Avís legal | Club Diva Hogar\nTreballs amb ferro\nAssessoraments, informes i certificats\nSol·liciti la targeta\nClub Diva Higar ( www.clubdivahogar.com) és un domini propietat de DIVA 2001 SCP, C / Pardo, 59 Tda., 08016 de Barcelona.\nEl sistema de navegació i el programari necessaris per al funcionament d’aquest lloc web recullen algunes dades com l’adreça IP, el nom de domini de l’ordinador, l’hora d’accés i altres paràmetres relatius al sistema operatiu emprat de la persona usuària. Aquesta informació no està vinculada a informació personalment identificable i només s’utilitza amb la finalitat d’obtenir dades estadístiques dels usuaris de Blogapps.cat.\nEn el cas que faciliteu les vostres dades personals a través del web www.clubdivahogar.com, les dades es tractaran per a les finalitats indicades, i s’incorporaran a un fitxer automatitzat de dades de caràcter personal. Aquestes dades també es podran fer servir per rebre informació de productes i serveis de Neios disseny web. Per exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació o oposició amb relació a les vostres dades de caràcter personal tractades per Blogapps.cat us podeu adreçar a info@clubdivahogar.com\nBlogapps ofereix enllaços d’accés a llocs web de tercers perquè els lectors tinguin més fonts d’informació a Internet i puguin complementar dades de les notícies que redacta. Neios disseny, no és responsable del contingut d’aquests llocs webs.\nBlogapps no utilitza galetes per al tractament de dades personals que permetin la identificació de persones físiques concretes. L’ús d’aquests mitjans es reserva exclusivament per recollir informació tècnica per facilitar l’accessibilitat segura i eficient del lloc web.\nGaletes de caràcter tècnic i personalització: Són les que ens permeten controlar aspectes relacionats amb la sessió d’usuari i la navegació dins el lloc web. El nostre gestor de continguts, WordPress, fa servir algunes galetes per poder funcionar correctament.\nGaletes d’anàlisi estadística: Són aquelles que ens permeten quantificar el nombre de visitants i analitzar estadísticament la utilització que fan els usuaris del nostre lloc web.\nGaletes de tercers: El lloc web també pot instal·lar galetes de tercers que permeten gestionar i millorar els serveis que oferim. Un exemple d’aquest ús són els serveis de Google Analytics per millorar l’anàlisis estadístic.\nModificació de condicions\nDIVA 2001 SCP podrà modificar en qualsevol moment les condicions aquí determinades i seran degudament publicades en aquesta mateixa pàgina.\nSi tens alguna pregunta respecte a la política de privacitat d’aquest lloc web, no dubtis en utilitzar la nostra pàgina de contacte.\nDesitja algun servei addicional?\nServei de bricolatgeServei de netejaServei de fontaneriaAltres serveis del catàleg\nIntrodueix el codi següent:\nCLUB DIVA HOGAR contactarà amb vostè per fer-li arribar la seva Targeta gratuïta.\n- Avantatges de les calderes de condensació\n- DIVACOP, cooperativa de treball associat\n- Reforma interior d'un habitatge\n- Obrim delegació a Horta\n- Projecte d’extensió Diva Hogar\n- Més col·laboració i sinergies amb el món cooperatiu\n- Avantatges per a famílies nombroses i monoparentals\nDIVA 2001 SCP\nc. Cartellà, 114, 08031, Barcelona\nTel. 93 346 86 01\nClub Diva Hogar\nClub Diva Hogar creat amb WordPress\nEn compliment amb Llei 34/2002, de serveis de la societat de la informació et recordem que en navegar per aquesta web estàs acceptant l'ús de galetes. Accepto Més info


Escafandre: 10 Aprendre a parlar amb les plantes ebook | Weltbild.de\nEscafandre: 10 Aprendre a parlar amb les plantes\nEscafandre: 10 Aprendre a parlar amb les plantes (eBook / ePub)\nSchreiben Sie den ersten Kommentar zu "Escafandre: 10 Aprendre a parlar amb les plantes".\nLa Paula té quaranta anys, és neonatòloga i està viva. Quan una revelació i una pèrdua sobtada la porten a submergir-se en ella mateixa, emprèn un camí que l'endinsarà en la ràbia, la por, el desig i la reconstrucció personal, i que li despertarà l'instint...\nProduktinformationen zu „Escafandre: 10 Aprendre a parlar amb les plantes (eBook / ePub)“\nAutoren-Porträt von Marta Orriols\nMarta Orriols Balaguer (Sabadell, 1975), historiadora de l'art de formació, viu i treballa a Barcelona i té dos fills. En el camp de l'escriptura ha estudiat guió cinematogràfic a l'escola de cinema Bande à Part i escriptura creativa a l'Escola d'Escriptura de l'Ateneu Barcelonès. És autora del blog No puc dormir, treballa ocasionalment com a lectora editorial i ha participat en l'edició del llibre Objeto de amor, d'Edna O'Brien (Lumen, 2018), encarregant-se de la tria dels contes que configuren el volum. Ha col·laborat al digital de cultura Núvol i actualment la podeu llegir al portal de cultura Catorze, on publica cròniques literàries i culturals. Amb el seu primer llibre, Anatomia de les distàncies curtes (Periscopi, 2016), va aconseguir un èxit notable de crítica i públic. Els seus textos retraten la complexitat de les relacions humanes amb una prosa delicada i harmònica d'altaintensitat emocional.\n2018, 1. Auflage, 256 Seiten, Katalanisch\nVerlag: Edicions del Periscopi\nKommentar zu "Escafandre: 10 Aprendre a parlar amb les plantes"\nMehr Bücher von Marta Orriols\nEscafandre: Anatomia de les distàncies curtes (eBook / ePub)\nDer Moment zwischen den Zeiten (eBook / ePub)\n0 Gebrauchte Artikel zu „Escafandre: 10 Aprendre a parlar amb les plantes“


Caloscamps / Calaloscans (A Bartomeu Fiol in memoriam)\n24 setembre 2020 07:25\nCliment Picornell | 20 agost 2011\nCalaloscans i Caloscamps són el mateix lloc, un amb llicència poètica i l'altre toponímica. Calaloscans és el títol del primer llibre de poemes de Bartomeu Fiol (1933-2011), que morí ara fa poc més d'una setmana, i Caloscamps, la denominació d'una cala de la Colònia de Sant Pere molt estimada per un servidor. Cosme Aguiló a La toponímia de la costa d'Artà diu: "Entrada de la mar, situada en el punt fronterer de les costes de sa Devesa i de Betlem, entre els llocs de sa Cuguça i sa Banyera de sa Senyora. És un racó d'aigües navegables amb petites embarcacions, voltat de penya-segats de marès, excepte a la punta de ponent". "El problema no el planteja el determinant, que és ben segur que es refereix a camps i no a cans, sinó el genèric que avui crec que és cala i no caló". Ignor si Fiol ho sabia o no, però no cal perdre gaire els menuts amb aquesta circumstància, sabem que és el mateix lloc, probablement escollit per Fiol per la seva eufonia, cosa que li agradava, més enllà de si foren cans o camps els qui donaren nom al lloc.\nCalaloscans fou el primer llibre que publicà, 1966. Ho féu a l'editorial Daedalus, de Bartomeu Barceló i Pons, a la col·lecció "La Sínia", dirigida pels joves poetes -aleshores- Guillem Frontera i Jaume Pomar. "La Sínia" havia publicat Poemes a Nai, de Miquel Àngel Riera; A ritme de mitja mort, de Guillem Frontera; Quatre quartets, de T. S. Elliot, i Cursa de Braus, de Miquel Bota Totxo; Calaloscans era el cinquè. El seguirien El temps feixuc, de G. Frontera; El Poble, de Miquel Martí i Pol; Tota la ira dels justos, de Jaume Pomar; Perquè cal ser covard, de Josep Melià, i Horitzons de Pedra, de Francesc Barceló. A l'interior d'aquest darrer una "Comunicació als nostres subscriptors" especifica que "... mantenir una col·lecció de poesia significa una tasca més plena de contrarietats que no de reconeixements" i acaba amb un "ja direm coses". Com veuen, la "parenta pobra", com denominava Bartomeu Fiol la poesia, pel llunyà 1969 ja remugava.\nCalaloscans du un pròleg de Josep M. Llompart, "Carta a Bartomeu Fiol", on s'alegra de recobrar el diàleg amb ell, tot fent referència a les vesprades passades a can Llompart -germà gran, li diu Fiol-, entre altres, amb Miquel Carrió; Baltasar Porcel, "seriós i tan rigorós"; Miquel Bauçà, "taciturn i proletari, poeta per la gràcia de Déu", i Miquel Barceló, "aquell xicot frívol i esburbat, pèrit en tota casta d'esnobismes, amic fidelíssim, que m'escriu des de Nova York". Acaba Llompart lloant el llibre: "Uns versos cenyits, treballats gairebé fins a l'exasperació, lluminosos en la seva duresa esquerpa de diamant", i amb una referència als cans interiors: "Tu sí que pots afrontar pur i coratjós aquests gossos que ens lladren per dintre, vora la mar agitada". "No crec en els poetes", mantenia Fiol , "però tots creiem en els homes. I crec en els poemes". Fa quaranta-cinc o sis anys d'això i no sabia si deixar-ho córrer i enviar "els cans lladradors a estudiar economia". Seguiren aquest llibre multitud d'altres i unes col·laboracions fidels en aquest Diari de Balears.\nVaig un horabaixa a Caloscamps a llegir-lo de bell nou. Arrib a una figuera, que rebenta d'olor, pas per davall el passadís de mates i tamarells i damunt l'alga, a l'ombra d'un escar, pas la primera pàgina. El primer poema arranca amb una cita d'Ausiàs March ("Manxa bufant orgue fals no ret fi") i ja situa el lloc: "Qualque part hi ha un mur per a llimats delers / sota el qual blanquegen calaveres d'ase. / No és agradable el paratge de la cala / però veritablement no sols és digne, / convenient i saludable / ans també necessari". L'esperit del lloc hi és present durant tot el llibre: "Aixeca un cep i saludem. / Et faig llegat d'aquest cup de most./ Deixa que lladrin", en una referència clara a les vinyes que arribaven fins a vorera de mar.\nTornem al llibre, aspre, d'en Fiol. "Interregne, convidam a tots: / Maria Necessitat, Bertold March, / Joanot Còrpora / Ramon Masteguera, / Miquel Avalot / Mateu Cambuix... / A beure tant quant vulguin / d'aquest vi natural amb un pic d'agredolç / del rost de la Colònia de Sant Pere". Poema 28. "¿L'hora dels cans, / aquesta cala foscant? / ¿O, per ventura, es troba, forana, / enllà del mar, darrera la tempesta? / L'honra dels cans plens d'escarn, quimera / amb febre, cercam encara, fort i no et moguis."\nEl sol s'ha post per darrere la cuculla de Fartàritx, més enllà de Pollença. Ja no hi ha ningú a la cala, més que un servidor i na Susie, la cussa dels veïnats de més avall que va pels redols. Pens en Fiol quan escrivia i imprimia els seus poemes amb paper d'estrassa. Tir el llibre a la mar. La cusseta el treu, banyat. Hi pos un còdol dins, i el torn a tirar, més lluny.\nPer Carandina, fa mes de 9 anys\nA mi també m'agrada molt aquesta cala, sobre tot a l'hivern. Esper que el llançament del llibre sigui només un recurs literari simbòlic o sentimental, perquè sinó trob que seria imperdonable. En tot cas gràcies pels teus articles.


