a la concentració.\nL’experiència va ser molt positiva, tant de nivell de treball com d’aspectes tècnics estudiats.\nPublicat per M.À. Vicens a 15:43 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Curs, judo, Kata, Notícies\nPublicat per Sala de Judo Felanitx a 15:40 Cap comentari:\nExamen Defensa Personal Policial\nAquest passat cap de setmana, al Centre de Formació i Especialització de la Policia de Madrid, es va fer un curs i examen de 1er a 4 art Dan. L'horari va ser de 9 del matí a 9 del vespre.\nAquest curs va tenir una molt bona participació, uns 80 policies s'hi varen inscriure. El Mestre Director del curs va ser el Sr José Maria Benito 8è dan D.P.P.\nLa Sala de Judo Felanitx va presentar Policies d’Alcudia i Son Servera, 12 per el curs, 7 per el examen de 1er dan i 2 per a 2on dan. Cal remarcar la intensa feina feta per tots ells i la nota d’excel·lent que tragueren tots ells, en el seu examen.\nEls nostres professors: Antoni Obrador i Pedro Marcos, assistiren al curs de reciclatge, entrenant totes les novetats tècniques per als diferents graus.\nAl finalitzar els exàmens, es va fer entrega dels cinturons negres aprovats, i es va fer una menció especial, amb l’entrega del Diploma de Cinturó Negre 1er dan, al Subinspector Cap de la comissaria de Policia d’Alcúdia, D. Abelardo Mesias. Aquesta menció és per la tasca de promoció de la Defensa Personal Policial en la formació contínua de la Policia de l’Ajuntament d'Alcúdia.\nLa nostra enhorabona a tots\nEtiquetes de comentaris: Curs, Defensa Personal Policial, Examen\nCAMPIONAT D'ESPANYA DE KATAS 201O\nEl passat dia 25 d'abril es va celebrar al pabelló exterior del "Consejo Superior de Deportes" de Madrid el Campionat d'Espanya de Katas.\nL'equip de Judo Total R.Ortega va participar amb tres parelles i dos Katas diferents.\nEls germans Miquel Àngel i Antoni Vicens van repetir el segon lloc amb Kime-no-kata, el que confirma el seu bon estat de forma.\nAntoni Obrador i Pedro Marcos varen quedar quarts amb Kodokan-goshin-jitsu, millorant la seva puntuació obtinguda l'any passat.\nJavier Linger i Carlos Talayero no varen aconseguir pujar al podi, però van efectuar un molt bon Kime-no-kata en la seva primera participacio en el campionat nacional.\nPer veure totes les fotografies, cliqueu sobre la imatge.\ncurs de jutge nacional de katas\nDía 13 i 14 de febrer es va dur a terme el curs de jutge nacional de katas a les magnífiques instal·lacions del Consejo Superior de Deportes de Madrid.\nJu-no-kata, Kodokan-goshin-jitsu i katame-no-kata, varen ser els katas que es varen revisar.\nAntoni Obrador juntament amb el seu amic Javier Linger varen treballar dur en tots els detalls tècnics tant damunt el tatami com visualitzant campionats i puntuacions.\nEls pròxims dies 6 i 7 de març s'analitzaran el Nague-no-kata i Kime-no-kata.\nAprofitam per donar les gràcies al nostre professor Rafael Ortega, Puri Polo i Javier Linger per la seva Hospitalitat.\nEsperam que aquest curs ens servesqui per poder transmetre els nostres alumnes, encara en mes profunditat, aquest apartat del nostre esport.\nPublicat per Sala de Judo Felanitx a 11:21 Cap comentari:\nFamília Oliver (Ploris) tres generacions de judokes\nSón tres les generacions de la Família Oliver (Ploris) que practiquen Judo.\nSón poques les famílies que poden presumir d'aquest fet. Un motiu més d'orgull i de nexe generacional que té la Sala de Judo Felanitx.\nAntoni Oliver, el padrí, va ser una d'aquelles persones que varen practicar judo en els inicis del judo a la comarca i a Mallorca. Un esport que va saber transmetre al seu fill i als seus nets. Amablement va cedir una sèrie de les seves fotografies per poder-les publicar en l'apartat de fotografies històriques de la Sala de Judo Felanitx.\nPublicat per M.À. Vicens a 12:40 Cap comentari:\nEl Pare Noel visità els més petits (grup d'iniciació) de la Sala de Judo Felanitx.\nEls nins s'ho passaren d'allò més bé i el Pare Noel els donà un petit obsequi.\nPublicat per Sala de Judo Felanitx a 17:59 Cap comentari:\nFamília Oliver (Ploris) tres generacions de judoke...


MÉS CONTES, PER FAVOR!. LLUCH CRESPO, GEMMA ; GIMÉNEZ TARAZONA, LLORENÇ ; PORTELL RIFÀ, JOAN. Libro en papel. 9788490262030 El Petit Tresor\nLLUCH CRESPO, GEMMA / GIMÉNEZ TARAZONA, LLORENÇ / PORTELL RIFÀ, JOAN\nAquesta guia facilita consells, idees i suggeriments molt útils a l'hora d'iniciar-nos en l'art de contar contes. Com de llarg hauria de ser? On busquem una bona història?\nAmb quins objectes captarem millor l'atenció? Tres especialistes en la matèria ens ajuden a convertir-nos en narradors i ens animen a gaudir de la complicitat única que es crea quan contem un conte.\nVista previa: MÉS CONTES, PER FAVOR!