El llegat | El Dimoni de Santa Eugènia de Ter (Gironès)\n: : Amb el dimoni al cos :: Jordi Arbonès (Nif) > Opinió | 20·12·2017\nJordi Arbonès (Nif) | El Oeste\nHi ha dies que rumies amb l’endemà. Franco i Pinochet també, ho van fer, van sacrificar, cadascú a la seva manera, les vides dels seus ciutadans per salvar-los del comunisme, del catalanisme o del socialisme. Faig aquesta prèvia per situar-nos a l’època actual. Un temps real, cru i verdader i que no te res a veure ni amb la Transición ni amb l’Estatut de Catalunya de 1979. Parlo dels efectes col·laterals del nacionalisme espanyol.\nD’escoltar com Miquel Iceta ha recuperat -el 2017- el discurs que, durant dècades, venia Jordi Pujol. Representa que hem de tornar a ser allò que havíem estat els catalans, una arcàdia feliç que decidia el que passava a Espanya. Pujol mentia i ara, Iceta també ho fa. L’antiga brama de tenir a la puta al cove. D’enmig surt un no-mort, Josep Borrell, un personatge de solvència contrastada, al qual, el seu partit va apartar de la primera línia per qüestions tèrboles i curiosament arxivades. Ara apareix en mítings. Intenta ser el bueno, el feo i el malo al mateix temps. Ell, pagat de si mateix, creu que és el guapo i fa declaracions inquietants: abans de cosir als catalans -sembla que som roba estripada i que cal apedaçar-, primer se’ns ha de desinfectar. Està comprovat que allò que desinfecta bé, és la cal viva. És un socialista servil, un pèl rebel, però allò que l’engrandeix, la viagra que l’empina, és mostrar-se com una mena d’intel·lectual de la dreta catalana més resclosida. Socialista? I tant! Tant socialista com els companys de la seva generació que, fa temps, que llepen el cul a la monarquia. Sense perdó i amb fruïció. Forma part dels comancheros, la penya que, en el clàssic Oeste, treien benefici tant dels indis com dels colons i, també, de l’exèrcit.\nGent indefinida que, mentre obtenen un rèdit de l’staus quo tira de veta i que, quan toca prendre partit, s’abraça al poder com una sangonera. El poder mana i ells volen conviure amb el poder, encara que aquest se n’aprofiti d’ells i els menystingui, no poden evitar decantar-se al seu costat. Són comancheros típics, manada de pistolers universals, als quals, no els l’importa passar ni per bou ni per bèstia. Tenen un saque fondo que creuen indestructible. Mena de carronyers que, com dicta la seva naturalesa, no cacen sinó que esperen, amb paciència, abatrés damunt dels cadàvers dels enemics per devorar-los. Es barallen amb els gossos i els voltors de la praderia. Se n’afarten. Josep Borell i Miquel Iceta pertanyen a aquest tipus de bandada. Volen governar el món gràcies a haver fet trampes. Pòquer amb cartes marcades. No tenen vergonya a la cara, qui la té, entre tants delinqüents? Roben cavalls i els marquen per fer veure que són seus. El llegat d’aquests malànimes, quan hi hagi pau a la vall, serà el dels personatges més tenebrosos que mai no hagin cavalcat el territori. Són els que disparen per l’esquena de l’adversari, els que entren al poble fronterer i pengen a qualsevol que dugui un llaç groc -xivatos i delators-, i que, gràcies a imposar la llei, canvien al xerif, al jutge, al periodista, al metge i al mestre.\nAquest desastre no s’apaivaga amb duels al sol, sinó, a les urnes. En unes urnes sense garanties, amb líders empresonats i exiliats. Si guanyen els comancheros, el poble, la vall i la frontera, acabarà sent terra de pillatge i de gran tristesa. No quedaran ni els búfals ni les mofetes. Els comancheros són de pedra picada -grup salvatge-, practiquen una sola idea: la terra cremada és allò que convé a la gent. Herois de la putrefacció fan el possible per encomanar el seu odi i la obscuritat del seu enteniment a tota la vall.\nUn llegat de categoria.


BARCELONA / RODA DE TER. CORRESPONDÈNCIA - eBook - Laie\nJOAN VINYOLI PLADEVALL :\tMIQUEL MARTÍ I POL\nBarcelona / Roda de Ter és la crònica de l?amistat entre Miquel Martí i Pol i Joan Vinyoli. A partir de la correspondència completa entre els dos poetes, resseguim l?inici, els titubeigs i el creixement de la seva relació, que esdevé una amistat fraternal d?admiració mútua. Assistim, des de dintre, al naixement dels poemes, al plantejament del procés de la creació literària, i al mateix temps compartim les seves inquietuds pels petits i grans fets de la vida quotidiana i pels problemes del país i del món. Especialment emotiva és la part de la correspondència que reflecteix el tracte gairebé familiar de Vinyoli i Martí i Pol amb la malaltia i la mort.\nMiquel Martí i Pol (Roda de Ter, 1929 ? Vic, 2003). Entre els seus llibres destaquen El poble, La fàbrica, Vint-i-set poemes en tres temps, Estimada Marta, L?àmbit de tots els àmbits, Primer llibre de Bloomsbury, Llibre d?absències, Els bells camins, Suite de Parlavà, Un hivern plàcid, Llibre de les solituds i Haikús en temps de guerra. La seva obra poètica completa, aplegada en quatre volums, ha estat publicada per Edicions 62 i l?edició òmnibus a labutxaca. Mereixedor de múltiples premis i distincions, la seva obra ha estat traduïda a diverses llengües.


Marc López s'acomiada d'Estoril – Federació Catalana de Tennis\nContinua la marxa a l’Open d’Estoril on els nostres tennistes lluiten per una classificació que faci possible arribar a la segona ronda del torneig.\nEls tennistes Daniel Gimeno, Alberto Martín i Anabel Medina van guanyar dos partits, aquest dimarts a primera ronda del torneig de tennis ATP / WTA d’Estoril, Portugal.\nLa prova lusitana es juga sobre argila, i mentre la branca masculina opta a 450.000 euros en premis, la femenina té una dotació de 165.000.\nMartín, per la seva banda, es va imposar a l’argentí Federico Del Bonis, que va batallar molt en el primer set, en dues mànegues per 7-6 (8 / 6) i 6-1.\nAls guanyadors es va unir Guillermo García López (ESP/N.5), que va del torneig el belga Xavier Malisse en dues mànegues per 6-2 i 7-6 (9 / 7).\nAquesta mateixa jornada, un altre espanyol, Marc López, no va poder amb l’alemany Björn Phau, qui el va superar en tres parcials, per 6-4, 4-6 i 6-1.\nA la competició femenina, Anabel Medina, quarta favorita de la competició, va aixafar per un doble 6-0 a la portuguesa Magali De Lattre, mentre que en un duel molt més igualat, la també lusitana Michelle Larcher de Brito es va imposar a la francesa Alize Cornet en tres sets, per 6-3, 4-6 i 6-3.\nA més, la valenciana Arantxa Parra va derrotar a la búlgara Dia Evtimova per 2-6, 6-2 i 6-4.


Mani: Per una democràcia social i participativa! - IniciativaVerds\nArrel de la web > Informa’t! > Notícies > Mani: Per una democràcia social i participativa!\nMani: Per una democràcia social i participativa!\nContra l’atur, 6 milions de raons\nManifestació convocada per la Cimera Social de les Illes Balears contra l’atur, el frau, els paradisos fiscals i la corrupció, l’empobriment, els desnonaments i la violència social contra la majoria.\nEl passat 12 de febrer es reuní a Madrid la "VI Cumbre Social"i a la vista del greu deteriorament econòmic, polític i social del nostre país i d’arreu d’Europa, es decidí convocar, dins el marc de les mobilitzacions de la Confederació Europea de Sindicats, manifestacions per al dia 10 de març a les principals capitals.\nAquest dimarts s’ha reunit a Palma la Cimera Social de les Illes Balears i també ha decidit sumar-se a aquesta convocatòria, per la qual cosa la Cimera convoca una manifestació per dia 10 de març a les 12.00 hores, que partirà des de la plaça d’Espanya de Palma i clourà al passeig del Born.\nSota el lema "Per una democràcia social i participativa", la protesta "contra l’atur" se centrarà també en la crítica al frau, els paradisos fiscals i la corrupció, l’empobriment, els desnonaments i la violència social contra la majoria.\nIniciativaVerds demana a la ciutadania i a la seva afiliació que es mobilitzi per l’èxit d’aquesta convocatòria.


Nens i nenes mengen gratis al Hard Rock Cafe fins el 31 de juliol\nEls menors de 10 anys tenen un menú infantil per cada plat principal que demani un adult\nAtenció: una oferta que, més que generosa, és un regal: fins al 31 de juliol, els menors de 10 anys tindran un dinar infantil gratis al Hard Rock Cafe Barcelona, amb cada plat principal que demani un adult.\nAquesta oferta és vàlida tant per als àpats al local, com per endur o a través dels serveis de lliurament a domicili. I els plats que ofereix el menú infantil són: macarrons amb formatge i amanida de tomàquets, 'cheeseburger' completa amb patates, pollastre arrebossat amb patates, hot-dog en panet amb patates i pit de pollastre a la brasa amb mongetes verdes i tomàquets (segur que algun malvat voldrà col·locar això al seu reietó mentre ell es posa fi de costella barbacoa i nachos greixosos).\nNo tingueu la temptació de comparar aquesta promoció amb els menús infantils de pizza congelada de Díaz Ayuso a Madrid. És cert que el menjar del Hard Rock és calòric i de grans raccions (allà cadascú amb el seu endocrí i els seus hàbits), però l'altíssima qualitat de la carn, els vegetals i les elaboracions d'aquest emblema del menjar nord-americà arreu del món és fora de tot dubte.


Toshiba MQ01ABD100 ressenya - Discs Durs Interns | Gener 2021\nBon valor per gigabyte, però hi ha unitats de 1TB més ràpides a aquest preu\n1000 hores de disc dur\nEls discs durs mecànics sovint són eclipsats per SSD més ràpids i més ràpids, però tenen els seus avantatges: principalment capacitats molt més elevades i un emmagatzematge de millor valor, tal com demostra aquest disc Toshiba 2,5in de 103 GBP.\nEls discs durs de 2,5 pulg, en grans capacitats, són rares i són ideals per a usuaris portàtils que vulguin actualitzar-se a més espai. El disc és un preu similar als models de 1TB de Western Digital i Seagate, i molt més barat que un SSD per la seva capacitat; El disc de Toshiba arriba a 10 pb per gigabyte, en comparació amb l'1 £ de més de discs SSD.\nTanmateix, pagueu un preu en rendiment per aconseguir una gran capacitat. Els discos durs mecànics són inevitablement més lents que els SSD, i aquest model de 2,5in també pateix la velocitat de plat més lenta de 5.400rpm: les unitats d’escriptori solen girar a les 7.200rpm. El disc de Toshiba va escriure fitxers grans a 67 MB / s i els va llegir a 104 MB / s, de manera que va escriure arxiu de fitxers grans de 7 MB / s més lent que el disc d'Scorpio Blue 1TB de Western Digital, si es va llegir lleugerament més ràpidament.\nEl seu rendiment de fitxer petit era deficient. Llegia fitxers a 39 MB / s, que és un 31MB / s més lent que el disc de Western Digital, i una velocitat d’escriptura de 16 MB / s és molt lenta i 11 MB / s més lenta que Scorpio Blue de Western Digital.\nEl disc portàtil de 1 TB de Toshiba ofereix molt d'espai per als fitxers, però és un disc lent. El Western Digital Scorpio Blue 1TB actualment és de 90 GBP de www.scan.co.uk i és molt més ràpid.\nressenyes de tauletes Android\ndepredador 21x uk\namazon itv hub