Més de 3.000 persones tasten el vi novell en una Embutada que agafa embranzida — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › La ciutat › Notícies › Més de 3.000 persones tasten el vi novell en una Embutada que agafa embranzida\n“Aquesta proposta cultural s’ha recuperat gràcies a Santa Teca i, amb el suport que ha donat enguany el Patronat de Turisme, ha agafat embranzida, perquè volem reforçar aquest tipus d’esdeveniments que mesclen tradició, gastronomia, història, música i altres arts culturals”, ha explicat l’alcalde i president del Patronat de Turisme de Tarragona, Pau Ricomà, que ha assegurat la continuïtat i el suport de l’Ajuntament a la Festa del vi novell ja que “contribueix a mantenir una oferta potent més enllà dels mesos d’estiu i ens converteix en una destinació especialment atractiva per al turisme de proximitat”. A més, el fet que tots els cellers i els restaurants participants siguin del territori “dona més valor a la festa”, ha afegit Pau Ricomà. “Fa goig —ha reblat el president del Patronat de Turisme— veure els tarragonins i tarragonines i també molts visitants de fora la ciutat acostar-se a la plaça del Rei per tastar els productes que tenim a Tarragona i per gaudir d’una festa que connecta la gent”.\nPer la seva banda, l’associació Santa Teca, amb Berna Rios al davant, també ha fet un molt bon balanç de l’edició d’enguany, que estrenava ubicació i que s’ha allargat un dia més: “Des de Santa Teca valorem molt positivament la ubicació a la plaça del Rei —ha explicat Berna Rios— i els diferents espais, Casa Canals i església de Sant Miquel, i agraïm la col·laboració del Museu d'Història i dels Natzarens i, en especial, tot el suport del Patronat de Turisme de Tarragona”.\nLa zona de tastos, amb els establiments el Cortijo, el Llagut, I un rave, el Tamboret, Ca la Carola i l'Associació la Clotxa, han ofert els seus productes gastronòmics del territori, i els cellers han presentat el primer vi de l’any servit directament de la bota, la damajoana o l’ampolla i degustat pels assistents en copa o embut. De fet, molts dels habituals de la festa s’han acostat a la plaça del Rei amb els seus embuts, alguns amb més de 100 anys d'història.\nLa Festa del Vi Novell també ha donat especial protagonisme a la música, la poesia, la dansa i el teatre. La part musical la va encetar dissabte el grup tarragoní The FEO’S Experience, amb la xaranga i el vermut musical a la plaça del Rei. La poeta Meritxell Cucurella-Jorba, acompanyada de la música de Laia Escartín, va oferir dissabte a la tarda als Jardins de la Casa Canals un espectacle poètic i musical. Les Escarteen Sisters, amb el concert a dues veus i instruments de corda, van omplir l’església de Sant Miquel. En el mateix espai, la companyia tarragonina La Im.perfecta Cía. Dansa, amb textos de l’escriptora Tecla Martorell, va presentar l’espectacle Memòria de les oblidades.


El somni espacial d'Alguaire\nL’aeroport lleidatà ha acollit diversos projectes per al llançament de petits satèl·lits i per a vols suborbitals de passatgers || La Generalitat va eixamplar la pista respecte al projecte inicial al construir-lo per oferir-lo com a ‘aeroport espacial’ a la companyia Virgin Galactic\nLa primera iniciativa per orientar Alguaire cap a l’espai va sortir de la mateixa Generalitat. El 2008, el llavors director general d’Aeroports, Oriol Balaguer, es va entrevistar amb representants de l’empresa Virgin Galactic, que buscava una base d’operacions per als primers vols suborbitals de passatgers. El Govern tripartit els va oferir l’aeroport lleidatà, encara en obres, i va anunciar mesos després que eixamplaria la pista dels quaranta-cinc metres previstos inicialment fins a seixanta-u. Aquesta era l’amplitud que la firma de Richard Branson exigia als que optessin a acollir el seu futur aeroport espacial. Virgin Galactic va decidir finalment establir la base


TarragonaDigital.cat: Josep Fèlix Ballesteros, alcalde de Tarragona, planta cara a la Generalitat\nJosep Fèlix Ballesteros, alcalde de Tarragona, planta cara a la Generalitat\nL'alcalde de Tarragona, Josep Fèlix Ballasteros, planta cara, perquè amb la Generalitat de Catalunya hem tornat a topar frontalment.\nEls tarragonins tot hi estar acostumats a les constants marginacions i menyspreus que hem patit i patim dels diferents governs de La Generalitat durant dècades, ara ens tornen a entorpir un projecte que aportaria una inversió de 60 milions d'euros i uns 400 llocs de feina directes i molts altres indirectes.\nEl projecte de construcció del complexe comercial IKEA al Polígon Les Gavarres, on es concentra un important centre comercial de la ciutat, ara des de Barcelona, sempre la ditxosa Barcelona egòlatra i autoritària, posa entrebancs a les avançades gestions Ajuntament-IKEA.\nEl conseller d'Ocupació, Francesc Xavier Mena, qüestiona aquest ambiciós i imporant projecte al.legant que l'empresa sueca IKEA inverteix molt poc comprant material que es produeix a Catalunya per a la fabricació dels seus mobles i dels diferents productes que ven.\nCom és que aquest mateix plantejament no es va fer mai, i això que governaven els de CiU amb el Jordi Pujol al capdavant, quan IKEA es va implantar a l'àrea metropolitana de Barcelona?. I els mateixos plantejaments La Generalitat també li ha fet al magnat que pretén construir l'Eurovegas a tocar dels nassos de Barcelona?.\nL'exabrupte del conseller Mena quina finalitat real té?. Que hi ha darrere d'aquesta embestida cntra Tarragona?. Hi han potser foscos interessos de partit al Camp de Tarragona?.\nAl conseller en qüestió li diria que algun dia es passegi per les àrees comercials de Caprabo, i podrà comprobar, per exemple, que aquesta empresa posa a la venda verdures amb etiquetes d'origen del Marroc.\nPer exemple: per què es venen verdures i hortalisses marroquines?, és que els pagesos catalans no en produeixen?. Per què no s'exigeix a aquesta empresa i a d'altres prioritzar, també, la venda de productes catalans?. O és que la vara de medir no s'aplica igual per a tothom en aquesta Catalunya exageradament centralista?.\nUna cosa és ben certa, i és que el brutal centralisme de Barcelona pel que fa a Catalunya, és igual o pitjor que el centralisme de Madrid respecte a Espanya.\nel 11:57:00 a. m.


PRESENTACIó DE LA PRIMERA SERRA CIRCULAR DE MàNEGA POSTERIOR SENSE CABLE - CASA - 2019\nAquí es troba, la primera serral circular sense mànigues\nMakita va fer un chillido en el World of Concrete d'aquest any amb la introducció de la nova serra circular 7-1 / 4 polzades sense xassís sense xassís de 18V X2 LXT (36V). La fulla es troba a l'esquerra, però no la truqueu una serralada de cuc, ja que no té aquest tipus d'engranatge. Encara que sembli una sierra hipoide, Makita tampoc ho està cridant. En canvi, la nova serra de Makita utilitza un engranatge helicoïdal que ofereix una millor eficiència de transmissió, manteniment lliure d'oli i una major capacitat de tall.\nPer als usuaris dretans, la serra circular tradicional amb una configuració de fulla dreta no et dóna la millor visibilitat ja que la paleta està amagada darrere del maneig i el motor. Amb una fulla a l'esquerra, un usuari dret pot veure la fulla tocar la fusta i saber exactament el que estan tallant.\nLa majoria d'aquestes eines de fulla esquerra són configuracions cordials, gruixudes i de disc dur que són ideals per a l'enquadrament i els sostres, però una mica difícils de treballar en fusta general. Però aquesta nova serra ofereix 36 volts (a través de dues bateries de 18V) i, segons Makita, ha funcionat millor que les dues opcions de serrell sense fils i sense cable.\nLa serra té una profunditat màxima de tall de 2-9 / 16 polzades, que pot tallar fusta tridimensional de 3 polzades per 4 polzades en un sol pas. Es tracta d'un alt ordre per a qualsevol eina cordada o sense fils, però hem provat això al món del formigó i no hi havia vinculació alguna.\nSawzilla !!! Aquesta nova Bèstia d'una serra de @makitatools la xsr01 és una bogeria! Mira això! Té una millor profunditat de tall que el nostre vell trencaclosques intentat i veritable. @toolaholic mostrant com s'ha fet! #makitaworlfconcrete #sawzilla\nUna publicació compartida per Tools Carpentry Construction (@toolpig)\nAquesta nova sèrie es publicarà a la primavera i actualitzarem aquesta publicació amb preus quan estigui disponible. De moment, però, les coses semblen prometedores.\nSocket Wrench Design Wars\nCreeu els vostres propis altaveus estèreo d'estil antic\nEl Pla de millora del sòl en 7 etapes


DEL REBOST AL CELLER: de gener 2015\nARRÒS CALDÓS AMB GAMBONS I CALAMAR\nAra que ja fa fret abellix un bon arròs caldós i aprofitant que encara tinc gambons congelats que van sobrar del Nadal, hui prepararem un arròs espectacular i barat on els hi haja\n¼ kg calamars xicotets\n¼ kg d'arròs\nPelar i picar l'all. Netejar els calamars llevant barca, boca, ulls i budells del seu interior, tallar-ho en anelles xicotetes i assaonar. Repassar els gambones i tallar-los els bigots. Pelar la carxofa i tallar-la en huit parts. Deixar-la en un bol amb aigua i llima per a evitar que ennegrisca. Calfar l'oli en una paella gazpachera i sofregir lleugerament els gambons i reservar. En el mateix oli sofregir el calamar i reservar. Continuem amb la carxofa i l'all ben picat. Afegim la tomaca, el pebre roig, mesclem tot i de seguida reguem amb el caldo. Quan comence a bullir afegir l'arròs, el calamar, sal i safrà. Deixar coure a foc mitjà uns 13 minuts. Repartim els gambones per damunt i coem 5 minuts més. Apagar i servir sense esperar. Jo ho he acompanyat d'un vi blanc fresc. Bon profit.\nPublicat per KIKO a 17:51 Cap comentari:\nEns trobem en una de les temporades de l'any en què moltes persones volen fer dieta. La col blanca és un producte ideal per a aquells que desitgen fer-la. Rica en fibra, baix valor calòric, pobre en sodi, escassa en glúcids, rica en potassi, amb quantitats apreciables de magnesi i calci, bona acció diürètica i amb propietats que milloren el nostre trànsit intestinal (que més voleu) . Pràcticament podem trobar-la durant tot l'any, Admet gran varietat de preparacions culinàries (al vapor, cuita, guisada o crua com hui ja que així és quan millor mantenen la seua vitamina C.\n6 cullerades soperes oli d'oliva\n2 cullerades soperes vinagre de Mòdena\nPicar l'all amb el morter i preparar una vinagreta amb el pebre roig, oli i vinagre. Trossejar la col com més xicotet millor, col•locar-la en una font, salar i regar amb la vinagreta. Més senzill impossible.\nNota. La vinagreta se li tira sempre moments abans de servir ja que en cas contrari s'ablaniria la col. També queda bé si es mescla amb llombarda\nPublicat per KIKO a 9:12 Cap comentari:\nCASSOLA DE LLAGOSTINS. (Un altra)\nLa recepta de hui és quasi un clàssic i l'he prepara perquè estic acabant amb les restes del nadal. Encara tenia uns llagostins congelats i, com no podia ser de cap altra manera, una botella de cava. Així que, amb estos ingredients tan senzills, prepararem un entrant tan fàcil i ràpid com resultón.\nNomés ens farà falta:\n½ kg de llagostins\n200 cc de cava (un got dels d'aigua)\nCalfar oli en una cassola de fang i sofregir els alls ben picats i un parell de vitets (si ens agrada un puntet coent). Quan vegem que l'all comence a prendre color, ho traiem del foc. En el mateix oli sofregir durant 3 o 4 minuts els llagostins prèviament descongelats. (Millor si foren frescos naturalment) . Picar mentres el jolivert. Tirar novament els alls, el jolivert i una mica de sal a la cassola i regar amb el cava. Mesclar bé i deixar coure uns 3 minuts més. Apagar el foc i a la taula.


Majors de 60 anys i sanitaris rebran en breu la tercera dosi\nEls vacunats amb Janssen o AstraZeneca rebran la dosi de reforç als tres mesos d'obtenir la pauta completa, i els vacunats amb Pfizer o Moderna, als sis\nOlga Borràs Boada | dimecres, 24 de novembre del 2021, a les 13.35\nLes persones d’entre 60 i 69 anys i el personal sanitari i sociosanitari començaran a rebre una tercera dosi de la vacuna contra la covid “els propers dies”. A mitjan octubre el president del Govern espanyol, Pedro Sánchez, va anunciar que serien els propers col·lectius a rebre-la, la Comissió de Salut Pública ja hi ha donat el vistiplau i, aquest dimecres, la Secretària de Salut Pública, Carmen Cabezas, ha explicat “s’ha de preparar, però tardarem pocs dies a posar-ho en marxa”. També ha afegit que el sistema inclourà enviaments de missatges SMS.\nSegons Cabezas, les persones d’aquests col·lectius que tinguin la pauta completa es podran començar a punxar la dosi de reforç als tres o sis mesos en funció de les vacunes que portin. Aquelles persones que s’han inoculat Janssen o AstraZeneca hauran d’esperar tres mesos, mentre que si es Pfizer o Moderna, en seran sis.\nEl torn d’aquests col·lectius arriba després que hagin començat a rebre la tercera dosi els pacients immunodeprimits, la gent gran en residències i les persones majors de 70 anys. També el 15 de novembre van començar a rebre una dosi addicional els qui van ser vacunats amb Janssen. El procés per reforçar la immunització d’aquests col·lectius, de fet, continuarà i es farà de manera simultània a la dels majors de 60, sanitaris i sociosanitaris.


