febrer | 2021 | INS Ramon de la Torre\nTaller Creu Roja\nAhir vingueren des de la Creu Roja a fer uns tallers de sexualitat als alumnes de 4t d’ESO. En ells es tractaren temes temes tals com la sexualitat saludable, els palers, mites i tabus de la sexualitat, mètodes anticonceptius i infeccions de transmissió sexual, sense deixar de banda l’afectivitat, les relacions tòxiques i les relacions sanes.\nTaller criminalitat tecnològica\nEls alumnes de 1r de BAT, 2n CFGM i CFGS van descobrir, en la xerrada d’ahir, que existeixen formes de criminalitat directament relacionades amb l’activitat científica, i que determinades accions tenen resposta penal.\nA més, van poder veure com l’evolució de la ciència pot dur a conflictes de difícil resolució. Tot això els ha servit perquè tinguin una visió global de l’avenç tecnològic, i també que es plantegin les conseqüències socials i jurídiques que aquest avenç pot comportar.\nOn són les dones? Als carrers de Torredembarra!\nCom ja sabeu l’any l’any 2018 el nostre Institut va iniciar una campanya per tal de sensibilitzar sobre la falta de carrers amb nom de dona al nostre municipi.\nEn total vam comptar 4 carrers amb noms de dones per 51 carrers amb noms d’homes.\nConsiderant que l’any 2020 va ser l’any de la Mestra Maria Antònia reivindiquem la necessitat de tenir un carrer en homenatge a aquesta gran dona.\nPerò creiem que encara queda molta feina per fer, i que són moltes les dones que es mereixen un carrer a la nostra localitat.\nPer aquest motiu, i en relació amb la campanya que vam iniciar l’any passat a Instagram on ens preguntàvem on són les dones( @onsonlesdonesinsrdt) creiem que les hem de trobar als noms dels nostres carrers i per això us volem demanar que ens feu arribar les vostres propostes de dones significatives a través de DM al nostre instagram : @onsonlesdonesinsrdt o bé al compte de instagram @socialsinsrdt.\nAbans del 8 de març farem una votació entre les més triades i portarem la petició a l’ajuntament.\nLa dona al món de la ciència\nDurant aquesta setmana a les assignatures de física i química, i cultura i valors hem estat treballant sobre la dona al món de la ciència.\nCadascú de nosaltres ha investigat sobre dones científiques que han tingut un paper essencial per la ciència d’avui en dia. El hashtag #nomorematildas parla sobre el treball de totes aquelles dones que no van ser reconegudes pel fet de ser dona.\n“Jo crec que és molt injust que els seus descobriments no tinguessin el seu nom ni la patent, per l’únic fet de ser dona”.\nAugusto Hauser – 3r ESO B\n“Jo crec que s’hauria de donar a conèixer, en els llibres de text, totes aquelles dones que no van ser reconegudes. I sobretot fer creure a les noies que elles també poden ser científiques i enginyeres”.\nLaia Roig – 3r ESO B\nACTIVITATS A L'INSTITUT, DIES INTERNACIONALS, General, Portada dies internacionals, general, portada 0\nEstrenem canal de TELEGRAM!\nGeneral, Portada, XARXES SOCIALS general, portada, XARXES SOCIALS 0


La Basílica de Sagrada Família no para de rebre elogis des del Vaticà. Aquesta vegada ha estat el president del nou Pontifici Consell per a la Nova Evangelització. En una ...\nPardo demanar reflexionar sobre com s’acull les parelles que es volen casar per l’Església\nEn unes declaracions als programes "Església Viva" i "El Mirall"el bisbe de Girona Francesc Pardo ha comentat les cinc prioritats pastorals per aquest any, tot recordant que la majoria ja les va...\nLa Fundació Claret organitza de nou aquest any un cicle de diàleg sobre religions a tres bandes: cristianisme, judaisme i islam. Després d’un primer cicle dedicat al patriarca Abraham –...\nSetmana Universal d’Oració\n(David Casals/CR) Aquesta setmana se celebra la Setmana Universal d’Oració. És un dels actes interdenominacionals més antics que organitzen les esglésies evangèliques de tot el món. La primera vegada que es va organitzar fou l’any 1848,...\nAndreu Ibarz, nomenat nou director de Blanquerna URL\nNomenen el nou director general de Blanquerna-URL, el professor Andreu Ibarz, secretari de la Fundació Blanquerna i professor de la Facultat de Psicologia, Ciències de l’Educació i de l’...\n(Carla Herrero Nebot/CR) “No entenem el cristianisme sense solidaritat. El més important està en el projecte de Jesús, i és la persona. Sense solidaritat no hi ha cristianisme”. Així de contundent es mostra Carles Plana, responsable de...\n(Carla Herrero Nebot/CR) Aquest dimecres la Fundació Joan Maragall (FJM), en el marc del 150è aniversari del naixement del poeta, inicia un cicle sobre...\n(Josep Lligadas) A mi m’agraden, les festes de Nadal. Són uns dies amables, en què la gent acostuma a estar contenta, en què es viu clima de festa, en què es disfruta també d’uns certs excessos... I certament que no comparteixo la condemna...


16a Fira de l’Oli Siurana – Festa de l’oli nou - Gastroteca.cat\n16a Fira de l’Oli Siurana – Festa de l’oli nou\nInici>Agenda >16a Fira de l’Oli Siurana – Festa de l’oli nou\n16 i 17 de novembre de 2012\nEls propers 16 i 17 de novembre la plaça de la Llibertat de Reus acollirà la 16a edició de la Fira de l'Oli Siurana, la Festa de l'Oli Nou, una fira que contribueix a la promoció d'aquest producte, que s'està posicionant com un element gastronòmic d'alta qualitat.\nLa fira també presenta un vessant lúdic, festiu i participatiu dirigit a tots els públics, i al llarg dels dos dies de la fira es realitzaran diferents actes d'animació musical. L'acte més popular es realitzarà el dissabte al matí, la"Festa de l'oli nou", que consisteix en un esmorzar popular de degustació de l'oli nou per a tots els assistents a la fira.\nLa fira compta, un any més, amb la col·laboració de la Unió de Botiguers de Reus, que a través dels seus establiments associats obsequia als compradors amb tiquets per l'esmorzar popular. La setmana que es realitza la Mostra , uns dos-cents establiments de la ciutat realitzen una decoració relacionada amb l'oli DOP Siurana als seus aparadors, contribuint d'una manera ben visible a la promoció de l'acte a la ciutat.\nMunicipis: Reus (Baix Camp).


Mireu-ho tot amb una VPN BBC iPlayer – jp-geek.com\n1 Mireu-ho tot amb una VPN BBC iPlayer\n1.1 Com obtenir una VPN BBC iPlayer a qualsevol país? Només uns clics i podeu accedir al vostre servei de reproducció favorit des de qualsevol lloc. descarregar Instal·leu PureVPN al dispositiu iniciar Sessió Seleccioneu BBC iPlayer dels llocs web populars Fet! Comença a reproduir-se a la BBC iPlayer Qui no estima BBC iPlayer\n1.2 Què veure amb una VPN BBC iPlayer?\n1.3 BBC iPlayer només està disponible al Regne Unit\n1.4 Millors espectacles a BBC iPlayer\n1.5 Tendències de programes de televisió a BBC iPlayer\n1.5.2 Matant a Eve\n1.5.3 La nostra Noia\n1.6 Qui necessita una VPN de l’iPlayer de la BBC i per què?\n1.7 Preguntes freqüents sobre la BBC iPlayer VPN\nNo podeu veure Peaky Blinders o Killing Eve a BBC iPlayer? Obteniu una VPN BBC iPlayer i accedeix a espectacles del Regne Unit des de qualsevol lloc. PureVPN és una VPN de la BBC iPlayer que us ajuda a veure els programes de la BBC iPlayer i passejar geoblocs. Com PureVPN ofereix una nova prova de 7 dies a només 0,99 dòlars per primera vegada, podeu accedir a la BBC iPlayer i prevenir l’estrès de bloqueig a casa.\nCom obtenir una VPN BBC iPlayer a qualsevol país?\nNomés uns clics i podeu accedir al vostre servei de reproducció favorit des de qualsevol lloc.\nSeleccioneu BBC iPlayer dels llocs web populars\nComença a reproduir-se a la BBC iPlayer\nQui no estima BBC iPlayer\nBBC iPlayer és un servei excel·lent que els britànics s’han enamorat. Ofereix tots els programes de televisió britànics i altres programes que, d’altra banda, són de difícil accés. El millor és que és absolutament gratuït i podeu veure BBC iPlayer en qualsevol dispositiu de streaming com iOS, Android, Mac, PC, Chromecast, Apple TV o qualsevol altre. Si no viviu al Regne Unit, podeu accedir a BBC iPlayer fora del Regne Unit. Tot el que necessites és una bona VPN de BBC iPlayer.\nQuè veure amb una VPN BBC iPlayer?\nBBC iPlayer és un servei de posada al dia de tots els diversos programes, programes de TV, esports i altres entreteniments de vídeo que la BBC emet als seus canals. La BBC s’actualitza regularment amb episodis que acaben de ser emesos per televisió. A més, alguns programes de la BBC iPlayer tenen una data de caducitat. El públic internacional no té accés a tots els canals de la BBC, ja que només estan disponibles a través de proveïdors de televisió per cable del Regne Unit. Com que la reproducció de programes de televisió del Regne Unit només és possible a través del Regne Unit, els streaming només tenen una finestra curta per posar-se al dia de tots els últims episodis que han estat publicats. Tanmateix, atès que és gratuït, val la pena tots.\nBBC iPlayer només està disponible al Regne Unit\nTot i que és un servei gratuït, només podeu accedir-hi si esteu al Regne Unit. Fora del Regne Unit, no podreu accedir-hi a causa de limitacions regionals i censures. Necessiteu una bona VPN BBC iPlayer per evitar aquestes restriccions regionals\nMillors espectacles a BBC iPlayer\nTots els programes que actualment es transmeten en qualsevol dels canals de la xarxa de la BBC, com BBC One i BBC Two, també es pengen a la plataforma de transmissió en línia. La biblioteca de continguts és diversa i té contingut de qualitat que sens dubte seria del vostre interès.\nTendències de programes de televisió a BBC iPlayer\nAmb més d’11 nominacions als Emmy, Fleabag és una de les millors sèries de comèdia que podeu trobar a BBC iPlayer. Es requereix una perspectiva única, permetent als espectadors formar part de l’espectacle. El protagonista, Fleabag, mira regularment la càmera i parla amb els espectadors, cosa que rarament veiem a la pantalla.\nFleabag parla de molts problemes socials com el feminisme, l’apoderament de les dones, el suïcidi, la depressió, l’amistat i molt més. S’ha llançat dues temporades fins al moment, i s’espera que la 3a temporada estigui publicada a principis del 2020.\nL’operadora de seguretat Eve Polastri està obsessionada amb un assassí en sèrie, Villanelle. El serial killer també està obsessionat amb Eve també. Una cadena d’esdeveniments porta a les dues dones més properes entre elles, ambdues que intenten sort per guanyar la carrera de supervivència.\nKilling Eve compta amb Sandra Oh, famosa pel seu paper principal en Anatomia de Grey. Ha llançat fins ara dues temporades i actualment una tercera temporada està en producció.\nLa guerra a l’Afganistan és la més recent amb la qual es poden relacionar els veterans i els amants de l’exèrcit. La nostra noia té un efecte en aquest tema introduint una nova noia a una tripulació que ja treballa a l’Afganistan. Desplegat com a tècnic mèdic de combat, Molly.\nPer seguir sobrevivint i fer el seu deure, Molly ha de fer tot el que pugui. Ha d’aprendre ràpid i ser prou valent per enfrontar-se a la dura guerra que ja està causant la moral de l’exèrcit.\nQui necessita una VPN de l’iPlayer de la BBC i per què?\nEls viatgers que corren són més freqüents amb aquest problema; cada vegada que viatgeu fora del Regne Unit, perdeu accés a serveis de reproducció restringits a la regió, com ara BBC iPlayer. Això és degut a que la BBC iPlayer només és accessible des del Regne Unit, però està restringit per a l’accés des de qualsevol altre país.\nPer accedir a la BBC iPlayer a l’instant, només cal que connecteu-vos a la BBC iPlayer VPN. Un cop us heu connectat a la nostra VPN, podeu canviar la vostra ubicació virtual al Regne Unit i accedir a la BBC iPlayer a l’instant.\nEls ciutadans del Regne Unit que viuen fora del seu país per obtenir millors carreres i oportunitats de negoci continuen incapaços d’accedir a serveis de streaming, com ara BBC iPlayer. A causa de limitacions regionals i censures, els nacionals del Regne Unit amb subscripcions vàlides a BBC iPlayer no poden accedir al servei des d’altres països.\nQuan accedeixis a BBC iPlayer fora del Regne Unit, connecteu-vos a la nostra VPN i canvieu la vostra ubicació pel Regne Unit. Un cop connectat, podreu accedir a BBC iPlayer fàcilment des de qualsevol lloc.\nBBC iPlayer té alguns dels programes de televisió, pel·lícules, documentals i molts altres continguts relacionats amb l’entreteniment de vídeo que és difícil de trobar en qualsevol altra plataforma de streaming. Molts dels espectacles que es troben a la popular xarxa de transmissió britànica són originals de la BBC, que sempre tenen una gran demanda.\nSi busqueu maneres d’accedir a BBC iPlayer des de fora del Regne Unit, connecteu-vos a la VPN i canvieu la vostra ubicació al Regne Unit. Un cop connectat, podeu accedir a la BBC iPlayer lliurement i gaudir de tota la singularitat que ofereix.\nQuan us connecteu a un servei VPN ordinari que no està optimitzat per la transmissió en temps real, és probable que la vostra amplada de banda es redueixi i que el vostre streaming s’acabi. Amb PureVPN, podreu gaudir d’una experiència de streaming completament sense retard i sense tampons, tot gràcies a la fantàstica característica, el túnel dividit.\nEl tunelatge dividit permet determinar prèviament a quins llocs web voleu accedir mitjançant VPN i a quins llocs voleu accedir. D’aquesta manera, podeu mantenir la vostra velocitat, augmentar el rendiment del vostre dispositiu de streaming i gaudir de la màxima experiència de streaming que us mereixeu.\nUna VPN us fa completament anònims en línia. Permet mantenir les vostres activitats invisibles a la vostra instal·lador d’identificació i a les autoritats regionals de vigilància d’internet. Quan esdevinguis invisible en línia, ningú no pot limitar ni restringir les vostres activitats en línia i evitar que accedeixi al contingut que us agradi.\nQuan esteu connectats a la nostra VPN, podeu accedir a qualsevol servei restringit amb tota tranquil·litat i estar segur de totes les limitacions i restriccions en línia.\nPreguntes freqüents sobre la BBC iPlayer VPN\nA continuació es mostren algunes de les preguntes més preguntades sobre la BBC iPlayer VPN.