De tard en tard: 09/2010\nAtrafegats en resoldre els problemes que ens ocasiona el tancament d'Arc de Berà, fa uns dies un dels editors afectats em dia: "vaig de bòlit però el que no faig ara és la feina d'editor". De raó no n'hi faltava, els dies són intensos i les jornades llargues i sovint per tot plegat fem de tot menys la feina que ens agrada: fer d'editors. Ara, més aviat fem de bombers apagant focs i un ja té neguit per poder retornar a la normalitat.\nLes gestions avancen. Sabem que el Departament de Cultura ha treballat en diverses direccions per intentar trobar una solució financera per tal que els editors poguem tenir la liquidesa que ens manca en no fer front l'Arc de Berà els pagaments de setembre.\nL'altra qüestió, la de retornar a la normalitat el servei a les llibreries (novetats, reposicions, etc.) és a hores d'ara el que em preocupa més. Hi ha diversos llibres que estan impresos a punt de portar a comercialitzar, alguns d'importants, com el de la sèrie de TV3 La Riera, i veure'ls aturats em treu de polleguera. Si la crisi financera de l'Arc de Berà hagués aparegut en l'anterior pagament, el del juliol, enlloc del d'ara, haguéssim perdut l'estiu, certament, però hauríem pogut afrontar la campanya de tardor amb plenes garanties. Per resoldre-ho, s'ha avançat molt i estic convençut que la setmana vinent tindrem resolta la solució definitiva i podrem reeleborar el calendari de novetats. Ens cal una mica més de paciència per acabar-ho de resoldre. De totes maneres, hem hagut de retocar el nostre calendari editorial. Hem hagut de reduir el nombre de novetats per adaptar-lo a les nostres disponibilitats econòmiques i hem retardat alguns dels llibres. Això segur que no agradarà els autors afectats, però estem segurs que entendran les mesures que hem pres, que no són desitjades per nosaltres ni produïdes a causa de la nostra gestió sinó obligades per circumstàncies que ens han vingut alienes.\nDe la crisi de l'Arc de Berà hem preocupa particularment la situació que poden viure moltes editorials petites que no tenen una estructura empresarial que en moments com aquests facilita en millor mesura resoldre els problemes. En el teixit editorial català és important la tasca que fan els segells grans però també l'aportació dels petits projectes editorials. Poder resoldre la seva necessitat de liquidesa i la comercialització futura dels seus llibres els és a hores d'ara en molts casos vital.\nI tot plegat arriba amb el Liber a les portes i la Fira de Frankfurt al caure. Aquesta setmana a Barcelona es portarà a terme el Liber. No hi podrem destinar la concentració que hi prevèiem ja que en les darreres setmanes no hi hem pogut pensar gaire. L'any passat vam concretar un distribuïdor pel mercat en castellà dels EEUU dels llibres de Lectio i ara ja tenim les primeres comandes. Però hi ha tot un món per dedicar-hi esforços que podrien donar fruits i el Liber és una bona plataforma. Hi anirem un parell de dies amb la intenció d'intentar ampliar el mercat pels llibres que tenim editats en castellà per Lectio.\nI el cap de setmana vinent, la Fira del Llibre de Muntanya, que enguany se celebra a Tavertet i per la que hem organitzat diverses presentacions. La tardor és sempre intensa en fires i en feines i enguany s'hi ha afegit un problema extra. La feina no em fa por el que em fa por i em neguiteja és la incertesa, els problemes no resolts, encara.\nPublicat per Jordi Ferré a 8:16 5 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Editors, Fires de llibres\nPublicat per Jordi Ferré a 13:50 7 comentaris:\nTenia previst dedicar els dos posts de la setmana passada, el de dijous i de divendres, a la Setmana del Llibre en Català. Fins i tot el de dijous ja el tenia escrit, però els esdevenimens que es van precipitar dijous de la setmana passada quan se'ns comunicà el tancament d'Arc de Berà, cosa que arrossegava també els pagaments pendents que ArcLogi té amb nosaltres, m'ha obligat a destinar tot el temps que tinc i més a trobar solucions per resoldre la crisi que se'ns presenta. De fet, escric aquest post aprofitant una nova nit d'insomni i també després que vegi que la notícia ha transcendit a la premsa.\nEl tancament d'Arc és de moment un cop dur per a moltes editorials que publiquem en català. Pel que sembla el cobrament del deute pendent està garantit, però ens cal buscar la fórmula perquè pugui ser cobrat el més ràpid possible. De moment, crea en general un problema de liquidesa a una part prou important del sector editorial en català.\nDes de Cossetània no hem parat de treballar dijous, divendres, dissabte, diumenge i tota aquesta setmana colze a colze amb els editors de Xarxa de Llibres (Angle, Bromera i Cossetània) i amb d'altres per poder reduir l'impacte del tancament d'Arc i per poder retornar la normalitat (novetat de llibres, distribució, etc.) al sector el més ràpid possible. S'ha fet des de dijous molta feina i s'ha traçat la ruta a seguir. Particularment, puc assegurar que el futur de Cossetània està completament assegurat tot i que en aquests moments tenim algunes dificultats que sens dubte superarem. Ens queda molta feia per fer i pocs dies per fer-la. Treballem a contrarellotge, però amb el convenciment que ho superarem i que quan sortim de la crisi, serem més forts. A qui, de moment, tot plegat també repercutirà serà al blog De tard en tard, ja que disposaré de menys temps del poc que ja tenia per anar-lo actualitzant. De totes maneres, intentaré que enlloc de fer dos post a la setmana, durant una temporada, escriure'n només un.\nPublicat per Jordi Ferré a 2:32 15 comentaris:\nDurant molts anys, els vallencs per poder veure cinema hem hagut de desplaçar-nos a Tarragona o Reus. Des de fa uns tres anys JCA Cinemes Valls va obrir un espai amb diverses sales on ara hi ha una programació estable i diària. Tot i que a vegades un no troba la pel·lícula que desitjaria veure, enguany he pogut gaudir de dues pel·lícules, franceses les dues per cert, on el poder de lectura hi té un pes específic de primer ordre, de fet han estat les dues projeccions que més m'han agradat.\nA la primavera, El erizo, dirigida per Mona Achache, i basada en la novel·la de Muriel Barbery La elegancia del erizo, em va entusiasmar (hi vaig anar dues vegades). El plaer de lectura i el seu valor és el tresor secret que una portera amb un caràcter solitari i estrany té guardat en el seu interior i al que tan sols hi podran accedir una nena d'onze anys i un japonès que es trasllada a viure a l'edifici de la portera. A partir de frases extretes de lectures, la protagonista i el japonès començaran una relació d'estimació. A partir de la paraula escrita s'inicia una història d'amor entre dues persones que s'atrauen en primer lloc per la mútua sensibilitat del plaer per la lectura.\nUn amor d'un altre tipus, més similar a l'estima mare-fill o fill-mare és el que troben a Mis tardes con Margaritte, els dos protagonistes de la pel·lícula, un home de cinquanta anys gairebé analfabet i una àvia de més de noranta anys amb una gran cultura. A partir de la lectura en veu alta de l'àvia, l'home interpretat excel·lentment per Gérard Depardieu, entra poc a poc en un món fins al moment desconegut per ell, el de la literatura. Entre els dos s'iniciarà una relació entranyable. La literatura farà descobrir a l'home noves paraules, noves expressions. Per la seva part, l'àvia gaudirà, quan no hi pugui veure, del plaer de la literatura no com a lectora sinó com a oient, gràcies a haver ensenyat a l'home a saber apreciar la lectura de llibres.\nDues excel·lents pel·lícules que permeten entendre el poder de les lletres, de les paraules, de les frases, de la lectura i de la sensibilitat per gaudir de l'art de llegir. Llàstima que en ambdós casos no les vaig poder escoltar amb la meva llengua, en català.\nPublicat per Jordi Ferré a 17:13 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: El llibre i la lectura, Literatura\nA mitjan d'agost mentre estava de vacances rebo un e-mail en què m'indiquen que a Besalú es vol organitzar una fira de l'edició independent que porta per nom Liberisliber. En principi la idea em sembla interessant. Està prevista pels dies 9 i 10 d'octubre. Podeu trobar informació aquí. Els faig notar en aquell moment que les dates que han escollit coincideixen en la setmana de la Fira de Frankfurt i que això pot ser un problema pels editors i més encara pels independents, que no tenim una estructura personal gran i que sovint les mateixes persones hem d'estar en molts indrets. En quinze dies s'acumulen moltes fires. Del 29 de setembre a l'1 d'octubre el Liber. Del 2 al 3 d'octubre la Fira del Llibre de Muntanya, que enguany es porta a terme a Tavertet. La Fira de Frankfurt la setmana següent. Hi estarem del dimecres dia 6 al divendres dia 8 i, ara, pel 9 i 10 d'octubre Liberisliber. Em semblen massa coses en pocs dies. Està clar que unes altres dates serien molt millor per als editors, que al cap i a fi som els qui hem d'estar als estands. En fi, ja veurem què fem.\nPublicat per Jordi Ferré a 16:28 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Fires de llibres


La Cursa de la Dona de Roses es reinventa per facilitar una participació segura - Empordà\nEs pot realitzar la cursa el dia i a l'hora que es vulgui del 26 de setembre al 4 d'octubre\n25·09·20 | 10:36\nPresentació de la nova samarreta AJUNTAMENT DE ROSES\nA partir de demà, dissabte 26 de setembre, i fins al 4 d’octubre, la Fundació Roses Contra el Càncer organitza una nova edició de la Cursa de la Dona, adaptada en aquesta ocasió a les noves mesures anticovid. Com cada any, la cursa és 100% solidària i els diners recaptats van dirigits als malalts de càncer de Roses i als seus familiars.\nEn aquest any marcat per la Covid-19, la Cursa de la Dona és una de les poques activitats d’obtenció de fons que la fundació pot dur a terme, ja què la resta d’activitats socials que comporten una acumulació de públic han hagut de ser anul·lades. La cursa també inclourà canvis per garantir la seguretat dels participants, evitant agrupacions de gent i fent-la visible a través de les xarxes socials en el decurs de la setmana.\nEnguany la cursa adopta un format diferent, sense classificació, amb un recorregut de 5 km marcat que els corredors i corredors podran fer entre el 26 de setembre i el 4 d’octubre. Es pot realitzar la cursa de manera individual o en grup reduït, el dia i a l’hora que es vulgui dins d’aquest interval de temps.\nLes inscripcions es fan en línia a través de la web fundacioroses.org. El donatiu és de 10 euros, i inclou una samarreta i la participació en un sorteig. Els inscrits poden recollir les seves samarretes al local de la Fundació el dilluns, dimarts i divendres de 9h a 13h, i dimarts, dimecres i dijous de 15h a 18.30h.\nA mig recorregut, hi haurà un fotocall perquè els corredors es puguin fer fotos i publicar-les a les seves xarxes amb el hasthag #13cursadeladonaroses, donant així notorietat a l’esdeveniment.\nLa Fundació Roses Contra el Càncer agraeix al Club d’Atletisme de Roses la seva solidaritat i la seva dedicació en l’organització de la cursa cada any, així com la col·laboració de l’Ajuntament de Roses, patrocinadors que han finançat les samarretes, i resta de col·laboradors que possibiliten cada any l’organització de la cursa i del sorteig.