Fades, Fados i Fadrins: de juliol 2012\nHa arribat l'hora d'acomiadar-se de París, l'hora de fer balanços. Al principi, em va costar una miqueta adaptar-me, fer amics, suportar el fred! però a poc a poc vaig començar a viure. El que més m'agrada de l'Erasmus és això, que com saps que tens temps el relaxes i ho deixes tot per a l'última setmana. I no em sembla cap inconvenient, sinó més bé la clau per observar el ritme de la ciutat. Sense anar a contrarrellotge, París deixa de meravellar-te a curt termini. No vull menysprear la seua magnificència! Només comprovar com el millor d'estar ací és això, estar-hi.\nHi ha hagut moments més fàcils, moments més difícils en que m'abellia veure la meua gent. Però ací també n'he conegut! Entre companys, professors, amics, també hem fet una bona família, encara que el relleu que anirà esborrant-se al llarg del temps i només quedarà una emprempta. Perquè al cap i a la fi, eixes coses pasen. També recordaré a Hector, el xiquet de 3 anys i mig del que m'he ocupat durant quasi cinc mesos. Quan m'he acomiadat de la família, m'ha fet llàstima dir adéu. Han sigut gentils en mi i m'han regalat una llibreteta i un boli molt xulo de purpurina i boletes de colors (l'ha triat ell i això m'ha fet més il·lusió).\nAquest any he aprés un poc de francès, he descobert una nova ciutat, he fet algun viatget (Àmsterdam i els chateaux de la Loira) i ja és l'hora de tornar un poc a la realitat. Supose que em passaré l'estiu a Novetlè, amb alguna escapadeta a València quan es puga -quines ganes de platja, senyor!\nI després d'això, d'un estiu en el que espere omplir un poc la vidriola que està en sequera total, m'espera una nova aventura. I és que en setembre, ME'N VAIG A CALIFÒRNIA! Hi ha hagut algunes pegues circumstancials, però espere anar, gaudir molt, practicar un poc l'anglès i veure Joan.\nI després d'això ja no sé que passarà amb la meua vida. Un bes a tots i espere que no us haja avorrit esta entrada personal a mode de recapitulació autobiogràfica.\nPS. He aprovat tooooooooooooooooooooooooot!\nEnviat per Anna Saus a 23:45 10 comentaris:


La nit del passat 16 de novembre va morir als 98 anys Jay W. Forrester, creador de la dinàmica de sistemes, disciplina pionera en la modelització informàtica de comportaments. Segons consta a l’obituari publicat al New York Times del 17 de novembre, J.W. Forrester va créixer en un ranxo aïllat a Nebraska, fet que li va infondre un apropament eminentment pràctic a les coses. Va estudiar enginyeria elèctrica primer a la Universitat de Nebraska i després al Massachusetts Institute of Technology (MIT), on va desenvolupar tota la seva carrera acadèmica i professional.\nAl MIT va estudiar servomecanismes i sistemes de control de retroalimentació i durant la segona guerra mundial va desenvolupar un dispositiu que permetia la intercepció d’avions per radar. Ell mateix va instal·lar i posar en marxa el dispositiu a bord del portaavions Lexington, on va sevir com a civil durant un mes.\nTambé dins el MIT, J.W. Forrester va ser un dels inventors de la memòria de nucli magnètic, que van fer servir els ordinadors fins els anys 70, quan Intel va començar a comercialitzar la memòria RAM a base de silici, més ràpida i menys espaiosa. A ell devem molts altres avenços en la computació, disciplina que va deixar el 1956. I tanmateix no és per això que J.W. Forrester serà recordat, sinó per la dinàmica de sistemes.\nRas i curt, la dinàmica de sistemes aplica els principis de retroalimentació a qualsevol tipus d’interacció, incloent la humana. Així Forrester, influït per la incipient emergència de la cibernètica i una certa estructuració del pensament sistèmic, va traslladar els coneixements dels servomecanismes a sistemes molt més complexes com ara el teixit industrial (Industrial Dynamics), les ciutats (Urban Dynamics), o el món sencer (World Dynamics, model sobre el que es va basar un dels seus alumnes de doctorat, Dennis Meadows, juntament amb Donella Meadows, Jorgen Randers i William W. Behrens per escriure el famós informe al club de Roma, Els límits del creixement).\nLa dinàmica de sistemes es converteix així en la primera eina que permet reflectir les relacions entre les parts d’un sistema, siguin físiques o de comportament, i per tant dona ple sentit a la noció de sistema, de manera operativa.\nAra bé, l’objectiu de la dinàmica de sistemes no és tant predir com ajudar a comprendre el comportament dels sistemes que estudia. I per això relaciona estructures amb tendències de comportament, però sense l’afany d’arribar a donar xifres concretes per a temps futurs. El seu naixement recent com a disciplina la fa madura en aquest sentit, i és conscient de la magnitud de la complexitat, font inesgotable de impredictibilitat i atzar. És per això una aliada natural del pensament sistèmic, que propugna una visió més enllà dels objectes, buscant patrons de comportament generals i a llarg termini.\nJ.W. Forrester s’atreveix a pensar més enllà dels compartiments tradicionals de coneixement, i en canvi ho fa des de l’esperit més genuí de l’enginyeria: buscant solucions operatives als problemes plantejats.\nUn perfil renaixentista del segle XX, el professor Forrester ha contribuït decisivament a difondre la visió sistèmica, imprescindible per afrontar amb unes mínimes garanties d’èxit els reptes globals que ens reserva aquest segle XXI. En la seva mort és important recordar la necessitat de plantejar models de funcionament sistèmics, globals i a llarg termini, més enllà de les solucions parcials i a curt termini que s’imposen arreu del món.\n30 novembre, 2016\tby Ansky\nReply\tMaria Espinosa Romero 1 desembre, 2016 at 8:15 pm\nUna pena que marxin persones tan interessants. És el moment de revisar la seva bibliografía.


Envernissar i pintar fusta de Pi - FÒRUM.ad\nEl 11/01/21 8:30\nEnvernissat de fusta de pi (Istock.com)\nEl pi és una de les fustes més utilitzades per la seva resistència, el seu acabat i per ser econòmica. Però si no es tracta adequadament, pot sofrir danys amb la humitat, tèrmits, corc, els raigs solars i la brutícia.\nSi envernisses a l’exterior, es recomanen vernissos marins o acrílics amb filtre UV, d’acabat setinat o brillant. En aquelles superfícies molt exposades al sol i a l’aigua es recomana l’ús d’impregnants. Aquest material penetra en les fibres protegint de tot agent extern nociu i evitant el ressecament de la fusta.\nEl pi és una fusta porosa, per la qual cosa es necessita més quantitat de vernís que per a altres fustes. Els segelladors, emprimacions o tapaporus són adequats segons la classe de vernís que s’utilitzi posteriorment, i solen usar-se en l’envernissat d’alguns terres i mobles especials. No sempre és necessari, i MAI ha d’utilitzar-se abans de l’aplicació d’impregnant.\nEls mobles de pi, poden ser pintats amb qualsevol pintura. L’únic requisit és tenir en compte la resistència de la pintura d’acord amb el lloc on es vagi a fer servir. El pi és una fusta que desprèn tanins, i es percep en unes taques que afloren un cop la fusta ha estat pintada. Per a evitar-les, dóna una mà prèvia de fons blanc per a fusta, encara que l’ús d’emprimació (o l’aiguarràs) dóna bons resultats.\nNotícia Anterior: Com aconseguir un maquillatge perfecte per a corregir imperfeccions\nSegüent Notícia: Dues persones ferides en un accident a Encamp


Suc d’enllaç SEO de YouTube\nDivendres, març 4, 2011 Dissabte, maig 11, 2013 Nick Carter\nHe tingut molts èxits aprofitant Youtube per millorar la rellevància de les pàgines de destinació per a una paraula clau específica. És un procés senzill i així s’explica:\nCreeu una pàgina de destinació que tingui la vostra paraula clau a l'URL, separada per guionet. Això ajuda els robots a veure les paraules de manera diferent i, per tant, a reconèixer la vostra rellevància per a la frase a la qual esteu orientat. Per a aquest exemple, utilitzaré http://www.addresstwo.com/small-business-crm/\nCreeu un vídeo que inserireu en aquesta pàgina de destinació. Des del punt de vista de SEO, el contingut del vídeo no importa en absolut perquè tots sabem que els robots no poden rastrejar el vídeo. Però, des d’una perspectiva humana, assegureu-vos que el vídeo sigui realment rellevant. Al cap i a la fi, aquesta és la pàgina a la qual dirigirem trànsit.\nPengeu el vídeo a Youtube i utilitzeu la vostra paraula clau o frase com a títol del vídeo. Per exemple, el meu vídeo es titula "CRM per a petites empreses"\nFinalment, inseriu el vostre hiperenllaç (http: // inclòs) a la descripció del vídeo.\nQuan Youtube publica aquest vídeo, qualsevol cadena que coincideixi amb el patró d'un URL, començant per HTTP, s'enllaça automàticament a aquest URL. Aquí és on l'URL de la pàgina de destinació és important perquè no podeu manipular el text d'ancoratge vosaltres mateixos, Youtube simplement fa hiperenllaços a l'adreça. Tan, tenint el vostre terme clau a l'URL assegura que el text d'ancoratge conté la vostra paraula clau de destinació. Per exemple, consulteu l'URL enllaçat a aquesta pàgina de vídeo de Youtube.\nPerò no és aquest un enllaç de no seguiment? Per descomptat que ho és. L'etiqueta d'ancoratge que Youtube embolcalla al vostre URL tindrà un atribut rel = "no-follow". Endevina què: a qui li importa! Malgrat el que diu l'estàndard w3 que se suposa que significa una etiqueta de no seguiment, les dades històriques han demostrat una vegada i una altra que aquests enllaços suposadament no seguits ajuden a augmentar la rellevància de l'URL objectiu. Tot i que és menys eficaç que un enllaç post, és eficaç.\nA més, l'etiqueta H1 d'aquesta pàgina, el títol, conté el vostre terme clau. Per tant, teniu una pàgina que és rellevant per al vostre terme clau que enllaça amb la vostra pàgina de destinació mitjançant un text d’ancoratge amb el vostre terme clau. És fàcil!\nPer últim, però no menys important, incrustar aquest vídeo a la pàgina de destinació on ara està enllaçat és un pas final important. Aquest vídeo incrustat indica al bot de Google que el contingut de la pàgina és realment rellevant per al terme clau desitjat. Per què? Com que el títol del vídeo incrustat conté el terme clau que orienta aquesta pàgina. Mentre que altres objectes flash incrustats no s’exploren, tinc la confiança que un robot de Google reconeix l’objecte de Youtube i incorpora el títol del vídeo al seu algorisme.\netiquetes: Enllaços cap a aquesta pàginayoutubeYouTube seo\nJo faria una recomanació: poseu el vostre enllaç abans del contingut en lloc de dins. Molta gent no s'amplia i llegeix tota l'entrada de descripció de YouTube. Trobareu que augmentareu el vostre percentatge de clics posant primer un enllaç.\nAg 8, 2011 a 10: 01 AM\nVaja! Això és increïble! No ho sabia! Però tinc una pregunta: si poseu un enllaç al vostre lloc després de comentar un vídeo, seria dolent per al vostre negoci? Vull dir, Google penalitzarà el meu lloc? si no, pot passar alguna cosa dolenta?\nVaig començar a fer-ho fa una mica més d'un mes i he obtingut uns resultats molt bons no només per a mi, sinó també per a diversos clients. gràcies per deixar el meu secret fora de la bossa. LOL.\nUna altra cosa a fer és transcriure el contingut del vostre vídeo. Això també li donarà més possibilitats de ser vist en una cerca de YouTube. Un amic em va donar el cap http://speakertext.com que és un servei que fa gran part de la feina per vostè. Estic segur que podríeu incloure el text transcrit a la pàgina de destinació i ocultar-lo de la visió pública alhora que ajudeu a classificar la vostra pàgina. Excel·lent informació i consells sobre com optimitzar realment el contingut de vídeo en comptes de col·locar-lo.\nGran informació. Molta gent no entén com els vídeos els poden ajudar. Mira també a transcriure'ls amb un servei com ara Speaker Text. Això us permet publicar una transcripció a YouTube, cosa que fa que sigui més fàcil trobar el vostre contingut de vídeo a YouTube mateix. Probablement podríeu agafar el text i posar-lo a la vostra pàgina de destinació, però també ocultar-lo.\nMaig 7, 2011 3 a: 30 PM\nGràcies per la publicació molt informativa. La meva única pregunta seria, per què tornar a duplicar el contingut del vídeo a la pàgina de destinació? La gent ja ho ha vist a YouTube, per què no tenir contingut rellevant diferent que coincideixi amb els termes clau? Això no seria tan efectiu si no més?\nMaig 7, 2011 4 a: 58 PM\nGran pregunta. Hi ha dos mitjans perquè els espectadors arribin al vídeo: un\npot ser mitjançant una cerca en una plataforma d'allotjament de vídeos com YouTube,\no a través de gent que fa referència al vídeo a YouTube. Tanmateix, col·locant el\nel vídeo del vostre lloc optimitzarà aquesta pàgina als motors de cerca i apareixerà\na la barra de vídeo que es mostra opcionalment als resultats de la cerca. Com\nBé, si teniu una bona xarxa social i de relacions públiques, publiqueu el vídeo\nel contingut de la vostra pàgina de destinació pot atraure encara més trànsit. Finalment,\ns'ha demostrat en moltes proves que un vídeo en una pàgina de destinació pot\naugmentar les taxes de conversió. Estic d'acord amb tu amb un respecte:\nAssegureu-vos que el vídeo de la vostra pàgina de destinació sigui rellevant per al contingut\nallà. És una bona optimització!\nPassejades pel districte dels llacs\nMaig 22, 2011 10 a: 52 AM\nHe de dir que el vostre article anterior és el millor i el més professional que he llegit avui i n'he llegit alguns als hiperenllaços de You Tube. La rellevància entre l'esmentat motor de cerca de vídeos número u i una pàgina web del propietari recentment promocionada és excel·lent i poques vegades la prenen altres "llocs web de SEO" i crec que això és molt rellevant i una bona conclusió lògica en la meva estratègia de màrqueting. Gràcies.\nAquest va ser un gran post bud.\nGran article per enllaçar des de youtube, això per a aquests consells de SEO\n17 de novembre de 2014 a les 9:32\nInteressant consell i gràcies per compartir-ho. Amb Google controlant la majoria de les cerques que es fan a Internet, tenir contingut i enllaços a les seves diferents plataformes és una manera segura de beneficiar a tots els administradors web o bloggers. I amb l'enorme trànsit que YouTube comanda diàriament a través d'Internet, no hi ha millor lloc per aprofitar-ho per al trànsit.\n12 de gener de 2015 a les 11:09\nGran post, m'encanta el contingut. Em preguntava quin és el tema que utilitzeu, m'encanta la barra lateral que desapareix. Si us plau, envieu-me el vostre enllaç d'afiliat si en teniu un, voleu obtenir la plantilla i el connector\n13 de gener de 2015 a les 3:38\nEstem utilitzant el Connector de menú de WordPress responsiu de Superfly disponible a Codecanyon. El tema és un tema original molt personalitzat que encara estem treballant per millorar.\n22 de juny de 2015 a les 5:43\nMalauradament, necessiteu fer un vídeo per fer-ho, que seria més car que només la publicitat.\nPuc pujar un vídeo gratuïtament des del meu iPhone! No?\nBotiga de líquids electrònics del Regne Unit\nNo heu sentit mai a parlar de Fiverr?\nGenial publicació, per cert, YouTube és un recurs fantàstic per als enllaços i la consciència.\n29 de desembre de 2015 a les 5:58\nGran article! Definitivament ho necessito comprovar.


