Es desclou la tenebra...: 03/2015\nCentúria (o Anècdotes de Residència)(67a Crida de VullEscriure; 3)\nAmb una jubilació i els seixanta-set anys acabats d'estrenar, en Melquíades sap què li manca a partir d'ara fins a la centúria. Demanarà a la família que l'internin en una residència de gent gran i, així, tampoc no els resultarà una càrrega. Per molta autonomia i suficiència que tingui actualment. La viduïtat l'ha obligat a treure's les castanyes del foc en qüestions domèstiques. A banda d'aquesta condició sine qua non, farà ús del carnet de la Biblioteca Pública per refrescar la història del darrer segle. No té la sort d'haver conegut a cap personatge il·lustre, a excepció dels que han vingut convidats per la colla de l'Ateneu, és a dir, poetes i escriptors més o menys consagrats de la comarca i rodalies. Rumiarà també els anys en què ha gaudit de les visites al Camp Nou, però no recorda, ara mateix, cap anècdota personal al voltant de cap jugador o entrenador, i això que sap força alineacions.\nAmb cinquanta-quatre anys d'experiència laboral en el funcionariat, el més proper que ha estat dels explosius ha estat en les revetlles de Sant Joan. No li fa por la pólvora ni el foc, però és poc comú trobar-se cartutxos de dinamita o paquets d'amonal o de goma-2. Tot canviaria si hagués nascut a la conca minera d'Astúries, però no és el cas, que ell és del Vallès que reivindicava el poeta. Ell només ha vist tres turons que fan una serra, quatre pins escassos, tot i ser un bosc espès... Sempre els ha confegit un aire nostàlgic, a aquestes corrandes de Pere Quart. Sobretot ara, que és a la Ciutat Comtal, i des de la finestra no albira ni un bri d'aquells paisatges gaudits durant la infantesa.\nAmb trenta-tres anys de marge, abans d'arribar al centenari, es creu capaç de memoritzar dates i successos, inclús podrà posar-hi més pa que formatge quan inclogui gent famosa i influent. Qui posarà en dubte la paraula d'un vell xaruc que ha complert el segle i que ha fugit per la finestra d'una Residència? Potser si la narrés amb un nom estranger, o suec, si més no...\nVíctimes (o Intempèrie)[67a Crida de VullEscriure; 2)\nEls veig des de l'exterior. Acaben de llevar-se de la becaina i sembla que no només hagin dormit. M'acosto una mica més a la finestra i escolto les rialles d'ella quan ell li palpa els pits mentre es troba enganxat al seu cul. Preparen el sopar. Ell se separa de la seva esquena. L'erecció és notable sota els pantalons curts. Ella duu una samarreta llarga i unes calcetes minúscules. Res més. Els mugrons han enviat senyals d'atenció, igual que el penis d'ell. Sento gelosia. Per força, aquest espectacle em sembla gratuït. Després de tant somicar per part d'ell, dels seus monòlegs de víctima acompanyats per la meva mirada compassiva i entenedora... Ara la que no entén res del que veig sóc jo. Perquè és evident que aquest matrimoni no està en hores baixes ni en crisi. Una flor no fa estiu però és un entusiasme adolescent tan clar...\nEm neguitejo en veure'l despullat del tot. Sé cada part del seu cos de memòria. Ella m'és desconeguda en aquest aspecte. Només l'he vista vestida en totes les ocasions. Els seus pits comencen a notar l'edat però es mantenen ferms. Amb habilitat s'ha desfet, alhora, de la samarreta i de les calcetes. El seu pubis depilat em provoca nàusees. Davant de la pica, demana amb paraules dolces que se li acosti més. Li engrapa el penis, completament erecte, i el masturba. La visió del seu sexe ens encén a les dues. Ella pel desig de sentir-lo dins i jo per l'enveja que em provoca que ella estigui amb el seu marit.\nDono un tomb sobre mi mateixa quan la penetra i xiscla. Això ja em sembla exagerat i la ràbia em corre per dins. Em sento enganyada, la seva amant en els dies de crisi de parella i ara arraconada. Finalment, comprenc el punt d'abandó que sofreixo. Vull enviar-ho tot en orris, ja no vull seguir observant-los i tampoc vull que segueixin aquest espectacle tan mesquí. Amb ràbia emeto un lladruc que els faci despertar d'aquest estat eròtic i s'adonin que m'han deixat a la intempèrie del jardí durant tota la tarda.\nFúria (o Ràbia)(67a Crida de VullEscriure; 1)\nQuan escolto el xiscle, em trobo a la cuina, amb l'olla al foc i les patates gairebé pelades. Corro cap al passadís i el panorama que descobreixo a través de la finestra és esgarrifós: una dona ha esberlat el crani d'un nen. Només una part de l'empunyadura del ganivet queda visible enmig de la massa sanguinolenta del caparró. Xisclo per evitar el desmai en reconèixer la roba del petit: és la que avui he triat per al meu fill. I, ara que hi penso, fa estona que no l'escolto per enlloc de la casa... Un calfred em recorre l'espinada de forma immediata arran d'aquest pensament, sens dubte, el pitjor. Alço la mirada i els meus ulls topen amb l'esguard dement de la dona. Em mira i s'adona que també la reconec. La fito amb ràbia, amb la fúria de la mare que veu com li arrabassen el fruit del seu ventre. La boja deixa caure el cos inert, encara amb el ganivet enfonsat entre els seus cabells, els del meu fill, i l'inici de la seva aproximació cap a mi és idèntic al del meu acostament cap a ella. En sentir l'impacte, el mirall, que creia finestra, s'esmicola i apareix la paret nua del rebedor. Llavors és quan, presa del pànic, ho entenc tot.\nBèsties (o Túniques gèlides)(Repte DXCI)\nDes del llogarret s'olora la proximitat del desert i de les muntanyes i del llac. Una brisa humida i àrida alhora. Es pressent el pànic de les noies que, encaputxades, han estat transportades de forma rudimentària per camins polsosos, d'argila resseca. Són bèsties, menys valuoses que les de càrrega però. No valen res; a ulls dels seus captors són carn que els oferirà nous soldats per al seu exèrcit. Res més. El silenci envolta cada racó d'aquella extensió de terreny. Les quatre cases, construïdes amb materials que no garanteixen una durabilitat mínima, semblen delimitar l'espai per retenir-les sense massa esforç. El cap del grup, armat també com la resta dels membres, ordena encendre una foguera. Servirà per cuinar-hi les provisions que duen i alimentar aquelles desgraciades. Les tonalitats ocres del paisatge es barregen amb el caqui i negre de la indumentària dels homes, i aquesta uniformitat els camufla i els confereix un aspecte marcial, intractable. Són una canilla assedegada de sang i de mort, implacable com l'avanç de les dunes.\nLa fusta crepita, en encendre's, i trenca la quietud obligada i la tensió palpable. Les dues-centes setanta-sis noies somiquen entre murmuris desesperats, desorientades i vestides amb túniques negres, emmanillades en parelles. Amb aquestes condicions, l'escapatòria és impensable. Mentrestant, el cel canvia el cromatisme i dibuixa formes sinuoses amb l'enjogassament dels núvols. Fins que el foc encès és l'única font d'il·luminació en aquella contrada, juntament amb el pleniluni. Després de l'àpat —frugal per a les joves, copiós per als captors—, les rialles i els acudits s'alternen amb les insinuacions i les vexacions. Han de treure'ls del cap aquelles ínfules d'aprendre i d'investigar. En el nom d'Al·là. També en el seu nom, caldrà triar i tastar la mercaderia abans d'obtenir-la o de vendre-la. Al voltant dels narguils, la diversió està assegurada.\nDiferències (o Minúscula grandària)[Lliga de Microrelataires; J6]\nFinalment, l'Eva s'ha adormit aferrada al meu pit. Ara la bressolo entre els meus braços i li murmuro una melodia. Així m'asseguro que no es despertarà quan la col·loqui al bressol. Mentrestant, l'observo, encara bocabadada i embadalida. Les parpelles closes, la respiració pausada i tranquil·la, la delicada mà que m'envolta el dit índex. Se sent segura i jo, agraïda. Agraeixo, un cop més i en silenci, haver-se'm permès tastar aquest miracle de la Natura. Estic sola amb ella però, què hi ha de diferent en els anys de la meva existència? Sola durant el primer festeig, sola també en passar per l'altar. I aquesta soledat no va esborrar-se en sol·licitar el divorci, ni tampoc després de la febrada dels primers encontres amb un aspirant a lletraferit, ni tan sols amb el pare de l'Eva. Estic convençuda que trescaré per aquesta nova senda, amb dificultats però aconseguiré avançar i superar tot obstacle que se'm presenti. Trauré forces de sota les pedres, si cal, sense demanar almoina d'amor a qui ja no m'omple ni m'aporta res. Perquè el Cel també té tres lletres entre els meus braços, i és la minúscula grandària del fruit del meu ventre, l'Eva, la meva filla.\nCàbales (o Misericòrdia)(REC de la Cadena Ser VIII; 023)\nTot estava dibuixat a la petita llibreta grisa que duia a la butxaca dels pantalons, i així no hi havia perill d'error o de descuit. Bric de llet, pa, formatge... només l'imprescindible. Tot traçat amb una visible cura. Ella, que era sordmuda, assenyalava els dibuixos que volia i la seva filla entrava al supermercat amb els diners necessaris, segons les càbales de la mare. Mentre la nena corria pels passadissos frenèticament per acabar ràpid l'encàrrec, la dona continuava al costat dels carros de la compra demanant a estranys una mica de misericòrdia, en forma de moneda, per apaivagar la seva fam i la de la seva filla.\nInsistència (o Contingència)[65a Crida de VullEscriure]\n—Et ve de gust una xocolata desfeta amb xurros? Convido jo —diu ella, amb veu seductora, quan s'adona que els seus petons han estat efectius. No sé quants me n'ha repartit però la sé insistent, ambiciosa.\nContesto amb un murmuri que no se sap si és afirmatiu o negatiu. Encara no obro els ulls. Estic exhaust i matinar no m'ha agradat mai. Ella, aquesta faceta, la duu millor i, abans que col·loquin els carrers, ja està donant la murga a tort i a dret. Intento seguir-li el ritme però és quasi impossible. Per un esmorzar així sóc capaç de matar. L'únic problema és que gairebé hem vist clarejar fa escassos minuts. Per molt que ella em digui que hem dormit sis hores seguides.\nM'endormisco de nou, i noto els seus llavis, que s'allunyen al mateix temps que m'abandona la consciència. És agradable flairar-la tan a la vora, sentir els seus dits com m'acaricien la pell suaument, fins al punt que em provoquen esgarrifances de plaer. La respiració es regula, segons els estímuls que rebo; el diumenge és sinònim de tranquil·litat i tot el cos se'm vol relaxar. Però no és fàcil quan una mà exploradora em ressegueix cada porus i aconsegueix que m'inquieti i fregui el llindar de l'excitació.\nSóc mal actor i ella ho sap. Quan fingeixo que dormo, el ronc deixat anar aleatòriament em delata. Per aquesta raó, la seva mà continua baixant i es dirigeix, amb malícia, cap a les cuixes. Vaticino la derrota si arriba a l'objectiu que es proposa assolir. Perquè el torrent de pessigolles generat en aquell punt és tal que em desmunten el decòrum fingit i, en part, controlat. A més, els meus budells m'abandonen als darrers instants i s'alien amb l'enemiga, tot emetent un so familiaritzat amb l'indici de la gana. Es tracta de tota una deserció en regla enmig de la contingència i, davant de la humiliació imminent, enarboro la bandera blanca amb una proposta millor:\n—Menjar xinès al Wok de l'avinguda, rotllets de primavera i litxis inclosos? Convido jo. I a l'esmorzar també, si et deixes esmorzar...\nEscapatòria (o Sentència monòtona)[Minicrida#040 - No puc més… Se’ns ha escapat!]\nL'anciana troba el lloro a la barana del seu balcó. S'hi acosta i l'ocell no fa cap moviment per fugir. Se'l veu exhaust, deshidratat. L'examina i no li veu cap placa identificativa que li doni pistes de qui pot ser el seu amo. Amb una veu estrident, repeteix de forma monòtona unes paraules que no semblen regir-se per la lògica. No puc més… Se’ns ha escapat!, ho pronuncia amb una barreja de sorolls típics d'aquesta espècie d'animals. És la banda sonora que escolta mentre regira l'habitació dels mals endreços. Recorda que els seus néts hi van guardar una gàbia, després de la mort del darrer dels periquitos que tant li agradava de criar al seu marit. Però ni uns ni l'altre l'acompanyen ja. És per aquesta raó que la inesperada visita l'alegra, en part. La troba coberta per un llençol blanc, li treu la pols i, com que veu que l'animaló no s'espanta, li obre la portella per si li agrada la idea de ser-ne l'inquilí.\nA la tarda, li anirà a comprar escaiola i una gàbia més adient per a la seva mida. Ara, entre la fruita i l'aigua que l'hi deixi, podrà passar-ne sense. El lloro continua repetint la seqüència de mots sense pausa ni variació, dins de la gàbia i sense trobar-s'hi estrany. Ella no sabrà mai que els anteriors amos maltractaven l'ocell per ser tan repetitiu i amb una dèria tan marcada per a l'emulació, ni que la dona, farta de la mascota, va pronunciar les tres primeres paraules*. Tampoc que l'episodi continuà amb un intent d'ofegar-lo dins de la banyera, que el lloro esquivà amb perícia i un bec resistent i bel·licós. I que, abans d'amagar-se sota el llit, l'home digué les tres paraules últimes**. El seu cervell les memoritzà i els seus ulls detectaren la finestra entreoberta. La via lliure per a l'escapatòria ja era servida.\nDins de la gàbia, que encara tufeja a periquito, es promet de mesurar aquesta gola seva i de canviar més sovint el seu repertori lingüístic, perquè l'anciana no s'afarti de la seva companyia. Per molt pacient que sembli...\nSe sobreentén que els asteriscos corresponen a *=No puc més…; **=Se’ns ha escapat!\nIgnomínia (o Angúnia)(Relats conjunts)\nL'objectiu de la càmera sobrevola una esplanada de sorra i escasses palmeres, on una autopista, que és una ferida negra enmig d'aquesta mar de dunes, es dibuixa sinuosament. En ella, gràcies a un zoom extrem, hi trobem un tot terreny que circula a gran velocitat, dins dels límits descrits en el Codi de Circulació de Dubai. El vehicle, amb quatre ocupants, es dirigeix cap al Burj Khalifa, que es perfila clarament a l'horitzó. Si cerquéssim la ubicació exacta per a facilitar la tasca al navegador GPS incorporat en els complements extres de l'automòbil, sabríem que les coordenades són les següents: 25° 11′ 50″ N, 55° 16′ 26.6″ E. Per no fer feixuga la travessia i per no conversar de coses banals, com la meteorologia o la quantitat de camells que calen per comprar una dona, el fus ens fa ascendir amb celeritat els 828 metres d'alçada del gratacels en uns instants, no aptes per a aquells que pateixen de vertigen.\nUn cop dins de la seva suite i amb un diàleg d'una càrrega més humorística que dramàtica, els tres integrants masculins del grup discuteixen sobre el desenvolupament de la missió a partir d'ara, amb entrebancs de darrera hora inclosos. Sense parpellejar, l'agent Ethan Hunt accepta el repte d'arribar al servidor central, onze pisos més amunt de la planta on s'allotgen, que és la 119. Mentre els agents Brandt i Dunn tallen el finestral amb un cúter làser, Hunt es col·loca i revisa els accessoris que l'ajudaran a grimpar sense problemes. El corrent generat per l'absència del vidre és enorme. Però ell inspira i expira amb decisió i, enmig de l'impuls inicial, una veu familiar li provoca aturar-se.\n— Tomàs Creuer, vols parar de fer l'animal amb la finestra i tornar al llit? Ara mateix!\n— Ara... Caramelet meu..., és que tenia calor...\n— En ple desembre? En un hostal del Pirineu lleidatà? No em vinguis amb falòrnies...\nEn Tomàs, mesell, s'enterra sota la vànova i intenta seguir dormint. La missió haurà de seguir-se en silenci i amb més secretisme. És el que té el matrimoni... Quan acluca els ulls, en la seva ment es visualitzen unes noves coordenades, que no corresponen a l'edifici més alt del món en l'actualitat. Sinó a les de la ciutat d'Aleppo (36° 13′ 0″ N, 37° 10′ 0″ E). Les ràfegues d'aire han esdevingut quietud, alterada per la incursió d'un comboi militar. En Tomàs s'olora una nova missió per a la Força de Missions Impossibles, però es troba immers en el segrest de Steven Sotloff. La notícia de la seva decapitació l'ha trasbalsat i inquietat durant mesos i no es desempallega d'aquesta angúnia constant de recordar les ominoses imatges difoses per l'Estat Islàmic, en un clar desafiament ple d'ignomínia. Ni devorant tantes pel·lícules com li sigui possible.\nLlàstima (o Litúrgia cíclica)(ARC a la ràdio)\nEs lleva i s'empolaina per arribar a la primera pregària del dia. L'església quasi deserta l'espera amb una sorpresa desagradable. Al tauler de les esqueles hi apareix el rostre d'un antic col·lega i renega des de llavors, entre murmuris inintel·ligibles. Fins a dos quarts d'onze no se celebra el funeral, però no cal esgotar el temps. A la sortida de missa de vuit, esperarà en silenci uns minuts més i es dirigirà, xino-xano, cap al supermercat. Frega la cinquantena i les seves cames agraeixen l'exercici físic. Dins de la desgràcia ja inevitable, es convenç que se sent més còmode entre carretons, sincerament. I no li fa tanta llàstima trobar-hi gent del poble. Són altres circumstàncies, menys compromeses, amb el posat lax de qui està més pendent de la llista de la compra que de rostres familiars. Quan veu que l'estómac li reclama atencions, torna a casa amb la compra minsa —un tascó de formatge, una llauna de tonyina, una baguet—.\nDevora en silenci l'àpat improvisat, a peu dret, tot recordant anècdotes del difunt. L'entristeix perquè era a les portes de la prejubilació i, en un tres i no res, ja cria malves. Se li han acabat els problemes, però. La tristesa que, fa uns segons, sentia pel mort ara se la personalitza interiorment. És millor que senti llàstima per ell, que segueix viu, i seguirà escoltant aquella frase, com un romanç cançoner, tan gastada: El seu currículum és extraordinari, llàstima de la seva edat..., una escena que es repeteix sempre que la gent de l'atur li concerta una entrevista de feina. Escup amb ràbia i torna a maleir el mort. Gràcies a ell, potser a la nit hagi de baixar al contenidor. La recaptació és millor amb les ancianes devotes que entre carretons empesos per persones capficades en llurs cabòries. Tot dependrà de les queixes dels seus budells, que no segueixen una litúrgia tan cíclica...\nClarividència (REC de la Cadena Ser. VIII; 021)\nSeguia atrapat allà dins. Tot i haver trencat aigües hores enrere i de tenir una òptima posició per a un part sense complicacions, el fetus no avançava ni un centímetre cap al camí correcte, fora del ventre matern. Alguna cosa anava malament i tothom semblava adonar-se'n. Es va haver d'improvisar un pla alternatiu, tot estudiant la possibilitat dels fòrceps o de la cesària, però res no semblava funcionar en aquell atziac quiròfan. La dona, desesperada, mirava arreu aterrida. Com si pressentís, ella també, la clarividència del seu fill, que es negava a conèixer aquell planeta ple de caos que era la Terra.\nEtiquetes de comentaris: Miscel·lània, REC\nFosforescència (o Alienígenes)[65a Crida de VullEscriure]\nAl bell mig de la pista d'enlairament, mitiga com pot la resplendor del quadre de comandaments perquè no sigui visible en plena nit. La missió ha de ser secreta, sense errors ni imprevistos. S'ha escolat dins de la màquina sense fer soroll i manipula palanques i pedals perquè el compte enrere ha començat en el precís instant que ha travessat la porta de l'hangar. La trucada ha estat concisa i breu, l'objectiu és actuar amb meticulositat i evitant deixar rastres i pistes que desvetllarien tot l'entramat, allò planejat subreptíciament. Ha memoritzat plànols i ubicacions, ha escoltat converses per imitar accents abans de trepitjar terreny enemic i espiar cada moviment efectuat i pensar estratagemes amb antelació. El factor sorpresa el sedueix i li provoca un somriure. Les guerres es guanyen així, amb plans executats a la perfecció, amb batalles al sarró. No cal vessar sang ni causar catàstrofes gratuïtes. Nota sota el peu dret el pedal de l'accelerador i agafa amb força el volant. No té temps d'engegar el motor que la fosforescència d'un feix de llum l'astora i l'abdueix. Els rumors que ha escoltat són certs i la invasió alienígena és una realitat... Els extraterrestres han descobert la seva presència i sap que s'ha acabat l'aventura abans de començar-la.\nDavant seu, el groc llampant de la granota de feina, prou coneguda i familiar, el deixa clavat al seient. És tard per fugir, i per inventar excuses que no evitaran el càstig. Un cop més, el trapella del seu fill ha potinejat el cotxe, sense permís. Acluca els ulls i es provoca quatre llàgrimes perquè l'esbroncada del pare sigui més lleu. Almenys perquè aquesta vegada no li requisi la col·lecció de còmics de la Marvel...\nCentúria (o Anècdotes de Residència)(67a Crida de ...\nDiferències (o Minúscula grandària)[Lliga de Micro...\nCàbales (o Misericòrdia)(REC de la Cadena Ser VIII...\nInsistència (o Contingència)[65a Crida de VullEscr...\nEscapatòria (o Sentència monòtona)[Minicrida#040 -...\nFosforescència (o Alienígenes)[65a Crida de VullEs...