10a Fira d'alimentació i salut\nDies 21 i 22 d'octubre 2017\nLa 10a Fira d'Alimentació i Salut l'organitza l'agrupació Slow Food Terres de Lleida des del 2008, amb la voluntat de promoure uns hàbits de vida saludables a través de la bona nutrició, acostant els petits productors i els productes ecològics i de temporada al gran públic.\nA Balaguer, s'hi instal·len parades de fabricants locals de formatge, melmelades, xocolates o cerveses, entre d'altres. Durant tot el cap de setmana, es poden fer degustacions i es pot participar en les diferents activitats que s'hi desenvolupen: des de tallers de cuina, d'agricultura ecològica o de cosmètica natural fins a tastos gastronòmics.\nA més, es programen xerrades a càrrec de professionals de la salut o dels mateixos industrials sobre temàtiques relacionades amb el cultiu de la terra o l'alimentació sana.\nAixí mateix, també es preparen activitats dissenyades per als nens i nenes, per familiaritzar-los amb la cuina i el menjar.\nEntitat organitzadora: Slow Food Terres de Lleida\nTipus d'esdeveniment: Fira sectorial


Els premis d'emprenedoria d'Iberus s'amplien a l'àmbit social\ndimarts, 05 de juliol de 2016\nAmb els de projecte empresarial i generador d'idees de negoci sumen 16.000 euros\nLliurament dels premis de l'any passat. Foto: Universitat de La Rioja\nEl Campus d'Excel·lència Internacional de la Vall de l'Ebre, Campus Iberus -del que forma part la Universitat de Lleida (UdL)- i l'empresa CLH han llançat el seu 3r Programa de Premis a l'Emprenedoria Iberus-CLH, reforçats amb una nova modalitat dedicada a l'emprenedoria social. En aquesta tercera edició es mantenen les dos categories d'edicions passades: Generador d'idees de negoci basades en el coneixement, i Projecte empresarial. En total, la quantia dels guardons suma 16.000 euros. La recepció de projectes està oberta fins el proper 30 de setembre.\nEl Campus Iberus, agregació estratègica de les universitats de Lleida, Saragossa, Pública de Navarra i La Rioja, en col·laboració amb l'empresa CLH, vol fomentar l'esperit creatiu, innovador i empresarial dels estudiants, titulats, personal docent i investigador, i personal d'administració i serveis.\nLa nova categoria d'Emprenedoria social vol premiar i incentivar la generació d'iniciatives d'innovació social que, engegades des de les institucions públiques i amb implicació ciutadana, facilitin l'emprenedoria centrada en les persones, el seu entorn i les seues necessitats. En aquesta modalitat es distingiran iniciatives que satisfacin necessitats de les persones o marquin línies de treball que puguin resultar en projectes d'emprenedoria amb o sense ànim de lucre.\nCampus Iberus i CLH volen reforçar el seu compromís amb la societat mitjançant l'establiment d'aquesta tercera categoria al programa 2016 com a forma de contribuir des de les universitats a reduir les desigualtats i fomentar la cohesió social a la Vall de l'Ebre. Aposten així per la posada en marxa de noves iniciatives i empreses des de l'entorn universitari que mesurin el seu creixement no només en termes econòmics, sinó també socials, culturals i mediambientals.\nEn la primera de les modalitats es distingiran les millors idees basades en el coneixement per a la generació de noves empreses a la Vall de l'Ebre. Es podrà presentar qualsevol idea de negoci innovadora, tant de caràcter tecnològic, com d'índole cultural o de creació artística, que basi la seua activitat en el desenvolupament del coneixement generat a les universitats pertanyents a Campus Iberus.\nDins de la modalitat de Projecte Empresarial es pretén contribuir al reconeixement i al reforç de projectes empresarials engegats en els últims 48 mesos per part d'estudiantat, titulats, personal docent i investigador o personal d'administració i serveis de les universitats de Campus Iberus, a les regions en què es troben situades. Les empreses podran fonamentar la seua activitat en l'explotació de noves tecnologies, en el desenvolupament de R+D+I, així com en la posada en valor d'iniciatives culturals, humanístiques, o de creació artística.\nText: Comunicació Universitat de La Rioja / Oficina de Premsa UdL


Art Thinking, un llibre sexi i transformador – Camins sonors\n25 de Setembre de 2017 25 de Setembre de 2017 Joan Escoda\nArt Thinking, un llibre sexi i transformador\nAquest no és un llibre de plàstica ni un llibre de receptes de manualitats. Aquest és un llibre per a tot docent que se sent endormiscat en les seves pràctiques, o simplement busca aire fresc. Un llibre que t’empeny cap a un món possible que sovint, per manca de temps, per mandra o per callositats instal·lades al cervell, deixem de veure. Jo l’he trobat molt interessant. Potser connecta amb la meva manera de ser i amb la meva manera de concebre l’educació. Sigui com sigui, m’he permès de fer-ne un petit resum “a la meva manera”, i que comparteixo aquí amb tot(e)s vosaltres, de manera que us recomano que, si us interessa el tema, no em feu massa cas i us llegiu el llibre:) Val la pena!\nD’entrada, el nom m’irritava, no sóc massa fan del màrqueting i menys en educació, i sóc escèptic amb les últimes tendències educatives de noms pomposos que venen a salvar el món. Al final, però, vaig alliberar-me dels prejudicis i em va poder més la curiositat! I ara que l’he llegit puc dir que em sembla un llibre seriós, profund i molt ben fet. Aquest manlleu de l’anglès ‘Art Thinking‘ té, de fet, les seves accepcions en el món del business, és clar, amb una altra significat i connotació (business is business!), però les autores Maria Acaso i Clara Megías li donen, en aquest context, un sentit profund, transformador i progressista.\nEntenem per Art Thinking, com una manera de mirar l’educació general amb ulls d’artista. El món actual s’omple la boca amb la importància de la creativitat, la innovació, la importància del procés, la idea,…i per contra mantenim les matèries artístiques com a simples “maries” que ningú s’atreveix a eliminar però que, en alguns casos, es redueixen a engalanar el centre o a preparar el concert de Nadal (i si el río suena…).\nDes d’aquesta nova (o renovada) mirada, es concep i es reclama la figura de l’educador com a intel·lectual, un agent “que desenvolupa una pràctica cultural autònoma de producció de coneixements”.\nAvui dia, ja no és matèria de discussió que la lletra amb emoció entra, i no amb sang (la neuroeducació en va plena). Ja Merieu, en el seu “Frankenstein educador” (4a exigència de la revolució copernicana) ens explica que només aprèn aquella persona que decideix voler aprendre.\nPerò…i com ens ho fem els professors i professores per aconseguir que vulguin aprendre? Doncs a través de la seducció de l’art i de les seves estratègies. L’única capaç (com diu al llibre) de posar l’amígdala “catxonda”!\nAixí, doncs, no es tracta de fer manualitats o de fer un producte que faci el fet, sinó d’adoptar estratègies reflexives i metodologies del món de l’art per a un treball profund i socialment transformador. I des de qualsevol matèria! L’educació és política i com veureu, si llegiu el llibre, l’estètica també és política.\nEls 4 principis de l’Art thinking\nTot i que les autores afirmen que l’Art Thinking no és replicable perquè depèn dels actors, del context, del moment i, per definició, es resisteix a establir una seqüència didàctica, ofereix algunes idees que vindrien ser uns principis generals. El llibre està compost per una gran diversitat de microrelats que van definint, a poc a poc, l’essència de l’Art Thinking.\nEsquema sobre els principis de l’Art Thinking que ofereix el llibre\n1. Pensament divergent:\nFugir d’allò normal, del mainstream, sorprendre l’alumne, relacionar conceptes aparentment allunyats, no posar-se portes al camp (la vida no són assignatures!) i pensament rizomàtic (terme de Deleuze i Guatari): pensament multiple, sorgiment espontani, sense jerarquies, establint múltiples connexions, eternament al mig, entròpic, més enllà de la mera causa-efecte.\nImatge conceptual del rizoma. Font: https://es.slideshare.net/mvicunaluco/rizoma-15729825\nPensament crític i autoreflexiu davant tot allò que fem (les autores parlen d’honestedat). Fins i tot els materials que utilitzem diuen coses (posem un exemple: si fem una activitat amb material de rebuig, podem parlar del reciclatge o de la contaminació, mentre que si utilitzem fang o plastilina,…de què estem parlant?)\nHem de tenir en compte que no dient res també estem dient coses…Cal escoltar els materials i utilitzar aquells que ens parlen!\nUna actitud crítica i transformadora reclama un posicionament polític clar, que pot entrar en conflicte amb l’establishment del centre. Maria Acaso explica algunes de les dificultats que s’ha trobat al llarg de la seva carrera professional a l’hora de fer certes propostes. En aquesta línia parla de la “noluntat” o la voluntat de no voler fer una cosa o de fer-ne directament una altra, o la de practicar la “ignorància activa”. Per contra, es tracta d’oferir un contrarelat socialment transformador.\nSeria un contrasentit pretendre transformar la societat i obeir plenament l’establishment!\n2. Pedagogia sexi\nPedagogia que busca el plaer de l’alumne, perquè aprendre ha de poder ser plaent. I no es refereix al plaer ràpid i fugaç del consumisme, sinó al plaer que estimula, estranya, interpel·la i qüestiona. No censura la classe magistral però demana diversitat metodològica, justament, per atraure. Pocs són els professors que poden mantenir una aula atrapada en el seu discurs seductor, classe rere classe. La majoria hem de recórrer a múltiples estratègies i metodologies, per començar, per continuar i per acabar cadascuna de les sessions.\n3. Educació com a producció cultural\nTant els docents com alumnes som productors culturals! Som artistes!\nLes autores ens mostren una multiplicitat d’exemples: remix d’obres anteriors, projectes multiautor, d’autoria anònima,…com fan avui els artistes. Proposen desenvolupar metodologies democràtiques, que donin veu a l’alumne i que generin propostes d’interès real i amb repercussió a la societat (centrífugues). A tal efecte, caldrà documentar allò que fem (en la línia de la Reggio Emilia) i compartir-ho a les xarxes socials. Podríem dir que és un deure polític com a agents de transformació social que volem ser.\n4. Projectes col·laboratius\nLes presses i l’haver de complir amb els currículums elaborats als despatxos, fa que cada cop més ens hem centrat amb el resultat del producte i amb el refinament de les tècniques i les seqüències didàctiques. Per a un aprenentatge profund cal calma, lentitud, i complexitat (fer complexes les coses senzilles!). Els projectes col·laboratius i democràtics, volen viure i mastegar cada part del procés. Volen poder anar endavant i enrere. Sabem on som, però no sabem on arribarem.\nPodem ensenyar els continguts de les diferents matèries a través d’un rap, fent una pel·lícula, una coreografia, una intervenció a un espai, una exposició fotogràfica, una obra d’art contemporani, elaborant un manifest o muntant una associació…\nL’Art Thinking advoca, doncs, per a la transformació social a través de les estratègies i les metodologies artístiques. Parafrasejant de nou a Merieu, les autores reclamen més praxis (la pràctica, una acció, en essència reflexiva, irreplicable, i que no té com a altra finalitat que la pròpia continuïtat d’ella mateixa) i menys poiesis (activitat concreta que té un objectiu clar, replicable, i que requereix d’unes habilitats i competències concretes).\nEl més interessant de tot plegat, però, ho trobareu al llibre, amb un format i una edició molt original i molt sexi, amb una gran quantitat de dibuixos, esquemes, recursos i experiències viscudes, i una extensa bibliografia per qui vulgui continuar estirant alguna arrel del rizoma…\nPrevious El professor estricte vs el docent nodridor\nNext La flauta màgica, de W.A.Mozart


Atlas Hotel Riccione Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Catalani, 28, Costa de Riccione, Riccione, Itàlia - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nBen posicionat a Costa de Riccione, Atlas Hotel és un lloc ideal d'inici d'excursions a Riccione. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Oltremare, AquaFed.\nA Atlas Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei de cangur.\nL'ambient de Atlas Hotel es reflexa en cada habitació. servei de despertador, aire condicionat, balcó/terrassa, escriptori, telèfon són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Riccione, faci de Atlas Hotel la vostra llar.