Observatori Valencià de Comunicació Social - Dieta Mediàtica 2010\nquè és la dieta mediàtica i per què naix?\nEl concepte de dieta mediàtica adquireix un lloc estratègic i s'estableix que, en la societat espanyola, hi ha diferents dietes mediàtiques, en funció de la preponderància que els diferents mitjans de comunicació en la vida dels subjectes. Pot definir-se com el consum habitual de mitjans de comunicació per les diferents categories socials, prenent el dia com periodicitat d'aquest hàbit.\nAl seu torn, com les dietes mediàtiques estan relacionades amb altres activitats, fins a poder afirmar-se que darrere de cada dieta mediàtica s'apunta un estil de vida, i amb diferents perfils sociodemogràfics. D'aquesta manera, no sols la societat veu, en el seu consum, els mitjans de comunicació, sinó que la societat és vista a través del seu consum de mitjans de comunicació.\nL'interès per l'observació empírica de la relació entre temps i societat adquireix força gràcies a motivacions com el percebut canvi d'equilibri entre temps de treball i temps d'oci ( Pronovost 1996 ) o la desigualtat en la distribució de tasques entre sexes. Ara bé, l'impuls fonamental va vindre de la estandardització i internacionalització de tal observació empírica a causa de l'ús de les anomenades enquestes de pressupostos temporals ( time-budget). No obstant això, els seus precedents es troben abans dels anys vint i, més propers al seu format actual, en els quaranta de segle XX, especialment als Estats Units. Eren observacions restringides a xicotetes mostres en àrees metropolitanes.\nL'ús de les enquestes de pressupostos temporals s'ha estès a partir de:\nLa progressiva assumpció d'aquests estudis per part dels instituts estadístics nacionals, atesos els recursos que necessiten.\nEl suport d'institucions com Unesco o la mateixa Unió Europea, a través d'Eurostat, que, al seu torn, van promoure la seva convergència metodològica i, per tant, la comparabilitat dels resultats.\nEntre els objectius que van empènyer tal desenvolupament estava l'observació de la desigual dedicació als treballs domèstics i de cures. A més, s'assumia certa equivalència entre temps i diners de manera que el temps -de treballs no remunerats- és traduït a valor monetari. Però un altre dels focus estava en les activitats d'oci de la gent, ja que en els anys seixanta i setanta era un temps creixent. Dins de l'oci, el temps dedicat als mitjans de comunicació era d'especial interès, sent els propis mitjans els que patrocinen la seua aplicació. A Espanya, la primera enquesta important sobre pressupostos temporals va ser impulsada per TVE ( Raldua 2001 ) amb la finalitat pràctica d'adequar la programació i la publicitat als públics presents en cadascuna de les franges horàries del dia, subratllant la projecció econòmica dell temps de relació amb els mitjans\nAmb l'augment de l'oci, naix la concepció dels mitjans de comunicació com a gestors de el temps, a través de la producció d'hores-espectador. La relació entre consum de mitjans i temps no té a veure només amb la durada o quantitat temporal d'aquesta relació sinó també amb la seua capacitat per proposar l'organització diària.\nEl temps dedicat als mitjans es diferencia entre grups socials, quedant més adscrits al seu ús les llars d'empleats i obrers que els de quadres o tècnics de les empreses. De manera similar, Grunij ( 1979 ) o Charpin ( 1989 ) conclouen que el temps dedicat als mitjans difereix entre els diferents sectors socials. Per la seua banda, al Japó, on la corporació pública de radiodifusió NHK desenvolupa periòdicament estudis nacionals sobre l'ús de el temps, l'anàlisi de Suzuki, Hashimoto i Ishii ( 1995 ) conclou que el total de temps mitjà diari dedicat a comportaments relacionats amb la informació ( information behavior) Es trobava al voltant de les set hores -el 45% d'elles veient televisió- i que la relació amb l'ordinador tot just havia desplaçat a la relació amb la pròpia televisió, tot i que ja s'apuntaven diferències en tal consum televisiu entre els que feien servir l'ordinador i els que no ho feien. És a dir, les dietes mediàtiques no només difereixen en extensió, sinó en el tipus de mitjà de comunicació que adquireix en elles un lloc protagonista. Un menú de mitjans en què l'augment de l'consum d'un mitjà sol comportar la reducció del temps de consum d'altres mitjans. Així, l'estudi de Knulst i Kraaykamp ( 1997), Disminuint el seu enfocament a la relació temporal amb un sol mitjà, s'observa la reducció de el temps dedicat a la lectura -en paper- en set països. També reduint l'observació a un únic mitjà, -el ús d'internet a Gran Bretanya- Gershuny ( 2003 ) conclou que internet no desplaça a altres activitats de caràcter més sociable o col·lectiu, en la línia dels resultats obtinguts per Robinson ( 2011 ) i Robinson i Martin ( 2010 ) amb la American Time Utilitza Survey (2003-2007), i en contra del que tendeix comunament a témer-, i semblen apuntar altres estudis, com el de Robinson i Martin ( 2009 ).\nEn contra de les tesis de la individualització en l'ús dels mitjans, Westerik, Konig i Huysmans subratllen la rellevància de l'estructura de la llar en la determinació del 'total de temps mediàtic. S'evidencia la capacitat dels budget time per a l'observació de la relació de la societat amb els mitjans de comunicació. Així, van Rees i van Eijck ( 2003 ) analitzen la seua enquesta nacional a la recerca de repertoris de mitjans; i Sullivan i Karz-Gerro ( 2007 ), de la relació entre ús de mitjans i estructura social.\nA Espanya la vinculació entre ús de el temps i mitjans de comunicació és especialment rellevant gràcies a l'impuls de RTVE, que va encarregar 600 investigacions sobre l'ús de el temps a partir de 1965 ( Raldua 2001 1 07). De la mateixa manera, les investigacions patrocinades per l'Institut de la Joventut el 1983 i 1988 ( Zárraga 1989 ) es realitzen amb enquestes de pressupostos temporals en què la relació entre joves i mitjans de comunicació cobra especial rellevància.\ningredients de la dieta mediàtica en l'any 2010\nSi d'una manera maximalista es tenen en compte tots els consums mediàtics que figuren com a activitat durant les vint hores del dia d'un fictici dia mitjà, ja que els dies mitjans no existeixen, per una persona mitjana a Espanya - una cosa tan ficticia com l'anterior- s'obté que s'acumularia 3 hores i 47 minuts. La major part d'aquest temps, el 75%, se l'emporta la televisió. Les activitats que podrien denominar-digitalitzades -relacionades amb la informàtica i els videojocs- suposen el 10,5% d'aquesta dieta mediàtica general, de la qual està exclòs l'ús directe d'internet. La lectura, ja siga de premsa o llibres, tot just es troba per sobre de el 6% de la durada d'un dia.\nLa televisió no és només el mitjà amb el que més temps es consumeix del conjunt dels espanyols, sinó, també, el que és usat per una major proporció de persones: 89,59%. Aquestes dediquen més de tres hores i deu minuts . Ara bé, una mica més de la quarta part dels espanyols majors de 10 anys, el 25,7%, dedica a l'ordinador o Internet 156,09 minuts o, el que és el mateix, més de dues hores i trenta-sis minuts. També cal destacar que els relativament pocs que dediquen algun temps als videojocs (3,91% de l'total de la població), inverteixen en ells una considerable quantitat de temps de mitjana: 107 minuts.\nLa relació dels espanyols amb el conjunt de mitjans i les seues diferents categories sembla condicionada per la disponibilitat de temps lliure i les obligacions laborals i domèstiques. Per això, convé establir diferències entre dies laborables (dilluns-divendres) i caps de setmana (dissabte-diumenge), quan el temps d'oci s'estén per la major part de la població.\nLa relació amb el conjunt de mitjans augmenta durant el cap de setmana, excepte la que es porta a terme amb l'ordinador o Internet, que passa de 49,45-25,28 minuts del dia laborable al dia de cap de setmana. Entre aquells que realitzen l'activitat passa de gairebé tres hores de mitjana (176,51 minuts) en dia feiner a menys de dues hores (115,86 minuts) durant un dia de el cap de setmana. És a dir, disminueix la relació amb aquests mitjans de comunicació, però no es pot dir que desapareix.\nHi ha mitjans que són usats per una major proporció de ciutadans durant un dia laborable que durant un dia de cap de setmana, com passa amb la televisió o amb l'ordinador o Internet; d'altres, com la lectura o la relació amb altres mitjans (ràdio, escolta de música, visió de DVD, etc.), concita major proporció de persones durant els dies del cap de setmana.\nDes d'aquesta perspectiva, la relació amb la televisió resulta cridanera: és lleugerament més gran la proporció de persones que dedica, al menys alguns minuts, a seguir-la en un dia laborable, que durant un dia de cap de setmana; però aquells que duen a terme tal seguiment dediquen més temps a aquest mitjà durant els dies de el cap de setmana (gairebé tres hores de mitjana: 3 hores i 26 minuts), que durant els dies laborables. És a dir, són menys els que inclouen a la televisió en la seua dieta mediàtica de el cap de setmana; però, entre els que la inclouen, adquireix una centralitat absoluta, amb les característiques d'un afartament televisiu.\nS'observa com el consum televisiu presenta dues concentracions al llarg del dia, sense que tal ritme diari de consum experimenti notables modificacions entre un dia laborable i un dia de el cap de setmana. En ambdós tipus de dia, hi ha una concentració de consumidors, que frega el 70% de la societat, al voltant de les deu de la nit, i una altra menor al voltant de les tres de la tarda, que arriba a el 50% de la població. Pics o concentracions que són un reflex dels hàbits dels espanyols, especialment els relacionats amb els horaris de menjars. El fet que el dinar de l'migdia es porti dominantment a casa, de forma diferencial al que passa en altres països europeus, facilita que es comparteixin els consums alimentaris i mediàtics.\nEn el cas de la relació amb l'ordinador o internet, s'observen notables diferències en l'administració de la dieta entre un dia laborable i un dia del cap de setmana, presentant majors concentracions durant el primer tipus de dia. En tot cas, fins i tot en un dia laborable, tot just podria parlar-se de pics pronunciats. Sembla tractar-se d'una relació estesa en grans períodes, com el matí (entre les 9 hores i les 14 hores) o la tarda (entre les 16 hores i les 20 hores). Horaris laborals que subratllen la vinculació de l'consum d'aquests mitjans amb la feina. Es pot apreciar així el seu descens en períodes en els quals la relació televisiva arribava pics. Tanmateix, és interessant la relativa concentració d'usuaris d'ordinador-internet sobre les onze de la nit.\nLa lectura prou feines aconsegueix concentracions que superein el 3% de ciutadans, distribuint-se de manera similar al llarg del dia i entre un dia laborable i un dia de el cap de setmana. En l'anàlisi d'aquesta categoria cal tenir en compte que uneix tant la lectura de diaris, que tenen lloc preferentment al matí, i la lectura de llibres que tenen lloc preferentment a la vesprada i a la nit.\ntipologia de dietes mediàtiques 2010\nLa relació general de la societat espanyola amb els mitjans de comunicació, a partir de l'observació de el temps que es dedica a ells, és el context pel qual endinsar-nos en l'objectiu principal de la feina: l'observació de les diferents dietes mediàtiques.\nLes variables que més distingeixen els conglomerats són el consum de televisió i l'ús d'internet-ordinador quedant lluny les altres variables. És a dir, són els consums que en major mesura marquen les diferents dietes.\nTrobem tres dietes mediàtiques clarament diferenciades. D'una banda, aquella en què la televisió és fonamental, portant-se quasi set hores diàries (414 minuts). És a dir, més d'una quarta part d'un dia complet es passa relacionat amb la televisió, quasisense dedicar temps als altres mitjans. Una dieta desenvolupada pel 15,5% de la població.\nLa segona dieta diferenciada és la focalitzada per la relació amb internet o un ordinador, a la qual s'ha denominat digital: més de sis hores i mitja dedicades diàriament a aquests mitjans, el que suposa gairebé deu vegades més que la mitjana del conjunt de la població; cobrant també rellevància els videojocs, ja que passa els 16 minuts de mitjana, gairebé multiplicant per quatre el temps mitjà general. Aquest és el grup que més part del dia dedica a l'activitat mediàtica: més de la tercera part d'un dia mitjà (el 37,47%).\nLes altres dues dietes són més semblants entre si. De fet, els centres respectius són els que es troben més pròxims. L'anomenada lectora es caracteritza per dedicar a la lectura més de 20 minuts al dia. No obstant això, també dedica a la televisió quasi tres hores i mitja (208 minuts). No obstant això, la dieta moderada es defineix per presentar mitjanes de consums dels diferents mitjans de comunicació per sota dels de la població general, de la mitjana general, excepte en la categoria d'altres mitjans. Sobresurt en aquesta última dieta l'relativament poc temps dedicat a la televisió, ja que tot just excedeix de l'hora diària.\nEl diferent perfil mediàtic de les dietes televisiva i digital i la distància entre els centres dels respectius conglomerats apunten cap a diverses interpretacions. Una, ja assenyalada, que el consum de televisió i l'ús d'internet-ordinador són les dimensions que, en major mesura, marquen les dietes mediàtiques. Una altra, que semblen anar en direccions diferents, de tal manera que a major consum televisiu, menor relació amb internet i l'ordinador. Semblen assenyalar mons mediàtics diferents. De fet, encara que petita, s'observa una significativa (estadísticament) correlació negativa entre el temps dedicat a la televisió i el destinat a internet o l'ordinador.\nIdentificades les quatre dietes mediàtiques, es proposa observar-les en funció de les següents preguntes: com es relacionen amb un altre tipus d'activitats? ¿Es tracta de dietes marcades per la diferència entre dia feiner i cap de setmana? i, finalment ¿es troben perfils sociodemogràfics clarament diferenciats després de cada dieta i quins perfils, si escau, sostenen cada dieta mediàtica?\nLa dieta moderada -mayoritaria- és la que més temps disposa per a altres activitats que poden considerar-se de temps lliure (reunions, assistència a actes culturals, esport, etc.), arribant als 175 minuts d'aquest tipus de temps. Apareix com la dieta més equilibrada en relació amb les altres activitats, dedicant gairebé quatre hores de mitja a la feina o els estudis (230,92 minuts) i gairebé tres hores a la feina domèstica i de cura (177,64 minuts).\nEls que estan en la dieta digital són els que més temps dediquen a la feina o els estudis, gairebé sis hores (357,54 minuts), sent els que menys temps dediquen a les feines de la llar i les cures familiars. És de destacar com entre els que han quedat atribuïts a aquesta dieta, on internet té un paper central, el temps dedicat a les activitats de temps lliure (disponible) no descendeix. Cal tenir en compte que són les que en major mesura cal representar com més socials, amb major contingut de sociabilitat voluntària (reunions, sortides, esports, etc.), rebatent-se així la idea que, a major ús de l'ordinador i internet, menys activitats de relacions socials.\nLa dieta menys sociable -i menys laboral- és la televisiva. El seu temps disponible queda en dues hores (120,47 minuts), estant més focalitzada en les activitats de la llar i la família. El que es dedique poc temps a la feina o a l'estudi i a activitats d'oci genera la pregunta sobre a què es dediquen els que es troben en aquesta dieta. Es dediquen a veure televisió, com mostren els 414 minuts de mitjana que dediquen a aquest mitjà de comunicació en un dia mitjà. Finalment, la dieta lectora queda caracteritzada per la seua dedicació a les tasques domèstiques ia les activitats de cura familiar: gairebé tres hores i mitja (207,27 minuts). Significativament per sobre de les altres dietes. No obstant això, la dedicació mitjana diària a la feina remunerada o als estudis amb prou feines supera l'hora i mitja (101,03 minuts).