El Lleida Esportiu ha fet un comunicat explicant la reunió i l'Ajuntament de Lleida ho ha desmentit\nL'Ajuntament de Lleida i el Lleida Esportiu han mantingut aquest dijous una trobada per tal de tractar la problemàtica que té el club.\nUn cop finalitzada aquesta reunió on han assistit el regidor d'Esports i Activitat Física, Ignasi Amor, el coordinador d'esports, Àngel Vidal, i l'assessor tècnic especial d'alcaldia, Juanjo Falcó, el club ha emès un comunicat a través de Instagram explicant la trobada. No obstant això, la Paeria ha desmentit aquest escrit.\nLa Paeria desmenteix al Lleida Esportiu\nEl club Lleida Esportiu ha emès un comunicat on afirmaven que el consistori ha establert un termini de 60 dies per què des de l'Ajuntament s'exposi al club tots els projectes d'àmbit local, tan socials com econòmics dins de l'àmbit privat i/o empresarial que ha rebut durant els darrers onze anys i que s'hagin interessat pel projecte identitari del futbol lleidatà, del qual el seu màxim representant és el Club Lleida Esportiu.\nD'altra banda, també han posat sobre la taula el pla de manteniment de la Paeria per a les instal·lacions municipals, entre els quals figura el Camp d'Esports del Club Lleida Esportiu.\nIntercanvi d'acusacions entre la Paeria i el Lleida Esportiu | Lleida Esportiu\nEn relació amb el comunicat emès pel club, Ignasi Amor ha aclarit que la comunicació oficial del Lleida Esportiu amb la reunió que s'ha tingut no s'ajusta de cap manera a la realitat.\nHa aclarit que li ha traslladat el malestar del conjunt de la Corporació per la situació actual del Club i per la repercussió negativa que la situació té en relació amb la imatge de la ciutat. Aclareix també que en cap moment s'ha establert cap termini perquè la Paeria exposi al club projectes, ni una pauta periòdica de reunions entre ambdós.\nAixí com també ha afegit què en relació amb el manteniment de les instal·lacions i, més concretament, de la gespa, aquest Regidor ha insistit en l’obligació del club en relació amb el manteniment ordinari, segons s’estableix en el conveni subscrit entre ambdues entitats.\nLleida Ajuntament de Lleida Lleida Esportiu


El president de Greenpeace reclama a Gandia una protecció jurídica per al medi ambient\nJosé David Sandoval va participar ahir en el curs de la Universitat d’Estiu “Els drets del planeta” on va reclamar la necessitat d'articular un Declaració dels drets de la terra equiparable a l'existent per a l'ésser humà.\nEl canvi en la concepció que té l'ésser humà sobre el planeta seria el punt de partida per a articular una protecció jurídica del medi ambient. El president de Greenpeace España va plantejar durant la seva sessió la necessitat de realitzar un canvi de concepció en l'imaginari col·lectiu: “El medi ambient som les persones i tot el que hi ha en el planeta. Des de 1972 les lleis ambientals s'han multiplicat per 38 i estan present en 150 constitucions del globus, però no es compleixen. Pensem que prenem consciència dels problemes ambientals però la crisi de la comoditat fa que no fem res. La gran tasca del s.XXI és la protecció jurídica del medi ambient”.\nAquest canvi de concepció passaria, segons Sandoval, per reconèixer no només els drets d'altres éssers vius sinó també dels rius, les muntanyes o els oceans en tot el seu conjunt. En definitiva, entendre la terra en la seva globalitat i procurar que els tribunals s'ocupin de les qüestions fonamentals de la contaminació ambiental i no es quedin embussats en qüestions tècniques: “s'ha de definir la naturalesa jurídica de la terra, definir què hem de protegir en el seu conjunt i traduir-lo en normes que, a més, han de ser aplicables a les diferents cultures del món”.\nEncara que el panorama sembli poc esperançador perquè “estem destrossant l'únic lloc on podem viure” en l'actualitat ja existeixen corrents que treballen per a canviar la situació. El mateix Sandoval explicava que hi ha corrents de fonamentació científica, indígena, ètica i jurídica que treballen per a fonamentar el dret de la terra partint de la base que “tot el sistema està interrelacionat”.\nJosé David Sandoval va participar en el curs “Els drets del planeta” coordinat pel Director del Jardí Botànic, Jaime Güemes.