La docència del Parc Sanitari Sant Joan de Déu rep un nou impuls amb l’acreditació de la Unitat Docent Multiprofessional d’Obstetrícia i Ginecologia - Parc Sanitari Sant Joan de Déu\nEstàs aqui: Parc Sanitari de Sant Joan de Déu > Notícies > Institució > La docència del Parc Sanitari Sant Joan de Déu rep un nou impuls amb l’acreditació de la Unitat Docent Multiprofessional d’Obstetrícia i Ginecologia\npublicat 6 juliol 2019\nLa docència del Parc Sanitari Sant Joan de Déu rep un nou impuls amb l’acreditació de la Unitat Docent Multiprofessional d’Obstetrícia i Ginecologia2019-07-062019-07-26https://www.pssjd.org/wp-content/uploads/2020/03/logoweb.pngParc Sanitari Sant Joan de Déuhttps://www.pssjd.org/wp-content/uploads/2019/07/web_premi2019_obstetricia_ginecologia_1000_660.png200px200px\nEl Ministeri de Sanitat, Consum i Benestar Social ha acreditat l’organització en formació sanitària especialitzada com a Unitat Docent Multiprofessional d’Obstetrícia i Ginecologia, amb una plaça de metge ginecòleg i una altra plaça d’infermera llevadora.\nAquestes noves places s’afegeixen a les ja existents en les especialitats de Psiquiatria (4), Medicina Interna (1), Psicologia Clínica (3) i Infermeria en Salut Mental (6).\nEl Parc Sanitari rep els nous residents\nPel que fa a la nova promoció de residents, a finals del mes de maig s’han incorporat 4 MIR de Psiquiatria, 3 PIR i 6 IRR de Salut Mental a l’organització. En l’actualitat, l’organització compta amb un total de 42 residents, que han confiat la seva formació com a especialistes al Parc Sanitari Sant Joan de Déu.\nEl Parc Sanitari també col·labora amb la Unitat Docent de Medicina Familiar i Comunitària de Costa Ponent amb metges especialistes, l’Hospital de Sant Joan de Déu de Barcelona en l’especialitat de Ginecologia i Obstetrícia, Pediatria i Cirurgia Pediàtrica; i l’Hospital de Bellvitge, amb especialistes de Cirurgia Cardíaca i Cirurgia Vascular.\nNoves acreditacions: un repte de futur\nEl Departament de Salut ha aprovat presentar al Ministeri de Sanitat, Consum i Benestar Social una oferta docent amb un increment significatiu d’aquelles especialitats més deficitàries, que incorpora part de la capacitat docent de nova acreditació.\nEn aquest escenari, i perseguint l’objectiu de continuar reforçant l’àmbit de la docència, el Parc Sanitari està en espera que el Ministeri de Sanitat, Consum i Benestar Social ampliï les places acreditades de la Unitat Multiprofessional de Salut Mental de Psicologia Clínica i de Psiquiatria. Aquesta aposta pot incentivar que altres especialitats medicoquirúrgiques es plantegin la formació d’especialistes, potenciant la identitat docent de la nostra institució.\nLa vocació del Parc Sanitari Sant Joan de Déu, alineada amb els objectius definits en el Pla Estratègic, permetrà consolidar la qualitat de la docència impartida i participar activament en la formació de noves promocions d’especialistes, que es basa en una atenció personalitzada i un pla formatiu sòlid, centrat en aspectes assistencials, però també d’ètica i de recerca.


Perrie Edwards i Zayn Malik entrevista amb Little Mix - notícies de celebritats | CAT.rickylefilm.com\nPerrie Edwards i Zayn Malik entrevista amb Little Mix - notícies de celebritats\nEXCLUSIU: Perrie Edwards s'obre sobre la relació de Zayn Malik\nPerrie Edwards ha obert per primera vegada sobre la seva relació amb l'estrella de One Direction Zayn Malik.\nEl cantant de Little Mix, que es va trencar besar l'estrella boyband ahir, ens va confirmar que ella és de fet 'en una relació'.\nQuan li preguntem al girlband si tots ells tenien nuvis, Perrie va revelar:\n"Sí, tots tenim nuvis, a excepció de Leigh-Anne."\nSe li va preguntar si li resultava difícil tenir una relació sota la resplendor dels ulls de mitjans, ella va respondre: "No ho sé, crec que és una bona cosa perquè, quan estàs en una relació, òbviament, de tornada a casa amb tu. D veure a aquesta persona molt... No és difícil veure'ls molt quan estàs en aquesta indústria, però al mateix temps és una bona cosa perquè s'obté el marge de maniobra i s'arriba a veure'ls i es fa més especial quan es no arribar a veure'ls.\n"I vostè pot centrar-se en això també, com aquesta és la nostra carrera i, òbviament, la principal prioritat. I si vostè té un nuvi que és bo perquè es pot equilibrar, en lloc de veure'ls tot el temps..."\nSobre si era encara més complicat sortir amb algú que estava en una altra banda, Perrie va dir: "Em... En realitat, no crec que és una bona cosa, perquè quan nosaltres veiem que és molt més especial i des que està al.. Mateixa indústria, ho aconsegueix si no puc sortir amb ell o el que sigui perquè estic fent una sessió de fotos, ell entén. Aquesta és la bellesa d'ella, perquè els dos estem en el mateix vaixell. "\nAhir, Zayn va donar un consell a Perrie durant una entrevista amb Yahoo OMG. En declaracions al lloc de xafarderies, el cantant va dir que l'estrella de Little Mix ha de "simplement treballar dur i esperar el millor."\nEns preguntem Perrie quin seria el seu consell en resposta a Zayn de, al que ella va respondre:\n"Ha, ha, ha, és que el que va dir? Jade va dir, 'tanca la boca'. No ho sé, òbviament, no es em pot donar-li consells perquè una direcció i tot el que estan fent és el correcte, per això 're tan reeixit i tot el que estan fent és increïble, així que... Encara estem aprenent! això és el que és bo, així per estar tan a prop d'una adreça és que sempre donen consells com que el que és bo tenir gent a la indústria que som amics amb ".\nTambé va revelar si Little Mix alguna vegada la possibilitat d'una col·laboració amb una adreça, o si seria massa estrany ara que ella està sortint amb Zayn.\n"No sé", va riure. "Això seria fins a ells per decidir, oi? Mai se sap, podrien ser per a alguna cosa de pop R & B, hip-hop, ha, ha..."\nComprovar de nou en GLAMOUR.com després de llegir la nostra entrevista amb Little Mix en la seva totalitat.\nEl 23 de maig de 2012, escrivim.\nPetita estrella Mix Perrie Edwards i Zayn Malik de One Direction 's finalment van fer pública la seva relació ahir després de mesos de rumors que havien reunits.\nLa parella va començar a sortir després de reunir-se al Factor X l'any passat, però es van separar quan la pressió de la seva carrera va tenir el seu efecte. Els cantants de televisió de realitat van ser preses compartir uns moments tendres junts després de revifar el seu romanç abans de Zayn banyera d'apagada en la seva gira mundial nord-americà.\nLa parella es va trencar besant i jugant en un escúter.\n"Així que han passat mesos arribar a conèixer uns als altres per assegurar-se que estaven a la pista abans que fossin pública", va revelar una font.\n"Va ser un comiat molt dolç. Es van abraçar, i petonejat mucked voltant en una moto mentre esperaven per Zayn per ser recollits. Ell estava donant els seus ascensors al llarg del camí."\nEs creu que la parella ha estat sortint des de febrer, però ho va mantenir en secret degut a l'escrutini públic que vénen amb ell. Això va ser evident recentment quan geloses fans d'One Direction obligats Perrie Edwards a tancar el seu compte de Twitter mitjançant l'enviament de les seves tuits plens d'odi.\nLa parella no ha parlat de la seva relació, però Zayn es va parlar sobre Perrie breument ahir, dient a un reporter: "Òbviament veig Perrie una mica i l'únic consell que puc donar a ella és simplement treballar dur i esperar el millor ".\nALL THE X FACTOR CONCURSANTS PICS\nEl WHO és el seu concurs MENTOR\nL'1 de desembre de 2011, escrivim.\nLittle Mix han obert sobre els seus veritables sentiments per un sentit espàrrec Zayn Malik. Malgrat els informes que Perrie Edwards estava sortint Malik després d'un presumpte petó en el set del vídeo per a la seva single benèfic desitjant en una estrella al novembre, és company de banda Leigh-Anne Pinnock, que ha descrit l'estrella de One Direction com "la perfecció". Pinnock va admetre a la revista We Love Pop: "Crec que és bonic Zayn Ell és la perfecció.". Contràriament als rumors anteriors, però, sembla que Edwards és colpejada amb un altre membre de l'exitosa banda de nois - Niall Horan. Després que van sorgir informes que Horan també havia perseguit Edwards de 17 anys d'edat, abans de Nadal, Pinnock ha posat de manifest que: "Perrie món té una mica boig per Niall." Trair els sentiments d'Edwards per Horan, membre de Little Mix Jesy Nelson després va agregar: 'Des que es va descobrir que ell li agrada, ella no deixarà de parlar-ne.' Parlar d'una adreça, Jade Thirwell també va revelar que ella és amic de Liam Payne, afegint: "Els dos audició per al Factor X fa tres anys i va rebre una bona passada a camp d'entrenament va enviar uns textos ens desitgen sort i aquestes coses i em vaig trobar amb tots. D'ells l'any passat ". No obstant això, l'estrella de Little Mix va revelar que la fama gairebé va posar en el camí de la seva amistat després d'One Direction va aconseguir l'èxit.\n"Tots ells eren molt agradables, però es van oblidar de mi", va dir Jade. "Ara que sóc famós que volen saber qui sóc nou." Mentrestant, es va informar recentment que Little Mix serà duo amb Jessie J i el seu mentor de Tulisa en el seu àlbum debut.\nL'1 de desembre de 2011, que wrote.Little barreja de l'estrella Perrie Edwards està aparentment sortint Un Direcció Zayn Malik següent comportament del noi de banda a Factor X el mes passat. La parella va ser vista abraçades quan una adreça i Little Mix va filmar la caritat sol vídeo cap de setmana passat. Però suposadament Zayn no és l'únic membre de la banda que li agrada Perrie.\n"Zayn té aquí primer, però Niall està obsessionat amb ella també", afirma un familiar. "Ells la van conèixer en el rodatge del vídeo, i també han estat tractant de conquistar-la." La parella no vol que la seva relació es converteixi en públic fins a la final ha acabat. "Ells planegen sortir com una parella després de Factor X ha acabat", va continuar la font.\nPerrie es va separar del seu ex nuvi quan va començar l'espectacle. "Vaig trencar amb el meu xicot després de The X Factor va començar. Crec que vaig fer el correcte." Zayn, per la seva banda, amb data del Factor X subcampió Rebecca Ferguson a principis d'any.\nEl Factor X: totes les fotos\nSheridan Smith: per què hem de canviar el to sobre les dones i la salut mental\nDetalls de divorci Kris i Bruce Jenner: es divideix després de 22 anys - Corey Gamble\nRehabilitació de Zac Efron en secret la cocaïna per abús de substàncies - Bear Grylls\nTest de Bechdel: les pel·lícules de Hollywood amb més dones guanyen més diners\nQui és el nuvi de Rihanna Hassan Jameel?


Estàs aquí : Inici > Serveis\nSuport a l'edificació i control\nConsultoria en estructures\nEnergia i ecoeficiència\nPAMIAS participa en les Barcelona Tech Summer Sessions\nUNA GAMMA DE SERVEIS COMPLETA\nPAMIAS ofereix una àmplia gamma de serveis professionals avalats per un equip humà pluridisciplinar compost per especialistes experimentats i d'alta qualificació en les diverses disciplines tècniques.\nEls nostres serveis estan relacionats amb aquelles disciplines que demanden coneixements tècnics avançats, capacitat de gestió i creativitat en el disseny de sistemes i solucions innovadores en múltiples sectors d'activitat. Tot això orientat a satisfer les necessitats dels nostres clients ja siguin públics o privats.\nCONSULTORIA: Millori el rendiment dels seus projectes amb anàlisi i planificació estratègica.\nGESTIÓ: Controli i executi el seu projecte amb les millors tècniques de gestió de projectes.\nSUPORT A L’EXECUCIÓ I CONTROL: Complementi i millori les accions estratègiques i de gestió dels seus actius.\nINDUSTRIAL: Projectes i direccions d’obra d’edificis industrials\nAUDIOVISUAL: Projectes i direccions d’obra i equipaments electrònics per a centres audiovisuals\nHOSPITALÀRIA: Projectes i direccions d’obra d’instal·lacions per a centres sanitaris\nSERVEIS TÈCNICS PER A ARQUITECTES: Projectes i direccions d’obra d’instal·lacions i estructures.\nPARTNERS EN ARQUITECTURA: Participació en concurs, col·laboració en el desenvolupament de projectes i coordinació, legalitzacions.\nCONSULTORÍA EN ESTRUCTURES: Suport tècnic per construir els conceptes arquitectònics\nFERROCARRILS: Projectes d’àmbit ferroviari\nENERGIA I ECOEFICIÈNCIA: Serveis d’assistència tècnica per a la gestió energètica en l’edificació i la industria. Auditories energètiques, energies renovables.\nENGINYERIA AMBIENTAL: Serveis orientats a millorar la gestió ambiental d’empreses i municipis; Aigua, residus, estudis ambientals, investigació i remei de sols.\nCONSTRUCCIÓ SOSTENIBLE: Suport per a la obtenció de certificacions ambientals en projectes i direccions d’obra; Sistemes de Certificació Sostenible; LEED®, Green Globes, SBTool, assessors acústics, estudis de fatxades, ventilació, aïllaments.