\nEn tenir en compte la distribució de la població entre les diferents dietes mediàtiques segons el tipus de dia, S'observa que dues d'elles guanyen pes durant el cap de setmana (lectora i televisiva) i altres dos ho perden. Les dues en què augmenta el seu pes durant el cap de setmana estan caracteritzades per un important consum televisiu. Un consum que, per als que es troben en elles, augmenta durant el cap de setmana, tot i que, com veurem més endavant, afecta a sectors de la societat no ocupats, ni per feina remunerada, ni per estudis. En totes dues, també descendeix el temps dedicat a les tasques de la llar i cura familiar, amb un pes rellevant en la dieta lectora, al passar d'un dia laborable al cap de setmana. No obstant això, cal assenyalar com en la dieta televisiva disminueix el temps dedicat a activitats disponibles -les de caràcter més social- a el passar el dia laborable a el cap de setmana.\nLa dieta moderada presenta un procés invers: descendeix el seu pes durant el cap de setmana, una cosa que sembla indicar que, per als que es troben en aquesta dieta, el consum televisiu entra més en les rutines del dia laborable que en la situació més extraordinària de la fi de setmana, en què projecten bona part de el temps que s'ha anomenat disponible. Així, aquesta dieta dedica a les activitats de el temps disponible prop de quatre hores (236,63 minuts), mentre que durant un dia laborable es redueix quasi a la meitat (139,3 minuts).\nLa major diferència entre el pes relatiu de les dietes mediàtiques, segons el tipus de dia, es troba en la dieta digital. El seu pes es multiplica per 2,85 a el passar d'un dia de cap de setmana a un dia laborable. Una cosa que cal explicar per la vinculació de l'ús d'ordinador-internet a l'activitat laboral o estudiantil. És més, el temps que aquesta dieta mediàtica dedica als treballs i als l'estudi descendeix considerablement des d'un dia laborable a un cap de setmana (es redueix en un 60%), però, tot i així, segueix sent considerablement alt: 162,44 minuts, descendint considerablement el temps per a activitats domèstiques i de cura.\nperfils de la dieta mediàtica 2010\nEls perfils després de cada dieta mediàtica Top\nCada un d'aquests tipus de relació amb els mitjans de comunicació és sostingut per persones que difereixen en les seves característiques. La primera observació, de caràcter general, ens indica que unes variables tenen més capacitat de discriminar que altres a l'hora d'enfocar les diferents dietes mediàtiques. Així, el sexe, excepte per a la dieta que s'ha anomenat digital, genera relativament poques diferències. Una cosa diferent passa en la relació amb l'activitat i l'edat, en primer terme, i amb la variable d'ingressos a la llar, en tercer lloc.\nLa dieta lectora adquireix més rellevància entre els que tenen una edat adulta (45,6% entre els 65 i 74 anys), tenen per activitat les tasques de la llar (43,8%), viuen en llars compostos exclusivament per la parella i entre els que viuen en llars amb ingressos inferiors als 1.200 euros mensuals. Les diferències entre els sexes són escasses.\nLa dieta televisiva apareix especialment entre els individus de més de 75 anys (37,3% quan la mitjana de la població en general és de l'15,5%). Hi més de cinc vegades (5,2) de probabilitats de trobar una persona amb aquesta dieta mediàtica televisiva entre els majors de 75 anys que de trobar-lo entre els menors de 24 anys. Entre els pensionistes (34,8%) i jubilats (31,1%) té una especial presència, així com entre les llars sense fills menors. També adquireix rellevància entre les llars de menys ingressos.\nLa dieta digital és la que presenta, dins del seu escàs pes relatiu en el conjunt de la població, una major diferència segons el sexe, així com una major concentració per sota dels 45 anys. Però, sobretot, mostra vinculació amb l'activitat (ja que entre els ocupats arriba a un percentatge de l'9,9%) i amb els ingressos, augmentant el percentatge dels que opten per aquesta dieta segons augmenten els ingressos de la llar. No obstant això, el tipus de llar, sense estar relacionat amb altres variables, no presenta categories amb percentatges de dietes digitals molt altes. La més elevada, amb un 7,6%, és la present en llars amb parella i presència de menors de 25 anys.\nEls joves -menors de 35 anys- són els que presenten una major proporció de persones amb dieta moderada. Una cosa que està vinculat amb que siguen els ocupats (54,4%) i els estudiants (56,2%), així com amb alts ingressos (52% entre els que tenen ingressos de més de 3000 euros a la llar). Les llars amb presència de menors també semblen més propicis a aquest tipus de dieta mediàtica; cosa que pot derivar de la pròpia incidència de l'edat.\nEs pot parlar així de dues dietes (lectora i televisiva) més presents entre la gent gran, no ocupades i que viuen en llars sense presència de menors i amb ingressos baixos; i de dos dietes (digital i moderada) amb més presència entre joves, ocupats o estudiants i que viuen en llars amb presència de menors, en el cas dels adults, i ingressos alts. Relacionant les diferents variables i tenint en compte l'existència de mides de mostra per sobre de les cent unitats, destaquen els següents perfils:\nPerfil d'alta presència de dieta lectora, aconseguint el 49% dels seus membres: home, entre 65 i 74 anys, jubilat, que viu en una llar en què resideix només la parella i amb uns ingressos per sota dels 1200 euros. Un perfil que suporta també una alta proporció (35,8%) de persones amb dieta televisiva.\nPerfil de baixa dieta lectora, amb un 17,7% dels seus membres: dona, menor de 25 anys, estudiant, vivint en llars amb parella i menors de 25 anys i ingressos per sobre de 3.000 euros. Aquest perfil presenta també una proporció important (66,7%) dels que es troben a la dieta moderada. Bastant baixa (8,8%) presència de dieta televisiva.\nPerfil amb elevada incidència de dieta televisiva, arribant a el 45,3% de la categoria: home, per sobre dels 75 anys, jubilat, en llar amb parella sola i ingressos per sota dels 1200 euros. Com es pot observar, només canvia amb relació a l'perfil d'elevada dieta lectora l'augment d'edat, la qual cosa: a) subratlla la relació entre edat i consum televisiu Així com entre temps dedicat a aquest mitjà de comunicació i baixos ingressos; b) la proximitat entre dietes televisiva i lectora. De fet, el segon tipus de dieta podria considerar-se també com una dieta televisiva menys extrema, tot i que la mitjana de televisió vista per qui la duen a terme és de 208 minuts a el dia.\nPerfil de baixa incidència de dieta televisiva, quedant en un 1,2% de la categoria: home menor de 25 anys, estudiant, residint en una llar amb parella i menors d'aquesta edat i amb uns ingressos alts, superiors als 3000 euros. Una categoria social en la qual es dóna relativament alta presència de dieta digital (11,2%) i de dieta moderada (60,2%).\nPerfil d'alta presència de dieta digital, amb un 25%, que pot ser caracteritzat com d'ocupats relativament joves: home ocupat entre 35 i 44 anys, en llars compostos per la parella i menors i amb ingressos per sobre dels 3000 euros a l'mes . Pot interpretar aquest perfil com el de la generació descendent de la dibuixada amb perfil baix de dieta televisiva.\nEl perfil de baixa presència de dieta digital és semblant al d'alta dieta televisiva, canviant únicament el tipus de llar: home o dona amb més de 65 anys, vivint amb uns ingressos per sota dels 1200 euros a l'mes. La diferència entre homes i dones d'aquest perfil és que mentre en els primers consta la jubilació com a ocupació, en les dones és la de tasques de la llar. Categories amb absència de dieta digital.\nPerfil d'alta dieta moderada: home (67,6%) o dona (67,3%) entre 25 i 34 anys, ocupats, residint en llars amb ingressos mitjans-entre 1200 i 2000 euros- compostos per la parella i fills menors de 25 anys.\nEl perfil de baixa dieta moderada tendeix a coincidir amb els d'alta dieta lectora i alta dieta televisiva. On es troba el percentatge més baix (28,4%): dona entre 55 i 64 anys, referint com a activitat les tasques de la llar, en una llar amb ingressos baixos i compost només per la parella sol.\nEn l'anàlisi de l'associació de diferents variables amb les dietes mediàtiques pot sorprendre el paper relativament secundari adquirit per la variable sexe. Més quan la desigualtat entre sexes és una de les conclusions habituals dels estudis sobre l'ús de el temps.\nEls que més temps dediquen a treball i estudis són les dones i els homes de la dieta digital, en un dia feiner: 403,16 minuts i 399,17 minuts respectivament. Això no treu perquè siguen les dones que realitzen aquesta dieta mediàtica què dediquen a les tasques domèstiques i les activitats de cures una hora més (64,57 minuts) diaris de mitjana. A la dieta moderada, que és la majoritària, el temps mitjà dedicat per les dones a les tasques de la llar i de cures és 2,5 vegades el temps dedicat pels homes. A la dieta lectora, és més del doble, sense que els temps mitjans dedicats a la feina o a l'estudi compensen aquesta diferència en aquest mateix tipus de dia (laborable). És de destacar com les dones de la dieta digital dediquen més temps a les diferents categories d'activitats que els homes de la mateixa dieta,\nEls que més temps dediquen a les tasques de la llar i de cura són les dones de la dieta lectora (293,20 minuts) i de la dieta televisiva (253,31) durant els dies laborables. A les activitats incloses en temps disponible, els que més dediquen són les dones (289,44 minuts) i els homes (281,09 minuts) de la dieta digital durant els dies de el cap de setmana, tot i que tots dos sexes dediquen més de dues hores i mitja a la feina o els estudis. Aquestes activitats preferentment socials del temps disponible arriben les dedicacions mínimes entre les dones de la dieta televisiva, ja siga en dia laborable (99,09 minuts) ja siga en cap de setmana (102,79 minuts).\nMés enllà d'aquestes notables diferències en totes les dietes cap a una major dedicació a les tasques domèstiques i de cura per part de les dones i, excepte en el cas de les dones de la dieta digital, una major dedicació a les activitats de treball remunerat o estudis i de temps disponible, es perceben pautes comunes en els dos gèneres en el canvi de dia feiner a dia d'el cap de setmana. Així, per exemple, el temps dedicat per homes i dones de la dieta lectora a la feina o estudis és 3,5 vegades més gran en un dia laborable, 2,8 en la dieta televisiva, 2,4 en la dieta digital i 2,9 en la dieta moderada, amb poques variacions en les proporcions segons el sexe; pautes que es troben també en les altres categories d'activitats.\nconclusions de l'estudi de dieta mediàtica de 2010\nDesprés d'abordar el temps que el conjunt de la societat espanyola dedica als diferents mitjans de comunicació, es constata el manteniment de l'domini de la televisió i la inexistència de dies mitjans, donant-se notables diferències entre els dies laborables i els de el cap de setmana. Ara bé, aquestes diferències entre dies laborables i del cap de setmana tenen més rellevància quan es contempla la relació amb l'ordinador o Internet, que quan s'observa la relació amb la televisió. La raó és que una part important de l'ús de l'ordinador i internet està vinculat a l'activitat laboral.\nPartint de el temps dedicat a cada mitjà de comunicació, i gràcies a una anàlisi clúster , s'han diferenciat 4 dietes mediàtiques. Segons el mitjà dominant en cadascuna s'han denominat: lectora, televisiva, digital i moderada. Cadascuna d'elles està associada preferentment a un grup d'activitats i, així, a un estil de vida. Com apunta Vyncke ( 2002), És l'articulació entre activitats el que conforma l'estil de vida. La dieta digital apareix vinculada a l'activitat laboral o d'estudis, la lectora a la feina domèstica i de cura, la moderada a un major temps lliure. Finalment, la dieta televisiva se significa per la seua escassa relació amb l'ocupació (ocupació remunerada o estudis) i el temps lliure, sent la pròpia relació amb la televisió la que consumeix bona part del dia, ja que concentra en ella gairebé set hores diàries . La mateixa dieta constitueix el seu estil de vida, de manera que poden observar pautes comunes de relació amb altres activitats en el pas dels dies laborables als dies de el cap de setmana: disminueix o augmenta l'activitat per a aquestes activitats en semblant proporció per als dos sexes.\nPel que fa a el debat sobre si internet desplaça a altres activitats més sociables, els resultats reafirmen els de Gershuny ( 2003 ), Robinson i Martin ( 2010 ) o Robinson ( 2011), En el sentit que tal procés no sembla donar-se. Així, si tenim en compte la mitjana de temps dedicada a activitats disponibles (diferents de les vinculades a treball remunerat, treball domèstic, treball de cures o ús de mitjans de comunicació), que són les que en major mesura reflecteixen relacions sociables com reunions, treballs voluntaris, esport, etc., és més gran entre els classificats en la dieta digital, que entre els classificats en la dieta televisiva. Des de tal perspectiva, la televisió aïlla més que internet. A això caldria afegir que bona part de l'ús d'internet està vinculat a l'ocupació laboral, de manera que aquesta pot tenir de relacional. Però, més enllà d'aquestes primeres observacions, sembla més indicat afirmar que és la posició de subjecte en l'estructura social -el que comporta una relació amb l'ocupació, uns ingressos i un tipus de llar- el que porta a certa exclusió de les persones, entesa com disminució de les relacions socials, i tal exclusió a un major consum d'alguns mitjans de comunicació, com la televisió. Així, la dieta televisiva, amb el que significa de fort consum d'aquest mitjà de comunicació, es troba especialment present en persones grans, jubilades, vivint soles o únicament amb la seua parella i amb uns ingressos a la llar baixos.\nL'estructura de la llar i l'estructura social (reduïda aquí a un únic indicador indirecte com a ingressos), tenen la seva rellevància; però en articulació mútua i, sobretot, amb altres variables com l'ocupació i l'edat. Així, l'estructura de la llar, destacada en alguns estudis. Per explicar el consum de mitjans, es troba vinculada diferencialment a la dieta mediàtica, de manera que llars unipersonals o només compostos per la parella tendeixen a una major presència de les dietes lectora i televisiva. Ara bé, sempre en relació amb l'edat i l'ocupació, sent persones d'edat per sobre dels 65 anys i jubilats (homes) o tasques de la llar (dones), com a referència de l'ocupació. A més de ser persones que resideixen en llars amb baixos ingressos. A l'altre pol, es troba la major presència de dietes moderada i, sobretot, digital, en llars on hi ha menors.\nL'estructura social, que també ha estat destacada en rellevants observacions, s'ha observat associada, cap a posicions baixes, amb les dietes lectora i televisiva, els practicants viuen en llars amb baixos ingressos; i, sobretot, en posicions altes, amb la dieta digital.\nCal destacar finalment el notable caràcter discriminatori que tenen les dietes digital i televisiva. De fet, en la construcció dels clúster, Consum de televisió i ús d'ordinador-internet són les variables més discriminatòries. Si això es posa en relació amb els grups d'edat als que estan respectivament associades ambdues dietes, sembla estar constatant la presència de dos mons mediàtics i, al seu torn, el relleu d'un per l'altre, si no fora per l'encara fort consum televisiu general. Així, el món mediàtic de la televisió, compost per gent gran, inactives i residint en llars vulnerables (baixos ingressos, nius buits, unipersonals), sembla substituït pel món digital, compost per menors de 45 anys, estudiants o ocupats, residint a llars que poden considerar-se plens (parella amb menors) i ingressos alts.\nJAVIER CALLEJO és doctor en Sociologia i llicenciat en Sociologia, Ciències de la Informació i Dret per la Universitat Complutense. Ha estat director de Departament d'Investigació de l'Institut Universitari d'Educació a Distància i de el Centre d'Investigacions Sociològiques. Actualment és professor a la UNED.