Les decisions són com les finals, n’hi ha que en la primera mitja hora ja estan preses i n’hi ha que necessiten la pròrroga i els penals. La continuïtat de Ronald Koeman a la banqueta del Barça no ha estat una decisió senzilla per a Joan Laporta i la seva junta, perquè els pros i els contres empataven. Ja saben, Koeman és l’heroi de Wembley, ha treballat amb tot en contra, ha fet mèrits perquè no el facin fora i té contracte en vigor, però el decebedor final de temporada ha deixat pòsit i dubtes, el canvi era més llaminer i, òbviament, un president nou té dret a triar a quin entrenador confia el seu projecte. Al final, davant un got prou ple o massa buit, la clau la te el wait and see. Però mentre esperem a veure si la realitat supera les especulacions, hi ha unes quantes raons objectives per pensar que el segon any de Koeman serà diferent i, probablement, bastant millor que el primer.\nKoeman va arribar a un Barça en descomposició esportiva i institucional, sense projecte, ni possibilitat de fitxar cap reforç i havent d’assumir les funcions d’entrenador, de director esportiu, de portaveu i de referent únic del club de cara a l’aficionat. Un any després, el club és un altre, amb el lideratge i el foc nou de Laporta, amb les prioritats i els objectius marcats pel nou projecte i amb l’exigència i el suport de la nova estructura esportiva. Pel que fa al club, és el dia i la nit.\n2. Pla de supervivència\nEl punt de partida era el 2-8 de Lisboa, un equip vell i acabat, la moral al subsol, una regeneració pendent i només un grapat de joves per començar-la. Ningú esperava títols, ni emoció i així i tot n’hi ha hagut. Queda molt per fer, però una part del camí s’ha fet, una base d’equip més jove, jugadors que han fet un pas endavant, més fam, un rumb fixat i la il·lusió d’un nou cicle que comença. El vestidor també ha canviat.\nLaporta i el seu equip no van fitxar Koeman, se’l van trobar, i això genera un tipus de relació marcada per la distància, l’escepticisme i un cert grau d’interinitat. Ara Laporta i Koeman no són dos estranys, han definit objectius compartits i el president ha decidit fer seu el tècnic, quan hauria pogut no fer-ho. La relació és nova, més fluida i per força més positiva.\n4. Més recursos\nL’any passat a l’equip li sobraven anys, li faltava classe mitjana i més fons d’armari, però van marxar Suarez, Rakitic i Vidal i només es va poder fitxar Dest (20 anys); també es van incorporar Pedri (17), Trincao (20); Ansu Fati (18) i Araujo (21) van pujar del filial, i Pjanic (29) va arribar de l’intercanvi amb Arthur. Ara, han fitxat Eric Garcia, Kun Agüero i Emmerson, Memphis Depay està a punt de fer-ho i hi ha gestions per a un o dos jugadors més. Davant i darrere, més nivell, més galons, més alternatives i més efectius per a l’entrenador.\nL’experiència sempre és un grau, com l’adaptació a la màxima categoria i a l’exigència del Barça, però a més la majoria dels joves que han sostingut l’equip aquesta temporada -Dest, Araujo, Pedri, Mingueza (21) i Illaix (18), però també De Jong (24) i Dembele (24)- estan en creixement com a futbolistes i seria normal que pugessin el seu nivell. Ells són la millor inversió de Koeman i del Barça els últims deu mesos.\n6. La síndrome burofax\nMessi no ha dit que es queda; tampoc que se’n va. L’arribada d’un Kun optimista amb la decisió del seu amic i la sintonia del crac amb Laporta conviden a pensar que renovarà. El que és segur és que el Barça no començarà la temporada amb el seu millor jugador emprenyat, deprimit, incapaç de liderar l’equip, ni de marcar les diferències com només Messi pot fer. Si es queda, serà sense dubte una gran diferència respecte a l’estiu passat.\n7. Vaques sagrades\nSempre n’hi ha hagut i sempre n’hi haurà, però aquest any seran menys i menys intocables que mai. El 2-8 ja va marcar un abans i un després, però el desenllaç de l’última Lliga va deixar clar que cal completar la regeneració iniciada per Koeman. Alguns hauran de fer un pas al costat i perdre protagonisme.\n8. Factor Camp Nou\nDeia Guardiola que Koeman es mereix un any a la banqueta amb el Camp Nou ple i es pot afegir que el barcelonisme també es mereix l’oportunitat de demostrar la seva il·lusió pel nou equip que s’està formant, d’acompanyar els joves que treuen cap i d’ajudar l’entrenador que l’està forjant, que a més és un mite del club. Aquesta suma, sense dubte, beneficiarà l’equip i el farà més fort.\nBarça Futbol Joan Laporta Opinió Ronald Koeman\nNarcís juny 24, 2021 | 16:11\nAixí és!PD : ben escrit!


L’arqueologia fotogràfica de Bleda y Rosa inaugura el Bombas Gens - El Periódico Mediterráneo\nLa castellonenca María Bleda i José María Rosa presenten al nou centre artístic de València ‘Geografía del tiempo’\nRecordo les paraules d’Antonio Alcaraz, arran d’una entrevista que li vaig fer amb motiu de la seua exposició Espais Industrials. Patrimoni de futur, sobre el valor estètic i patrimonial de l’arquitectura industrial, sobre l’interès cultural i significat social d’aquest tipus d’edificacions que avui dia semblen abocades a l’oblit. Recordo que el seu objectiu, com em va dir, era reinterpretar i conferir certa plasticitat a la duresa d’aquests elements industrials, aconseguint així una mena de «resurrecció» conceptual.\nD’aquesta idea de revaloritzar espais, han existit i existeixen iniciatives que s’han encarregat de restaurar immobles fabrils per convertir-se en centres culturals contemporanis, produint-se així una mena de trobada entre una arquitectura i una indústria, que semblaven haver perdut la seua funció pràctica, i l’art, com a catalitzador d’aquest procés vital energètic de l’enteniment, generador d’emocions, reflexions i accions.\nAquí a Espanya s’han materialitzat alguns d’aquests projectes que fusionen la part estructural de l’arquitectura, amb la singularitat del propi espai, i l’art. Parlem de casos com Matadero de Madrid, Tabakalera de Sant Sebastià o recentment el Bombas Gens de València, un nou centre dedicat a l’art que exemplifica com pocs el bon fer (de vegades) de la gestió privada.\nLa Fundació Per Amor a l’Art és la que es troba darrere d’aquest magnífic —per la faraònica restauració de l’antiga fàbrica situada a l’avinguda Burjassot de la capital del Túria, i pel seu contingut— projecte en forma d’habitacle per i per a l’art i que té a Núria Enguita, editora de la revista i editorial Concreta al costat de la castellonenca Laura Vallès, a més de comissària d’exposicions, la seua actual directora. És la pròpia Enguita qui en una entrevista recent ha confessat que la col·lecció és la base de tot aquest projecte, una col·lecció que s’ha anat gestant des de fa uns deu anys i que ha estat assessorada pel gran Vicente Todolí, que va ser director de la Tate Modern de Londres fins a 2010.\nAmb les seues 1.800 peces de 140 artistes i la presència de professionals com Enguita o Todolí —encara que aquest romangui a l’«ombra»—, així com la resta de personal, el Bombas Gens és una veritable «bomba» cultural que està cridat a ser un els centres més interessants del panorama artístic nacional. Si a tot això li afegim que han programat una exposició de Bleda y Rosa per iniciar el seu camí, l’èxit està assegurat.\nGeografía del tiempo és el títol de la mostra que es pot visitar en una de les cinc naus d’aquest espai rescatat fins al 19 de novembre.\nEl binomi format per la castellonenca María Bleda i José María Rosa, que recordem va ser mereixedor del Premi Nacional de Fotografia el 2008, és l’encarregat d’inaugurar aquesta proposta cultural en què també hi haurà conferències, grups de lectura, visites guiades, performances... Potser per a molts no tingui la menor importància, però el fet que existeixi eixa presència «castellonenca» en els inicis d’una «criatura» com el Bombas Gens resulta significativa.\nBleda y Rosa són una de les referències més destacades de la fotografia espanyola contemporània, i en la present mostra reuneixen 25 anys del seu treball fotogràfic, articulat al voltant de la sèrie Campos de batalla (un projecte iniciat el 1994 i finalitzat recentment i que es mostra al complet per primera vegada); Campos de futbol (1992-1995) (el primer projecte que va obtenir reconeixement públic i sèrie que va anunciar els eixos conceptuals al voltant dels que posteriorment girarà el seu treball); Origen (iniciada en 2003 i encara en procés), i Prontuario. Notas en torno a la Guerra y la Revolución (que va començar el 2011 i també roman obert).\nCom definir el treball d’aquests dos autors que semblen ser un de sol? Quins aspectes hem de tenir en compte? Quines són les seues inquietuds? Com bé afirma Liz Wells, «María Bleda i José María Rosa busquen indicis de l’activitat humana en llocs públics. La motivació que tenen és próxima a una antropología visual, intenten revelar el que d’una altra manera podría no ser observat i cridar l’atenció sobre això».\nPer aquest dos artistes, «els paisatges expliquen històries amagades que ells intenten desvelar mitjançant la investigación fotogràfica i contextual», en paraules de Wells. Per la seua banda, Nacho París és de l’opinió que tots dos «posen en qüestió, simultàniament, les possibilitats del fet fotogràfic i el problema de la Història com a construcció d’un passat unitari, però ho fan des de dins, des de la precisió técnica i formal en l’ús de la fotografia i des del rigor en la recerca histórica, usant de manera ortodoxa els processos d’investigació i les eines narratives que la fotografia i la història posen a la nostra disposició». En altres paraules, «Bleda y Rosa es converteixen (i ens converteixen) en arqueòlegs de la contemporaneïtat, imaginada com a passat ficcional», com bé escriu Paola Cortés-Rocca, qui afegeix: «L’obra dels fotògrafs està composta d’estampes que tenen una mica de descripció i de microrelat: coagulen un flux temporal que es deté momentàniament en cada imatge i que bomba cap a la següent».\nEl fet de definir a Bleda y Rosa com arqueòlegs de la contemporaneïtat i dels espais no és intranscendent. Les seues preocupacions els han portat a reflexionar sobre el paisatge, la seua història i els seus mites, la seua relació amb el planeta i amb nosaltres mateixos. D’alguna manera, documenten el paisatge que perceben a través de les seues lents fotogràfiques per investigar sobre aquestes històries invisibles que van transcórrer en ells.\nResulta curiós que hi hagi aquí a Castelló altres artistes que també entenen el seu treball com una anàlisi dels espais o llocs, o els no-llocs, retratistes d’un paisatge que, com Bleda y Rosa demostren, amaga un gran significat a vegades imperceptible, o més bé suggerent. Parlo, per exemple, de Vicente Tirado del Olmo, Geles Mit, Agustín Serisuelo, Carlos Bravo, la pròpia Laura Vallès o alguns dels treballs de Pilar Beltrán i Pascual Arnal. Tots ells, ofereixen una dialéctica entre lloc, temps i memoria…, si bé en el cas de Bleda y Rosa resulta fonamental el fet que recorren «curiosament al que no es veu, al que no mostren», segons explica Nacho París.\nEn definitiva, si tenen oportunitat, no dubtin a visitar aquest espai únic i sorprenent que posa en valor l’arquitectura d’una època passada gràcies a la revitalització de l’art contemporani. Bombas Gens obre les portes a una altra forma de gestionar i promoure projectes culturals de primer ordre, i com diuen, el bo, si és bo, cal copiar-lo.