Quines són les principals tendències en el sector del fitness per a l’any 2018?\nEl passat mes de gener es publicaven els resultats de l’Enquesta Nacional de Tendències en Fitness a Espanya per 2018 elaborat per Óscar L. Veiga, Manel Valcarce, Adrián King Clavero i Miguel A. Cámara. L’objectiu de l’enquesta és identificar quines seran les tendències en el sector del fitness per al pròxim any, així com comprovar quines d’aquestes realment estan consolidades en el temps i quines són tendències temporals.\nA la present notícia s’analitzen els resultats obtinguts en termes generals i posteriorment, quedarà publicada una segona part d’anàlisi dels resultats en forma de comparativa de diverses comunitats autònomes del país.\nLa mostra de l’enquesta la constituïen un total de 12.531 professionals de diferents sectors del fitness (centres privats, instal·lacions públiques, etc.), dels quals es van obtenir 637 respostes (ràtio de 5,1%). Els enquestats van ser majoritàriament homes (70,2%) d’entre 22 i 34 anys d’edat (42,2%). A més, el 55,2% afirmava tenir una experiència superior als 10 anys al sector del fitness, principalment en centres privats (52,5%).\nEls enquestats van ser preguntats sobre quina rellevància atorgaven a les diferents tendències, puntuant quines serien segons les seves percepcions, les principals de l’any 2018. Segons aquestes puntuacions, a continuació es mostren les 20 tendències més rellevants segons els/les enquestats/des. El llistat l’encapçalen el “personal format, qualificat i experimentat”, amb una mitjana de 8,61 punts, seguida de “l’entrenament funcional” amb un 8,14 i “l’exercici i pèrdua de pes” amb un 8,03.\nSi es comparen aquestes 20 tendències amb les recollides a l’enquesta nacional de l’any 2017, es troba com la tendència número 1 continua sent “personal format, qualificat i experimentat”. Els cinc llocs següents, mantenen les mateixes tendències que l’any anterior però amb canvis pel que fa a la importància atribuïda. S’observa com les apps d’exercici per a telèfons mòbils, les classes col·lectives i els equips multidisciplinaris de treball són tendències noves respecte l’enquesta de l’any 2017.\n* Indiquen tendències que poden ser considerades equivalents a les enquestes tot i que no han sigut formulades de la mateixa forma en ambdues edicions.\nExisteix una gran diferència pel que fa a les posicions que ocupen les “activitats a l’aire lliure” i la “correcció postural i prevenció/recuperació de lesions” que cauen fins les darreres posicions de la taula. Si es comparen amb els resultats de l’enquesta internacional, es veu com hi ha prou coincidència tot i els canvis d’importància que es poden observar. Destaca que, segons aquesta enquesta, la “tecnologia portàtil ‘de vestir’” és la principal tendència mentre que a nivell nacional, ocupa una posició molt més discreta.\nEn resum, es troben en els primers sis llocs de la taula les mateixes tendències que ocupaven aquestes posicions a l’enquesta de 2017 amb alguna petita variació. Continua liderant la taula la mateixa tendència de “personal format, qualificat i experimentat”. A més, comparat amb els resultats de les tendències internacionals, es pot observar com aquestes coincideixen prou i fins i tot, es troben dins del top 6 les tendències “entrenament intervàlic d’alta intensitat (HIIT)”, “entrenament amb pes corporal” i “personal format, qualificat i experimentat”, en ambdues enquestes. Destaca la diferència que hi ha amb la importància de la “tecnologia portàtil ‘de vestir’”, que a l’enquesta internacional ocupa el primer lloc i a l’enquesta nacional, es situa en un discret número 16.\nEstudis com el que s’ha presentat permet conèixer la realitat del sector per adaptar-se estratègicament a les demandes del mercat. Conèixer les tendències del fitness per aquest 2018 permet iniciar un procés de reflexió estratègica amb la finalitat de valorar adaptar-se o no a les mateixes. I tu, coneixes la realitat del teu sector?


El fiscal investiga ja la propaganda xenòfoba de Plataforma | Gramenet 2.0\n← La militància d’IC recolza el diàleg amb el PSC\nEls jutges avalan l’acomiadament de funcionaris en el cas Pretòria →\nEl fiscal investiga ja la propaganda xenòfoba de Plataforma\n02/06/2011 1 comentari\nPropaganda de Plataforma a Santa Coloma.\nEl fiscal de Delictes d’Odi i Discriminació, Miguel Ángel Aguilar, ha obert diligències de investigació a Plataforma per Catalunya arran de tres denúncies presentades per el Síndic de Greuges de Santa Coloma de Gramenet, l’associació Jama Kafo de Mataró i un grup d’estudiants de la Universitat de Barcelona. Plataforma va obtenir tres regidors a Santa Coloma per a preocupació de tots els partits democràtics i la resta de la ciutadania.\nLa propaganda denunciada va ser enviada a domicilis particulars com a correspondència electoral, inclou una carta amb l’ideari del partit xenòfob, acompanyada d’un fals xec per import de 4.000 euros a nom d’un tal “Mohammed Alcabir Amir” i amb la capçalera de “Pacte Nacional per la Immigració” en el lloc reservat al segell de l’entitat bancària. Al costat del xec, el partit liderat per Josep Anglada resumia les seves propostes polítiques, amb missatges com “primer els casa” o “no hi ha lloc per a cap més, ni cívic ni incívic, ni legal ni il·legal”.\nDEMAGÒGIA RACISTA.– A més amés, a Santa Coloma van repartir un bitllet de 500 euros que, segons diuen, és la quantitat que “costa a cada català la immigració il·legal (sic)”. Els de PxC denuncien de forma falsa que els estrangers es queden amb les ajudes socials, s’aprofiten de la sanitat pública i costa massa diners mantenir-los a les presons. Per tot això, demanen la seva expulsió. Els de Plataforma tracten de fer creure que els 26.436 immigrants de Santa Coloma són els causants de la crisi i dels 12.420 aturats.\nEl fiscal ha encarregat ara a la policia que analitzi la propaganda electoral d’Anglada i investigui la difusió que aquesta ha tingut a Catalunya durant la campanya. A més, ha requerit a la policia el material gràfic o audiovisual que pugui estar relacionat amb el discurs xenòfob difós en la propaganda electoral, la qual cosa podria incloure mítings dels candidats de Platafoma per Catalunya en les eleccions municipals. De fet, entre la propaganda electoral de la formació xenòfoba figurava un polèmic anunci que mostrava a tres adolescents amb minifaldilla jugant a la corda, i en un salt a l’any 2015, acabaven transformant-se en tres joves cobertes amb un “burka”, mentre de fons sonava música àrab.\nEn els comicis del passat 22 de maig, Plataforma per Catalunya (PxC) va aconseguir tres regidors a L’Hospitalet de Llobregat (Barcelona), la segona ciutat més poblada de Catalunya, i va augmentar la seva representació en el mapa català en superar els 60 edils. El major creixement de la formació presidida per Josep Anglada es va produir a l’àrea metropolitana de Barcelona, amb dos regidors i 6.013 sufragis en L’Hospitalet, i altres tres representants a Santa Coloma de Gramenet, on va rebre 3.516 vots.\nEl bufet d’advocats de l’associació Jama Kafo demana en el seu escrit que el ministeri públic intervingui contra “forces polítiques de caràcter xenòfob, que ataquen i discriminen directament a les persones”.\nAnglada i un altre regidor de la seva formació a Vic estan a l’espera de judici per un delicte d’incitació a l’odi racial en distribuir uns pamflets de contingut xenòfob que ridiculitzaven a la comunitat magrebina, un fet pel qual la Fiscalia els demana any i mitjà de presó.\nFiled under Política Tagged with anglada, plataforma, pxc\nOne Response to El fiscal investiga ja la propaganda xenòfoba de Plataforma\nRetroenllaç: El fiscal investiga ja la propaganda xenòfoba de Plataforma // la tafanera