Amics de la Rabassa - Amics de la Rabassa assegura que tenen la 'consciència tranquil·la' per la informació facilitada a National Geographic\nIniciMitjans de comunicacióRetalls de premsaAmics de la Rabassa assegura que tenen la 'consciència tranquil·la' per la informació facilitada a National Geographic\nAmics de la Rabassa assegura que tenen la 'consciència tranquil·la' per la informació facilitada a National Geographic\nL'associació d'Amics de la Rabassa ha respost a les declaracions del cònsol major de Sant Julià de Lòria, Josep Pintat, sobre la carta que van adreçar des del col·lectiu a National Geographic. La portaveu d'Amics de la Rabassa, Pilar Pijuan, ha assegurat que tenen la 'consciència molt tranquil·la' perquè el que han fet ha estat només informar a National Geographic del què és Naturlàndia, i 'si decideixen que no volen tirar endavant l'acord després de rebre la informació, el que es demostra és que el projecte no és respectuós amb el medi ambient'.\nQuant a les signatures que van presentar contra el projecte, i que el cònsol ha criticat aquest dilluns al matí al programa Ara i Aquí de RNA, Pijuan ha indicat que van considerar també les firmes dels residents perquè tenen dret a opinar i que si n'hi ha alguna d'estrangers que se'ls hagi 'colat' seran molt poques.\nEl cònsol major de Sant Julià de Lòria ha dit aquest dilluns al matí que si l'acord amb National Geographic perquè establissin una franquícia a Naturlàndia no prospera a causa de la carta d'Amics de la Rabassa, no descarta emprendre les mesures legals necessàries. A aquestes declaracions ha respost la portaveu d'Amics de la Rabassa, Pilar Pijuan, que ha assegurat que tenen 'la consciència molt tranquil·la' perquè no han fet res dolent.\nLa carta que van enviar des de l'associació a la redacció de National Geagraphic a Amèrica, informava 'dels actuals i potencials efectes perniciosos del projecte de Naturlàndia, i especialment sobre algunes espècies d'ocells protegits per la llei'. Pijuan ha indicat que la seva voluntat era la de fer saber a una organització 'que sabem que té una gran sensibilitat amb la conservació del medi ambient' perquè no s'impliquessin en un projecte que 'utilitza malament el prefix eco i perjudica la natura'.\nJunt amb la carta, Amics de la Rabassa va incloure un estudi dels efectes sobre la flora i la fauna fet per un expert, i va recomanar a National Geographic llegir la informació de la seva pàgina web i 'reconsiderar la seva intenció de posar una botiga a Naturlàndia'. Per aquests motius Pijuan interpreta que si finalment l'acord no prospera 'es demostra que el projecte de Naturlàndia no és respectuós amb el medi ambient i, per tant, no hi volen donar suport'.\nQuant a la valoració de les signatures de ciutadans que va entregar Amics de la Rabassa al Comú de Sant Julià, i que aquest dilluns al matí el cònsol ha criticat perquè la majoria no són ni de Sant Julià ni d'Andorra, Pijuan ha assegurat que els residents també tenen dret a opinar. Josep Pintat ha dit que hi havia firmes de residents i de turistes que opinen, però que 'no han de venir a dir com ens hem de gestionar'.\nAmics de la Rabassa, però, va dir des del principi que recollirien signatures també dels residents perquè els afecta, de la mateixa manera que afecta a tothom d'Andorra i als ciutadans dels Pirineus. Quant als estrangers, Pijuan pensa que 'se'n pot haver colat alguna, però no gaires', perquè es va demanar que hi participessin els residents o andorrans ja que 'considerem que qualsevol persona resident al Principat d'Andorra té dret a demanar la protecció d'un espai d'ús públic'.\nRetrets entre Pintat i Amics de la Rabassa\nEl cònsol major critica l’acció de l’associació contra Naturlàndia i el col·lectiu diu que té la “consciència tranquil·la”\nAgències - Andorra la Vella\t- 07/12/2010\nEl cònsol major de Sant Julià de Lòria, Josep Pintat, va acusar ahir, en declaracions al programa Ara i Aquí d’RNA, l’associació Amics de la Rabassa d’actuar de “mala fe” després d’assabentar-se divendres passat que aquest col·lectiu havia enviat una carta a National Geographic, a Washington, per demanar que no tirés endavant l’acord que estan a punt de signar amb el comú per establir una franquícia a Naturlàndia.\nDes del punt de vista de Pintat, aquest acord beneficia “la parròquia i el país” i per això creu que aquestes accions “freguen l’absurd”. El cònsol va lamentar que mentre “hi ha una part de gent que intenta tirar endavant buscant alternatives de futur, n’hi hagi d’altres que es queden en l’immobilisme o l’obscurantisme”.\nL’associació Amics de la Rabassa no va tardar a respondre a les declaracions de Josep Pintat i la portaveu del col·lectiu, Pilar Pijuan, va assegurar que tenen “la consciència molt tranquil·la” perquè el que han fet ha estat només informar National Geographic del que és Naturlàndia, i “si decideixen que no volen tirar endavant l’acord després de rebre la informació el que es demostra és que el projecte no és respectuós amb el medi ambient”.\nEl cònsol major va explicar que durant aquesta setmana es comprovarà si els acords han quedat afectats per la carta enviada per Amics de la Rabassa. I en aquest sentit no va descartar emprendre mesures legals si l’acord no es tanca per culpa del que va qualificar “d’intoxicació”.\nSegons Pijuan, però, la missiva només informava “dels actuals i potencials efectes perniciosos del projecte de Naturlàndia” i va indicar que volien “fer-ho saber a una organització que té una gran sensibilitat amb la conservació del medi ambient” perquè no s’impliquessin en un projecte que “utilitza malament el prefix eco- i perjudica la natura”.\nD’altra banda, Pintat també es va mostrar crític amb les signatures recollides i va assegurar que després d’estudiar-les, han vist que només unes 500 són de nacionals i la resta són de residents i turistes. “Hi ha firmes de diferents nivells”, va dir el cònsol, que hi va afegir que aquí voten els andorrans que “són els que legítimament estan capacitats per prendre decisions i per impulsar projectes”.\nAmics de la Rabassa es va defensar assegurant que els residents també tenen dret a opinar i quant a les firmes d’estrangers, Pijuan va dir que “se’n pot haver colat alguna, però no gaires”.\nEl cònsol lauredià acusa Amics de la Rabassa d’"actuar amb mala fe”\nSant Julià de Lòria - Societat Escrit per Agències / Redacció\nEl cònsol major de Sant Julià de Lòria, Josep Pintat, ha acusat Amics de la Rabassa d’actuar de mala fe després d’assabentar-se divendres passat que aquest col·lectiu havia enviat una carta a National Geographic, a Washington, per demanar que no tirés endavant l’acord que estan a punt de signar amb el Comú lauredià. Pintat va anunciar fa unes setmanes que la corporació estava negociant amb National Geographic per poder establir una franquícia a Naturlàndia, i va avançar que les negociacions estaven pràcticament enllestides. En aquest sentit, el cònsol major de Sant Julià no va descartar, en declaracions al programa Ara i Aquí de RNA, emprendre les mesures legals que considerin oportunes si l’acord no es tanca per culpa del que va qualificar d’”intoxicació”.\nI és que el mandatari lauredià considera que aquest acord amb National Geographic beneficia la parròquia i el país, i per això creu que aquestes accions “ratllen l’absurd”. Així mateix, el cònsol va lamentar que mentre hi ha una part de gent que intenta tirar endavant buscant alternatives de futur, n’hi ha d’altres que es queden en l’”immobilisme o l’obscurantisme” i que deuen partir de la base que “jo en aquesta vida ja ho tinc tot resolt, i si els altres no poden tirar endavant, que es fotin”. I va afegir que això “no és ètic”. Pintat va explicar que en el transcurs d’aquesta setmana es comprovarà si aquests acords han quedat afectats per aquesta carta.\nEl cònsol també es va mostrar crític amb les signatures recollides per Amics de la Rabassa contra el projecte de Naturlàndia. En aquest sentit, va explicar que s’han estudiat les 1.370 firmes, de les quals 230 són de gent de Sant Julià, entre 400 i 500 de nacionals del país (incloent les 240 dels lauredians), i la resta són de residents i turistes. Pintat considera que hi ha firmes de “diferent nivell”, i que aquí voten els andorrans, que “són els que legítimament estan capacitats per prendre decisions i per impulsar projectes”.\nPintat va assegurar que no pot ser que es comptabilitzin les firmes de, per exemple, un alemany que vingui a la Fira d’Andorra la Vella i que no resideix al país, i que alegrement signi per “una sensibilitat ecologista que pugui tenir”, ja que el que ha de fer és veure com s’aplica al seu país i no venir a dir “com ens hem de gestionar”.\nEls ecologistes asseguren “tenir la consciència molt tranquila”\nDes de l’associació d’Amics de la Rabassa es van voler respondre amb rapidesa les manifestacions del cònsol major de Sant Julià de Lòria, Josep Pintat, sobre la carta que van adreçar des del col·lectiu a National Geographic. Així, la portaveu d’Amics de la Rabassa, Pilar Pijuan, va assegurar que tenen la “consciència molt tranquil·la”, perquè el que han fet ha estat només informar National Geographic de què és Naturlàndia, i “si decideixen que no volen tirar endavant l’acord, després de rebre la informació, el que es demostra és que el projecte no és respectuós amb el medi ambient”. Quant a les signatures que van presentar contra el projecte, i que el cònsol també va criticar, Pijuan va indicar que també van tenir en compte les firmes dels residents perquè tenen dret a opinar, i que si n’hi ha alguna d’estrangers que se’ls hagi “colat”, seran molt poques.\nPintat prendrà accions si no signa l'acord amb National Geographic\nAmics de la Rabassa van informar a l'empresa americana sobre l'acció a Naturlàndia\nEL PERIODIC - SANT JULIÀ DE LÒRIA\nEl cònsol major de Sant Julià de Lòria, Josep Pintat, ha acusat Amics de la Rabassa d'actuar de ‘mala fe' després d'assabentar-se divendres passat que aquest col·lectiu havia enviat una carta a National Geographic, a Washington, per demanar que no tirés endavant l'acord que estan a punt de signar amb el Comú. Josep Pintat va anunciar fa unes setmanes que la corporació estava negociant amb National Geographic per poder establir una franquícia a Naturlàndia, i va avançar que les negociacions estaven pràcticament enllestides. Pintat no descarta emprendre les mesures legals que considerin oportunes si l'acord no es tanca per culpa del que ha qualificat «d'intoxicació». El cònsol va fer aquestes declaracions ahir al programa Ara i Aquí de RNA.\nPer la seva part, Josep Maria Goicoetxea d'Amics de la Rabassa va explicar que des del col·lectiu ecologista es van posar en contacte amb National Geographic per donar tota la informació corresponent a diversos estudis realitzats per experts relativa al problema que existeix en el camp de la Rabassa en les espècies biològiques com les plantes amb la instal·lació de Naturlàndia. Segons va manifestar Goicotxea des de l'associació se li va informar a l'empresa americana mitjançant correu electrònic i convencional per fer-li arribar en garantia tota la informació que des de l'associació es va voler fer arribar.\nPintat considera que aquest acord amb National Geographic beneficia la parròquia i el país i per això creu que aquestes accions «ratllen l'absurd». El cònsol lamenta que mentre hi ha una part de gent que intenta tirar endavant buscant alternatives de futur, n'hi hagi d'altres que es queden en «l'immobilisme o l'obscurantisme i que deuen partir de la base que jo en aquesta vida ja ho tinc tot resolt i els altres si no poden tirar endavant, que es fotin» i va afegir que això «no és ètic». Pintat va explicar que durant aquesta setmana es comprovarà si aquests acords han quedat afectats per la carta enviada pels Amics de la Rabassa.\nEl cònsol també es va mostrarcrític amb les signatures recollides per Amics de la Rabassa contra el projecte de Naturlàndia. En aquest sentit, va explicarque s'han estudiat les 1.370 firmes, de les que 230 són de gent de Sant Julià, entre 400 i 500 de nacionals del país (incloent les 240 dels lauredians), i la resta són de residents i turistes. Pintat considera que hi ha firmes de «diferent nivell» i que aquí voten els andorrans que «són els que legítimament estan capacitats per prendre decisions i per impulsar projectes». En aquest sentit, el cònsol va afegirque no pot ser que es comptabilitzin les firmes de, per exemple, un alemany que vingui a la Fira d'Andorra la Vella, que no resideixi al país, i que alegrement signi per «una sensibilitat ecologista que pugui tenir, ja que el que ha de fer es veure com s'aplica al seu país i no venir a dir com ens hem de gestionar».\nLa portaveu d'Amics de la Rabassa, Pilar Pijuan,va assegurar que tenen la «consciència molt tranquil·la» perquè el que han fet ha estat només informar a National Geographic del què és Naturlàndia, i «si decideixen que no volen tirar endavant l'acord després de rebre la informació el que es demostra és que el projecte no és respectuós amb el medi ambient». Quant a les signatures que van presentar contra el projecte, i que el cònsol va criticar ahir al matí al programa Ara i Aquí de RNA, Pijuan va indicar que van considerar també les firmes dels residents perquè tenen dret a opinar i que si n'hi ha alguna d'estrangers que se'ls hagi «colat» seran molt poques.