El Partito Democratico elegeix Bersani: “No som el partit d’un home sol, sinó un col·lectiu de protagonistes” | L'Hora\nAdded on 8 novembre 2009 Nou Cicle Itàlia , Partito Democratico\nHa sigut el dia de Pier Luigi Bersani. Davant la platea dels delegats elegits en les darreres primàries, l’Assemblea nacional del Partito Democratico, l’ex ministre ha estat oficialment elegit nou secretari i s’ha adreçat al país i al partit amb un discurs dens de propostes, de la crisi econòmica a les reformes institucionals. “He dit en diverses ocasions“, ha assenyalat Bersani, «que no crec en el partit d’un home sol, sinó en un col·lectiu de protagonistes. Sé molt bé que aquest col·lectiu ha de tenir formes contemporànies, i renunciar-hi seria retrocedir. M’adreço a vosaltres no com qui s’adreça a un públic sinó com qui s’adreça al grup dirigent d’un partit, corresponsable d’aquesta aventura. Per a preparar l’alternativa“. “Preparar l’alternativa” era, de fet, el lema que presidia la reunió. Una alternativa que passa pel rebuig del “liderisme” i per la construcció d’un veritable partit. “Estem orgullosos de sentir-nos constructors d’un partit. Construint un partit realitzem la Constitució, que parla de partits i no parla de populismes. Existeix una modernitat alternativa a la deformació plebiscitària de la nostra democràcia. Una modernitat que pot venir del reforçament i de les reformes del sistema parlamentari, de una llei electoral que restitueixi als ciutadans la tria dels parlamentaris“. Una reforma en espera de la qual, ha precisat Bersani en les seves conclusions, “és millor fer les primàries per escollir les posicions en les llistes pel parlament“. El nou secretari ha fet una intervenció sòlida i concreta, fonamentada en l’anàlisi dels problemes del país, proposant “una assemblea de mil administradors del PD, oberta als administradors de totes les orientacions, per a denunciar el federalisme de xerrameca i parlar del federalisme dels fet. Que no es pensin, començant pels de la Lega Nord, que poden explicar sopars de duro mentre nosatres callem“. Sec amb el govern – “diàleg no, confrontació sí, però en el parlament i no sobre els afers del primer ministre” – i confiat en les possibilitats que D’Alema esdevingui ministre d’exteriors de la Unió europea, Bersani ha proposat, entre altres coses, un sistema de quotes per a impulsar la presència femenina en a política. “No tolerem la situació discriminada de les dones. Volem impulsar un fort moviment d’opinió que demani una solució transitòria de quotes, perquè la discriminació més forta és la que manté les dones fora dels centres de decisió“.\nEl punt central de la seva intervenció, Bersani el dedica al projecte del nou partit, esvaint el camp dels dubtes i de les temptacions “nostàlgiques” qhe els seus oponents l’hi havien atribuït durant la campanya congressual. “Hem de construir el partit que havíem promès als ciutadans i als militants. Cap nostàlgia ha d’empresonar-nos o aturar-nos. Hem de sentir la necessitat de d’allò nou que cal construir. Ens adrecem a tot el centreesquerra sense exclusions, amb la legítima ambició de fer-nos més forts. Alliberem-nos de paraules velles i passades. La nostra proposta política no és un decantament cap el centre o cap a l’esquerra. allò que compta és el projecte, la idea de país. Fora d’aquesta ambició no s’està més al centre o més a l’esquerra, s’és una partit petit condemnat als seus propis confins“. Per això, “el PD ha de cobrir l’esquerra i el centre“. Un instant particularment apreciat, que ha aixecat els aplaudiments al final de la intervenció: “Som un partit jove que ens demana que tinguem el cor jove“.\nHa estat també el dia de l’elecció dels nous organismes, del vicesecretari Enrico Letta i dels 120 membres de la direcció nacional. De la presidenta del partit, Rosy Bindi, i els vicepresidents Ivan Scalfarotto i Marina Sereni. Durant la fase riservada a les intervencions, tant Dario Franceschini com Ignazio Marino (que havien disputat les primàries a Bersani) han declarat la seva disponibilitat a treballar junts amb el nou secretari. Marino s’ha declarat «molt satisfet pel discurs de Bersani», al qual ha posat «a disposició les nostres forces», perquè ara «ens faci guanyar». Conceptes semblants, per bé que amb algun somriure menys, de Dario Franceschini: «Tenim la responsabilitat de donar suport amb lleialtat a qui té la responsabilitat de guiar el partit; nosaltes, Pier Luigi, ho farem». És la conclusió d’una campanya congressual nacional que ha durat pràcticament quatre mesos, que ha vist el PD discutir sobre ell mateix i sobre el país, amb ell mateix i amb el país. No és casual, deien molts delegats, que els darrers sondatges situïn el PD en el llindar del 30 %. «No hauríem d’aturar-nos aquí», suspira una delegada deixant la sala. Un pensament que segurament els posa a tots d’acord.\nFont: L’Unità, 8 de novembre de 2009.


Collaret de llat fet a mà-Heura - VELVET BCN Moda Sostenible\nCollaret de llat fet a mà-Heura\nAquest collaret únic, realitzat en llautó, està gravat a...\nCategoría : Collarets\nPrecio : 41.00€\nRoba>Dona>ACCESSORIS>Collarets>Collaret de llat fet a mà-Heura\n> Roba>Dona>ACCESSORIS>Collarets>Collaret de llat fet a mà-Heura\n41,00 €VELVET BCN · Tienda Ecológica · Moda sostenible y Comercio justo\nMés productes de Singular Sisters\nAquest collaret únic, realitzat en llautó, està gravat a l'àcid, pàtines de colors i en la part posterior esmalt en fred. La cadena és de llautó hipoal·lèrgic. Està muntat en fil d'acer i la longitud de el collaret és de 50 cm. Totes les joies de Singular Sisters s'envien en un packaging, realitzat per elles reutilitzant teles. Cada peça va embolicada en paper de seda i acompanyada de la seva targeta i una xapa amb el seu logo gravat.\nCol·lecció: Otoño Inivierno '19\nMaterial: llautó, plata, Vegà\nCertificats: Producció local\n12 productes més a la mateixa categoria\nCollaret de fusta pintada artesanal\nPenjoll artesanal estrella de mar\nPenjoll de coure-Peix volador 1\nPenjoll de coure-Peix volador 2\nPenjoll artesanal de coure-balena\nPenjoll amb dues peces fet a mà\nPenjoll artesanal de...\nCollaret circumferències de...\nCollar artesanal de fusta...


Els colors de l’Havanera – Indira Ferrer-Morató, soprano\nEls colors de l’Havanera\n22/04/2014 indira, soprano\nEl passat diumenge L’Antoni Mas i jo, vàrem realitzar, de nou, el nostre concert “Entre dos mars” al teatre La Gorga de Palamós.\nLa veritat, és que hem trobat una fórmula de programa que s’adapta a molts públics i per tant, n’estem contents.\nQui ho escolta, comprèn que hi ha altres maneres de cantar aquestes melodies. Que amb arranjaments diferents ( arranjaments de l’Antoni) no deixen de ser havaneres. No són ni millors ni pitjors de les que es canten en altres espais, com ara a les cantades o bé a les tavernes.\nEn aquest cas, el que pretenem fer, és trobar l’equilibri entre el que seria l’estil líric i l’estil tradicional.\nÉs bonic veure que, tot i sortir del que és habitual, el públic ho accepta. El més important pels artistes quan estan a l’escenari, és veure que qui ha pagat una entrada, en surt content.\nSentir els aplaudiments dóna molt de reconfort perquè això vol dir que encertes el camí.\nA vegades penso que amb tants recitals com fem de “entre dos mars” una acabarà esgotada del mateix repertori. Es per això que provem alguna peça nova a cada concert, solem incorporar alguna altra cançó precisament per veure quina acceptació tindrà. De moment l’anem endevinant! Bé, amb tot el que us explico, arribo a la conclusió que, l’important no és el que cantes si no, com ho cantes.\nSi gaudeixes fent aquella música, podràs transmetre-la fàcilment.\nA tots ens agrada cantar Mozart o Verdi però actualment una ha de ser realista: Tothom ho pot fer. Per més complicat que sigui, gairebé tots els cantants, pretenen recórrer a aquests autors clàssics. Autors tan genials i tan complexos però que, tot i ser difícil d’assumir-los ens trobem, parlant clar, llences una pedra i surten milers de tenors, sopranos, barítons, baixos i mezzos que ho canten.\nEs necessiten altres invents, invents que siguin més aptes per a tots els públics. Els acostumats al gènere operístic i els qui no.\nCal dir que hi ha gent que en un determinat moment afirma que aquest tipus de música no els agrada, que sols la volen veure cantada per veus masculines i que encara menys l’entenen amb una soprano. Llavors resulta que quan l’escolten fins i tot s’emocionen.\nNomés per tot això ja val la pena repetir la mateixa fórmula i fer-la arribar a més i més gent. La varietat de l’estil aporta més punts a favor que en contra. Que la gent busqui, remeni, que pugui decidir què li agrada i què no.\nQue les havaneres, igual com tota la música tenen molts i molts colors!\nCatalàAntoni Mas i Bou., arranjaments, òpera, baix, baríton, cant de taverna, cantades d'havaneres, compositor. havanera, escenari, havaneres, música clàssica, melodies, mezzosoprano, Palamós, públic, popular, soprano, Teatre la Gorga, tenor, tradicional\n← CONCERT “ENTRE DOS MARS” (Palamós)\nLA MEVA VEU, UN GRANET DE SORRA !!! →


Iniciades les activitats d'esports i lleure organitzades per l'ajuntament — Ajuntament d'Agramunt\nIniciades les activitats d'esports i lleure organitzades per l'ajuntament\nIniciades les activitats d'esports i lleure organitzades per l'ajuntament A les dues primeres setmanes de juliol s'han inscrit una cinquantena de nens https://www.agramunt.cat/actualitat/noticies/iniciades-les-activitats-desports-i-lleure-organitzades-per-lajuntament https://www.agramunt.cat/actualitat/noticies/iniciades-les-activitats-desports-i-lleure-organitzades-per-lajuntament/@@download/image/IMG_20200706_090841.jpg\nA les dues primeres setmanes de juliol s'han inscrit una cinquantena de nens\nInici de les activitats dirigides d'estiu al pavelló\nEl dilluns 6 de juliol van començar les activitats d’esport i lleure organitzades des de l’ajuntament que es duen a terme al pavelló. Les activitats s’han tirat endavant amb totes les mesures sanitàries i de seguretat. Per aquest motiu s’han habilitat diferents entrades al pavelló i s’han fet grups reduïts de nens per edats similars els quals tenen assignada una zona concreta del pavelló. Al moment d’entrar es fa una primera desinfecció de mans i cada nen va amb el grup que té assignat. Un cop han arribat tots els nens que formen part del grup es fa una segona desinfecció amb un rentat de mans amb aigua i sabó que fa cada grup amb el seu monitor.\nCada grup té com a responsable un monitor que serà amb qui desenvoluparan les activitats. Tots els grups però segueixen un mateix fil conductor organitzat per diferents setmanes temàtiques al voltant del qual s’han dissenyat totes les activitats adaptades a cada edat. A més, aprofitant la proximitat del passeig Mercè Ros moltes de les activitats programades es faran a l’exterior.\nA les dues primeres setmanes de juliol s’han apuntat a les activitats una cinquantena de nens. Les inscripcions per al 20 al 31 de juliol ja es poden tramitar des del web www.agramuntesports.cat


d'Esquadra | Diari Maresme\nPer Redacció , a Cabrera, Mataró, Portada 28 de nov. de 2012\nEls Mossos d’Esquadra de Mataró han detingut dos homes de 35 anys per un presumpte delicte contra la salut pública per tràfic de drogues. Els detinguts duien una bossa esportiva amb una quantitat aproximada de 108.000 pastilles d’èxtasi. Segons fonts policials, la droga intervinguda tindria un preu al mercat il·lícit de més d’un milió d’euros.\nEnxampat robant a l’interior d’una furgoneta\nPer Redacció , a Masnou, Societat 21 de nov. de 2012\nL’home va ser detingut al Masnou quan es trobava a l’interior del vehicle


<<mes <setmana 10JunDilluns 11JunDimarts 12JunDimecres 13JunDijous 14JunDivendres 15JunDissabte 16JunDiumenge >setmana >>mes\n“Via Crucis“ de Llorenç Moyà\nData: 19 d'abril de 2019\nLloc: Església de Sant Felip Neri\nL’existència d’aquest petit, però meravellós poemari, el Via Crucis de Llorenç Moyà, publicat l’any 1961, a la col·lecció Ganímedes, amb un bell pròleg de Josep Maria Llompart, ens va facilitar extraordinàriament la representació d’aquesta peça teatral que enguany fa 34 anys. Cada Divendres Sant l’Ajuntament de Palma, a través del grup Taula Rodona Teatre, presenta aquesta obra de Llorenç Moyà, a les escales de la Seu.\nVaig tenir la sort de conèixer l’autor i passar-hi molts moments, i crec amb seguretat que se sentiria ben orgullós d’aquesta imatge que al llarg de 34 anys l’espectacle dona a tots els espectadors, persones que cada any esperen amb devoció a les dotze del migdia aquesta tradició.\nTots els qui hi participam estam molt contents de donar aquesta “visió universal” fora d’uns “tòpics provincians” que sempre he intentat allunyar.\nEl text de Moyà està polit i cuidat al màxim i la sonoritat del seu llenguatge dota de vibració tots els versos de l’obra. Nosaltres només hi vàrem afegir una petita fusteria escènica, basada en la més absoluta pobresa teatral, i amb la interpretació plena de sensibilitat de cada un dels actors que participam en el muntatge.\nVull acabar amb unes paraules de la novena estació del poemari de Moyà, un dels moments més impressionants de l’espectacle per la terrible solitud que representa:\n“JESÚS CAU PER TERCERA VEGADA”\nAssedegada amor, llépola molsa\nQue ets catifa i carner, fontana i gra\nDe les sembres d’abans, del bell tastar,\nLa teva boca n’ha romasa dolça...\nBernat Pujol Matas, 2019\nDescarrega el programa (894 KB)