picalapica: d’abril 2011\nPublicat per Eladi Martínez a 23:14 0 comentaris ((•)) Escolta aquest post\nEls petits plaers ens estan sempre envoltant, però sovint no tenim prou sensibilitat per adonar-nos-en. Per exemple, com en la foto del costat, un dia ens pot sorprendre la forma que fa l'espuma de la nostra tassa de cafè o una resposta enginyosa del nostre fill o la cara d'un alumne quan descobreix que ha tret un 10 en un examen... Situacions que et provoquen un somriure i una escalforeta al cor, un glopet de màgia que t'alegra el dia: la grandesa de les petites coses, els petits plaers.\nPerò a vegades anem tan atrafegats, tan estressats, tan cansats, tan capficats... que ni ens adonem que el cafè té espuma ni mirem la cara que fan els nostres intelocutors. Aquests dies de vacances de Setmana Santa, com que anem més relaxats, he pogut tenir l'esperit i els ulls més oberts i n'he pogut assaborir alguns.\n1.- Uns desconeguts recomanen el meu bloc.\nPer casualitat vaig descobrir que la darrera notícia que havia publicat al meu bloc (la de l'educació de Finlàndia), l'havien publicada al bloc de l'AMPA de l'escola IPSE de Barcelona. Si voleu veure que és cert cliqueu aquí i ho veureu. La notícia deia:\nRecomano la lectrua del següent bloc que parla sobre el programa:\ni a continuació hi havia un fragment copiat de la meva notícia i també l'acudit que la il.lustrava.\nDigueu-me pretensiós, xulo, vanitós... digueu-me el que vulgueu, però no puc negar que em va fer il.lusió que algú hagués descobert la meva reflexió i li hagués semblat prou interessant com per recomanar-la. Va ser un petit plaer que va fer inflar una mica el meu ego.\n2.- A Port Aventura com els salmons.\nVam passar 2 dies a Port Aventura, quedant-nos la nit a l'Hotel Gold River del mateix parc. Va estar molt i molt bé (després de les vacances faré una notícia parlant de tot el que hem fet i ja ho explicaré més) però ara em vull referir a una sensació en concret.\nA les 20'00 h. tancaven el parc. Totes les altres vegades a aquesta hora anàvem enfilant el camí de l'aparcament, seguint l'immens ramat que feia el mateix, però aquest cop no. Mentre tothom marxava del parc, nosaltres anàvem en direcció contrària, cap a la zona del Far-West, per accedir al nostre hotel, sabent que encara ens quedava la nit i tot un dia per endavant i us asseguro que va ser una sensació molt estranya, però, sobretot, molt agradable.\n3.- Buffet lliure per esmorzar.\nI continuem a Port Aventura. A l'hora d'esmorzar vam anar al buffet de l'hotel. Últimament hem anat algunes vegades d'hotel i els esmorzars eren correctes, però discrets: una mica de pa, algun embotit, melmelada, iogurt, un parell de pastes, sucs, cafès...\nPerò a l'hotel Gold River vaig recuperar sensacions antigues. Hi havia varietat, quantitat i qualitat. Hi havia 3 grans zones de taules i crec que tot el que us pugueu imaginar hi era: bacon, truita amb patates, ous ferrats, xoriços, salsitxes, mongetes, sopa, fruita pelada, cereals de diferents tipus, iogurts de diferents tipus, pastes de xocolata, de crema, de cabell d'àngel, galetes, fruits secs...\nVeure-ho era espectacular, però és que a més a més tot estava boníssim i començar el dia amb un esmorzar d'aquest calibre és tot un altre petit plaer.\n4.- Cara de pillo.\nDarrerament al cotxe sona molt el nou disc dels Manel. I al Roc i l'Ona els agrada molt la cançó "Aniversari" perquè van veure'n el vídeo i els va agradar la història del noi i la noia. De tant sentir-la s'han anat aprenent trossos de la lletra i quan sona la cançó s'hi van afegint. En un moment la lletra diu:\n...i amagar-me entre un tap de suro i la paret\njust a temps que no em mengi el collons de gatet...\nI evidentment aquest és un dels trossos que el Roc s'ha après primer. Sap que "collons" és una paraulota que no es pot dir, però també sap que si la diu tot cantant la cançó no és ben bé un delicte, perquè ell només està cantant la cançó que escoltem... i amb aquesta "argúcia legal" sap que no el podrem renyar ni castigar.\nI quin és el meu petit plaer?\nDoncs mirar-me'l pel retrovisor quan s'acosta aquest fragment i veure com se li encenen els ulls i com comença a somriure no només amb la boca sinó amb tot el seu rostre.\nI sentir com comença a entonar "...i amagar-me entre un tap de suro i la paret..." i com mica a mica va fent un crescendo "...just a temps que no em mengi..." i per fi arriba al clímax quan amb el millor del seus somriures, que ja s'està convertint en rialla, canta amb veu clara i forta "...el COLLONS de gatet...".\nI riu triomfant i divertit. I si això no és felicitat, que poc que li deu faltar...\nI el seu gran plaer és el meu petit plaer.\nAvui han fet el reportatge "30 minuts" titulat Notes d'educació en que es feia una certa anàlisi del model educatiu de Finlàndia (clicant aquí podeu trobar més informació del model educatiu finès en un dossier de Vilaweb que reconec que no he llegit en la seva totalitat) i es buscava la comparació amb el model que tenim a Catalunya i també amb el d'algunes escoles de Nova York.\nPer a mi, hi ha dos motius principals que justifiquen aquestes diferències:\n1.- La importància que la societat i l'administració política donen a l'educació.\nA Finlàndia la societat valora l'educació. Els mestres són persones molt importants. La carrera que han de fer els joves que volen ser mestres és llarga i exigent. Hi ha recursos per a les escoles. Hi ha recursos per prevenir les desigualtats. Hi ha ajudes per a les famílies. I hi ha tots aquests recursos perquè la població paga molts impostos i el govern decideix invertir-ne una bona part en aquests conceptes. TOT AJUDA per tal que les condicions siguin molt favorables.\nA Catalunya la societat critica l'educació i els mestres (es qüestionen les seves reivindicacions laborals, la seva productivitat, el seu compromís, la seva formació...). Els estudis per arribar a ser mestres no són massa exigents i fan que hagin arribat a ser mestres persones que potser no tenien massa vocació. Hi ha pocs recursos per a les escoles. No hi ha recursos per prevenir les desigualtats ni ajudes per a les famílies. I ara, en el context de crisi econòmica, menys que mai. I, finalment, l'educació està FORTAMENT POLITITZADA i això fa que cada canvi de govern comporti grans canvis (sovint sense cap mena de continuïtat) en el funcionament i la legislació que emmarca l'educació. I com a mostra tenim l'actual gir pel que fa al calendari escolar, la supressió de la sisena hora, etc.\n2.- El paper dels mestres.\nA Finlàndia els mestres tenen vocació i estan àmpliament preparats per a la seva tasca. Però sobretot, tenen com a objectiu prioritari el progrés i promoció dels alumnes i a això aboquen els seus esforços. L'alumne és el protagonista últim de les seves decisions i això marca l'objectiu que ha de tenir la seva línia d'actuació.\nA Catalunya les escoles són un aiguabarreig de mestres amb interessos molt diferents i sovint no serà l'alumne qui marqui el nord de les seves decisions. Voleu comprovar-ho? Entreu en un claustre de mestres i parleu-los de l'excel.lència educativa de Finlàndia. No trigareu a rebre respostes en la línia de l'acudit que il.lustra aquesta notícia (i permeteu-me caricaturitzar una mica):\n...és clar amb el fred que fa, no tenen res millor a fer que estudiar...\n... sí, sí, però tenen l'índex més alt de suïcidis d'Europa... val més no saber tant i ser més feliç...\n... home, si aquí tinguéssim els recursos econòmics que tenen ells, també tindríem millors resultats...\n... és clar però segur que tenen molta menys immigració i una ratio d'alumnes per mestre molt més baixa...\n... això de l'informe PISA és una collonada que no té cap validesa. Troben els resultats que ja buscaven d'entrada. Segur que nosaltres fem moltes coses millor que ells però aquestes no les valoren...\nI així podrien anar sortint arguments i més arguments en que el que queda clar és que NO ÉS CULPA NOSTRA QUE TINGUEM RESULTATS PITJORS. Nosaltres ja fem tot el que podem, però amb les condicions en que ens fan treballar és impossible fer-ho millor: tenim els pressupostos que tenim, tenim les famílies que tenim, tenim els polítics que tenim...\nI així mai no millorarem.\nPorto 20 anys fent de mestre i no trobo canvis gaire substancials entre el que feia al 1991 i ara. A la meva escola de tant en tant fem sessions de treball col.laboratiu en que a nivell de claustre debatem alguns aspectes que ens preocupen i intentem analitzar que podríem fer per millorar. Xerrem i ens esbafem. Surten molt bones idees. Però l'endemà tot continua igual. Per què?\nPotser perquè un mestre que compleixi laboralment fent les seves hores té dret a fer les classes com millor li sembli i no té ningú amb prou autoritat per fer-li canviar el mètode que ell hagi escollit. I per tant no canviarà res del que fa. I per tant els seus alumnes seguiran obtenint els mateixos resultats que obtenen ara. Uns resultats que no ens agraden però dels quals donem la culpa a tothom, menys a nosaltres mateixos.\nPotser cal ser més exigent amb els estudis que permetin assolir la professió de mestre. Potser cal donar autoritat als directors per crear i destruir els seus equips docents i poder formar equips de gent motivada per un mateix interès que sigui l'alumne. I crear una consciència política que doni prioritat a l'educació i eviti derives erràtiques amb cada nou canvi de govern i garanteixi una línia i uns objectius clars. I tots plegats ser valents per canviar el que creguem que no funciona o el que creiem que podria funcionar millor, assumint que podem equivocar-nos, però sabent que aquest error, serà un error que ens permetrà anar-nos acostant a una millora real de l'educació.\nJo no crec que estiguem fent tot el que podem per millorar els resultats. I que consti que els resultats no són els números que surten en un informe escrit, sinó la realitat de les aules amb uns percentatges massa elevats d'alumnes amb greus dificultats en habilitats bàsiques per a la vida quotidiana (lectura, escriptura, raonament i càlcul). I voldria tenir l'oportunitat de CANVIAR COSES. Analitzar, dissenyar, provar, equivocar-me i tornar a provar. Però això no es pot fer a nivell individual. Han de ser decisions assumides i compartides per tot un centre (per anar bé per tot un país) i això tal i com està muntat actualment és molt difícil, per no dir impossible.\nEn fi, perdoneu els lectors no-mestres pel rotllo d'avui, però és el que m'ha sortit després de veure el reportatge de TV3.\nPublicat per Eladi Martínez a 23:14 4 comentaris ((•)) Escolta aquest post\nM'agrada aquesta paraula, tot i que no m'agrada la sensació que descriu. Però ara estic així: tinc uns dies d'indolència...\nQualitat d'aquell que no es dóna ànsia de res. (enciclopedia.cat)\nAquell estat de fluixera que et posseeix quan després d'un període d'anar molt de bòlit per una responsabilitat que tenia una data de termini, has aconseguit entregar-la i alliberes tota aquella tensió i de cop et trobes cansat mentalment i sense massa ganes de fer res.\nJo, aquests dies en que ja he entregat els informes de final de trimestre i de cop em trobo als vespres cansadíssim i sense cap ganes de fer res, tot i que tinc una bona llisteta de coses que he de fer. Però com que ara no tinc cap urgència de cap data i em trobo així, ho vaig posposant i em trobo amb dies poc productius.\nAvui començo uns dies de vacances i espero que podré descansar, oxienar-me, reiniciar-me i deixar aquest estat d'indolència.\nLa imatge de la notícia és d'un quadre de Ramon Casas, titulat "Al.lota decadent". L'he trobada al blog aunqueseaceniza acompanyada d'aquest text:\nCom va dir aquell: "... No hace falta decir nada más..."\nPublicat per Eladi Martínez a 0:11 6 comentaris ((•)) Escolta aquest post\nUs vull parlar de la cançó "Benvolgut" del darrer disc dels Manel, per a mi la millor cançó del disc. Feia temps que no trobava una cançó tan "rodona". L'he escoltada un munt de vegades i com més l'escolto més m'agrada i més coses bones hi descobreixo.\nMusicalment té una secció de vent que a ritme de corxeres fa avançar la melodia de manera alegre i progressiva, sempre endavant, ajudada d'una bateria delicadament persistent. De fons uns arranjaments delicats van oferint matisos de tant en tant. Tot de manera subtil i demostrant que musicalment els Manel tenen una notable qualitat i talent.\nI a nivell de text, amb aquesta cançó en Guillem Gisbert es reivindica com un dels millors compositors actuals del panorama català.\nJa vaig dir en una notícia anterior que les lletres de les cançons dels Manel eren narratives i defugien les tornades repetitives. Aquesta n'és una mostra més. A més a més s'hi troba un nivell de vocabulari prou atractiu i acurat, defugint el llenguatge fàcil de registre col.loquial, però mantenint-se en un perfecte equilibri que no els fa resultar incomprensibles ni excessivament sofisticats. Apareixen paraules i expressions com: "...permet-me suposar que, malgrat no haguem gaudit de presentació oficial...", "...aprofitant la vista privilegiada d'una ciutat. Tu assenyales l’absis romànic d’una catedral i sou joves i forts!...", "...mentre tu et reivindiques com molt més elegant...", etc.\nI el millor de tot és l'argument de la cançó: un diàleg entre el protagonista i l'últim home que va ser parella de la seva actual companya, just abans que ho fos ell mateix (que és aquest a qui anomena "Benvolgut"). I amb un element molt interessant: les llicències que es permet per trencar la seqüència lògica espai-temps.\nComença presentant-se i suposant que deu tenir una lleugera noció de qui és ell, tal i com efectivament passa a l'inrevés ja que la seva petja és present en alguns discos que es va deixar o en algun comentari o foto passada que surt de tant en tant.\nDesprés intenta imaginar com ho devia passar de malament quan va haver de viure el moment en que la noia deixava d'estimar-lo i mica a mica s'anava decantant pel protagonista actual. Tot i que intueix que al final la decisió que van prendre va ser la millor per a tots i que tothom s'ha adaptat a la nova situació i ningú no voldria tornar enrere.\nFinalment passa a acomiadar-se i es disculpa pel paper que suposa que farà el dia que finalment coincideixin tots tres, en una situació momentàniament incòmoda. Tot i que creu que un cop s'acomiadin, el "benvolgut" quedarà tan lluny com van quedar els anteriors pretendents que havia tingut la noia al llarg de la seva història.\nI aquí arriba el gir final molt encertat i sorprenent, quan el protagonista imagina quina cara haurien fet els primers pretendents de la noia si de cop s'haguessin trobat amb el "benvolgut" i ell mateix dient-los que s'apartessin i fessin lloc, perquè ells estaven esperant el seu torn com a futures parelles de la noia. Per això parlo de trencar la relació espai-temps ja que estarien convivint parelles passades i parelles futures en el mateix moment i ho trobo un gir genial.\nEn fi que la trobo una cançó excel.lent a tots nivells, una cançó que potser en una primera escolta no t'acabes d'assabentar de què va, però que a mida que la vas escoltant i aprofundint et va agradant més i més.\nO almenys això m'ha passat a mi i vull recomanar-vos-la amb l'esperança que us passi el mateix i l'acabeu valorant tant com jo.\nUs deixo amb la música i la lletra.\nPublicat per Eladi Martínez a 22:32 9 comentaris ((•)) Escolta aquest post\nCada any per Sant Jordi, a Calders s'organitza un certamen literari de narrativa. Aquest any hi he volgut tornar a participar després d'uns anys de descans i d'haver estat premiat en edicions anteriors: "Boira" (2006) i "Com la vida mateixa" (2008).\nTenia ganes de participar-hi i una idea, però em faltava el temps per anar-la desenvolupant i arrodonir-la. Al final, una mica a corre-cuita vaig acabar-ho enllestint i m'hi vaig presentar.\nI avui m'han donat el primer premi a la categoria D (majors de 18 anys).\nNo considero pas que sigui la vuitena meravella i m'hagués agradat tenir més temps per deixar-la més ben acabada, però aquí us l'ofereixo amb un parell d'advertiments.\n1.- L'objectiu del text és arribar a suggestionar-vos en algun moment de la narració.\n2.- Si podeu triar, llegiu-la de nit, amb silenci i a l'aire lliure...\n3.- I és clar, m'agradarà saber la vostra opinió.\nBé, doncs us deixo amb "Recollida selectiva"\nPublicat per Eladi Martínez a 13:23 13 comentaris ((•)) Escolta aquest post\nEtiquetes de comentaris: Calders, narracions\nPer a una persona com jo, que dono molta importància a les paraules i les lletres, a les que es diuen i a les que s'escriuen, a les que s'escolten i a les que es llegeixen, trobar aquesta foto ha estat un motiu de reflexió, d'alegria i de satisfacció.\nSom el que diem, som el que deixem escrit, som el que es dirà de nosaltres quan ja no hi siguem... Paraules, paraules, paraules...\nEm sento identificat amb aquesta suggerent imatge i volia compartir-la amb vosaltres.\nPublicat per Eladi Martínez a 16:21 0 comentaris ((•)) Escolta aquest post\nEtiquetes de comentaris: fotos, reflexions\nEl dissabte 19 de març al suplement "Criatures" del diari ARA, hi havia una entrevista a Ferran Sáez (filòsof, articulista, assagista i professor de la URL) amb un titular que em va cridar l'atenció:\n"Avorrir-se és bàsic per ser creatiu"\nAlgunes frases d'aquesta entrevista diuen:\n"... I recordo l'avorriment, que és una cosa que trobo fonamental..."\n"...L'avorriment és la base de la creativitat. I també de la contenció i de l'autodomini. Els pares pateixen perquè els fills diuen que s'avorreixen. Doncs no cal patir. Tu no li diguis res. Deixa'l sol i alguna cosa trobarà..."\nNo puc estar-hi més d'acord i per això estic en contra d'omplir l'agenda dels nostres fills d'activitats extraescolars. Jo vull que tinguin tardes lliures en les quals puguin jugar i, de tant en tant, avorrir-se.\nI quan em vinguin a dir que s'avorreixen, si no els ho soluciono jo, aviat trobaran una cosa o altra per substituir l'avorriment: faran treballar la imaginació i s'inventaran un joc simbòlic o es posaran a dibuixar o a mirar contes, o intentaran esbrinar com funciona una joguina o es quedaran mirant per la finestra i descobriran què fan els ocells o com es mouen els núvols, o es posaran a pensar i després ens faran un munt de preguntes sobre coses que han anat rumiant...\nDe l'avorriment n'acaben sortint els nostres interessos. Quan no sabem què fer, acabem provant de fer coses per matar l'avorriment i llavors descobrim que algunes d'aquelles coses ens agraden i/o se'ns donen bé. I potser a partir de llavors ja no hi recorrerem només quan ens avorrim sinó que potser els hi acabem dedicant un temps més sovintejat. I això no ho haguéssim descobert si no haguéssim tingut l'oportunitat d'avorrir-nos.\nEstic segur que grans científics, pensadors i artistes de totes les disciplines (escriptors, poetes, dibuixants, fotògrafs, actors...) potser van començar a traçar el seu camí en tardes d'avorriment.\nJo mateix vaig descobrir que llegir i escriure eren dues activitats molt més estimulants que estar mirant el sostre o comptant mosques... I ara ja no tinc mai temps d'avorrir-me perquè si tinc temps (que sempre en falta!) sempre el puc omplir amb aquestes aficions...\nPublicat per Eladi Martínez a 18:33 0 comentaris ((•)) Escolta aquest post\nVaig descobrir els MANEL el febrer del 2009. Crec que no havia sentit pràcticament cap cançó, però si llegit i escoltat un munt de comentaris elogiosos i tenia ganes de descobrir-los. Vaig enredar el Pablo i vam anar al concert del Kursaal. Ell em va demanar:\n- Però, què anem a veure?\n- No ho sé massa. Fan una música entre pop i folk... Però diuen que són molt bons.\nI el concert no ens va decebre. Ens va agradar molt i poc després em vaig comprar el disc "Els millors professors europeus", just quan el fenomen Manel començava a despegar i es van acabar fent famossíssims.\nAra han tret nou disc "10 milles per veure una bona armadura", després d'un llarg període de silenci absolut des que van acabar la seva exitosa gira i mentre preparaven aquest segon disc.\nL'he comprat, l'he escoltat una mica i he llegit algunes crítiques a les quals em sumo: han fet un molt bon disc, farcit de bones cançons.\nFan unes cançons narratives, com petits contes, de caràcter costumista, plens de llargues i enginyoses frases a cavall entre la bellesa i la ironia i defugint les tornades o "estribillos" fàcils. I aquesta riquesa dels textos es veu acompanyada per uns arranjaments i unes músiques molt adients. Cada cançó és una petita obra d'orfebreria musical que cal degustar amb calma i atenció.\nPerò el que us deixo avui és una petita joia perquè el primer videoclip que he vist d'aquest disc, el de la cançó "Aniversari", és un curtmetratge deliciós. Descriu perfectament el que explica la cançó, amb unes imatges boniques i espectaculars (es nota que hi ha pressupost).\nNo us en vull parlar massa, només us demano que el mireu. Dura uns 8 minuts, però val molt la pena.\n... I si no us agrada, us torno els calés... ;-)\nPublicat per Eladi Martínez a 20:21 5 comentaris ((•)) Escolta aquest post\nFa 10 dies va començar la primavera astronòmica, però encara que era una dada incontestable, realment poca cosa va canviar.\nFa una setmana vam canviar l'hora i veure com s'allargava el dia sí que va produir el seu efecte i va semblar que una mica sí que s'eixamplaven els cors... I arribar a casa a quarts de vuit del vespre i que encara sigui clar, això sí que provoca un canvi real.\nEl dissabte passat ja va fer un dia molt agradable i vam dinar a fora, al terrat que tenim darrera de casa. Vam fer una barbacoa amb uns amics i vam passar tot el dia a l'aire lliure, fent-la petar i deixant que els nanos juguessin i s'ho passessin de conya.\nAquest dijous va fer un dia d'unes temperatures pre-estiuenques. Quan vam arribar a la tarda tothom es va instal.lar a l'exterior a jugar i fer la xerradeta i el cafè. Tothom menys jo que estava de feina fins al capdemunt acabant els informes del segon trimestre.\nAvui divendres ja he entregat els informes i ha tornat a fer un dia espectacular. Ja hi ha hagut estones que hem anat en màniga curta i crec que ara sí que ja puc dir que és un procés imparable: ÉS PRIMAVERA ALTRE COP!!\nI el dia s'anirà allargant més i més...\nI farem vida a l'aire lliure cada cop més...\nI d'aquí a dues setmanes tindrem una setmaneta de vacances...\nMentre ho vaig escrivint m'envaeixen unes pessigolles interiors i unes imatges van passant fugiseres pel meu pensament: vespres de tocar la guitarra, llibres per llegir, àpats que s'allarguen a l'aire lliure i sense tele, remullades a la piscineta, converses agradables amb amics, temps per badar, per descansar, per viure a una altra velocitat...\nPublicat per Eladi Martínez a 22:49 4 comentaris ((•)) Escolta aquest post