bola de neu de joguina\nInici > Bola de neu\n1,97 € IVA inclòs\nCompra'l abans de 12 h i 1 minut\nMides embalatge: 6 cm. Ø\nDescripció de Bola de neu\nUn detallet divertit per als que no tenim la sort de tenir la neu a prop. Aquesta bola de neu de textura enganxosa i farcida d'una barreja de líquid i partícules que semblen neu fan un SPLAT divertidíssim quan es llança contra una paret o una finestra i al cap d'uns segons recuperarà novament la seva forma per poder-la llançar de nou.\nUn detallet divertit per als que no tenim la sort de tenir la neu a prop. Aquesta bola de neu de textura enganxosa i farcida d'un...


Encaixa’t: un projecte per apropar l’art als més petits - Social.cat\nEncaixa’t: un projecte per apropar l’art als més petits\nEs tracta d’una iniciativa educativa de producció artística, en la qual mestres i artistes treballen juntes per crear una obra dirigida especialment al primer cicle d’educació infantil\nDilluns, 15 de novembre de 2021 | 11:00 h\nLa Jardinera Peluda és una obra d'Anna Garcia Pineda que juga amb el doble significat de les formes | Escola Bressol Municipal Secà de Sant Pere\nLa Marta Sol entra a la classe on l'esperen, cul inquiets, els seus alumnes de l'Escola Bressol Municipal Secà de Sant Pere. Duu una caixa a les mans i, mentre els infants la miren amb els ulls ben oberts, la mestra pregunta: “Què hi deu haver, en aquesta caixa? Obrim la tapa a veure què hi ha, què en surt?”. Això fan i, a poc a poc, tots junts van descobrint el tresor que els acaba d'arribar a la classe, provinent del Centre d'Art la Panera.\nDins la caixa hi troben la Jardinera Peluda, una obra d'Anna Garcia Pineda que juga amb el doble significat de les formes. I és que la vuitantena de peces de feltre amb formes i colors diversos que hi ha dins la caixa són, per una banda, elements de la natura —flors, fulles i pedres— i, per l'altra, parts del cos —mans, ulls i llengües—. “Així, els nens poden identificar la llengua i vincular-ho amb un objecte de la natura, en aquest cas una pedra”, explica la Marta.\nAquest dispositiu forma part del projecte Encaixa't, una iniciativa educativa de producció artística, en la qual mestres i artistes treballen juntes per crear una producció dirigida especialment al primer cicle d'educació infantil, que engloba dels zero als tres anys. “L’etapa dels 0 als 3 anys és una de les etapes més importants perquè entrin en contacte amb noves disciplines i formes de mirar la vida. Des del principi hem tingut molt clar que les Escoles Bressol Municipals són un element imprescindible dins del mapa educatiu de la ciutat, per això tots els projectes que endeguem busquen aportar un valor afegit a tota la tasca educativa que ja realitzen”, afirma Sandra Castro, tinenta d’alcalde i regidora d’Educació, Cooperació, Drets Civils i Feminismes.\nÉs en aquest context on neix Encaixa’t. Durant l'any, la Panera organitza uns cursos de formació perquè les mestres puguin conèixer l'artista i la seva obra, i entre totes pensen “unes primeres pinzellades per crear un dispositiu artístic que serveixi per treballar un concepte i desenvolupar les diferents capacitats que es desenvolupen durant aquests primers anys de vida”, explica l'Helena Ayuso, del Centre d’Art la Panera.\n“Aquesta caixa és com una petita càpsula de l'exposició, però adequada a l'infant i feta a mida perquè sigui fàcil de transportar”, diu la Marta Sol\nUn cop acabada la formació, l'artista segueix treballant per acabar creant un dispositiu que després pot “viatjar” per les llars d'infants. “Aquesta caixa o dispositiu”, explica la Marta Sol, “és com una petita càpsula de l'exposició o idea general de l'artista, però adequada a l'infant i feta a mida perquè sigui fàcil de transportar”. Un cop arriba a l'escola, doncs, els petits poden anar descobrint i convertir-se en artistes. “A part del concepte pel qual han estat concebuts, un cop a l'escola, aquests dispositius artístics permeten la llibertat i la creativitat dels infants”, apunta la mestra. És a dir, que en un principi els dispositius s'ofereixen a les escoles per tal de respondre a l'objectiu pel qual han estat creats, però “un cop això ja ha passat, els infants tenen llibertat de seguir descobrint”. I, amb un somriure tapat per la mascareta, la Marta afegeix que, a vegades, els nens “desenvolupen coses que ni tu havies pensat, però que ells t'ensenyen”. “Per això és tan enriquidor i apassionant”, afirma.\n“Pedagògicament, això és una cosa que insistim molt a l'artista”, diu l'Helena Ayuso. “No estem parlant d'un full d'instruccions tancat, sinó que ens hem de situar en un paradigma completament obert que permeti la llibertat dels infants”. Observar què fan amb els diferents materials, veure volar la seva imaginació, “és la riquesa que ens aporta aquest projecte a les escoles”, afirma Rosa Mari Rauret, Cap d’Unitat Tècnica d’Escoles Bressol de la Regidoria d'Educació, Cooperació, Drets Civils i Feminismes.\nDe fet, Encaixa’t és una de les tres línies de treball del projecte Els més petits i el Centre d’Art la Panera, una iniciativa nascuda el 2004 arran de la inquietud d’algunes escoles de voler visitar el nou recurs comunitari —fruit de la cooperació entre l’Ajuntament de Lleida i el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, i que s’integra dins la Xarxa de Centres d’Arts Visuals de Catalunya— que s’havia inaugurat a la ciutat.\nEncaixa’t és una de les tres línies de treball del projecte ‘Els més petits i el Centre d’Art la Panera’, una iniciativa nascuda el 2004\nAixí, la primera línia de treball d’aquest projecte és la mediació de la programació expositiva del Centre d’Art la Panera, on els més petits visiten les exposicions. La segona línia, inaugurada el 2011, és la MiniPanera, un espai expositiu i comissariat educatiu pensat per a infants d’entre zero i sis anys. Per últim, i gràcies a un mecenatge educatiu per part de la Fundació Santander en reconeixement de la Panera com a l’únic Centre d’Art i Museu de Catalunya i tot l’Estat Espanyol que té un programa dirigit exclusivament al primer cicle d’educació infantil, el 2014 es va iniciar el projecte Encaixa’t.\nI és que, com bé apunta la tinenta d’alcalde i regidora d’Educació, Sandra Castro, “el primer cicle de l'educació infantil és una etapa sovint oblidada pel que fa a propostes i projectes pensats i dissenyats exclusivament per aquests anys de la vida d'un infant”. És per això que des de la Regidoria volen seguir potenciant projectes com l’Encaixa’t, projectes que sumen a la qualitat de l’educació que s’ofereix a les escoles bressol municipals i que ajuden al “desenvolupament de les habilitats cognitives i socioemocionals dels infants”, fet que té “conseqüències positives” en el seu “rendiment en etapes educatives posteriors”.\nTeresa Planella, directora de l’Escola Bressol Municipal Secà de Sant Pere, no hi podria estar més d’acord: “És fantàstic veure la quantitat d’accions que fan els infants per descobrir l’objectiu últim de l’artista”, diu, i explica que és durant aquesta primera etapa d’educació infantil que les criatures tenen més plasticitat a nivell neurològic, de manera que “per ells tot és possible”. Així, els dispositius artístics permeten a les escoles treballar l’art més enllà de les quatre parets de la classe, “fent als infants protagonistes d'un procés creatiu com és una obra d'art contemporani”, apunta Morera, i cada vegada que “s’obre i s’explora” el dispositiu “neixen noves creacions artístiques”.\nUn projecte circular\nEncaixa’t és, doncs, un projecte molt circular que aconsegueix vincular els més petits i l'art a través de diferents etapes: primer, amb les excursions que l'escola organitza al centre d'art la Panera; després, amb els tallers formatius i els dispositius que els artistes acaben desenvolupant a partir de les converses i el treball amb les metres; i, per últim, amb el recorregut que aquests dispositius duen a terme d'escola a escola i que permet als infants “poder desenvolupar el procés creatiu, que s'adonin que ells també són artistes, que són creadors”, apunta Meritxell Morera, Responsable Coordinadora de la regidoria d’Educació, Cooperació, Drets Civils i Feminismes. A més, les produccions que fan les escoles després tenen un retorn al Centre d’Art en format expositiu, que rep el nom de Jornada de Portes Obertes i que s’acostuma a celebrar al setembre.\nLa Marta Sol en recorda un clar exemple: fa un temps l'Escola Bressol Municipal Secà de Sant Pere va visitar a la Panera l'exposició d'Ella Littwitz, Un elefant a l'habitació. Es tractava d'una instal·lació feta amb neumàtics que abordava “la situació que tenim en el Mar Mediterrani, tant amb relació a les persones migrants com a la contaminació”, fa memòria la mestra. Però, “com trasllades aquesta obra d'art a l'escola i treballes el tema amb nens tan petits?”. No va ser fàcil, però se'ls va ocórrer una idea: “Relacionar-ho amb flotadors de platja, ja que pels nens la idea del mar va lligada amb això, i eren objectes circulars igual que ho eren els neumàtics de la instal·lació”, explica la Marta. Així, van demanar a les famílies que portessin els flotadors de cada infant, i van muntar una instal·lació al pati, on els nens jugaven amb els flotadors sobre la gespa. “I, clar, era una acció que no haguéssim pensat mai, però que tenia molt de sentit després de visitar l'exposició de la Panera”, afegeix.\nLa instal·lació d’Ella Littwitz, ‘Un elefant a l’habitació’, al Centre d’Art la Panera | La Panera\nD’aquesta manera, els infants van poder treballar el concepte en diferents fases i de diverses maneres: amb la visita de la instal·lació de l’artista al Centre d’Art, desenvolupant i creant la seva adaptació de l’obra a l’escola, i visitant la seva pròpia instal·lació a la Panera durant la Jornada de Portes Obertes. “Com que pedagògicament estem situats en el paradigma de l’educació inclusiva”, explica l’Helena Ayuso, “un cop els dispositius d’Encaixa’t han passat per les llars d’infants els poden utilitzar nens i nenes més grans”. De fet, alguns dispositius s’han utilitzat amb un sisè de primària, i fins i tot una ESO. I és que “els dispositius artístics són el motor, però a partir d’aquí el projecte s’expandeix i és per a tothom”, conclou l’Helena.\nAl final, com afirma Meritxell Morera, “les escoles bressols municipals de Lleida tenen una qualitat educativa reconeguda a nivell europeu,i el projecte Encaixa't amb el Centre d'Art la Panera n'és un dels millors exemples”. “La gent que hi ha al darrera —els equips docents de les escoles bressol municipals i el servei educatiu del centre d'art la Panera— fan molt bona feina”, diu la Responsable Coordinadora, “i cal dir-ho ben alt”. “Des de la regidoria d’Educació continuarem impulsant projectes d’aquest tipus, que posin els infants i les seves inquietuds al centre, sempre explorant noves formes de compartir coneixement i descobrint-los nous mons”, afirma Castro. “Perquè Lleida és Ciutat Educadora, i projectes com Encaixa’t ens reafirmen en la tasca pedagògica que realitzem des de les Bressol”.\nAdaptació de l’obra d’Ella Littwitz feta per infants d’entre zero i tres anys | Escola Bressol Municipal Secà de Sant Pere\nEscola Bressol Municipal Secà de Sant Pe