Càritas de Girona busca nous voluntaris per l'elevat nombre de col·laboradors de risc - Empordà\nCàritas de Girona busca nous voluntaris per l'elevat nombre de col·laboradors de risc\nUn 47% dels voluntaris té més de 60 anys i molts han hagut d'adaptar les seves tasques\nACN 20.10.2020 | 12:08\nVoluntaris de Càrites fent tasques al servei d'aliments ACN\nVoluntaris de Càrites fent tasques al servei d'aliments\nCàritas de Girona fa una crida per aconseguir nous voluntaris per l'elevat nombre de col·laboradors de risc que té l'entitat. Actualment, el 47% de les persones que hi treballen de manera voluntària tenen més de 60 anys i moltes han hagut d'adaptar les seves tasques i funcions davant de les noves mesures per la Covid-19.\nL'entitat va mobilitzar 590 voluntaris durant el període de confinament. El 52% eren de nova incorporació, sobretot joves, però també persones que havien perdut la feina o treballadors que disposaven de més temps per dedicar a accions de l'entitat.\nAmb l'inici de curs i la reobertura de diversos projectes, però, necessita incorporar nous voluntaris. Entre ells, els serveis de suport educatiu, els Centres de Distribució d'Aliments (CDA), els robers, els tallers d'aprenentatge de llengua per a persona nouvingudes, l'acompanyament a la inserció laboral, suport emocional o tasques de sensibilització.\nAquest novembre l'Escala reprèn el servei socioeducatiu anomenat l'Alternativa.\nLa Catalunya Nord es prepara per al toc de queda que entra en vigor aquest dissabte.\nRoses organitza un cicle de xerrades per a famílies d'adolescents.


Inici > La prohibició d’entrar al metro és adequada per lluitar contra els carteristes, segons l’Audiència\ndilluns, 13 maig, 2019 - 08:00\nUna sentència modèlica afegeix la pena d'allunyament a dos lladres multireincidents que van sostreure un telèfon mòbil a l'estació de Camp de l'Arpa el 2018.\nLa secció novena de l'Audiència Provincial de Barcelona ha augmentat el càstig a dos lladres que el 2018 van sostreure el telèfon mòbil a un agent d'atenció al client de la línia 5 de Metro. A la pena de dos mesos de multa per a cadascun, equivalents a 250 euros, hi ha afegit la prohibició d'entrar a la xarxa de metro durant sis mesos, tal com demanava l'acusació particular exercida per TMB.\nLa sentència inicial, dictada pel jutjat d'instrucció número 5, condemnava els dos delinqüents per un delicte lleu de furt i els obligava a indemnitzar el perjudicat amb 170 euros, després de considerar provat que tots dos van aprofitar una distracció de l'empleat, que havia sortit al vestíbul a atendre uns passatgers, per entrar a la cabina de control de l'estació de Camp de l'Arpa i agafar-li el telèfon mòbil particular. Això va ser el 9 de setembre del 2018 a les 21.30.\nEl que afegeix l'Audiència, a instàncies de l'acusació particular, és la pena accessòria d'allunyament durant sis mesos, a partir d'un conjunt de fonaments de dret que advoquen per la utilització dels millors recursos de l'ordenament jurídic per combatre la xacra dels furts per descuit practicats en tota mena d'espais públics, per part de persones o grups que s'hi dediquen de manera professional i a temps complet. Un problema que, com reconeix, “genera inquietud i preocupació incrementant la sensació d'inseguretat ciutadana i d'impunitat” entre la ciutadania.\nIdentificats i detinguts diverses vegades\nEn aquest sentit, la sentència destaca que els Mossos d'Esquadra havien identificat “en diverses ocasions” les dues persones condemnades en el curs de dispositius de prevenció de furts al metro, que no tenien cap feina remunerada i que acumulaven un historial de detencions per actes contra el patrimoni, alguns comesos dins del metro, que solien freqüentar. Es tracta, per tant, de persones que fan del delicte de furt una manera de viure i que “despleguen la seva activitat delictiva de manera constant”, que perfeccionen les tècniques delictives “a la recerca del màxim rendiment”, i que no fan servir el transport públic per desplaçar-se sinó exclusivament per delinquir.\nDesprés de disseccionar amb precisió el fenomen dels carteristes professionals i d'evocar la doctrina del Tribunal Suprem per fer-hi front, els magistrats de l'Audiència acorden estimar el recurs presentat per TMB i imposar als acusats la pena de “prohibició d'acostar-se a les estacions i instal·lacions de la xarxa metropolitana de Barcelona per un període de sis mesos”, d'acord amb els articles 57 i 48 del Codi Penal. La sentència és ferma i no es pot recórrer per la via ordinària.\ndilluns, 13 maig, 2019 - 08:18\nSource URL: https://noticies.tmb.cat/transport/prohibicio-dentrar-metro-es-adequada-lluitar-contra-carteristes-segons-laudiencia


Els Visas: ESPERO SUD CUETO AGERO\nESPERO SUD CUETO AGERO\nEl diumenge tornem a trucar-nos amb el Cesar perqué dilluns donen bon temps i podrem aprofritar-ho per fer una nova escalada, aquesta vegada a la vessant de Potes, o sigui que li toca a ell fer quilometres de bon matí.\nLa meva proposta és fer l’Espero Sud de Cueto Agero, un cim molt característic que hi ha al engorgat de la Hermida, proper a Potes.\nAvui el Cesar ve acompanyat d’un nou company, el Francesc, i tots tres emprenem aquesta aventura que és molt diferent a l’anterior però igualment interessant.\nLes referències que tenim de l’aproximació no són gaire precises però amb intuïció no ens costa gaire arribar al revolt on tenim que deixar el cotxe, ara tan sols resta arribar a peu de paret per trobar la via.\nEn un principi fallem i pugem molt a l’esquerra però aviat veiem l’error i podem rectificar i trobem sense problemes el cable de la ferrada.\nPugem sense encordar-nos fins la reunió 0 al fil de l’aresta, una suada de nassos, hem fet uns cent metres de desnivell . Ara ja estem situats i toca posar-nos en solfa.\nA diferencia de l’anterior via, aquesta no està equipada, tan sols alguna assegurança per indicar el camí, la resta cal muntar-ho, incloent-hi alguna reunió.\nLa primera tirada comença fàcil fins arribar al díedre, però aquest és dur de pelar cal reforçar-lo bé, està graduat de cinquè superior però n’he trobat de més fàcils amb aquesta graduació.\nLa segona tirada és de transició , fins una alzina situada en plena aresta, nosaltres hem fet reunió al arbre però just sobre i a l’esquerra hi ha una reunió amb dos parabolts nova ??.\nLa tercera és com la primera , primer fàcil, però desprès ensenya les dents, a més en el tram complicat és difícil d’assegurar.\nLa quarta tirada és curta però matona, uns vint metres, però el díedre extraplomat de la ressenya és molt dur, hem començat en lliure i hem acabat com hem pogut, cal estar molt fort i àgil per superar aquest tram.\nLa cinquena tirada és més mantinguda que l’anterior però també més franca, intercalant passos de A0 i lliure pots anar fent tenint present que cal protegir-la.\nLa sisena tirada és més fàcil però cal anar en compte per la quantitat de herbes que hi ha.\nA partir d’aquí la dificultat baixa i queden tres tirades amb una dificultat de quart grau, tot i que les ressenyes marquen les dificultats d’aquest tram en tercer.\nLa baixada és molt còmoda, per l’aresta oposada fins una cabana de pastor que hi ha al coll i per un camí fressat pel bestia fins el peu de via.\nSortint de la via directes a fer la cervesa a Potes on ens acomiadem, jo marxo en dos dies, i amb la proposta de retrobar-nos per Montserrat. Ha estat una sort trobar al Cesar, he aconseguit fer els dos objectius que tenia i puc tornar a casa satisfet.\nPublicado por Els Visas en dimarts, d’agost 18, 2015


El primer Fòrum Edita Barcelona disseccionarà el sector editorial i posarà el focus en els continguts / UPF – Lo Campus diari\nEl primer Fòrum Edita Barcelona disseccionarà el sector editorial i posarà el focus en els continguts / UPF\nData publicació 5 juliol 2016 per redacció\nPatrici Tixis, el rector de la Universitat Pompeu Fabra (UPF), Jaume Casals, i el segon tinent d’alcalde de la ciutat, Jaume Collboni, ha donat els detalls del Fòrum Edita Barcelona, que arrenca aquest dimecres i se celebrarà durant tres dies. Tixis ha senyalat que la trobada és un projecte que el Gremi d’Editors de Catalunya medita des de fa molt temps, en considerar que Barcelona “necessitava una plataforma i un espai per poder discutir sobre els problemes” del sector editorial. En aliança amb el Màster en Edició de la UPF, la primera edició del Fòrum comptarà amb 30 ponents del sector (editorials, agents, autors), que centraran les seves ponències i debats en l’àmbit dels continguts. Així ho ha remarcat Tixis aquest dimarts. “Volem centrar el debat sobretot en els continguts, i no tant en les plataformes per accedir-hi”, ha indicat. El president dels editors catalans ha assumit que a vegades el sector s’ha “distret” amb la discussió sobre nous models de negoci i la irrupció del món del llibre digital, i ha reiterat que el “focus important” són ara els continguts i “la defensa dels drets d’autor”. Un dia abans que arrenqui la trobada hi ha uns 200 professionals inscrits, segons ha informat Tixis. Entre ells, hi haurà estudiants i ex alumnes del Màster de la UPF, que prèviament han pogut suggerir preguntes i temes de debat als ponents, i que tindran una participació activa durant el Fòrum. Molts ja són, de fet, “editors júniors”, ha expressat el director del Màster, Javier Aparicio Maydeu. Entre els ponents del Fòrum hi figuren Miguel Aguilar (Editorial Debate), Francisco Antón (Editorial Vicens Vives), Jesús Badenes (Grupo Planeta), Maria Bohigas (Club Editor), Gabriel Brandariz (grupo SM), Núria Cabutí (Penguin Random House Grupo Editorial), Valeria Ciompi (Alianza Editorial), Luis Collado (Google), Reina Duarte (Grupo Edebé, presidenta del Consell Català del Llibre Infantil i Juvenil i representant a l’OEPLI i a l’IBBY), Marina Espasa, coordinadora de Barcelona Ciutat de la Literatura UNESCO o Albert Pèlach (Enciclopèdia Catalana). La inauguració oficial de la cita tindrà lloc dimecres al vespre al Saló de Cent de l’Ajuntament de Barcelona, amb una conferència del President de Grupo Planeta, José Creuheras. Els debats i les taules rodones es realitzaran el 7 i el 8 de juliol a les aules de la UPF Barcelona School of Management de la Universitat Pompeu Fabra.\nJaume Collboni ha subratllat que el Fòrum és “el primer gran acte” lligat a la condició de Barcelona de ciutat literària de la UNESCO. El segon tinent d’alcalde i nou responsable de Cultura de l’Ajuntament ha considerat que Barcelona té una “capitalitat literària per se”, tant en llengua catalana com castellana. “El 50% de les decisions que tenen a veure amb les editorials –en aquestes dues llengües- es prenen a Barcelona”, ha quantificat, “i això ha de tenir una correspondència”, per exemple amb trobades com el Fòrum Edita Barcelona. Al seu torn, el periodista, escriptor i un dels co directors del Fòrum, Sergio Vila-Sanjuán, ha recordat que la capital catalana ostenta una tradició de gairebé 100 anys d’acollir reunions internacionals d’editors. “Es va fer abans de la Guerra Civil amb la Unión de Editores, als anys 60 amb una reunió del Congrés Internacional d’Editors, el 1996 altra vegada amb Salman Rushdie com a orador convidat, i a l’Any del Llibre el debat ‘Els futurs de la indústria editorial”, ha repassat.♦\nL’Associació Catalana de Comunicació Científica celebrarà el seu 30è aniversari amb una Taula Rodona...