El Món | CADENA DE MOFES\nCADENA DE MOFES\n"S’hi respira final de règim. L’ensorrament de certs tòtems és un claríssim mal averany que pronostica un final de trajecte"\nVeig la cara de Zapatero gaudint de la vista, tot comprovant que un cop més els diputats del PSC li fan de palmeros, i penso que se n’està mofant. Després veig l’ínclit membre del Grup Socialista al Congrés, Daniel Fernández, tot fent com si fos portaveu d’alguna cosa anomenada PSC a la Cambra Baixa espanyola, i també penso que s’està mofant d’altri. De tots, potser? Probablement, per aquest ordre, dels seus companys del PSC dits catalanistes, després dels seus socis del tripartit, tot seguit del Parlament en ple i finalment de tot el poble català en conjunt. Veig després Miquel Iceta mirant de vendre de nou un frigorífic a nosaltres, poble esquimal, tot mirant d’explicar-nos que (Oh, sorpresa!) la culpable de tot és CiU, i torno a tenir la sensació que se’ns estan rifant. Finalment veig la trobada ZP-Montilla a la Moncloa i davant la ganyota que el president català encerta a fer davant el seu amfitrió tinc claríssim que Zapatero se’n riu. Cadena de mofes. I com en tota cadena, hi ha una última baula. Aquests som nosaltres, els ciutadans de Catalunya.\nQuant més de temps serà sostenible aquesta humiliació col•lectiva a mans d’un president del govern espanyol amb minoria a Congrés i Senat? Qui ho fa possible hores d’ara? És obvi. La Catalunya Optimista que va donar-li 25 diputat a Carme Chacón, és a dir al PSC, per tant al PSOE, en conseqüència a ZP. Aquesta cadena és més forta que la de la mofa, però n’és cosina germana. I el més interessant de tot és que la fortalesa de totes dues cadenes va lligada l’una a l’altra. És a dir, que quant abans la societat catalana interioritzi que caldria posar aturador al seu escarni, abans caldrà passar factura a la cadena de favors socialista. Vagin vostès a saber si llavors aquest vincle que indefectiblement i inequívocament uneix secularment PSC i PSOE no s’esquinçarà. En tot cas, el que és segur és que a dia d’avui el vincle entre els uns i els altres és indestructible perquè es complementen a la perfecció i entre ells fan del seu desgast una suma que tendeix a zero.\nPerò vivim els últims dies de Pompeia d’alguna cosa a la Catalunya del tripartit. S’hi respira final de règim. L’ensorrament de certs tòtems és un claríssim mal averany que pronostica un final de trajecte. Després està clar que els averanys cal que es confirmin o que siguin desmentits per la realitat, però hores d’ara la vox dei en què s’han constituït les enquestes reforcen allò que la vox populi fa córrer a tots els nivells, sobretot de l’Administració catalana. Serà que el profeta del socialisme Alfonso Guerra va marcar per sempre els seus amb l’estigma del morir d’èxit? Serà aquest el final de trajecte cíclic a què es veuran recurrentment avocats els socialistes ibers? Com a mínim en el cas català, un partit ebri de poder a les principals institucions del país, apunta a un col•lapse que només ha començat a prendre forma davant la impossibilitat manifesta d’amagar les seves contradiccions constituents, menjadora enllà.\nPerquè no es pot ser catalanista... i cridar “visca Espanya!”. Perquè no es pot argumentar que ser independentista és de radicals... i governar amb uns que se’n diuen. Perquè no es pot defensar una cosa a Catalunya amb tota la pompa... i després negar-la a Madrid. I perquè així seguiria el PSC in aeternum, en un mar de contradiccions, si no fos que quan perdi el poder (la seva gran raó de ser) haurà de mirar de recomençar de forma creïble per als qui encara quedin amb ganes de creure-hi després de tanta mofa. Aquest haurà de ser l’inici d’una nova cadena.


La novel·la s'emmarca en la construcció de l'Hospital de Sant Pau de Barcelona, que els alumnes podran visitar el proper 16 de març. L'escriptora va fer una breu introducció en què va explicar com s'havia inspirat i quin havia estat el mètode de treball per bastir aquesta història, que, segons va dir, no considerava que es pogués emmarcar ben bé dins el gènere de novel·la històrica perquè posa més èmfasi en la relació entre els personatges que no pas en la recreació històrica exacta (tot i que la documentació ha estat del tot rigorosa).\nEls assistents van aprofitar per fer preguntes sobre algun dubte que els havia quedat o sobre allò que els havia interessat, com ara la construcció dels personatges, la relació de l'autora amb l'espai que ha descrit tan acuradament, o tècniques d'escriptura per poder donar el millor d'un mateix com a escriptor.\nEls alumnes van comentar que poder posar cara i veu als escriptors dels llibres que es llegeixen a classe és una pràctica que els motiva encara més a llegir. De fet, és l'objectiu que l'SLC persegueix a l'hora d'organitzar actes com aquest.\nB. P. (text) i S. G. (fotos)\nVisita al Centre Modernista


Màquines de fer gel - El portal de maquinaria para la industria alimentaria\nLes màquines de fer gel de Nock són de fabricació alemanya i funcionen a partir d’un principi molt senzill, una placa de refredament fix que és ruixat amb aigua i un rascador que gira retirant l’aigua congelada de la placa.\nEl sistema NOCK no necesita un tanque de agua y es muy higiénico.\nTotes les connexions estan soldades i hermètiques pel que no hi ha riscos de fuites de líquid de refrigeració.\nUnitat per mantenir les seves instal·lacions netes i en condicions de funcionament de fabricació danesa.\nCapacidades que van desde los 130 a 6000 Kg/h según el modelo.\nLes unitats NSH i ES poden connectar-se a el sistema de refrigeració existent en el lloc o bé poden subministrar-se amb refrigeració (condensador d’aire) i placa de refredament (vaporitzador).\nTotes les màquines de gel Nock treballen amb líquid de refrigeració R404A apte per al medi ambient.\nPossibilitat d’integrar dipòsits d’emmagatzematge en acer inoxidable.\nDe fàcil instal·lació, les màquines de gel Nock amb refrigeració pròpia només necessiten connexió elèctrica i aigua.\nEl gel d’escates Nock és fàcil de moure i distribuir, són fines, secs i d’aparença blanca, temperatura aproximada de -8ºC.\nEl gel d’escates Nock té una alta capacitat de refredament i seguretat higiènica.


Els pilars de la terra « Endrapalletres\nAutor: Ken Follet. Edicions 62.\nEl Rubén ens recomana…\nEls pilars de la terra és una novel·la centrada en l’accidentada construcció d’una catedral gòtica al priorat de Kingsbridge. També recrea la violenta i convulsa Anglaterra del segle XII, on la gent senzilla lluita per sobreviure en un país assolat per la guerra civil.\nL’autor mostra diferents aspectes de la vida medieval amb gran detall, i gràcies a les diferents trames i personatges fa que t’enganxis completament a la lectura.\nEl 2007 va publicar la segona part d’aquesta novel·la, anomenada Un món sense fi, que ja m’estic llegint.\nDigue’m qui sóc L’estiu que comença


MySQL enfrontament: Querious vs. Sequel Pro\nL'administració de bases de dades no és generalment una tasca apassionant, que és a l'altura dels informes de TPS i les seves fulles de coberta. Així que per què llavors, està usant la línia d'ordres del client de MySQL per administrar bases de dades MySQL quan es té una interfície d'usuari agradable i brillant proporcionada per OS X a la seva disposició?\nLa gent darrere de Querious i Sequel Pro la mateixa pregunta, i han arribat amb dues respostes diferents. Ni encara es troben en un '1,0' alliberament (Querious està a l'abast de 1.0beta2, Pro seqüela està en 0.9.3), però tots dos són extremadament funcional i estable.\nEn comparació amb Querious, Sequel Pro té una història llarga relació, sent un projecte de codi obert heretat de la desapareguda CocoaMySQL. Querious d'altra banda, és una marca nova oferta i és un producte comercial que costa $25 (1 30 dies de prova està disponible per a baixar).\nAnem a fer una ullada a cada aplicació, lliura per lliura, i veure qui surt més fort.\nSuport MySQL Server versió\nEl primer, i d'importància crítica, diferència a destacar és que Querious només es connectarà a MySQL 5 servidors. Això és potencialment una gran limitació (que és per a mi com la majoria de les bases de dades amb què la feina cada dia segueixen sent MySQL 3) - pel que si també és necessari per connectar-se a MySQL 3 o MySQL 4, Sequel Pro és l'única opció dels dos.\nLes connexions concurrents\nSi vols treballar amb diversos servidors o bases de dades alhora, Sequel Pro presenta una nova finestra per a cada instància. Querious li dóna l'opció d'usar una interfície amb pestanyes com Safari, o la creació d'una nova finestra, i és per tant més flexible.\nLes bases de dades de navegació\nSequel Pro li permet triar la base de dades a partir d'una llista desplegable, a continuació es presenta una llista plana de taules per a la navegació. Aquesta és funcional però no limitar la descripció visual d'una base de dades alhora.\nQuerious li dóna una vista d'arbre amb totes les bases de dades que s'expandeixen per mostrar les seves taules. Això permet veure ràpidament diverses taules de bases de dades diferents - la diferència és subtil però potencialment útil.\nLes dues aplicacions permeten buscar registres de la taula, que li permet ordenar fàcilment els camps fent clic a les capçaleres de columna o filtrar un camp específic. Querious va un pas més enllà, el que permet cerques de text complet en tots els camps, o fins i tot especificar un costum clàusula WHERE només per a aquesta taula.\nEstructures de taula\nVeure i modificar l'estructura de taula de definició és molt similar amb les dues aplicacions, el que permet una fàcil modificació dels camps de la taula i els índexs. Sequel Pro mostra l'estructura i l'índex a la mateixa pantalla, mentre Querious divideix en dos aquests. L'avantatge que té Querious aquí és que permet veure i modificar la taula i el camp individual codificació de caràcters. Sequel Pro no admet aquesta. Tots dos tenen una instal·lació fàcil mostrar i copiar al porta-retalls a la consulta corresponent taula CREATE per a la definició de la taula.\nAl final del dia, la característica més important de qualsevol eina de base de dades és l'eficiència amb què es pot executar consultes. Gairebé totes les tasques de base de dades es pot realitzar a través d'una consulta, per la qual cosa qualsevol característica de la interfície d'usuari que falta pot ser compensat per un corredor fort consulta.\nEl gran avantatge que té sobre Querious Sequel Pro quan es tracta d'executar consultes és ressaltat de sintaxi i finalització de codi. La finalització de codi li donarà opcions per completar les paraules reservades de SQL i entitats de taula. El ressaltat de sintaxi visual distingeix paraules reservades d'entitats de taula i constants d'usuari, el que li permet detectar errors tipogràfics ràpidament. Sequel Pro en una altra part, només et dóna un quadre de text sense format.\nLes dues aplicacions són compatibles amb les històries de la consulta, el que li permet fer clic i veure les preguntes anteriors li han acabat. Sequel Pro fa això amb una llista desplegable per seleccionar una consulta anterior. Querious els enumera amb un segell de data i hora - que requereix que vostè faci clic a l'element per poder veure la consulta - això podria augmentar el temps que triga a descobrir que la consulta d'edat que busca. desafortunadament, ni aplicació li permet anar cap enrere i endavant en l'historial de consultes a través de dreceres de teclat. A l'accés directe del teclat nota: en Sequel Pro pot escriure la seva consulta i després premi ENTER per executar. Això hauria de funcionar amb la mateixa Querious (i ho fa amb un teclat d'alumini externa) però simplement ignora fn-rendiment de la meva MacBook Pro. Aquest és un error menor, però és fonamental per a l'ús diari. dreceres de teclat són una característica imprescindible perquè utilitzi una aplicació sobre una base diària - aturar la meva flux de treball per moure el ratolí constantment simplement retarda les coses.\nQuerious i Sequel Pro també oferir 'Query Favorits,'Que li permet emmagatzemar consultes d'ús comú. Sequel Pro només utilitza un únic quadre desplegable per seleccionar de nou la consulta. Querious pren aquesta permetent a més múltiples col·leccions de consultes favorites, donant a cadascun un nom. Això li permet a les preguntes comuns del grup de tasques o bases de dades.\nQuerious permet als usuaris editar i permet la gestió completa privilegis d'usuari amb un simple punt & feu clic a la interfície. Sequel Pro no té cap interfície d'usuari específica per manejar això.\nLes dues aplicacions s'exposen les opcions de menú per dur a terme el manteniment de taules com l'anàlisi, de xecs, enrogiment, reparar i optimitzar. També li permeten buidar els privilegis de l'usuari. L'única cosa que Sequel Pro pot fer que no es pot Querious, Segons l'opinió de les variables del costat del servidor en aquest moment.\nQuerious i Sequel Pro ambdós permeten la importació i exportació de bases de dades o taules individuals en SQL o arxius / Tab CSV. Sequel Pro també permet que les taules d'exportació en XML.\nCompatibilitat amb el portapapers\nPodeu seleccionar registres (a partir d'una taula o consulta) amb les dues aplicacions i copiar-los al porta-retalls. Sequel Pro copiarà aquests com a text delimitat per tabuladors, el que permet enganxar en un editor de text o full de càlcul com a nombres, sense esforç. Querious va un pas més enllà, proporcionar un full opció per copiar, el que li permet especificar el format d'entrar al porta-retalls: CSV, Pestanya o SQL. La possibilitat de copiar els registres com les declaracions SQL d'inserció és bastant potent, especialment si voleu moure registres específics a una altra base de dades o taula ràpidament.\nQuan es tracta de MySQL 5 servidors, Querious partits i supera les característiques de Sequel Pro amb estil. Si no necessita connectar-se a un MySQL 3 o MySQL 4 base de dades, Querious és més polit i ric en funcions de Sequel Pro i és ben val la pena el petit preu. Espero afegir MySQL 3 i MySQL 4 suport aviat, com vaig a començar a usar-lo en l'instant en què ho facin.\ncategories: OS X, Techper web març 6, 2013\nanteriorpublicació anterior:Icona de metall RetinaPròximsegüent post:20 Mòduls de Drupal d'alçar la funcionalitat del seu lloc web\nIntegració WooCommerce Quickbooks