Nova convocatòria: Ajuts a la indústria per a l'eficiència energètica\nData limit ajuts: 30 juny\nFes click a la imatge per accedir a tota la informació\nNova convocatòria d’ajuts a la indústria per a l’eficiència energètica\nEl 4 de juny s’ha publicat al DOGC la 2a convocatòria del Programa d'ajudes per a actuacions d'eficiència energètica en pimes i grans empreses del sector industrial. La nova convocatòria té exactament les mateixes característiques i requisits que l’anterior, i està dotada amb 35 milions d’euros que se sumen als 48 milions de la primera convocatòria. El termini per presentar les sol·licituds que gestionarà l’ICAEN, acaba el 30 de juny.\nJustificació dels ajuts de la primera convocatòria.\nLes empreses que ja hagin rebut l’atorgament de l’ajut presentat a la primera convocatòria de 2019, i que ja hagin finalitzat les actuacions objectes de la subvenció hauran de presentar la justificació. El fet que intervingui un verificador d’una OCA i el compte justificatiu revisat per un auditor de comptes oficial, són elements que cal planificar dins els 3 mesos que hi ha de termini. Per això, us recomanem que llegiu la nostra Guia de presentació de la justificació.\nNou annex I per presentar al registre de les auditories energètiques obligatòries per a grans empreses\nEn el BOE de "modificación del procedimiento básico para la certificación de la eficiencia energética de los edificios” es publica també la modificació de l’annex I o Model de comunicació relatiu a la realització d’una auditoria energètica. En la pàgina 19 es facilita el nou model i abans clarifica el punt b) de l’article 8 del RD 56/2016 respecte a la formació que ha de tenir l’auditor.\nEl canvi més substancial rau en que el consum actual i l’estalvi d’energia final derivat de la implementació de millores d’auditories prèvies, s’ha d’especificar discriminat per font energètica (electricitat o combustible, amb el transport a banda).