L'IEC obre un portal web amb més de 60.000 referències i 7.000 documents digitalitzats\nPublicat 08/12/2021 11:01CET\nComençarà a preparar a mitjans de 2022 la nova edició del 'Diccionari Normatiu'\nEl secretari general de l'Institut d'Estudis Catalans (IEC), Àngel Messeguer, ha destacat que la institució ha digitalitzat més de 60.000 referències i 7.000 documents que es poden consultar en un nou portal web d'accés obert, una iniciativa que s'emmarca en el seu pla de modernització.\nEn una entrevista d'Europa Press, ha destacat que l'actual programa de la institució sota la presidència de Teresa Cabré des de setembre contempla "una renovació interna i externa per donar a conèixer noves facetes de l'IEC".\nUna d'aquestes noves facetes és la de modernització, digitalització i difusió del seu fons documental, que a través de la nova plataforma permet realitzar cerques especialitzades sobre temes o personatges concrets.\nAquesta nova eina (https://arxiudigital.iec.cat/) també permet consultar catàlegs dels llegats personals de referents de les lletres, la política i la història catalana com Mercè Rodoreda, Lluís Nicolau d'Olwer, Ramon Alòs-Moner i Esteve Terradas, custodiats per l'arxiu històric de l'IEC.\nEQUIP LIDERAT PER TERESA CABRÉ\nActualment, l'IEC compta amb més de 200 membres de tots els àmbits de coneixement, amb 28 societats filials de reuneixen més de 10.000 membres i està vertebrat per cinc seccions --la Històric-Arqueològica, de Ciències Biològiques, de Ciències i Tecnologia, la Filològica i la de Filosofia i Ciències Socials--.\nHa defensat que el nou equip de govern de l'IEC encapçalat per Cabré, la primera presidenta de la història en més d'un segle de de la institució, "té majoria femenina, que aporta un enfocament interessant i nou".\nCOMPROMÍS AMB LA DIFUSIÓ DE CONEIXEMENT\nHa reivindicat el compromís i la vocació de la institució amb la investigació, la creació i la difusió "del coneixement a la societat, que és a qui es deu".\nEn aquest sentit, ha situat entre els objectius de la institució promoure, plantejar i abordar debats públics contemporanis, quelcom que fa a través d'unes noves càpsules informatives on membres de l'IEC aborden temes d'actualitat --com el projecte d'ampliació de l'Aeroport de Barcelona-- i que la institució difon al seu espai web i xarxes socials.\nUN PROJECTE BASAT EN LA 'CATALANÍSTICA'\nHa explicat que actualment l'IEC opera sota un terme general que el nou equip de govern ha definit com 'catalanística', un concepte que reuneix "tot aquest coneixement relatiu amb els territoris de llengua i cultura catalana".\nTambé ha dit que no serà fins a mitjans de 2022 que es plantejarà i iniciarà la preparació d'una nova edició del 'Diccionari Normatiu' de l'IEC, i en aquest període també es pretén impulsar la figura d'un gestor de projectes europeus i diversos programes d'investigació competitiva en col·laboració amb centres i universitats.\nSobre les modificacions relatives al llenguatge inclusiu i el col·lectiu LGTBI, ha defensat la diversitat i la tolerància però ha advocat per ser rigorosos, diu, amb la llengua: "Hi ha sobrada quantitat de vocabulari relatiu al col·lectiu com per recórrer a neologismes".\nRESPECTE I SUPORT, LES SEVES PETICIONS A les ADMINISTRACIONS\nPreguntat per les seves peticions a les administracions, ha demanat reconeixement i suport per desenvolupar amb èxit els objectius del programa i "enfortir les col·laboracions" amb altres institucions de l'àmbit català, com a diputacions, ajuntaments i entitats dedicades a la cultura catalana.\nTambé ha demanat aquesta protecció perquè l'IEC segueixi sent reconegut com una autoritat útil, productiva i al servei de la població: "Un ha de reforçar el que pot oferir, i després demanar".\nHa afegit que al Govern central li demana "respecte a una identitat, a una cultura i una manera de fer, que no és de fa 20 anys, sinó que té molts anys de persistència dins de l'Estat".


La Fia-Faia de Bagà i Sant Julià de Cerdanyola / Nadal, Cap d'any i Reis / Festes i elements festius catalogats o declarats / Inici - Patrimoni festiu - Generalitat de Catalunya\nInici / Festes i elements festius catalogats o declarats / Nadal, Cap d'any i Reis / La Fia-Faia de Bagà i Sant Julià de Cerdanyola\nLa Fia-Faia de Bagà i de Sant Julià de Cerdanyola\nLa Fia-faia és una festa ancestral que prové del culte al solstici d’hivern, l’actual Nadal, pràcticament generalitzat en les antigues religions de base agrària. Cada any, quan arriba la nit més llarga de l'any, els fallaires de Bagà i de Sant Julià de Cerdanyola celebren la Fia-faia, que ha estat considerada com una pregaria ritual per aturar l'escurçament dels dies i l'avenç de la foscor, aconseguint que la durada del dia creixi de nou. També s’han atorgat a la Fia-faia altres significacions que s’haurien anat oblidant al llarg dels segles, com ara ser un element de protecció de la comunitat, de la família, aportar fertilitat de la terra, etc.\nLa festa consisteix en la crema d'unes torxes, anomenades faies, el capvespre de la vigília de Nadal a partir del tradicional "Toc d'Oració". Abans d'iniciar-se la crema general, s'encén una foguera en el lloc per on es pon el sol dalt la muntanya, diferent a Bagà i a Sant Julià de Cerdanyola, i des d'allà el foc és transportat a cada població per un grup de fallaires en una vistosa davallada nocturna. En arribar a cada població els portadors reparteixen el foc a la resta de fallaires. La crema s'acompanya amb cants molt breus: "Fia-faia, que nostro Senyor ha nascut a la paia", i del toc de les campanes de les esglésies. Quan les torxes queden ben curtes, es fa una foguera amb les restes, sobre la qual solen saltar els joves i al seu voltant es forma una rotllana de ball i de joc. A Sant Julià, a més, el foc es mantindrà encès durant tota la nit a la plaça mentre els joves practiquen “l’endreça”.\nLes torxes, faies o fia-faies, es confeccionen amb una herba de tija alta del mateix nom que la torxa. Científicament és la Cephalaria leucantha, relativament abundosa a Catalunya. Actualment, tot i que les torxes de Bagà i Sant Julià són molt similars, tenen diferències significatives en la seva confecció. A Bagà la faia segueix una tipologia de torxa en conjunt original: les tiges rígides de la planta seca en trams que no solen passar dels 50 cms, són ordides i entrellaçades per arribar a llargades superiors als dos metres, fins i tot tres amb certa freqüència. La faia de Sant Julià de Cerdanyola, habitualment d’un metre i mig de llargada, conté un bastó interior, que li dona consistència i que, en ser més llarg que el conjunt de la torxa, li dóna una extraordinària mobilitat, i moltes possibilitats de joc a la torxa encesa. Aquests dos tipus de torxes havien conviscut a les dues poblacions i es va anar produint la diferenciació actual que es fa patent a partir dels anys seixanta del segle XX.\nGaleria de documents de la Festa de la Fia-Faia de Bagà\nBagà [143,23 kB] Memòria de catalogació de la festa de la Fia-faia de Bagà [23,77 kB]\nGaleria de documents de la Festa de la Fia-Faia de Sant Julià de Cerdanyola\nMemòria de catalogació de la festa de la Fia-faia de Sant Julià de Cerdanyola [21,14 kB]\nGaleria d'imatges de la Festa de la Fia-Faia de Bagà i Sant Julià de Cerdanyola\n1. Fia-Faia de Bagà\n2. Fia-Faia de Bagà\n3. Fia-Faia de Bagà\n4. Fia-Faia de Bagà\n5. Fia-Faia de Bagà\n6. Fia-Faia de Bagà\n» Festa Major de Boí-Falles de Boí (Vall de Boí, la) , Festa de Sant Joan\n» Falles de Barruera (Vall de Boí, la)\n» Falles d'Erill La Vall (Vall de Boí, la) , Falles d'Erill la Vall\n» Falles de Taüll (Vall de Boí, la)\n» Falles de Llesp (Pont de Suert, el)\n» Falles de Sant Joan d'Alins (Alins) , Festa Major d’estiu / Sant Joan\n» Falles de Pobla de Segur (Pobla de Segur, la)


QUÈ FER SI L’EMPRESA NO EM PAGA EL SALARI. – Calduch Advocats\nQUÈ FER SI L’EMPRESA NO EM PAGA EL SALARI.\nEn temps de crisis, moltes empreses comencen a tenir problemes per pagar els salaris dels treballadors. Aleshores comencen a passar coses com que es paguin les mensualitats amb retràs, es deixin de pagar complements… O senzillament no es paguin els salaris.\nEn aquesta situació, el treballador no està obligat a suportar l’impagament i esperar “temps millors”. Sinó que legalment té vàries opcions que ara plantegem:\nDemandar judicialment l’empresa per impagament de salaris.\nUn treballador pot reclamar judicialment el pagament dels salaris encara que segueixi treballar per aquesta empresa. Cal tenir molt clar que aquesta demanda no és un motiu vàlid d’acomiadament. Existeix un principi jurídic (la garantia d’indemnitat) que estableix que ningú pot ser perjudicat per haver exercit el seu dret. En aquest cas el dret a la tutela judicial efectiva.\nCal tenir present que el treballador pot reclamar als tribunals no només els salaris que se li deuen al moment de presentar la demanda, sinó els que quedin impagats entre aquest moment i la data de la vista del judici.\nExtingir la relació de treball per causa justificada.\nNo té gaire sentit seguir treballant en una empresa que no paga els seus empleats. Però en ocasions fan por les conseqüències de deixar la feina. En especial es pensa que si es el treballador qui plega per voluntat pròpia, es quedarà sense prestacions socials per atur. La forma d’evitar aquesta situació es poder demostrar que estem davant d‘una incompliment greu per part de l’empresari que justifica l’extinció del contracte de treball per voluntat del treballador.\nL’article 50 de l’Estatut dels Treballadors estableix que hi ha un incompliment greu en els següents casos:\nQuan l’empresari no ha abonat tres mesos de salaris en el termini d’un any. El concepte de salaris inclou també les pagues extraordinàries i es podrien incloure conceptes com vacances impagades.\nHa de ser una conducta continuada i persistent. És a dir, no es suficient un endarreriment puntual.\nÉs indiferent el motiu que tingui l’empresari per fer-ho (crisis econòmica, impagament de proveïdors, etc.).\nEn aquests casos el treballador ha de notificar a l’empresari la decisió d’extingir el contracte de treball per impagament de salaris. Si és possible, el més recomanable és fer-ho amb 15 dies d’anticipació (és a dir, entregar una carta dient que, com no s’abonin els salaris i els conceptes salarials deguts, el treballador extingirà el contracte).\nPer l’article 50.c de l’Estatut dels Treballadors, aquesta extinció té els mateixos efectes que un acomiadament per causa improcedent. Per tant el treballador pot reclamar, apart del salari, una indemnització de 33 dies per any treballat (amb un màxim de 24 mensualitats).\nLa reclamació de salaris i la reclamació d’indemnitzacions es poden acumular en una mateixa demanda (article 26 de la Llei de la Jurisdicció Social).\nCom es pot veure doncs, els treballadors no estan indefensos i tenen recursos legals per respondre a un impagament de salaris.\nI si l’empresa està en fallida?\nEn ocasions, una empresa deixa de pagar salaris pel motiu més evident: està en fallida i concurs de creditors. Pot semblar aleshores que és inútil passar per tots els tràmits d’una reclamació judicial, perquè l’empresa no té capital per pagar.\nEn el cas que un treballador guanyi una sentència judicial en que se li reconeixen els salaris deguts i les indemnitzacions pertinents, si es troba que l’empresa està en fallida o concurs, pot reclamar aleshores al FOGASA (Fons de Garantia Salarial). Un organisme públic que garanteix el pagament dels dos conceptes (salaris i indemnitzacions) fins un cert límit. En el cas de salaris, el FOGASA paga fins a 120 dies de salaris deguts (sempre que el salari no superi el doble del salari mínim: en aquest cas paguen fins al límit). Pel que fa a les indemnitzacions, el FOGASA paga un màxim d’una anualitat de salaris.\nCom es pot veure, hi ha moltes opcions per defensar els treballadors. El que cal recordar és que només es té un termini d’un any per reclamar salaris deguts (els que es deuen de més d’un any endarrere, es perden). I que només es tenen vint dies des de que s’extingeix el contracte de treball per reclamar la indemnització. Per tant recomanem que, si vostè mai es troba en una situació com aquesta contacti amb CALDUCH ABOGADOS per obtenir l’assessorament jurídic que necessiti.\n← CALDUCH ABOGADOS ATURA UN PROJECTE D’INCINERADORA I ACONSEGUEIX SALVAR L’ESPAI D’ESPÈCIES PROTEGIDES.\nCicle ‘El medio ambiente en la encrucijada’ →


Setmana de la Joventut a la Pobla de Claramunt\nLa Pobla de Claramunt celebra la Setmana de la Joventut amb diferents activitats.\nDins els actes de la Festa Major de Canet de Mar destaquem la Nit Màgica. És una variada mostra que inclou circ, màgia, foc, misteri, esoterisme, ...\nTrobada de Puntaires a Gelida\nA la Pista Jardí UCG de Gelida té lloc la Trobada de Puntaires a partir de les 10 del matí.\nUn estiu a la fresca a Amposta\nPropera edició: de 01/07/2022 a 26/09/2022\nTotes les activitats tenen un aforament limitat. Només podran accedir al recinte on es realitzi l’activitat aquelles persones que disposin d’entrada. El ...\nEls rais són embarcacions formades per trams de troncs ajuntats que antigament es construïen per a transportar la fusta dels Pirineus a les terres ...\nCorrefoc per diversos carrers del centre històric de Canet de Mar amb la Colla de Diables de Canet de Mar. Gaudeix del Foc i la Festa! A les ...\nEl municipi d’Avià organitza la Festa del Segar i el Batre el segon cap de setmana del mes de juliol, coincidint amb l’època de sega en un territori ...\nDiades Castelleres de la Colla Capgrossos de Mataró\nAl llarg de l’any els Capgrossos celebren dues diades castelleres destacades a la ciutat. Per la festa major se celebra la Diada de Les Santes, una jornada castellera ...\nLa Festa del Segar i el Batre de Santa Eulàlia de Riuprimer té lloc al camp de sota l’Era del Soler, a partir de les 4 de la tarda. No ...\nUn dia destinat al públic familiar. Durant el matí hi haurà un taller per confeccionar un cap gros que pugui participar a l’aplec de la tarda. El ...