Una dotzena de pèrgoles generen l’energia pels fanals del seu voltant | betevé\nTambé aboquen part de la producció a la xarxa elèctrica. L'Ajuntament avança per incrementar la generació d'energia a l'espai públic\nRedacció | dimecres, 2 d'ag. del 2017, a les 11.52\nEl govern municipal ha donat un nou impuls a l’aprofitament de l’energia solar. S’han estrenat 12 pèrgoles amb plaques fotovoltaiques en diferents punts de la ciutat que també fan ombra a parcs i jardins. A més, ja s’han licitat una trentena de projectes per instal·lar més plaques en equipaments municipals com biblioteques i escoles, i així doblar la generació d’energia des d’edificis públics. La inversió total que suposen tots els projectes s’enfila als 12 milions d’euros.\nSegons els càlculs del consistori, l’energia produïda per aquesta dotzena de pèrgoles té capacitat per abastir unes 500 llars. La producció es fa servir per il·luminar l’entorn en què estan ubicades, però també se n’aboca una part a la xarxa elèctrica. Els 12 elements s’han instal·lat a la plaça del Centre, l’avinguda de Josep Tarradellas, l’illa Safó, can Rigalt, el carrer de Tenerife, els Jardins de Rodrigo Caro, l’Umbracle de Glòries, el Parc de les Rieres d’Horta, el pont de Sarajevo, a Vallbona, el Bon Pastor i el Fòrum. Hi ha quatre pèrgoles més en construcció i sis en fase d’estudi.\nL’Ajuntament vol promoure així exemples de com l’espai públic i els equipaments municipals poden servir per aprofitar les energies renovables i produir de manera local una part de l’energia que es consumeix. La intenció és continuar avançant per aquest camí i aprofitar pèrgoles ja construïdes per instal·lar-hi plaques fotovoltaiques, tal com ja es pensa fer a les cobertes d’equipaments municipals, biblioteques i centres cívics. En aquesta línia, s’han licitat 31 projectes per instal·lar panells en 12 centres educatius, 9 biblioteques i 10 equipaments diversos com l’Ateneu Popular Nou Barris o el Centre Cívic Cotxeres de Sants. Amb aquesta ampliació, l’energia elèctrica que es produeix des d’edificis públics doblarà la generació actual.


La Junta del Prat Empresarial es reuneix amb Sergi Alegre Notícies\nLa Junta Directiva del Prat Empresarial, celebrada el passat 16 de gener, va ser l’escenari de la trobada entre membres de la nostra entitat i el Tinent d’Alcalde de Mobilitat i Promoció de la Ciutat de l’Ajuntament del Prat, Sergi Alegre.\nLa visita de Sergi Alegre responia a una demanda de l’entitat, que ja havia expressat en diverses ocasions la necessitat de conèixer la mobilitat a l’entorn de les instal·lacions d’Amazon i el polígon Mas Blau. Des de l’àrea de Mobilitat i Promoció de la Ciutat, es va destacar la importància d’haver fet un pla previ de mobilitat amb Amazon per poder garantir la viabilitat de l’empresa al nostre municipi. En paraules de Sergi Alegre “Amazon generarà un moviment de 500 tràilers diaris, i tindrà 63 molls de càrrega, que treballaran en tres torns”. Alegre va assegurar que l’arribada d’Amazon millorarà la mobilitat de tota la zona, amb noves entrades al Mas Blau des de l’Avinguda Onze de Setembre i la carretera de la T-1, i s’espera en el futur la construcció d’una gran rotonda al costat de les instal·lacions de DAMM, amb sortida directa a Barcelona.\nEls empresaris pratencs van fer evidents alguns dubtes sobre el risc de col·lapse d’aquesta zona i també van formular alguna qüestió sobre altres àmbits de mobilitat del terme municipal, com la sortida directa de la C-32 a la ciutat, i que Alegre va assegurar que està prevista, tot i que amb cert retard per part de les administracions executores.


La feina, a "No serà fàcil"\nAquest dimecres, 25 de març, a les 22.35, a TV3, el novè capítol de "No serà fàcil" s'endinsa en tres instants de la vida que giren al voltant de la feina. El programa, presentat per Roger de Gràcia, acompanya la Judith, la Toñi i el Pere en uns moments de canvi vital, en un nou episodi d'aquesta sèrie dirigida per Pol Izquierdo.\n24/03/2015 - 15.06\nRoger de Gràcia acompanya el Pere, el dia que es jubila.\nLa feina, el neguit i la desesperació de buscar-ne i no trobar-ne, o jubilar-te després de 48 anys de dedicació a la mateixa empresa. Són tres instants de la vida en què tot està relacionat amb la feina. Els seus protagonistes: la Judith, la Toñi i el Pere.\nLes dues primeres, la Judith i la Toñi, no tenen cap ingrés, es troben en una situació desesperada i s'han acollit a un programa de Càritas per a parats de llarga durada. A partir d'aquí, "No serà fàcil" es pregunta com s'ho fan per viure amb cinc euros al dia i amb fills a càrrec seu.\nEl tercer personatge del capítol té una cara més amable. És el Pere, que ha dedicat tota la vida professional a una empresa de roba interior, Tot el que Toca la Pell. Roger de Gràcia l'acompanya el dia que es jubila, un dia ple d'emocions en què tots els companys l'homenatgen i ell explica què representa una vida dedicada a la feina.\nLa final de la Lliga de Campions, entre el Reial Madrid i el Liverpool, a TV3 i Catalunya Ràdio\nEl presentador del programa, Eloi Vila, amb Alguer Miquel i Sergi Carbonell\nAlguer Miquel i Sergi Carbonell, de Txarango, i Pere Arquillué pugen "Al cotxe"


Ampliat fins al febrer 2017 el Pla PREPARA. | Infodret | Barcelona\nagost 29, 2016 /0 Comments/in Artícles /by Infodret\nShare the post "Ampliat fins al febrer 2017 el Pla PREPARA."\nEl Butlletí Oficial d’Estat publicarà l’aprovació d’una nova pròrroga fins al 15 de febrer de 2017 de la vigència del PREPARA, Programa de requalificació professional per a les persones en atur que esgoten la seva protecció per desocupació. Fins avui, s’ha prorrogat en 11 ocasions.\nL’objectiu d’aquest programa és millorar la empleabilitat dels aturats de llarga durada o aquells amb responsabilitats familiars. Està dirigit a les persones que esgoten la prestació per desocupació de nivell contributiu o ben algun dels subsidis. Per a ells, els Serveis Públics d’Ocupació desenvolupen itineraris personalitzats d’inserció en funció de les característiques de cada beneficiari durant un període de 6 mesos.\nEs contempla a més una ajuda econòmica d’acompanyament de 400 euros mensuals. Des de la reforma de Programa, a l’agost de 2012, aquesta quantitat s’eleva a 450 euros per a aquells beneficiaris amb responsabilitats familiars.\nLes persones que reben el PREPARA, tenen dret a:\n*Realitzar un itinerari individualitzat i personalitzat d’inserció, que contempli el diagnòstic sobre el seu empleabilitat, així com les mesures de polítiques actives d’ocupació dirigides a millorar-la.\n* Participar en mesures de polítiques actives d’ocupació encaminades a la requalificació i/o reinserció professional necessàries perquè puguin incorporar-se a nous llocs de treball, especialment les dirigides a l’obtenció de les competències professionals més necessàries per a la seva col·locació estable.\nRebre una ajuda econòmica d’acompanyament del 75% de l’Indicador Públic de Rendes d’Efectes Múltiples (IPREM) mensual, fins a un màxim de sis mesos.\nSi vol mes informació posi’s en contacte amb nosaltres a infodret@infodret.cat\nhttps://infodret.cat/wp-content/uploads/2016/08/plan-prepara-1.jpg 400 600 Infodret https://infodret.cat/wp-content/uploads/2020/01/logo-Infodret-300x122.png Infodret2016-08-29 06:37:282016-08-29 06:37:28Ampliat fins al febrer 2017 el Pla PREPARA.\n¿Les empreses han de registrar la jornada de treball de cada empleat?\nEl Tribunal Suprem reconeix a una mare el dret a la prestació per cuidar a... ¿Les empreses han de registrar la jornada de treball de cada empleat?