Jornades d’Interculturalitat 2020 “Com participem conjuntament amb entitats diverses?“ - Fundació Francesc Ferrer i Guàrdia\nJornades d’Interculturalitat 2020 “Com participem conjuntament amb entitats diverses?“\nPublicat el 06-10-20\nEl 7 de novembre tindran lloc les Jornades d’Interculturalitat 2020 organitzades per la Fundació Ferrer i Guàrdia, Esplais Catalans, la Federació de Casals de Joves de Catalunya i l’Escola Lliure el Sol. Es tracta d’unes jornades de formació i debat intern l’objectiu de les quals és treballar per esdevenir entitats més diverses i transformar les nostres xarxes en espais més interculturals. La sessió serà online degut a la situació sanitària.\nAquesta jornada comptarà amb una ponència inicial sobre participació i interculturalitat a càrrec de l’exdirectora del col·lectiu Afrofèmines i impulsora de la cooperativa Afrofem Koop, Basha Changuerra. Tot seguit comptarem amb els relats i experiències del col·lectiu de joves descendents asiàtiques Catàrsia, l’experiència del projecte del Centre d’Estudis Africans i Interculturals “Joves Referents”, la Fundació Bayt Al-Thaqafa i La Tregua, un espai de diversitat a través de les manifestacions artístiques.\nEn acabar l’activitat es presentarà el Mapa d’Entitats que treballen en inclusió i diversitat i la Guia d’Interculturalitat i Treball en xarxa realitzats per la Federació de Casals de Joves de Catalunya i Esplais Catalans.\nData: dissabte,  7 de novembre de 2020\nHora:  10:00h a 14:00h\nInscripcions a http://www.escolaelsol.org/oferta-formativa/caps836/20-jornades-d-interculturalitat.htm