Podemos convoca primàries davant el possible avançament electoral | L'Alerta Canal\nEleccions Generals Podemos fa 2 anys\nPodemos convoca primàries davant el possible avançament electoral\nPodemos realitzarà primàries abans de les vacances de Nadal per la possibilitat de l’avançament electoral. La decisió s’ha pres en el Consell Ciutadà Estatal extraordinari celebrat aquest divendres i Pablo Iglesias ha confirmat que es presentarà per revalidar la seva candidatura a la Presidència del Govern. Abans de les vacances de Nadal es realitzaran les […]\nPodemos realitzarà primàries abans de les vacances de Nadal per la possibilitat de l’avançament electoral. La decisió s’ha pres en el Consell Ciutadà Estatal extraordinari celebrat aquest divendres i Pablo Iglesias ha confirmat que es presentarà per revalidar la seva candidatura a la Presidència del Govern.\nAbans de les vacances de Nadal es realitzaran les primàries i es prepararà al conjunt de l’organització perquè una decisió ràpida del Govern no pugui enxampar desprevinguts i l’organització política pugui estar preparada per afrontar un avançament electoral amb garanties.\nPer ara, no s’han especificat més dates ni si hi ha altres possibles candidats sobre la taula. Irene Montero, que es troba actualment de baixa per permís de maternitat, ha intervingut en el CCE via telefònica\nTags: #eleccions #eleccions generals #podem #podemos #primàries\nEditorial fa 3 dies\nCatalunya Ràdio fa 4 dies\nEnquesta fa 4 setmanes


« L’ovella perduda\n9 gener 2018 per Mònica\nAquest trimestre les alumnes de 1r explicaran un conte davant de les seves companyes, així que abans de començar amb les sessions de narració hem anat a fer una visita a la Biblioteca Central d’Igualada.\nQuan hem arribat ens ha rebut el Dani Rio, que ja ens tenia preparada la seva maleta dels contes i un colla de poemes, contes infantils i àlbums il·lustrats. Al llarg de la xerrada ens ha explicat alguns d’ells però també ens ha fet reflexionar al voltant de la selecció de contes, la forma de narrar-los i ha donat alguns consells literaris a les futures educadores.\nDurant la visita les alumnes han pogut descobrir la gran varietat de contes que comprèn la literatura infantil: Glòria Fuertes, Joana Raspall, Giana Rodari, Tullet Herve, Beatriz Martin Vidal… han estat alguns dels escriptors que s’han llegit.\nLa xerrada també ha estat molt inspiradora, doncs ha permès que algunes alumnes seleccionessin contes per narrar a classe i se’ls emportessin per començar a preparar la seva activitat.\nDes d’aquí agrair la fantàstica atenció i dedicació del Dani, i a la Biblioteca per obrir-nos un cop més les seves portes!


La Generalitat estudia prohibir el pas de camions pel vial Sant Jordi d'Olot - Diari de Girona\nLa Generalitat estudia prohibir el pas de camions pel vial Sant Jordi d'Olot\nInfraestructures confia en un acord amb el Govern espanyol per poder fer la variant d'Olot en els propers anys\nUn vehicle pesant travessa el vial Sant Jordi d'Olot. foto: ddg\nUn vehicle pesant travessa el vial Sant Jordi d'Olot.\nEl secretari d'Infraestructures de la Generalitat, Isidre Gavin, en declaracions a Catalunya Ràdio ahir, va plantejar la possibilitat de prohibir la circulació per l'avinguda Sant Jordi d'Olot. A més, Gavin va informar de l'aplicació de tot un sistema de mesuració de vehicles per analitzar els vehicles pesants de pas.\n«Determinar quants són i quin és el destí d'aquests vehicles i, conjuntament amb Interior, plantejar el desviament d'aquests vehicles, prohibir-ne la circulació pel vial Sant Jordi i realitzar un control superior al que es feia fins ara», va exposar Gavin.\nEn la seva última compareixença, l'alcalde d'Olot, Josep Maria Corominas, va explicar que fa unes setmanes van acabar unes proves de control sobre el trànsit que cada dia passa per l'avinguda Sant Jordi. Les dades han determinat que passen significativament més camions per l'avinguda Sant Jordi que els que passen pels carrers del centre d'Olot. «Potser el doble», va quantificar.\nL'alcalde va explicar que no han exposat les dades de les proves perquè són parcials. Va dir que exposaran les dades dels controls, a les quals tenen identificats els camions, quan també tinguin les que per la seva banda ha obtingut la Generalitat.\nVa explicar que la Generalitat considera més fiables els seus comptadors de matrícules que el sistema d'identificació sobre la base de bandes posades al terra que ha fet servir l'Ajuntament.\nEn les declaracions, Gavin també va fer referència a la instal·lació d'un paviment reductor del soroll valorat en 350.000 euros a l'avinguda Sant Jordi.\nA més, Gavin va exposar la seva confiança en un acord amb el govern del PSOE per cofinançar la variant d'Olot. Va definir la variant com «un projecte molt complex i que val molts diners». Va apuntar que la situació financera de la Generalitat «no ajuda per res, sinó tot al contrari». La variant és considerada la solució definitiva per al final del trànsit de vehicles de pas pels carrers d'Olot.


Blog del Màrius Domingo, Ca la Gallineta: El durbec.\nJa el vam tenir a l'hivern de l'any passat. És clar que no sabem segur que sigui la mateixa, però és també una femella i ve al mateix lloc. És possible.\nI ja la tenim aquí de nou, una femella de durbec, Coccothraustes coccothraustes, un preciós i rar moixó a les nostres comarques.\nFins i tot ja li hem pogut fer alguna foto banyant-se, esperem que no s'enfadi.


Bartomeu: “Estem molt contents amb l’elecció d’Ernesto Valverde”\nEl president blaugrana ha valorat a Barça TV diferents temes de l’actualitat del Club, com l’elecció de l’entrenador, l’inici a la Lliga, els fitxatges i les renovacions, entre d’altres\nEl president del FC Barcelona, Josep Maria Bartomeu, ha parlat pels micròfons de Barça TV just abans de la disputa del Barça-Juventus, i ha abordat diversos temes de l’actualitat blaugrana. Bartomeu ha recalcat: “Estem molt satisfets amb l’elecció d’Ernesto Valverde, hi tenim dipositades moltes esperances”. A més, ha assegurat que “el Barça aspira a tot”. “Hem començat molt bé a la Lliga, amb tres victòries i sense encaixar gols, i un mèrit important és de Valverde”, ha afegit.\nQuant als fitxatges, el president culer ha afirmat: “Els estem veient bé. Entrar al Barça és superdifícil perquè tenim superjugadors. Semedo ho ha fet bé, Dembélé té l’oportunitat de demostrar la seva qualitat, igual que Paulinho. Deulofeu està molt content de tornar a casa i ha demostrat que hem de tenir-lo en compte. Està ajudant molt l’equip i ajudarà fins al final”. A més, Bartomeu també ha comentat que “els socis han d’estar molt tranquils amb les renovacions d’Iniesta i Messi”, i que “estaran aquí fins que ells vulguin”.\nPel que fa al vot de censura, Bartomeu ha explicat: “Ho vivim de manera natural, surt als Estatuts i el Club facilita que es pugui dur a terme el procés, però no hi ha condicions extraordinàries. No es donen les circumstàncies, ni des d'un punt de vista esportiu, ni econòmic ni social”. Finalment, també ha tingut paraules per a Jacint Borràs: “Va ser president del Barça Atlètic i directiu. Era una persona molt culer, compromesa amb el nostre país. Vull fer una forta abraçada a la família. El Club farà una acció amb un personatge tan important per a l'Entitat”, ha conclòs.


Els apartaments turístics de Barcelona preveuen penjar el cartell de ‘complet’ durant el MWC\nEl gruix de congressistes que opten aquest any per allotjar-se en apartaments turístics de la ciutat són repetidors i reserven la seva estada amb un any d'antelació., 22/02/2017\nL’Associació d’Apartaments Turístics de Barcelona (APARTUR) preveu un ple absolut durant els dies centrals del Mobile World Congress que se celebra a la ciutat la propera setmana. A més a més, el gruix de congressistes que s’allotjaran aquest any en apartaments turístics repeteixen l’experiència i tornen a escollir aquesta opció per estar-se a la ciutat durant els dies que dura el MWC.\nEl president d’APARTUR, Enrique Alcántara recorda que el MWC és una gran oportunitat pel negoci turístic de Barcelona i assenyala que “tant de bo tinguéssim un Mobile cada mes de la temporada baixa, perquè és una font de riquesa molt gran per a tota la ciutat”.\nPer països, els clients més nombrosos que s'allotjaran en pisos turístics aquest 2017 segueixen sent els executius asiàtics i nord americans, seguits dels britànics i dels provinents dels països nòrdics. Pel que fa als preus, es mantenen respecte l’any 2016.


Un «selfie» de Picasso, exhibit per primera vegada a Londres | NacióDigital\nUn «selfie» de Picasso, exhibit per primera vegada a Londres\nper ACN/L.A., 13 d'octubre de 2014 a les 09:34 |\nPilar Ordovás, directora de la galeria, observa amb atenció el 'Yo, Picasso'. Foto: ACN\nLa galeria d'art Ordovas, en ple centre de Londres, inaugura aquest dimarts l'exposició 'Self', que examina el paper dels autoretrats en les obres de quatre grans artistes del segle XX: Pablo Picasso, Francis Bacon, Damien Hirst i Jeff Koons. Per a la propietària de la galeria, Pilar Ordovás "és tot un honor" poder exhibir l'autorretrat 'Yo, Picasso', que mai abans s'havia presentat al públic, així com el de Francis Bacon, que no es mostrava a la capital britànica des de fa 50 anys. 'Self' es podrà visitar a la galeria Ordovas fins al 13 de desembre d'aquest any. Pilar Ordovás destaca que a l'estudi de Picasso s'hi reflecteix "el naixement d'un geni", ja que és una pintura "poderosa i commovedora".\n'Yo, Picasso', que data de 1901 i va ser pintat a la llum d'una espelma, és un "selfie" del pintor davant del seu cavallet, que fixa per la posteritat la seva imponent mirada. "És tot un honor ser els primers" en exhibir per primera vegada al públic aquesta obra, assegura Pilar Ordovás, la propietària de la galeria londinenca que porta el seu nom. "Hi veiem un home molt jove, però amb una seguretat en sí mateix brutal", explica l'especialista sobre aquest quadre, realitzat amb carbonet i al pastel. "Si pensem que quan realitza aquest autoretrat, que és un dels primers en què hi diu només Picasso, que deixa el Ruiz i passa a dir-se només Picasso, hi veiem el naixement d'un geni", assegura Ordovás, que creu que aquest fet converteix l'obra en "poderosa i commovedora".\nLa intenció darrere d'aquesta exposició, que té una temàtica comuna però ofereix obres molt diverses, és la de "mostrar diferents artistes treballant diferents mitjans", explica Ordovás, "per veure de quina manera els artistes empren altres formes d'expressar-se". A més, la propietària de la galeria volia oferir a "artistes vius i en actiu avui" l'oportunitat que poguessin "veure l'obra de grans artistes com Picasso o Bacon". Precisament l'autoretrat de Bacon (de 1969) també té un paper especial a 'Self', ja que torna a exhibir-se a Londres després de 50 anys. Es tracta d'una de les primeres obres del pintor, un oli sobre llenç.\nOrdovas és una galeria privada especialista en obres del segle XX i art contemporani, que acull tres exhibicions cada any, algunes de les quals no s'obren a l'accés públic. Aquest mes de juny Ordovas va acollir l'exposició 'Chillida on Miró', que aprofundia en la relació entre el pintor català i l'escultor basc i mostrava obres dels dos artistes, fotografies i correspondència entre ells.\nCultura i Mitjans, Ordovás, Picasso, art, Londres, selfie\nSempre se li ha dit autoretrat\nPer Anònim el 13 d'octubre de 2014 a les 11:44\nI ara ens surten amb aquesta collonada de la selfie\nPer Anònim el 13 d'octubre de 2014 a les 10:25\nUn autoretrat és un autoretrat. No siguis tan mudeln perquè al final la cagues.