L'Agulla: de setembre 2010\nDes de fa anys, per superar les anomenades actituds de beneficència, i de paternalisme, sobretot en els ambients de Càritas i de parròquia, es parla de que és més important ensenyar de pescar que donar el peix. Durant un temps es contraposaven aquestes posicions, potser per necessitat uns d´apartar-se del mal vist i poc "progressista" paternalisme i altres per resguardar la tradició d´atenció directa, honesta i sense protocols, a la persona que en un moment determinat pot tenir una necessitat urgent.\nDesprés ja vam passar a que s´havien de fer les dues coses ja que si no es dóna el peix per menjar, la persona no tindrà ànims ni força per aprendre a pescar, per sostenir la canya i per treure el peix. Aquí va començar un procés de complementarietat, de no desqualificació mútua i de veure i atendre cada cas, de forma realista segons la situació que presenta.\nRecordo que Mn. Lluís Ventosa, un dels fundadors d´Obinso, i dedicat tota la vida a tractar amb delinqüents, em va fer pensar en el fet que moltes persones per més peix que se´ls doni i més canya que tinguin apresa a llançar, no poden obtenir mai un peix per autonomia i voluntat pròpia, ja que estan lluny del riu. El que cal, ens deia, amb aquestes persones, és acompanyar-les al riu, allà on hi ha l´aigua que els pot oferir el menjar, la vida, les possibilitats de futur sense dependre d´altri. Sovint no ens adonem, en el treball social, d´aquesta realitat (el sistema econòmic –el riu– s´allunya dels exclosos, cada cop més) i de la situació de cada cop més persones que han restat totalment desorientades, "perdudes" en un món d´estímuls consumistes que no poden satisfer, fruit de molts factors, de tipus hereditari, però sobretot de caire educatiu i de mancances serioses en la socialització. En especial, ens recordava Mn. Ventosa, perquè ningú no els ha posat límits i "pinten" la seva vida fora del marc, i no saben on és el riu, ni els seus canals... de treball, de vida...\nPersonalment encara hi afegiria que cal un altre element per a moltes persones del quart món: molts no tenen consciència que són o poden esdevenir veritables "pescadors". La seva autoestima és tan anul·lada, que no reconeixen les seves qualitats, les seves potencialitats, i les seves capacitats d´esdevenir "pescadors". "Pescadors" de tot allò que els pot donar vida veritable: d´una ocupació, d´unes relacions humanes dignes, d´uns recursos que els posen en una circulació humanitzadora i en una xarxa solidària. Pescadors, per tant, d´una vida més plena, que agafa el seu propi destí, que es valora i demana amb llibertat les ajudes necessàries a d´altres, no d´una forma exigent, quasi infantil, sinó molt més madura. Sovint observem que tenen una gran capacitat de "picaresca", de "donar-te la volta", "d´aconseguir" amb llestesa de la persona o entitat donadora (vistes i viscudes com ingènues i poc vives) el que volen. Aquestes habilitats les han après a la família, i per la pressió de la necessitat, però, al meu entendre, no els ajuda a créixer. Amb la crisi, l´enfortiment de la societat de consum, i la consolidació global del capital pot més aviat augmentar aquesta picaresca.\nPer tant actualment se´ns fa més patent i urgent complementar segons diferents vocacions, confluint sinergies, i evitant enfrontaments en l´acció social de les nostres comunitats, moviments i entitats cristianes, actuar combinant les següents accions:\nDonar el peix per menjar.\nDonar "canyes" (i segons els casos, també "xarxes" i "barques") i ensenyar a pescar.\nAcompanyar als "rius", "canals", i als "llacs" i "mars" (llocs de treball, d´economies socials, cooperatives, llocs de relacions humanes i xarxes socials, associacions, atencions psicològiques, educatives, sanitàries, jurídiques...).\nCol·laborar a fer que cada persona prengui consciència que és "pescador" (treball psicològic i espiritual).\nCadascú pot fer més un servei que un altre, segons les seves qualitats i experiència, i així potser sí que farem el miracle de la "pesca miraculosa".\nPublicat per: Redacció a les 9:41 Cap comentari:\nPublicat per: Redacció a les 9:37 Cap comentari:\nJo no m’apunto a la lapidació de l’alcalde Hereu aprofitant la consulta ciutadana per la reforma de la Diagonal. Motius o excuses per deixar-me portar per l’impuls emocional no me’n falten perquè penso que Hereu, que a les darreres eleccions municipals va patir un sever avís dels electors, ha continuat menystenint els ciutadans amb preteses polítiques de proximitat com a succedani de l’exercici de la participació ciutadana. Ha estat la actitud arrogant impròpia d’un alt mandatari públic, més que no pas l’evident falta de carisma d’aquest alcalde, el que li ha passat ara factura. La Diagonal, però, n’és la víctima innocent.\nDic que no m’apunto a aquesta mena de linxament popular que ha promogut Xavier Trias al derivar el tema de la Diagonal cap a la renyina política, perquè encara que l’actitud sigui legítima per més que indecent –allà ell– qui hi perd és la ciutat i tots els ciutadans.\nEn primer lloc no estic d’acord amb la tan repetida consigna que ha fet córrer l’oposició de que en temps de crisi no és el moment de fer inversions d’aquesta naturalesa i que tampoc Barcelona necessita aquesta reforma tan ambiciosa. Al contrari, és el millor moment i la millor forma d’invertir a la ciutat. La reforma integral de l’avinguda no és una obra faraònica sinó un projecte de sana ambició pel que suposa de canvi de model de mobilitat al nucli dur de Barcelona, és a dir a l’Eixample. És una obra estratègica que ha de marcar la pauta del canvi de rol dels espais urbans en el segle XXI.\nM’explicaré. En un món que ha de fer front a reptes de la magnitud del canvi climàtic, en plena crisi econòmica, amb crisis imminents com la del peak oil... cal una visió oberta i de futur per entendre que el que ens traurà de la crisi no serà ni l’obsoleta cultura tradicional de l’automòbil ni els negocis excessivament llastats per l’economia del carboni, ni uns Jocs Olímpics d’hivern impossibles, sinó l’electrificació del transport, el canvi de model energètic i productiu, la transició cap a una economia que serà cada cop més urbana... Negar doncs aquestes inversions amb el feble i romàntic argumentari de que ara no toca, que no es poden substituir els arbres de la Diagonal o que el tramvia és una regressió al passat és no haver entès res del moment que vivim, i menys encara del que ha de venir. Al contrari, invertir en el canvi de model és posar els diners allà on toca: les infrastructures en lloc de la promoció immobiliària o del turisme de masses; l’impuls de la industria autòctona d’energia renovable, de trens i tramvies, de l’electrificació de l’automoció...\nLa transformació de la Diagonal no fa més que continuar el canvi que s’està produint a Barcelona des de fa algun temps. La decisió de suprimir l’excalèxtric de la plaça de les Glòries i de la ronda del mig, la introducció amb gran èxit del Bicing, la implantació d’àrees verdes d’aparcament, la pacificació del transit amb zones 30 als nuclis històrics dels barris, els camins escolars, la regulació dels límits de velocitat per limitar les emissions de contaminants, l’extensió i modernització de la xarxa de metro i de tren de rodalies... són una aposta per passar del col·lapse a la sostenibilitat. Al mateix alcalde li ha costat adonar-se que calia fer aquests canvis, només fa tres anys negava la possibilitat d’interconnectar els tramvies per la Diagonal i també advertia que era impossible enderrocar el nus viari de les Glòries. Avui ho dóna per fet.\nÉs una llàstima que quan hi ha una proposta estratègica ben pensada i amb futur, a diferència de propostes tronades del mateix alcalde com la de convertir el litoral barceloní en un parc marí o la de fer unes olimpíades d’hivern, una proposta com la de la Diagonal que no alimenta l’especulació ni el globus de la insostenibilitat sinó l’interès de tots, per culpa d’un combat polític aliè al futur de la ciutat els ciutadans acabin votant que no es faci res. És per això que discrepo de l’alcalde que per vergonya diu que els barcelonins no s’equivoquen quan voten. Jo penso que en aquesta ocasió s’han equivocat.\nPublicat per: Redacció a les 9:32 Cap comentari:\nEtiquetes: Número 70, Veure i mirar\nLa present situació de crisi està tenint una durada superior a la que esperàvem i ha adquirit una profunditat major del que ens pensàvem. A finals de 2008 pensàvem que el 2009 seria un any molt complicat –com així ha estat– i que seria l’any de la crisi. La gent es desitjava directament un "feliç 2010", mirant de passar de llarg del 2009. Ara estem a 2010 i continua sent un any complicat, ple d’interrogants i de reptes.\nCom diu el professor Niño Becerra, en el seu apocalíptic llibre "El crash del 2010" (publicat el març de 2009), en darrera instància, la intensitat d’una crisi és en gran mesura una situació de percepció. Es viu pitjor anar a pitjor quan s’ha accedit a un nivell de vida mitjà-elevat que quan s’està vivint en un entorn miserable. Hem de pensar que si aquells primers proletaris que vivien en la més absoluta misèria sense esperança ni futur veiessin com es viu de bé ara, no s’ho creurien i no entendrien que al que avui està succeint ho anomenem crisi. I si no volem anar tan lluny en el temps, només ens cal agafar una "patera" en direcció contrària per trobar-nos amb una realitat semblant. Amb aquest comentari no voldria menystenir totes les persones que s’ho estan passant molt malament al nostre país, i sóc conscient que el faig des de la meva pertinença al conjunt dels privilegiats, és a dir, dels que tenen feina i habitatge dignes, i no tenen problemes econòmics (com a molt, tenen la por a tenir-los). Per tant, la crisi ens afecta a tots, però no d’igual manera. Aquí repassarem, simplement enunciant-les, algunes de les seves causes i conseqüències.\nPer què estem on estem? Causes de la crisi\nDesprés d’una dècada o més d’una bonança econòmica que semblava no tenir fi, a l’agost de 2007 els EUA fan públic que com a conseqüència de les hipoteques d’alt risc o "subprime" hi ha entre 1 i 3 milions de ciutadans que poden ser embargats i quedar-se sense habitatge. Com que aquests crèdits hipotecaris corrien per tot arreu en forma de participacions bancàries (que al final han tingut el mateix valor que les de la loteria de Nadal), això desencadena una crisi financera internacional sense precedents recents. Des d’aquell moment, es van produint tot un seguit de males notícies entre les quals destaca al setembre de 2008 la fallida de Lehman Brothers –la major de la història– que era un dels quatre grans bancs d’inversió dels EUA.\nA Espanya ja feia temps que es parlava de "bombolla immobiliària" i ens vam voler creure allò de que no es produiria un esclat de la bombolla sinó un "aterrizaje suave". La realitat ha estat que la crisi financera internacional ha precipitat la caiguda en picat del sector immobiliari, que era un dels puntals de creixement de l’economia nacional. Només una dada: a finals del anys 90 es construïen 350.000 habitatges/any i el 2007 se’n van construir 850.000.\nDe tota manera, costa de creure que uns milers o milions de persones que no poden pagar la seva hipoteca puguin desencadenar per si mateixes una crisi d’abast mundial. Això és el diu en Joan Majó –enginyer i exministre d’Indústria– en el seu llibre titulat "No m’ho crec" (publicat a l’abril de 2009). Ens ve a dir que un simple refredat només acaba en pneumònia quan el pacient ja està malalt ó molt baix de defenses.\nQuines causes, doncs, podem assenyalar?\nEn primer lloc, el propi funcionament del nostre sistema econòmic, el capitalisme. El capitalisme es basa en que l’home està guiat per l’egoisme i la cobdícia, i això exigeix una expansió constant de l’economia que, òbviament no és possible. El sistema havia donat per suposat que les matèries primeres eren inesgotables, que sempre serien barates i que la demanda de béns i serveis seria il·limitada, de manera que els beneficis empresarials i personals mai no pararien de créixer. Això és el que en aquests moments està en crisi. El nostre model de creixement s’ha esgotat, semblantment al que passa amb els nens, que paren de créixer quan ja es fan grans. No estic dient que aquest sistema no ens hagi portat coses bones en relació a sistemes anteriors, sinó que té defectes i conseqüències que són greus.\nD’altra banda, en els darrers temps hem viscut un miratge basat en un hiperconsum que estava animat per l’hiperendeutament, així com en el recurs al sector serveis per donar feina a uns treballadors cada vegada menys necessaris. L’especulació financera ha estat el combustible i el lubricant de tot el sistema. La nostra sensació de prosperitat estava cimentada en una piràmide de deutes. Això és el que s’anomena "efecte riquesa". En conjunt, en aquests anys hem augmentat ingressos i consum, però hem actuat com a nous rics sense pensar en el futur.\nEls habitatges s’havien convertit en un actiu especulatiu, i no en un bé de primera necessitat. Havíem convertit la propietat d’un pis en la destinació normal de l’estalvi personal, sobretot enlluernats per la seva contínua revalorització.\nVenim d’una situació viciada per un creixement basat sobretot en sectors de poca productivitat i poc valor afegit, entre ells la construcció.\nOn estem? Algunes conseqüències de la crisi\nLa crisi financera internacional ha produït una crisi de confiança entre els mateixos bancs, i d’aquests cap als seus clients (a qui estaré deixant els diners?). A diferència d’abans, el crèdit és ara escàs i car. El sector privat (empreses i particulars) està en un procés de desendeutament forçós.\nLa crisi ha generat nous reptes, com ara l’augment del dèficit públic i l’augment de l’atur, que pot tardar anys a tornar als valors previs a la recessió.\nEn comparació amb les Espanyes, a Catalunya hem patit la crisi de la construcció –que tenia un pes important i ha arrossegat altres sectors–, però també una forta crisi industrial, que no ve d’ara, amb processos de desinversió i deslocalització d’empreses que tots coneixem. Entre el primer trimestre de 2008 i el tercer de 2009 es van destruir a Catalunya 225.000 llocs de treball, dels quals 180.000 han estat a la indústria i 110.000 a la construcció. Val a dir que a Catalunya la utilització de la capacitat productiva s’ha situat al 2009 al voltant del 70%, quan en el quart trimestre del 2007 estava en el 81%.\nA Espanya, la taxa d’estalvi sobre la renda disponible està en màxims històrics (18%), per motius de precaució. La gent té por que les coses vagin més malament, i estalvia més que abans. Tot i la caiguda de l’ocupació, la renda familiar disponible hauria caigut només un 0,2% al 2009, gràcies a l’escàs augment de preus, la reducció dels tipus d’interès, les prestacions per desocupació i les diferents mesures fiscals. En canvi en el mateix període el consum privat ha retrocedit un 5%.\nI finalment, s’ha produït una caiguda històrica de les compres a l’exterior (18,8% en termes reals, quan en la crisi de 1993 van caure el 5,2%). Això redueix el nostre dèficit amb l’exterior, la qual cosa és bona per a nosaltres i dolenta per als nostres proveïdors estrangers.\nXavier Domènech és economista\nPublicat per: Redacció a les 9:29 Cap comentari:\nHi ha una manera d’entendre la laïcitat que consisteix, bàsicament, a mantenir una actitud defensiva davant qualsevol cosa que tingui relació amb la religió i les religions. La religió, des d’aquesta perspectiva, és una cosa en principi negativa, perillosa, i cal evitar al màxim la seva presència i la seva visibilitat pública. Evidentment que no és una cosa que calgui prohibir, però sí que cal fer els possibles perquè tingui la mínima presència possible. Sense reconèixer, per tant, cap valor cohesionador ni dinamitzador a l’activitat que es duu a terme entorn dels centres religiosos, ni cap valor cultural a les tradicions religioses. I considerant, en el fons, que el fet religiós és un anacronisme irracional que hauria d’acabar desapareixent.\nHi ha, al mateix temps, una manera d’entendre la religió (el cristianisme, en aquest cas) que considera, i afirma públicament, que sense Déu la societat perd el rumb, i s’enfonsa en el desconcert, la manca de principis, la maldat. Aquesta manera d’entendre la religió afirma, certament, el valor de la democràcia, i el dret dels ciutadans de decidir els seus propis camins, però sense creure-s’ho realment; el que creu aquesta manera d’entendre la religió és que els dirigents religiosos són els únics que estan en condicions de dir cap on cal conduir la societat perquè les coses vagin pel bon camí.\nNo anem bé, per aquí. Ni amb aquesta manera d’entendre la laïcitat, ni amb aquesta manera d’entendre la religió. Un no creient, evidentment, té tot el dret de pensar que la religió és una pèrdua de temps i d’energies, i un sotmetiment a lleis externes sense sentit. I un creient té també tot el dret de pensar que els no creients s’estan perdent un estímul vital molt valuós. Però tant uns com altres haurien de ser capaços de mirar les opcions de l’altre amb afecte, i mirar de descobrir-hi les possibilitats i les riqueses, i voler que puguin servir per a la construcció de la vida col·lectiva.\nI, des de la perspectiva cristiana, sense oblidar que Jesús va deixar un parell de textos emblemàtics (el del samarità i el del judici final) en què deia que, en última instància, el que comptava era com cadascú s’havia posat al servei dels que havien quedat als marges de la vida.\nPublicat per: Redacció a les 9:27 Cap comentari:\nEtiquetes: Editorial, Número 70\nAquest mes de juny de 2010, tornarà a celebrar-se el Festival de Músiques del món Esperanzah! en el Parc Nou del Prat de Llobregat. En la seva primera edició, aquest festival procedent del World Music Festival Esperanzah de Floreffe (Bèlgica), va aconseguir reunir més de 13.000 persones sota una mateixa consigna: Un altre Festival és possible, un altre món és possible. Els dies 25, 26 i 27 de juny d’enguany, les músiques, les danses, la gastronomia, el teatre o la reflexió més compromesa entorn de com aconseguir canviar allò que fa d’aquest món un lloc injust, insolidari i insostenible, ens tornarem a trobar en un festival que va deixar un gran sabor de boca entre els seus assistents i participants.\nEn la primera edició de l’Esperanzah! El Prat 2009, més de 13.000 persones, van tenir l’oportunitat de passejar pel recinte del festival, per a escoltar propostes de world music, visionar pel·lícules, documentals, escoltar xerrades i debats i veure les alternatives dels 35 estands de les més de 150 ONG que ens han acompanyat en aquest projecte per a representar un lloc no només de protestes sinó també d’alternatives per a la transformació social.\nEn aquest nou viatge, artistes compromesos com Amparo Sánchez, Ojos de Brujo, La Kinky Beat, Canteca de Macao, Pedro Guerra, Els Poutrelles Fiver, Sam Tshabalala, Quantic Orchestra Barbaro, Damba, Microguagua, el Niño de la Hipoteca o el projecte eclèctic de Trikordeón (Joan Garriga, Carles Belda, Antonio Rivas), seran la millor de les bandes sonores per a treballar tot allò que oferim dintre del festival com és el Poble dels nens, on s’oferirà animació i activitats per als més petits al llarg dels tres dies, el teatre ambulant amb accions per tot el Festival. El "zoco" Planetari serà l’espai dels artesans i el Poble Gastronòmic serà la zona on poder gaudir dels sabors de les cuines del món.\nLes entitats, un dels eixos principals del Festival Esperanzah! conformaran La Plaça dels Possibles per a donar-nos elements de consciència i per a ajudar-nos a abordar la temàtica anual que aquest any girarà al voltant del Futbol com a eina de transformació social.\nEn aquest sentit, Esperanzah! proposa un espai de música, futbol i reflexió per a la transformació social, un espai participatiu on a més oferim l’oportunitat a grups musicals i companyies de teatre perquè tinguin la possibilitat d’estar en un festival de grans dimensions per a poder mostrar els seus nous projectes a través dels concursos de música i teatre que oferim des de la nostra pàgina web. En definitiva un festival per a tots i totes.\nLa política de preus del festival intenta ser coherent amb el món que vivim i per això hi ha preus des de 1 a 32 euros, orientats a fer que tothom pugui participar d’aquest projecte. Hi ha preus per a desocupats i desocupades, per a famílies monoparentals, per a famílies en general i per a entitats. Les entrades del festival estan concebudes també perquè tot tipus d’ONG puguin utilitzar-les per a obtenir recursos per als seus propis projectes.\nAquest any el festival associarà els ingressos obtinguts a diferents causes socials, ambientals, culturals o humanitàries que actuen tant en l’acció local com en la global. Com l’any passat, tornarà a ser un festival neutre en Co2 i compensarà les emissions generades pel festival plantant arbres a través d’un projecte de cooperació al desenvolupament a Bolívia.\nÓscar Rando és director del Festival Esperanzah! (www.esperanzah.cat)\nPublicat per: Redacció a les 9:03 1 comentari:


Un sentenciat a mort demana que es gravi la seva execució per si hi ha algun problema de funcionament\nEl sentenciat a mort Rusell Bucklew ha demanat que es gravi la seva execució perquè quedi constància de si hi ha algun mal funcionament\n17/05/2014 - 16.37 Actualitzat 17/05/2014 - 22.34\nAls Estats Units, en ple debat sobre la pena de mort i quan encara cueja l'escàndol per patiment d'un jove d'Oklahoma després de rebre una injecció letal, un condemnat ha demanat ara que es gravi la seva execució, prevista per dimecres. Segons els seus advocats, té una malaltia congènita que li agreujarà el patiment fins a la tortura.\nRussell Bucklew, de 45 anys i acusat d'un assassinat, està sentenciat a morir dimecres per una injecció letal en un penal de Missouri. Però els problemes que han sorgit en les darreres execucions als Estats Units han fet que demani a un tribunal federal que es gravi la seva mort perquè quedi constància de si hi ha algun mal funcionament.\nBucklew al·lega que la seva condició genètica li pot causar dolor extrem i possible asfíxia. El vídeo li serviria per evitar una nova execució, si sobreviu, i per demanar una eventual indemnització. La vuitena esmena de la Constitució nord-americana prohibeix qualsevol càstig cruel i inhumà.\nHa passat diverses vegades\nFa dues setmanes, Clayton Lockett va estar patint a la llitera durant 16 minuts fins que van aturar el procediment. Lockett, però, va morir poc després d'un atac de cor. El gener hi va haver un cas similar a Ohio. Alguns estats en veure el que està passant darrerament han supès les execucions fins a nova ordre.\nSteven W. Hawkins d'Amnistia Internacional reclama que no es corri la cortina quan s'executi un pres. Ell diu que quan les coses es compliquen es corre la cortina perquè el públic no pugui veure què passa a la sala d'execució. I Hawkins demana que això no es faci així. Que hi pugui haver un seguiment del que passa a dintre, que es puguin veure "totes les barbaritats i tortures que hi passen".\nLa negativa de diverses famacèutiques europees, per motius ètics, de proporcionar determinats components per a la injecció letal, obliga els 32 estats nord-americans que apliquen la pena de mort a provar noves fórmules amb resultats incerts.\nUn condemnat a mort als Estats Units demana que es gravi l'execució per demostrar la tortura


València — 18 de mayo de 2020 19:36h\nAmb la fusió entre els llenguatges de la música tradicional valenciana i el pop-rock dels Mox arribem al penúltim episodi d’aquesta sèrie d’entrevistes a grups de música valencians en temps de quarantena. El diàleg entre el cant d’estil valencià i el rock ha fet dels de Puçol (Horta Nord) un “transgènic” musical únic amb més de 25 anys d’experiència. Actualment preparen un nou treball, que desitgen enregistrar “una vegada acabe esta situació”. De moment ens quedem amb Alegries de Miliet del disc Tuactes i rebomboris (Mésdemil, 2015), una cançó plena de vida que diu així:\n“I si aquesta melodiaaconseguira que ballàrem,un bon inici seriaper canviar un poc el món”.\nEn aquests moment estàveu preparant un nou treball. Conteu-nos una mica més d’aquest nou projecte.\nEs tracta d'un nou disc de llarga durada que continua la línia encetada amb "Palifonies" (autoedició, 2013) i seguida amb "Tuactes i rebomboris" (Mésdemil, 2015), les cançons dels quals podeu escoltar en el vídeo editat per eldiario.es. Les cançons que inclourà el nou disc estan enllestides i estem amb converses perquè siguen produïdes. Esperem o, millor dit, desitgem enregistrar-lo una vegada acabe aquesta situació. Vista la situació de la (poca) indústria existent, serà un disc autoeditat.\nEstem vivint una crisi global sanitària que ha paralitzat mig món. Com esteu vivint aquesta situació?\nDoncs amb molta incertesa. Preocupats pels nostres i pels que menys tenen o no tenen res. Com tot el món, imaginem. Per la nostra banda, que no ens dediquem professionalment a la música, podem considerar-nos afortunats. Tots els nostres pensaments i forces per als nostres col·legues que sí aspiren a viure d'açò, perquè les deuen estar passant ben putes.\nCom penseu que afecta l’actual context al sector musical valencià?\nCom una estocada en ple bescoll, permeteu-nos el símil. Primer, hauríem de vore si realment es pot parlar d'un sector musical valencià. Amb açò ja tindríem corda per a estona. En qualsevol cas, partint de la premissa de que sí existeix un sector musical en les nostres terres, la situació abans de l'esclafit del virus ja era ben deplorable, igual que a la resta de sectors culturals de l'estat, que no compten ni amb un règim de treball diferenciat que atenga a les seues circumstàncies específiques. Si a l'anterior li afegim la component valenciana, la visió encara s'enterboleix més.\nEstem veient moltes mostres de solidaritat i col·laboració entre la societat i en diferents sectors. Creieu que pot ser la manera d’eixir reforçats d’aquesta crisi?\nPensem en la solidaritat i en la cooperació i col·laboració com uns pilars bàsics de la nostre societat. I ens alegra i motiva vore'n tantes mostres a tot arreu. Però no hauríem de pensar en la solidaritat com un substitut de les obligacions que tenen les administracions envers nosaltres, els seus administrats. Encara estem esperant que s'anuncien pels nostres governants mesures per mitigar els efectes d'aquesta gran crisi en el sector cultural.\nTrieu una cançó vostra que ens puga animar per aquests dies de confinament.\nUn poquet d'alegria per a aquests temps foscos: Alegries de Miliet (Tuactes i rebomboris)\n18 de mayo de 2020 - 19:36 h\nMiquel Gil: “No tornarem a omplir teatres i places amb facilitat”