CaixaBank guanya 273 milions d'euros - Diari de Girona\nCaixaBank guanya 273 milions d'euros\nDurant el primer trimestre del 2016, el benefici net del banc català ha baixat un 27,2% respecte a l'any anterior\nIsidre Fainé i Gonzalo Gortázar en la Junta General de CaixaBank. caixabank\nCaixaBank ha obtingut en el primer trimestre de l'any un benefici net de 273 milions d'euros, fet que suposa un 27,2% menys que en el mateix període de l'exercici anterior per l'impacte de la integració de Barclays Bank. Això no obstant, en la caiguda del benefici també han influït altres factors, com el descens dels tipus d'interès, la supressió de les clàusules sòl de les hipoteques o la menor aportació de les participades.\nTot i així, el conseller delegat de l'entitat, Gonzalo Gortázar, va valorar positivament l'exercici i va destacar que el resultat abans d'impostos, aquest sí comparable amb l'exercici anterior, ha augmentat fins al març un 78,7%, fins als 376 milions d'euros.\nMés enllà del resultat econòmic, un altre tema va marcar la roda de premsa de CaixaBank: la nova oferta pública d'adquisició d'accions (opa) llançada pel grup català per endur-se el control de la totalitat del Banc Portuguès d'Inversió (BPI), del que ara posseeix un 44,1% del capital.\nCaixaBank va decidir llançar una opa -la segona en poc més d'un any- després de no haver pogut arribar a un acord amb l'altra principal accionista del banc lusità, la multimilionària angolesa Isabel dos Santos, per buscar una solució al problema de concentració de riscos que BPI té a Angola a través de la seva filial BFA.\nEl banc català va demanar al Banc Central Europeu (BCE) la suspensió de qualsevol procediment sancionador contra BPI per aquesta qüestió per permetre-li trobar una solució a l'esmentada situació, ara que intenta de nou endur-se el control total del grup portuguès. «Tenim confiança en que ens serà atorgat aquest termini per poder arreglar aquest problema de concentració de riscos a Angola que té BPI», va afirmar Gortázar, que va afegir: «Estic segur que el BCE no pot fer una altra cosa més que ajudar en aquest procés».\nEl BPI manté una participació del 50,01% en BFA, de la qual ha de desprendre's per exigència del BCE, ja que considera que el sistema de supervisió bancària del país africà no és equivalent a l'europeu. En aquest sentit, Gortázar va plantejar que la sortida a borsa de BFA podria ser una bona solució a aquest problema de concentració de riscos, ja que això permetria als actuals accionistes «graduar la seva participació en el banc».\nD'una altra banda, sobre el suposat cas d'extorsió protagonitzat per Ausbanc i Manos Limpias, Gonzalo Gortázar va negar haver rebut qualsevol «tracte de favor» per part de l'associació d'usuaris de la banca i va emmarcar en la «normalitat» la seva relació publicitària i de patrocini amb aquesta entitat, que després de l'escàndol ha donat per liquidada.\nDesprés de presentar resultats, CaixaBank ha celebrat la seva junta general ordinària d'accionistes al recinte firal de Gran Via de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès). En ella, el president de l'entitat, Isidre Fainé, va assegurar que les reformes impulsades els últims anys han servit per començar a corregir els principals desequilibris de l'economia espanyola, però va alertar que és «una labor inacabada». «Hem d'aprofitar els vents de cua de la recuperació per completar-la», va dir Fainé, que considera que els principals reptes de millora ara són la competitivitat, la reducció del dèficit públic i la creació de llocs de treball.\nFainé va comentar també que CaixaBank repartirà aquest any un dividend en efectiu equivalent almenys al 50% del benefici net consolidat de l'exercici i va avançar que Criteria reduirà progressivament la seva participació en el banc per elevar en Borsa el seu capital flotant.\nLa Borsa espanyola cau el 0,68% pels bancs. Economia


El búnquer de l’antic consolat soviètic | Blog de Barcelona. Tenim punts en comú\nLa seu actual de Mútua Universal, situada a l’avinguda del Tibidabo, amaga al soterrani un búnquer de la Guerra Civil. El refugi pertanyia al consolat de la Unió Soviètica que es va instal·lar a la ciutat.\nL’arquitecte Enric Sagnier va construir, el 1926, un dels molts palaus i cases majestuoses de l’avinguda del Tibidabo. Va ser per encàrrec de Salvador Andreu i Grau, farmacèutic i inventor de les pastilles que rebien el seu nom.\nA diferència de la resta de refugis de la ciutat, aquest es va dissenyar perquè els treballadors del consolat poguessin continuar fent la seva feina durant els bombardejos. Per això, disposava d’una instal·lació elèctrica pròpia i es creu que hi havia una cuina i un lavabo.\nPoblenou tradicions rambla festa major montjuïc Gaudí eixample MNAC Horta guerra civil memòria històrica ciutat vella Muhba Gràcia Sant Gervasi sants barri gòtic història jardins rutes sant martí metro Pedralbes Barceloneta Les Corts call Ajuntament Google Maps TMB Mobile World Congress Tibidabo Born raval llibres música Arquitectura Sant Andreu de Palomar cultura modernisme Arxiu Històric itineraris Sant Andreu fotografia exposicions art


Sánchez, el telèfon i els jocs de mans\nBarcelona. Dijous, 12 de desembre de 2019\nDoncs sí. El president del govern espanyol en funcions ha hagut de descendir de l'Olimp i la Moncloa marcarà el telèfon del Palau de la Generalitat per parlar amb el president Quim Torra. Pedro Sánchez s'haurà d'empassar una a una totes les bromes que va fer fa no gaires setmanes sobre les múltiples trucades de Torra i de les quals presumia que ni contestava, ni pensava contestar. L'orgull hispà té aquestes coses: fanfarroneges, t'oblides de la importància de l'aritmètica parlamentària i la prepotència t'acaba esclatant a la cara. Òbviament, no ha estat fàcil per al líder del PSOE anunciar aquest pas ja que prèviament ha hagut d'organitzar una cortina de fum perquè semblés que no cedia en les seves posicions inicials i que la trucada era la cosa més normal del món a l'Espanya autonòmica.\nAixí ha improvisat, sobre la marxa, en un joc de mans massa matusser, unes converses telefòniques amb tots els presidents autonòmics per parlar de la seva investidura en les Corts generals. No s'ha fet mai abans, és clar i, en tot cas, el que hi ha hagut habitualment és una ronda de contactes una vegada el candidat a president ha superat la votació del Congrés dels Diputats. Ara, per diluir una trucada que inicialment era de mera educació, ja que Sánchez només havia de posar-se al telèfon, n'haurà de fer 17, una a cadascun dels presidents autonòmics, Torra inclòs.\nL'exemple és una anècdota però il·lustra perfectament el que costa engegar alguna cosa al Madrid oficial en aquests moments. Si una simple trucada de telèfon ha necessitat una negociació de tanta gent important, com es podrà anar avançant quan s'entri realment en matèria? Espanya ha retrocedit molts anys en les negociacions polítiques i la classe dirigent ha deixat l'agenda política en mans dels jutges i d'uns mitjans de comunicació audiovisuals i diaris de paper molt conservadors que es presenten amb aparença de ser de dretes o de centre esquerra. Només fa falta donar un cop d'ull al que allà es publica i els innombrables altaveus que tenen polítics jubilats com González, Guerra, Aznar o Rodríguez Ibarra; o barons territorials emergents com l'aragonès Javier Lambán o el president de Castella-la Manxa, Emiliano García-Page, que malgrat ser molt més joves, de vegades semblen sortir directament del Plistocè de la política.\nI és que la vellesa o la joventut tampoc no és pàtina de res. L'única garantia és la professionalitat, l'honestedat, el rigor i l'eficàcia. Però per a aquells que aconsegueixen acreditar aquests valors àmpliament, avui tampoc és un bon dia.


Satisfacció entre els assistents a les terceres jornades, tant del contingut, com del desenvolupament de les mateixes\nHome Jornades Satisfacció entre els assistents a les terceres jornades, tant del contingut, com del desenvolupament de les mateixes\ndilluns, 30 de maig de 2011 19:40\tAPACEPV\nEl dissabte 7 de maig va tenir lloc a la Facultat d'Economia de la Universitat de València, les terceres Jornades organitzades per l'associació de professors d'administració comerç i economia. Tot i haver fet la convocatòria damunt de la jornada i després de les festes de pasqua, l'assistència a les mateixes va ser alta; 50 professors/es, els quals, van recolzar una iniciativa que tenia l'objectiu d'actualitzar recursos, nova normativa, i d'ajudar a millorar, el desenvolupament de la tasca educativa. La jornada va començar a les 9 del mati amb l'assignació de credencials, actualització de dades i la pertinent recollida d'informació. Les retrobades amb companys, marcaren la benvinguda.\nAl voltant de les 10 va començar la primera conferència del mati, amb la ponència de Mateo Blay "L'empresa i el màrqueting". La conferència va ser interessant ja que el ponent sempre va fer referència a exemples reals i d'actualitat al mercat espanyol i europeu. Al final de la mateixa es fa fer un torn de preguntes.\nA les 11:30 va tenir lloc al "Hall" de la Facultat un cafè i exposició fons bibliogràfic de diverses editorials dels llibres de text dels Cicles Formatius de les famílies d’Administració i Finances i Comerç, i de Batxillerat d’Economia i Economia de l'Empresa. Les editorials Mc Millan i Editex van exposar la seua oferta tant a Batxillerat com a Cicles formatius, i van lliurar als assistents diferents mostres i exemplars.\nJa s'havien fet les 12:30 quan va començar la conferència "L'economia valenciana" a càrrec del Catedràtic d’Economia Aplicada, i professor de la Universitat de València Vicent Soler. L'explicació es va centrar en els esdeveniments econòmics i la seua incidència a la societat espanyola i valenciana. Es va documentar cadascuna de les explicacions, amb la interessant previsió més adient a l'escenari actual, tant per a espanya com per a l'economia valenciana. A la fi, es va fer un torn obert de preguntes que no va baixar el interès dels assistents.\nA les 14:00, ja es respirava satisfacció per part de la organtzació, opinió compartida per molts dels asistents, els quals van gaudir d'uns entrants i una bona paella, al "Hall" de la facultat.\nA les 16:00 fins a les 18:00, es van desenvolupar els dos tallers previstos a la vesprada. El primer taller, "Empresa i Iniciativa emprenedora", va ser dirigit per M. Pilar Aguado, Coordinadora de l'Àrea de projectes d'AJEV (Associació de joves empresaris de València). Va explicar el projecte que tenen amb Valnalon (Cooperativa), referent a la simulació empresarial de Creació de Cooperatives que han desenvolupat a tota espanya. Aquest any hi han més de 50 centres valencians que participen en aquest projecte. També va anunciar que aquest estiu es farien cursos als CEFIRES explicant aquesta eina de formació. A la fi, el representant de APACE a CEAPES va explicar l'esborrany que tenia el ministeri d'educació damunt la taula, referent als nous canvis que van a produir-se a 4t ESO, on apareix una assignatura: "Iniciativa emprenedora", en cadascun dels tres itineraris que formen la nova oferta educativa, amb una càrrega horària de tres hores a la setmana i adreçada a l'especialitat d'economia.\nA una sala contigua es va desenvolupar el segon taller adreçat a els especialitats d'Administració i Comerç, que comptava amb la persencia de la ponent: Rosa Molina, Coordinadora del Ministeri d'Educació a les famílies d'Administració i Comerç.. En aquest taller es van presentar quines anaven a ser les línies d'actuació del Ministeri d'Educació referents al canvis i nova normativa del desplegament de la LOE i de la Llei de Qualificacions Professionals, entre altres.\nA les 18:30 Jesús Ruiz (president d'APACE), va presidir l'acte de cloenda de les jornades i va agrair a tots el presents l'assistència a les mateixes.\nAl sortir els comentaris dels assistents van ser molt positius, i aquests han anat acompanyats, posteriorment, de correus electrònics lliurats a APACE, expressant la satisfacció d'haver assistit, i d'haver aprofitat el dia. Les mostres d'agraïment s'han rebut de companys de les tres especialitats que conformen APACE.\nLa direcció vol agrair a tots els ponents, entitats col·laboradores, equip d'organització, assistents, i especialment, a la Facultat d'Econòmiques de València, el seu recolzament i col·laboració en aquesta iniciativa.\nGracies a tots/es, i fins la properes jornades.\nDarrera actualització de dilluns, 18 de juliol de 2011 19:19\nGaleria fotogràfica: Tercer Congrés\nGaleria fotogràfica: Segon Congrés\nGaleria fotogràfica: Primer Congrés\nGaleria fotogràfica: Jornada-Taller Joc de Borsa\nGaleria fotogràfica: Jornada-Taller Fevecta


El Barcelona Festival of Song dona una mirada a les cançons en llengües indígenes | Barcelona Cultura\nDilluns, 26 juny 2017\nDimecres, 5 juliol 2017\nDilluns, 3 juliol 2017\nA les 20.30 h (excepte el 4 de juliol, a les 20 h)\nEl Barcelona Festival of Song dona una mirada a les cançons en llengües indígenes\nLa 13a edició del certamen comptarà amb concerts de música clàssica de l'Amèrica Llatina i la península Ibèrica amb accent innovador.\nDel 26 de juny al 5 de juliol tindrà lloc la 13a edició del Barcelona Festival of Song, una proposta basada en la música clàssica però amb un marcat accent innovador. Ho demostra per exemple el fet que enguany s'hi podran escoltar cançons en llengües indígenes, també d’altres basades en llegendes amazòniques, així com música per a piano inspirada en la salsa.\nEl recital inaugural es durà a terme al CaixaForum i en seran protagonistes la soprano i directora del Festival Patricia Caicedo i el pianista Nikos Stavlas. Ambdós portaran els assistents a un viatge musical de Barcelona fins a Rio de Janeiro, amb temes en català, castellà, portuguès, quítxua i nahuatl. El 28 de juny Stavlas tornarà a pujar a l'escenari, però en aquest cas de la Biblioteca de Catalunya, per interpretar obres de Mompou, Scriabin i Gershwin, i l’endemà el pianista grec acompanyarà la soprano Elisabete Almeida en un concert a la Residència d'Investigadors amb un repertori de cançons amazòniques.\nEl darrer dia de juny el certamen tornarà a la Biblioteca de Catalunya, on la pianista Elena Riu farà sonar obres de compositors llatinoamericans, i el primer dia de juliol la soprano Carolina Plata interpretarà cançons de cambra en llengües indígenes a la Residència d'Investigadors. Dos recitals, els dies 4 i 5 de juliol, amb peces ibèriques i llatinoamericanes serviran de cloenda del Festival.\nEl Barcelona Festival of Song, que a més a més de ser un cicle de concerts oberts a tothom també és un curs d'estiu per a cantants lírics, és l'únic esdeveniment en tot el món dedicat a l'estudi i promoció del repertori vocal ibèric i llatinoamericà. Trobareu més informació al seu web.\nData de publicació: Dimarts, 20 Juny 2017\nUna mostra analitza la transformació i la reinvenció de l'art pictòric\nL'exposició de CaixaForum reuneix una important selecció d'obres del fons d'Art Contemporani de ”la Caixa...