El PP proposa reforçar a Cáritas i Creu Roja per a atendre a la població de risc\nEl nombre de sol·licituds que han registrat ambdues entitats creix després d'un mes d'abril amb més de 4.400 aturats. “És urgent que atenguem l'emergència social”\nEl Partit Popular d'Almassora ha proposat al PSPV de la localitat un reforç econòmic perquè organitzacions benèfiques com Cáritas i Creu Roja tinguen capacitat de resposta davant l'increment d'ajudes. “Som conscients que totes dues entitats han registrat un repunt de famílies que anomenen a la seua porta i creem que és necessari que l'ajuntament actue perquè ningú es quede arrere”.\nMaría Tormo, portaveu del PP a l'Ajuntament d'Almassora, ha reconegut que el consistori posseeix liquiditat econòmica “suficient” per a atendre aquesta i altres necessitats. “S'han fet donacions anònimes, hi ha col·lectius que han renunciat a la seua subvenció, i s'han suspés les festes patronals de Santa Quitèria. No sols hem d'actuar, sinó que a més tenim una capacitat econòmica folgada per a fer-ho”, ha assenyalat la regidora.\nDes del Partit Popular “estem des del primer dia oferint propostes al PSPV d'Almassora. Creiem que la millor manera d'ajudar als nostres veïns és traslladar iniciatives que reflectisquen les necessitats i entre tots siguem capaços de resoldre-les”. Per aquest motiu, tant aquesta proposta com la urgència en l'habilitació d'una línia d'ajudes per a autònoms, pimes i comerços constitueixen demandes formulades pel Partit Popular.\n“Amb més de 4.400 veïns en atur i un decret d'alarma que es prorroga quinze dies més, hi ha autònoms que ja saben que no tornaran a alçar la persiana del seu negoci”. Per aquest motiu, “i perquè el Govern d'Espanya ha continuat cobrant les quotes i la Generalitat Valenciana no ha aconseguit ni a l'1% dels nostres professionals, és urgent que des de l'administració més pròxima al ciutadà s'habiliten línies d'ajudes directes”.\nEn aquest sentit, ha assenyalat la regidora, “continuarem sent lleials al nostre poble perquè el repte d'aquesta pandèmia és salvar vides i garantir protecció enfront dels contagis, i en paral·lel, evitar que la crisi sanitària es traduïsca en crisi econòmica per als nostres veïns”.


El Govern aprova el decret que regula la Comissió del Fons per a la Protecció de l'Ambient Atmosfèric\nquery_builder 20 novembre 2018 15:15\n· És l’òrgan encarregat d’administrar i controlar el conjunt d’ingressos obtinguts mitjançant el Fons per a la Protecció de l’Ambient Atmosfèric, per incentivar accions que permetin reduir les emissions de contaminants, dins la millora de la qualitat de l’aire\nEl Govern ha aprovat avui el Decret de regulació de la Comissió del Fons per a la Protecció de l’Ambient Atmosfèric, l’ens creat per administrar i controlar el conjunt d’ingressos obtinguts mitjançant el Fons per a la Protecció de l’Ambient Atmosfèric. Aquest Fons va ser creat per la Llei 22/1983, de 21 de novembre, de protecció de l’ambient atmosfèric, per incentivar accions que permetin reduir les emissions de contaminants, amb els recursos econòmics provinents dels pressupostos de la Generalitat i dels ingressos provinents de les sancions imposades per la Generalitat en aplicació de la Llei de protecció de l’ambient atmosfèric.\nEl Decret que avui s’aprova regula la composició, funcions i funcionament de la Comissió del Fons per a la Protecció de l’Ambient Atmosfèric. Es dona així compliment a la Llei 22/1983, en tant que s’articula la gestió dels recursos destinats a inversions públiques en matèria de medi ambient atmosfèric, la subvenció d’instal·lacions públiques i privades que permetin disminuir els nivells d’emissió de contaminants a l’atmosfera i, en general, les polítiques de foment de la preservació i millora de la qualitat de l’aire i de reducció de la contaminació acústica i lluminosa.\nLa Comissió estarà integrada per representants del departament competent en matèria de qualitat ambiental, de prevenció i control de la contaminació atmosfèrica, d’economia, d’indústria, de la Federació de Municipis de Catalunya, i de l’Associació Catalana de Municipis. Es reunirà dos cops l’any com a mínim, i els seus membres no tindran cap dret econòmic en concepte de dietes o indemnitzacions per drets d’assistència.\n· Assignar els recursos del Fons per a la Protecció de l’Ambient Atmosfèric, a les diferents finalitats\n· Controlar l’aplicació del Fons per a la Protecció de l’Ambient Atmosfèric a les finalitats descrites


Apartamenty TSO Olympic Park Kołobrzeg Kolobrzeg Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nVeure tots els 520 allotjaments a Kolobrzeg.\nApartamenty TSO Olympic Park Kołobrzegul. Wschodnia 18, Dzielnica Uzdrowiskowa, Kolobrzeg, Polònia - Veure al mapaExcel·lent8,8Basada en66comentarisApartamenty TSO Olympic Park KołobrzegVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Kolobrzeg, no busqui més enllà de Apartamenty TSO Olympic Park Kołobrzeg. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Apartamenty TSO Olympic Park Kołobrzeg, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de habitació familiar, ascensor. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com parc infantil. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartamenty TSO Olympic Park Kołobrzeg la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Kolobrzeg.\nCal que informeu el Apartamenty TSO Olympic Park Kołobrzeg de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


El port espacial d’Escòcia ja té el seu prototip de coet\nEl coet Prime d'Orbex serà, probablement, el primer emprat comercialment des d'Escòcia | Orbex\nAnomenat Prime, és reutilitzable i funciona amb biocombustible renovable\nLa companyia britànica Orbex va presentar, aquest dimecres, el primer prototip a escala real del coet Prime, que operarà des del port espacial que Escòcia vol posar en funcionament a les terres altes del país. Amb una alçada de 19 metres, aquest propulsor no només serà reutilitzable sinó que, a més, estarà alimentat amb biocombustible renovable.\nEls llançaments, que es faran servir majoritàriament per posar satèl·lits en òrbita, començaran probablement a finals d’aquest any al Hub Espacial Sutherland, al comtat del mateix nom. Mentrestant, les proves del coet es duran a terme a Moray, a mig camí entre el port espacial i la ciutat d’Aberdeen.\nDos ports espacials\nAquest, però, no és l’únic projecte de port espacial per llançar satèl·lits que té Escòcia ja que més al nord, a les illes Shetland, la col·laboració entre el port espacial SaxaVord i la companyia nord-americana Astra Space també està preparant un programa de llançaments, i el port mateix va ser autoritzat fa pocs mesos. En aquest cas, Astra ja ha provat el seu coet i les sortides des de les Shetland podrien començar l’any vinent.\nEl Prime és un coet amb unes característiques que el distingeixen de la majoria de la competència | Orbex\nTot i això, la gran diferència entre tots dos projectes és, sobretot, al coet. Tot i que semblin com tots els altres, el Prime no només és reutilitzable i fa servir combustible renovable i baix en emissions sinó que, a més, part dels motors ha estat imprès en 3D. Amb una sola plataforma, s’espera que es facin uns 12 llançaments anuals.\nL’única oposició, després de rebre tots els permisos corresponents, és el d’alguns veïns de la zona i els grans propietaris Anders i Anne Holch Povlsen, les persones més riques de Dinamarca i, alhora, els terratinents privats més importants del Regne Unit. Així doncs, sembla que els plans per posar en funcionament dos ports espacials a Escòcia continuen endavant i podrien ser una realitat ben aviat.


Els vapejadors no troben resposta al seu cas i temen tornar a fumar | BonDia Diari digital d'Andorra.\nUn usuari amb un cigarret electrònic.\nDt., 31/03/2020 - 21:45\nEls vapejadors no troben resposta al seu cas i temen tornar a fumar\nEls vapejadors van respirar quan van conèixer la decisió del Govern de permetre la venda de cigarrets electrònics durant la crisi sanitària. El que molts d’ells no sabien, però, és que només els centres comercials podien fer-ho. I això ha creat malestar i neguit entre els usuaris del dispositiu, ja que en aquests establiments no troben el producte que necessiten. Segons expliquen, a les grans superfícies i a les gasolineres no es poden adquirir utensilis per al vapeig.\nLa qüestió és que, tal com assenyalen, els cigarrets electrònics que es poden comprar a les botigues que no són especialitzades solen funcionar amb tabac (en aquest cas el que fa el dispositiu és, en lloc de la combustió, escalfar-lo i extreure’n la nicotina, fet que el fa menys nociu per a la salut). En canvi, en el vapeig no hi ha tabac –només nicotina, olis vegetals, propilenglicol i aromes– i s’ofereix l’oportunitat d’anar reduint la nicotina fins a zero. Aquests productes específics, però, només es poden trobar en dues botigues (una al Pas de la Casa i l’altra a Andorra la Vella). Jordi Jiménez –exfumador i vapejador– considera que, tot i que el Govern ha pres decisions valentes amb la crisi de la Covid-19, si es permet als fumadors comprar cigarrets també s’hauria de tenir en compte que hi ha “moltes persones que han deixat el tabac per aquests productes menys nocius i que ara es veuen desemparades”. Davant d’això, els vapejadors demanen al Govern que reconsideri la decisió i permeti l’obertura dels establiments especialitzats. Tot plegat per garantir que el col·lectiu “no es vegi obligat a comprar tabac quan les seves vides han millorat a nivell de salut gràcies a aquest mètode”, apunta Jiménez, que remarca que “l’única cosa que demanem és poder disposar d’aquests productes com els demanen els fumadors tradicionals”.\nAlerten que hi ha vapejadors que estan tornant a comprar paquets de tabac perquè no poden adquirir els líquids del cigarret electrònic, un fet que deploren tenint en compte que havien aconseguit superar l’addicció. Una vapejadora entrevistada pel BonDia explica que fa un any i mig que va deixar de fumar gràcies a aquest sistema. Mai abans ho havia aconseguit. Ara diu estar angoixada perquè la impossibilitat d’adquirir els líquids i estris necessaris per al vapeig (“no es troben als supermercats”, diu) la porti a tornar a recaure en el tabac. Aquesta usuària lamenta la discriminació que pateixen respecte dels fumadors i recalca que són evidents “els interessos d’alguns magnats del tabac que donen prioritat per sobre del nostre col·lectiu, infravalorat i moltes vegades menyspreat”.\nL’Amaia es troba en una situació similar. Té 45 anys i una nena de vuit. Feia vint anys que fumava i quan va ser mare va intentar-ho deixar, però no ho aconseguia (tampoc amb els cigarrets electrònics en què es continua fumant tabac). El vaper va ser la solució. “Ara em trobo que els recanvis no els puc trobar al supermercat i ja tinc ansietat només pensar que em veuré abocada a tornar a fumar”, lamenta. Per això demana que es permeti obrir les botigues especialitzades, ni que sigui algunes hores a la setmana, al mateix temps que lamenta que “es contempla la situació dels fumadors i no la dels vapejadors”. A l’últim, una altra usuària consultada exposa que fa gairebé dos anys que ha deixat de fumar amb el vaper. Indica que el líquid que fa servir pràcticament no té nicotina, que gràcies a això es troba millor i que aquest és un pas previ a deixar de fumar definitivament. És per això que declara que ara “no m’agradaria tornar a caure en el tabac” i demana al Govern que es permeti la reobertura d’aquests establiments.\nEscrit per ESPERANZA el Dc., 01/04/2020 - 11:28 Enllaç permanent\nNo termino de comprender el empecinamiento del Gobierno Andorrano....no tiene sentido facilitar el muy muy perjudicial tabaco y negar la posibilidad de poder utilizar el vapeo mucho menos perjudicial y negar el apoyo y asesoramiento del profesional que lo guía a desenganchase de esa terrible adiccion.RECONSIDERENLO