Per Cristian Vázquez 22 de octubre de 2021\nImagen: samer daboul\nPer què a penes tenim records de quan érem bebès ? La ciència encara no ha trobat una resposta precisa per explicar per què els records dels primers anys de vida no romanen en la nostra memòria. Però s’han proposat diferents teories. Aquest article presenta les conclusions d’algunes de les recerques més recents sobre la causa de la amnèsia infantil i la fragilitat dels records infantils.\nL’amnèsia infantil és encara un misteri per la ciència. El fet de què tant nens majors, com adolescents i adults siguem incapaços de recuperar records dels nostres primers anys de vida resulta fins i tot paradoxal, si es té en compte l’extraordinària capacitat d’aprenentatge del nen durant aquesta etapa.\nUna recerca difosa en 2011 ratificava el fràgils i volàtils que resulten els records infantils. El treball —dirigit per Carole Peterson, especialista de la Universitat Memorial de Terranova (Canadà)— va consistir en consultar a 140 nens de entre 4 i 13 anys sobre tres records de les experiències més primerenques que poguessin recordar. Dos anys més tard la científica es va retrobar amb aquests menors per fer-los la mateixa pregunta.\nI en l’entrevista de dos anys després, en canvi, la majoria no sols esmentava fets diferents , sinó que, a més, quan se’ls descrivien els fets que ells mateixos havien narrat en la primera trobada negaven que això els hagués passat.\nEn el cas dels més grans, d’entre 10 i 13 anys en el moment de la primera entrevista, els records que contaven tampoc eren aquests. I això es devia a què, a els 10 anys , la amnèsia infantil ja ha actuat i les memòries de els primers anys es han perdut .\nUn estudi fet en 2012 per científics de la Universitat de Toronto (Canadà) sembla llançar una mica de llum sobre la qüestió. Sheena Josselyn i Paul Frankland, els qui han dirigit la recerca, han trobat indicis de què la explicació és neuronal . En concret, l’origen de l’amnèsia infantil estaria en la creació de noves neurones en l’hipocamp, una regió del cervell. “Els nens exhibeixen alts nivells de neurogènesis en l’hipocamp amb la conseqüent incapacitat de formar records duradors”, expliquen. El descens del ritme de generació de noves neurones, a més, coincideix amb el sorgiment de l’habilitat de formar records duradors a llarg termini. En les proves fetes amb ratolins es va demostrar també el contrari: quan la creació de neurones s’alenteix, l’oblit no es produeix. La conclusió seria que els alts nivells de creació de neurones en l’hipocamp frenen la capacitat de desenvolupar records perdurables.\nImatge : Pixabay\nEncara que la falta de maduresa de el hipocamp està darrere de la amnèsia infantil , aquesta part de el cervell no roman inactiva . Una recerca recent amb imatges cerebrals feta per científics de la Universitat de Yale (EUA), i recollida en la revista Current Biology , mostra que els bebès de tan sols tres mesos ja utilitzen l’hipocamp per reconèixer i aprendre patrons. Per el estudi es va emprar tecnologia de imatges per ressonància magnètica funcional ( IRMf ) amb la finalitat de captar la activitat de el hipocamp de 17 bebès , de entre tres mesos i dos anys de edat , mentre es els presentaven dos conjunts de imatges en una pantalla . Després de mostrar a els bebès aquests dos conjunts de imatges diverses vegades , el hipocamp va respondre amb més força a el conjunt de imatges estructurades que a el conjunt de imatges aleatòries .\nEls investigadors asseguren que la grandària de l’hipocamp es duplica en els dos primers anys de vida i acaba desenvolupant les connexions necessàries per emmagatzemar els records. “Encara que no puguem recordar les experiències infantils més endavant en la vida, aquestes es registren, no obstant això, d’una manera que ens permet aprendre d’elles”, assenyala Nick Turk-Brone, professor de psicologia en Yale i autor principal de l’article.\nSigmund Freud va ser un dels primers científics en interessar per la memòria infantil. Va afirmar que els records dels primers cinc anys de vida no s’eliminen, sinó que queden “reprimits” en la nostra ment.\nMés tard, Jean Piaget va proposar que la dificultat per accedir a aquestes memòries radica en el fet de què van ser guardades en codis diferents , en funció del període de desenvolupament del nen. Per Piaget, hi ha una primera etapa cridada sensori-motor (entre el naixement i els dos anys d’edat), després l’etapa preoperacional (entre els dos i els set anys), la d’operacions concretes (entre els 7 i els 12 anys) i la d’operacions formals (de 12 a 17 anys). Per això, segons aquesta teoria, del primer període no es conserva cap record, del segon uns pocs. Després, la memòria creix a mesura que s’avança en el temps.\nNo obstant això, l’explicació més acceptada fins ara està relacionada amb el desenvolupament de el llenguatge en els bebès . Els científics han dut a terme diversos experiments amb un mateix patró: preguntar a nens per esdeveniments de la seva vida ocorreguts sis mesos o un any enrere. En aquest lapse, els petits havien adquirit noves competències lingüístiques. Tanmateix, en narrar els seus records , ho fan emprant les mateixes eines verbals amb les que contaven en el moment de viure aquestes experiències.\nL’article que descrivia tals experiments va ser publicat en 2002 per científics de la Universitat d’Otago (Nova Zelanda). La conclusió a la que van arribar és que el desenvolupament del llenguatge exerceix un paper fonamental en l’amnèsia infantil. Segons aquest principi, cada persona oblidaria tot que no hagués estat capaç de narrar en el moment de viure’l.\nLes cinc millors formes de guardar fotos i records del bebè


Wad-Ras | Catorze.cat\nLaia Roca | 04/08/2018 a les 09:01h\nArxivat a: Sala d'estar, taller d'escriptura, relat\nPer arribar-hi, podries haver triat el camí que serpenteja a través de la platja però no ho vas fer perquè el passeig polsegós replet de gent de quan és estiu et deprimeix. Al mar hi vas per cercar assossec i quietud, i d’això als mesos d’estiu no en queda ni un pessic.\nEn canvi, pels carrers poc transitats de la ciutat has descobert alguns bars atrotinats que posen taules metàl·liques a les terrasses, on es serveixen cafès ben foscos en gots de vidre i on la clientela esmorza entrepans d’aquells que tu només soparies.\nPer arribar-hi, has hagut de creuar per la cantonada del carrer Dr. Trueta, on has trobat un jove que té el posat de qui espera algú que mai no ha d’arribar però que, tot així, segueix impacient i tens, com si sí. Vesteix amb uns parracs i unes sabates obertes. Té el dol a les ungles i la pell colrada, seca i endurida. Deu tenir entre vint-i-vuit i trenta-tres anys. El tens apamat perquè fa dies que te’l trobes. La curiositat que t’ha suscitat t’ha dut a formar part d’una escena íntima que et commou tant que no et pots encobrir:\nCada dia a tres quarts de nou s’atansa fent tentines a la barana rogenca i emet un xiulet que a algú li deu ser familiar. Llavors darrere el vidre enreixat d’una finestra de Wad-Ras s’intueix el cos d’una dona alta que el saluda mentre ell li parla de coses domèstiques amb la mateixa normalitat que aquells qui prenien cafè al bar del davant. No estan més d’uns minuts perquè la rutina interna imposa pressa i ell, en acabar, sempre li diu: Rocío que te quiero, que te quiero más que a ná. Dime que tú también me quieres que sino ya sabes que no me puedo ir. I llavors ella li diu que sí, que te quiero, però amb menys veritat. I afegeix que no oblidi el dissabte de dur-li alguna cosa que no entens. L’escoltes llunyana i te la imagines ocultant-se entre l’ombra que deixa el sol en entrar per la finestra, potser perquè té els cabells espessos sense pentinar i se sent lletja.\nPenses en ella mentre el veus marxar: en la Rocío quan va néixer, que algú la devia agafar i protegir del fred de la vida. En ella, quan encara algú la devia abraçar mentre assumia que tindria algun somni (ni que fos minúscul i s’intuís llunyà). En ella, quan algú la devia cuidar les nits que sanglotava per les febres. En ella, quan no podia ni imaginar que hi havia mons encabits entre els espais d’uns murs, ni que la seva vida estaria farcida d’escuts i indiferència.\nDe sobte, una pluja fina et distreu i tornes al teu pas habitual, a la teva vida plena de massa coses. Llavors penses en la Rocío d’ara, que deu distreure el pacte del suïcidi preguntant-se per què ningú no li devia avançar la desolació i la intempèrie que senten aquells a qui no els queda res per perdre. Potser llavors els murs només els duria per dintre i qualsevol cosa seria suficient per seguir lleugera però amb vida.\nAnònim, 25/08/2018 a les 22:14\nUn text tan profund i punyent com ben escrit. Impossible restar indiferent.


Maite Salord guanya el premi Proa amb una novel·la sobre l'exili menorquí a Algèria\nLlegim / Actualitat 09/11/2021\n'El país de l'altra riba' explora la memòria i la identitat a través d'una història situada a mitjans del segle passat\nL'escriptora Maite Salord aquest dimarts a Barcelona Cèlia Atset\nBarcelonaMaite Salord (Ciutadella, 1965) gairebé havia aparcat l'escriptura el 2015. Des del 2005 combinava la seva tasca literària amb la política, primer com a regidora de l'Ajuntament de Ciutadella pel Partit Socialista de Menorca i després com a consellera i presidenta al Consell Insular de Menorca. El 2014 havia començat una novel·la, però la feina a les institucions va deixar aquell projecte pràcticament congelat fins a l'arribada de la pandèmia. "El confinament em va permetre comptar amb una mica més de temps i vaig reprendre-la", explica Salord. Aquella història, titulada El país de l'altra riba i a la qual va donar forma "en un procés lent i complex", s'ha convertit aquest dimarts en la tercera guanyadora del premi Proa, que està dotat amb 40.000 euros. La novel·la es publicarà dimecres de la setmana vinent i ha estat seleccionada d'entre les 24 candidates d'enguany per un jurat format per Vicenç Villatoro, Xavier Pla, Marina Porras, Clara Queraltó i Josep Lluch.\n"He estat set anys bastant allunyada de les lletres catalanes. No se m'acut millor manera que el premi Proa per reenganxar-m'hi", afirma l'escriptora, que el 2006 va ser finalista del premi Sant Jordi amb La mort de l'ànima (Proa). La seva última novel·la publicada, L'alè de les cendres (Editorial Arrela, 2014), narrava els secrets i els silencis d'una nissaga familiar abans, durant i després de la Guerra Civil. A El país de l'altra riba, Salord torna al segle XX amb la història d'un grup de personatges exiliats a Algèria durant la Segona Guerra Mundial. La novel·la arrenca el febrer del 1943 amb el naufragi del Junker 88, un avió alemany que venia de bombardejar la costa nord de l'Àfrica. Alguns dels seus tripulants aconsegueixen sobreviure a l'accident gràcies a un grup de pescadors menorquins, i aquest episodi connecta amb l'Alfred i en Daniel Gold, un avi i el seu net jueus que s'instal·len a Alger fugint dels nazis i obren una petita sastreria. Allà establiran amistat amb Michel Bisset, un colon francès que regenta un dels restaurants més importants de la capital, el Cafè de París. La guerra d'Algèria serà determinant per a tots ells i Menorca s'alçarà com una possibilitat de retorn.\n"L'emigració menorquina a Algèria va començar als anys 30 del segle XIX. Pot semblar que és un tema molt passat o superat, però a Menorca és molt viu. A cada família algú recorda un parent llunyà que va emigrar", explica Salord, que afegeix que en una primera onada van marxar 10.000 menorquins a l'Àfrica, uns 6.000 s'hi van quedar i en una segona onada en van arribar 20.000 més. "A Algèria tenien la fama de ser molt treballadors i molt honrats. La majoria es dedicava al camp, eren pagesos", diu l'escriptora, que s'ha documentat sobretot amb el llibre Els menorquins d'Algèria de Marta Marfany (Abadia de Montserrat, 2002).\nL'arrelament en una època convulsa\nLa novel·la se centra en l'Alger dels anys 50, però traça vincles amb la Barcelona d'inicis dels 2000 mitjançant dues estudiants universitàries que assisteixen a la manifestació contra la guerra de l'Iraq. A través de les dues trames, Salord escriu sobre la identitat, l'arrelament i la memòria. "Tots els personatges comparteixen l'experiència d'haver arribat a un lloc on la salvació sempre és trobar qui t’estima, et dona suport i et fa costat. La idea de concòrdia i de justícia impregna el pensament de la novel·la", diu l'escriptora, que aprofita per fer crítica de l'arribada del turisme massiu a Menorca i com això va afectar el territori. "Es van construir urbanitzacions que van fer una destrossa immensa. Si es pogués tornar enrere, tots hauríem firmat perquè no passés", subratlla Salord. En la novel·la també fa un petit homenatge a Albert Camus, nascut a Algèria i criat per la seva àvia menorquina. "Les seves cròniques m'han servit per situar-me a l'ambient d'Alger, la seva figura plana damunt l’obra", destaca l'autora.\nEl premi Proa va néixer el 2019 després que el segell perdés l'edició del premi Sant Jordi (que ha recuperat per als pròxims tres anys ). La primera edició del guardó va reconèixer l'escriptor i periodista de l'ARA Jordi Nopca amb La teva ombra i la segona va recaure en Francesc Serés amb La casa de foc.\nliteratura llibres Premi Proa


L’Auditori de l’Ateneu obre temporada dissabte amb un concert de Miguel Colom i Víctor del Valle\nLa residència artística inclou un programa d’activitats amb un curs formatiu sobre Beethoven que començarà al febrer\nL’Auditori de l’Ateneu de Banyoles donarà el tret de sortida a la temporada amb un concert del violinista Miguel Colom i el pianista Víctor del Valle organitzat per Joventuts Musicals de Banyoles que tindrà lloc dissabte 25 de gener (21 h, 10 €). Serà el primer dels recitals de la residència artística 2020 de l’Ateneu – CMEM enguany dedicada a un dels genis indiscutibles de la música clàssica, el compositor alemany d’origen flamenc Ludwig van Beethoven.\nAquest any es commemora a nivell mundial la vida i obra del compositor més representatiu de la música occidental amb motiu del 250è aniversari del seu naixement i l’Ateneu – CMEM s’hi ha sumat dedicant-li la desena residència artística, que per primer cop recaurà en un músic no viu. Aquest any l’obra del director d’orquestra i pianista de Bonn sonarà de la mà de sis dels artistes residents que han desfilat per l’Auditori de l’Ateneu al llarg de la seva història, el primer dels quals serà Miguel Colom, el que fou Artista Resident 2012. Colom i Del Valle interpretaran tres de les deu sonates per a violí de Beethoven.\nMiguel Colom, nascut a Madrid el 1988, és un dels principals talents i intèrprets de primer nivell de la música clàssica espanyola. Considerat unànimement des de fa anys com un dels talents amb més futur del panorama estatal, Colom acaba de ser seleccionat nou concertino de l'Orquesta Nacional d'Espanya. El violonista s’ha format a les més rellevants institucions europees i ha gaudit de beques de gran prestigi. Premis nacionals i internacionals avalen la qualitat artística de Colom. Guanyador de diversos concursos com el Max Rostal Berlín, Primer Premi a l’Ibolyka-Gyarfas Violí Competition Berlín, primer premi al Concurs Permanent de Joventuts Musicals d’Espanya, Premi Conservatori Statale de Fermo al Concurs Internacional Andrea Postacchini (Itàlia), Premi Especial i Premi al millor intèrpret de música espanyola al VI Concurs Internacional de Violí “Vila de Llanes”.\nCom a solista, Colom ha tocat amb la Konzerthausorchestra Berlin, Orquestra Simfònica de RTVE, Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya, The World Orchestra, Orquestra Simfònica Freixenet, Orquestra Simfònica del Salvador, Orquestra Simfònica de l’Vallès, Orquestra de Cambra Andrés Segovia, o la Humboldt Universität Orchestra, entre altres, i en sales tan prestigioses com la Philharmonie de Berlín, Konzerthaus Berlin, l’Auditori Nacional de Madrid, Auditori de Barcelona, Palau de la Música Catalana, Hèlsinki Music Center, Palau de les Arts, Teatre Monumental de Madrid, Auditori de Sant Jaume o Fundació Joan March.\nVINCULAT A BANYOLES\nMalgrat ser originari de Madrid, aquest geni precoç té arrels catalanes i manté una relació especial amb la ciutat de Banyoles, ja que fou aquí on el 2010 guanyà el prestigiós Concurs Permanent de Joves Intèrprets, d’àmbit estatal. És amb aquest aval i aquests precedents que l’Auditori de l’Ateneu de Banyoles va apostar per ell i l’any 2012 el va convidar a “instal·lar-s’hi” artísticament durant tot una temporada. Arran de l’experiència com a Artista Resident, es va editar un CD que recull obres dels diversos concerts que va oferir durant la seva estada a l’Auditori de l’Ateneu.\nAquesta vegada Colom s’acompanyarà de l’excel·lent pianista malagueny Víctor del Valle, que col·labora activament amb diferents formacions i solistes instrumentals. La seva projecció com a valor emergent del panorama musical espanyol es deu a la carrera concertística que manté al costat del seu germà Luis, formant un duo de pianos que, després d’haver estat proclamat guanyador de el prestigiós ARD International Music Competition (Munic, 2005), ha estat molt aviat reconegut com una de les agrupacions de cambra més excel·lents d’Europa.\n“QUI TÉ POR DE BEETHOVEN?”\nLa residència artística dedicada a Beethoven inclou un ambiciós programa d’activitats compost per sis concerts, tres activitats paral·leles i un curs formatiu a l’Ateneu – CMEM que començarà al febrer. Durant quatre dissabtes de febrer a maig l’Ateneu – CMEM oferirà un curs d’audició musical anomenat “Qui té por de Beethoven?” concebut per acostar l’obra del compositor al públic general. Les inscripcions ja estan obertes i es poden realitzar al web ateneu.banyoles.cat/inscripcio.\n09/09/2020 Marco Mezquida, Pau Codina i Quartet Gerhard, a la nova programació de l’Auditori de l’Ateneu\n04/09/2020 Les Assemblees General Ordinària i Extraordinària 2020 se celebraran de forma telemàtica\n28/08/2020 Candidatura presentada a les eleccions de la Junta Directiva


Calafell ja ha instal·lat llums led a 2.300 fanals del municipi\nSón gairebé la meitat dels 5.200 que s'han de renovar\nUn operari treballant a un fanal del municipi. | Ajuntament de Calafell\nL’Ajuntament de Calafell ja ha instal·lat llums led a 2.300 fanals del municipi. Són gairebé la meitat dels 5.200 que havien de renovar-se, en una primera fase, amb aquesta tecnologia de baix cost, que comportarà un important estalvi de consum, estimat en uns 420.000 euros anuals. La passada setmana s’estaven substituint els llums dels barris de l’Estany i el Mas Mel. Prèviament, s’havien canviat els de les urbanitzacions Mas Romeu i Bellamar, els del barri de Rodríguez Pita i de bona part del nucli de Segur. La setmana vinent començarà la substitució al nucli de la Platja. A continuació vindran la resta de nuclis, urbanitzacions i barris, fins a arribar a la totalitat del municipi.\nA més, se substituiran altres 1.234 punts de llum més. Però en aquests casos es renovaran també bàculs i cablejats amb una obsolescència importantíssima o un gran deteriorament. És el cas, per exemple, de les Brises, a Segur de Dalt, on pràcticament es fa un enllumenat nou. En total, doncs, seran 6.434 els fanals equipats amb led. La resta de llums, fins al total de 9.000 que existeixen al municipi, no caldrà substituir-los, ja que són relativament nous, ja ofereixen un bon estalvi energètic i estan en bon estat de conservació.\n#FANALS #LED #LLUMS


Mor Cachaíto, legendari baixista del Buena Vista Social Club\nAmb la mort del baixista Orlando Cachaíto López, aquest dilluns a L'Havana, el llegendari projecte musical Buena Vista Social Club ha perdut al que va ser considerat el seu "pols" rítmic.\nEl músic, de 76 anys, ha mort en un hospital de la capital cubana a causa de complicacions de salut, segons fonts pròximes a l'artista.\nEra gairebé impossible que Orlando López, Cachaíto, pogués convertir-se en res més que músic, havent nascut, com ho va fer, en el si d'una llarga dinastia de músics que es vanagloriaven del seu llinatge.\nEl seu oncle, el també llegendari Ismael Cachao López, i el seu pare, Orestes, a qui acompanyava portant-li les partitures, van estar al capdavant de la revolució musical que va viure Cuba entre els anys 30 i 50 del passat segle.\nElls van ser els responsables d'introduir el "nou ritme" que transformaria el ?danzón' i, posteriorment, la "descarga", que barreja jazz i ritmes afrocubans.\nEl propi Cachaíto va tenir ben aviat en les seves mans el seu primer baix i, amb només 13 anys, ja havia compost el seu primer ?danzón', ?Isadora Infantil'.\nEn 1957 ja tocava amb la popular banda havanera Riverside. En els 60 va compaginar el seu treball amb l'Orquestra Sinfònica Nacional amb el grup experimental Irakere, que combinava pop, música clàssica, folklore cubà i ritmes afrocubans, en una mostra de la gran versatilitat que li va donar la fama com un dels millors baixistes del món.


La pesca de corall vermell més regulada • Ràdio Capital de l'Empordà\nLa pesca de corall vermell limitada a mínim 50 metres de profunditat\nL'ordre ministerial també limita la pesca a 25 kilograms anuals a Catalunya i entre maig i octubre, però les entitats ecologistes asseguren que no és suficient\nEl Ministeri d’Agricultura, Pesca i Alimentació ha aprovat l’ordre ministerial que limita la pesca de corall vermell a l’Estat. A partir d’ara a Catalunya només es podran pescar 25 kg anuals de corall a mínim 50 metres de profunditat.\nL’aprovació d’aquesta ordre ministerial també marca una prohibició de pescar corall entre el novembre i l’abril. Amb aquest dictamen es preveu resoldre la preocupació de les entitats ecologistes. El neguit va arribar després que el govern de Mariano Rajoy donés 12 llicències de pesca de corall vermell.\nTot i això, Isabel Ruiz, secretària de l’entitat Amics de les Illes Formigues, ha assegurat a Ràdio Capital que en fan una valoració negativa de l’ordre ministerial.\nDes de l’entitat també s’ha volgut denunciar que l’ordre ministerial havia d’anar acompanyada d’un estudi de l’estat del corall vermell. Però Ruiz ha explicat a Ràdio Capital que no s’ha presentat cap document i ha criticat al govern espanyol actual.\nL’associació els Amics de les Illes Formigues ha assegurat que no està bé que es segueixi pescant i que s’ha de limitar. És per això que demanen la moratòria per protegir l’espècie. Ara per ara a Catalunya hi ha una prohibició de la pesca de corall vermell en aigües interiors fins al 2027. I a Espanya, amb la nova ordre, s’ha rebaixat a 150 kilograms anuals per pescador.\nLa pesca de corall vermell estarà limitada a 25 kilograms\nEl control de la pesca de corall vermell es farà mitjançant efectius de la Secretaria General de Pesca, tres a les comarques de Girona. L’equip s’encarregarà de limitar a 25 kilograms la pesca entre el Cap de Begur i Arenys de Mar.\nMapa de competències de les aigües exteriors | Imatge de Ràdio Capital\nÉs entre aquests dos punts que la pesca de corall és competència de l’Estat Espanyol. En canvi, la Generalitat té la jurisprudència entre França i el Cap de Begur i Arenys de Mar cap al sud.\nArticle anteriorCalonge celebrarà el I Congrés d’Emprenedoria\nArticle següentL’aigua de l’aixeta a Bellcaire torna a ser apta pel consum


Exposició dels projectes finals dels cicles formatius de l'EMAiD a La Sala\nLa regidora de Cultura, Teresa Llorens, ha inaugurat la mostra\nLa mostra presenta els projectes finals dels cicles formatius de grau superior d'arts plàstiques i disseny que s'imparteixen a l'Escola Municipal d'Art i Disseny de VNG\nL'Escola Municipal d'Art i Disseny de Vilanova i la Geltrú dóna el tret de sortida al nou curs acadèmic amb l'exposició "Trajectes projectuals" al Centre d'Art Contemporani LA SALA.\nL'exposició presenta els projectes finals dels cicles formatius de grau superior d'arts plàstiques i disseny que s'imparteixen a l'EMAiD. S'articula a partir d'una selecció de tres projectes significatius de cada una de les tres disciplines pertanyents als àmbits del disseny i la creativitat: el disseny gràfic, el disseny d'interiors i el disseny de videojocs i entorn virtual.\nPer tercer any consecutiu, l'EMAID i LA SALA col·laboren conjuntament en aquesta iniciativa amb l'objectiu d'apropar i donar a conèixer a la ciutadania i a la resta de centres educatius de la ciutat els cicles formatius de l'escola i els treballs que realitzen els alumnes dels graus professionals.\nAixí ho expressava en l'acte d'inauguració Lluís Miquel Quintana, director de l'EMAiD: "un dels objectius de l'exposició és donar a conèixer a tots els alumnes dels nostres cicles formatius quins són els projectes que acaben resultant d'aquesta formació, perquè sovint quan comencen no poden visualitzar l'objectiu final". Quintana s'ha mostrat molt satisfet de l'evolució de l'Escola i dels diferents cicles formatius, que millora cada dia.\nPer la seva banda, la regidora de Cultura Teresa Llorens ha recordat que "la cultura i l'educació són dos pilars bàsics, en aquest sentit la tasca de l'EMAiD és essencial, perquè ens ajuda a formar persones amb esperit crític, que és el què volem en aquesta ciutat". "Tant l'EMAiD com l'Escola Conservatori de Música són una pedrera dels nous artistes que tindrà la ciutat, i volem ampliar el nostre programa de suport a la creació, per afavorir l'aparició de nous creadors".\nLa mostra, que obre la programació expositiva de tardor de LA SALA, s'ha inaugurat aquest divendres a la Sala Oberta, i es podrà visitar fins al 3 de gener de 2016.


El Sí arrassa a Sant Jaume de Frontanyà amb una participació del 90% - VilaWeb\nDissabte 12.12.2009 18:00\nEl Sí arrassa a Sant Jaume de Frontanyà amb una participació del 90%\nEl poble més petit del país s'ha decantat massivament per la independència\nEls habitants de Sant Jaume de Frontanyà han donat suport massivament a la independència de Catalunya en el referèndum que s'ha celebrat avui. Ha votat el 90% del cens de 21 persones. D'aquestes, 18 s'han decantat pel Sí, i només 1 vot ha anat al No. A les sis de la tarda s'ha tancat l'urna al municipi més petit de Catalunya, que ha celebrat la seva consulta un dia abans que la resta de 166 municipis, que ho faran aquest diumenge, convertint-se d'aquesta manera en el segon poble que celebra una iniciativa d'aquestes característiques, després d'Arenys de Munt.\nSant Jaume de Frontanyà (el Berguedà), el municipi més petit del Principat, celebra avui la consulta sobre la independència, un dia abans que ho facin la resta de cent setanta municipis que l'han organitzada. A Sant Jaume són cridats a votar vint-i-un veïns, que ho fan a la biblioteca, tot i la prohibició de servir-se de dependències municipals per a fer la consulta.\nLa logística és senzilla, i els organitzadors de la consulta n'han tingut prou amb uns pocs voluntaris, com explicàvem en el segon Especial sobre el 13-D de VilaWeb TV, atès els pocs veïns que viuen al poble. Els que ho vulguin, poden anar votar des de les nou del matí fins a les sis de la tarda. A migdia, quan la mesa electoral queda tancada per tornar a obrir a les tres, la plataforma de càrrecs electes Decidim.cat ha celebrat un acte polític a la plaça de la vila. En aquest acte el seu alcalde, Ramon Vilalta, ha dit que espera una elevada participació quan, a les sis de la tarda, es tanqui l'urna. Els veïns consultats després de votar s'han decantat pel sí a la independència.\nEspecial 13-D (3): Osona, la comarca amb més consultes (11.12.2009)\nEspecial 13-D (2): La consulta, de la més petita a la més gran (10.12.2009)


EQUIP ENTRENADORS ECT - GUILLEM PATAU - escolacatalanatriatlo\nEll és en Guillem Patau Triado, tercer integrant de l’equip d’entrenadors de l’Escola Catalana de Triatló. És un plaer comptar amb la seva experiència, ganes i motivació per l’esport i els joves. Voleu conèixer com és com a entrenador? Continueu llegint!\nÉs va iniciar a l’equip d’entrenadors de l’ECT durant les colònies de Setmana Santa i des d’aquell moment ha estat vinculat al projecte. Està Graduat en INEFC i té un Màster d’Educació Esportiva. Una bona formació per transmetre per ser un referent com a entrenador per tots els joves.\nColònies Setmana Santa 2018-2019\nÉs una peça clau dins del Club i en la planificació de les activitats realitzades durant les colònies i els campus. Transmet valors ECT i els aplica durant el seu dia a dia. Com a entrenador, estima el que fa i això el converteix amb un gran professional!\nCom diu sempre: “ L’esforç no t’assegura l’èxit, però sense ell, segur que no l’aconseguiràs”. I quanta raó que té.\nL’ECT et necessita per seguir creixent!\nMOLTES GRÀCIES PER FORMAR PART DE L’EQUIP D’ENTRENADORS!\nLa setmana que ve, us presentarem l’últim integrant de l’equip d’entrenadors. Estigueu atents i atentes!\nCategorías ENTRENADORS Etiquetas bici, córrer, entrenador, equip, natació, triatlo Navegación de entradas


Episodi 25: L'última sentència - Catalunya Ràdio\n02/07/2018 - 08.40 Actualitzat 02/07/2018 - 09.31\nEl 19 de maig del 2005, el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya va dictar la que, jurídicament, es pot considerar l'última sentència referent a la propietat de la muntanya de Tor. Ratifica plenament la dictada per l'Audiència de Lleida. És l'última, cronològica i legalment, perquè ja no es pot recórrer.\nEl veredicte, dictat el 2005, torna a deixar les coses com estaven el 1896, quan es va fundar la Sociedad de Condueños de la Montaña de Tor. Insisteix que els hereus dels tretze fundadors tenen els mateixos drets per usucapió, perquè tots han tingut la seva part inscrita al registre durant més de trenta anys; de fet, l'han tinguda més d'un segle.\nLa sentència implica tornar-se a asseure i fer una nova societat adaptada a les lleis actuals, que, entre altres coses, permeten la lliure residència i circulació de les persones.\nHa passat un segle, els veïns han estat enfrontats als jutjats durant més de seixanta anys, han mort assassinades tres persones: podran fer una nova societat? En bona part ja està feta. Dotze dels hereus, tots menys Palanca, tenen signat un pacte en el qual fins i tot nomenen una comissió d'experts perquè redactin uns nous estatuts. Cal convocar formalment la junta d'accionistes, cosa que podria fer el jutjat de Tremp en la fase d'execució de la sentència. Si Palanca hi acudeix, bé, i si no s'hi presenta, també, perquè seran dotze contra un.\nLa primera clàusula que es canviarà és, sens dubte, la que obligava els membres de la societat a tenir "foc encès" tot l'any a Tor. A viure-hi sempre. Aquesta exigència, que al segle XIX va ajudar a mantenir la comunitat unida i a protegir-la dels forasters, va ser la culpable de la tragèdia de Tor. La disputa pels drets i per demostrar qui vivia més temps al poble finalment ha resultat inútil.\nAquests últims anys, a Tor hi ha hagut dos morts més. Un hippy va caure per un barranc a prop del poble i un altre va ser trobat penjat a la borda de Palanca. La vinculació de Carles Porta amb Tor ha arribat al punt que, abans de trucar als Mossos per avisar-los de la troballa del cadàver, Palanca va trucar primer al periodista. La policia catalana va tancar tots dos fets dient que l'un va ser un accident i l'altre, un suïcidi.\nEn acabar d'escriure el llibre, Porta no pot evitar pensar en la presència tan forta que Tor ha tingut en la seva vida en els últims 8 anys.\nQuè ha passat amb els protagonistes?\nLes noves generacions, les que viuen a baix, pugen a Tor sense por. El Gil José continua fent de Manelic per la Cerdanya, pasturant ovelles. El Mont és mort -el fetge no li va aguantar més- i la Marli viu en un centre de rehabilitació de Barcelona, lluitant per cobrar una indemnització per haver passat catorze mesos de la seva vida a la presó. Palanca i Lázaro han partit peres. No només no treballen junts sinó que es denuncien dia sí, i dia també.\nA Alins han tornat a córrer rumors al voltant de la mort de Sansa. Ara diuen que el vell, dies abans de morir, havia cobrat sis milions de pessetes per haver tornat a arrendar la muntanya i que els assassins van pujar a Tor amb un Patrol o un Terrano vermell. La marca del cotxe varia segons la botiga on fan el comentari.\nEl Ruben, l'andorrà, després d'anys de silenci, reapareix per vendre-li a Carles Porta dues maletes plenes de papers que parlen de Tor i d'Andorra.\nL'última sentència que declara amos a tots tretze hereus i el pacte firmat per dotze d'ells sembla que esmorteeix el foc històric. Només l'enveja i l'olor dels diners poden revifar les flames. Palanca, el tretzè, no admet ni el pacte ni la sentència. El seu foc sembla que no s'apagarà mai.


Hi ha dues imatges de CD diferents per netinst que poden ser utilitzades per instal·lar squeeze amb debian-installer. Aquestes imatges s'han fet amb la intenció d'arrencar des del CD i instal·lar els paquets addicionals fent ús d'una xarxa, d'ahí el nom netinst. La diferència entre les dues imatges és que a la imatge completa estan inclosos els paquets base, mentre que si esteu utilitzant la imatge «targeta de negocis» haureu de descarregar-los de la web. Si voleu, podeu aconseguir una imatge completa del CD a la qual no necessiteu la xarxa per instal·lar. Tan sols necessiteu el primer CD del conjunt de CDs de Debian.\nAlgunes BIOS poden arrencar directament de dispositius USB, i d'altres no. Heu de configurar la vostra BIOS per que arrenque des del «disc extraïble» o de “USB-ZIP” per fer que arrenque des del dispositiu USB. Podeu trobar ajudes i detalls a Secció 5.1.4, “Arrencada des d'un llapis USB”.\nLa manera més fàcil per configurar-ho és probablement l'arrencada amb PXE. Desempaqueteu amb el tar el fitxer netboot/pxeboot.tar.gz a /srv/tftp o a un altre lloc al vostre servidor tftp. Configureu el vostre servidor DHCP per que envie als clients el fitxer /pxelinux.0, i amb una mica de sort tot anirà be. Si voleu instruccions més detallades, mireu Secció 4.5, “Preparació dels fitxers per a l'arrencada en xarxa TFTP”.\nEs possible arrencar l'instal·lador sense fer ús d'un dispositiu extraïble, tan sols tenint un disc dur, que pot contenir un sistema operatiu diferent. Descarregueu hd-media/initrd.gz, hd-media/vmlinuz, i la imatge d'un CD de Debian al directori principal del vostre disc dur. Assegureu-vos de que la imatge del CD ha de tenir el nom acabat amb .iso. Ara tan sols us queda arrencar el linux amb el initrd. A la Secció 5.1.3, “Arrencada des del Linux utilitzant el LILO o el GRUB” s'explica com fer-ho.