agora: correus automàtics àgora\nMissatges als usuaris per mail\nper Encarna Perez Ruiz - divendres, 1 maig 2015, 22:00\nEn el seu moment, quan vam crear la intranet, els usuaris només rebien 1 correu des d'àgora quan hi havia alguna modificació en la intranet.\nJa durant aquest curs, cada dia tots els usuaris han anat rebent 1 correu d'àgora, amb canvis o sense de la intranet, suposo que de manera automàtica, ja que no hi ha entrades diàries a la nostra intranet.\nD'altra banda, fa unes setmanes que a més d'enviar-se el correu automàtic, arriba unes 20 vegades a cada un dels usuaris registrats a la intranet.\nImagino que deu ser algun error que s'envia de manera automàtica, però s'està fent molest per als nostres usuaris. Si us ho podeu mirar a veure de quina manera es pot arreglar o deixar de rebre aquests correus.\nRe: correus automàtics àgora\nper Toni Ginard - dilluns, 4 maig 2015, 10:33\nAquest darrer mes hem tingut un problema general amb l'enviament de correu que ha afectat a totes les aplicacions del Departament d'Ensenyament. És possible que el problema que heu tingut vingui per aquí. El problema està en vies de resolució i confiem que els responsables d'aquest servei ho resolguin definitivament i en breu.\nDit això, la Intraweb envia un missatge cada dia sempre que l'usuari/ària estigui subscrit a les novetats i tingui alguna novetat pendent de lectura. Aquest és el comportament normal. Per tal d'estudiar la incidència que ens indiques, hem activat la monitorització de tot el correu que envia la vostra Intraweb. En farem seguiment durant uns dies i us direm el que haurem vist en aquest fòrum.\nper Toni Ginard - dimarts, 5 maig 2015, 17:54\nHem vist que vàreu activar un paràmetre dels entorns visuals que fa que no es detecti correctament si hi ha novetats o no. Ho hem canviat. Aquesta nit no s'haurien d'enviar tants de missatges.\nper Toni Ginard - dijous, 7 maig 2015, 10:38\nHem vist que ara ja s'envien només els missatges que s'han d'enviar.


B&B Nonno Gino Marsala Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia G. Garraffa, 88, Marsala Centre, Marsala, Itàlia - Veure al mapa\n"The location is right downtown. Everything is new, stylish,..."\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Marsala, no busqui més enllà de B&B Nonno Gino. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nB&B Nonno Gino ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, àrea de TV/saló compartit.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, plat de dutxa, assecador de cabell a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. B&B Nonno Gino és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Marsala.\nTots els tipus de viatgers (73) Parelles (58) Viatgers en solitari (2) Famílies amb infants petits (5) Famílies amb infants grans (1) Grups (7)


Número 91 Primavera de 2010 Editorial\nSi hi és, s’hi val\nund was wirklich ist, das ist vernünftig\nHegel, Grundlinien der Philosophie des Rechts\nEl que és, és. I només el que s’escamoteja a raó, no té raó i, doncs, sols forma part del caos existent sense que en realitat sigui. O, per dir-ho altrament, sense tautologies i en la sintètica formulació del vell Hegel: el que és racional és real, i el que és real és racional. De manera que, almenys en aquesta qüestió, no cal aplicar al filòsof suabi el correctiu elaborat pel barbut de Trèveris. Tots dos convenen en la necessitat d’entomar (o sigui, d’estudiar i d’analitzar) la història tal com aquesta ha anat i va, agradi o no. No se’n desentenen. Ni la prioritzen en l’ordre de les preferències personals. (Que el segon –en el temps– d’ells dos apostés a sobre per transformar-la, a partir de l’assumpció crítica que en feia, això ja són figues ara per ara d’un altre paner).\nPerquè aquí el que importa és recusar el divinisme pixapolit en virtut del qual, com a estudiosos de la literatura o com a simples lectors d’aquesta, caldria fer ulls grossos davant tal o tal altre episodi poc galdós, davant tal o tal altre autor incòmode pel motiu que sigui, davant tal o tal altra obra de poca «qualitat».\nGent toca-posada que es demana, de vegades ingènuament, per què havent-hi un Flaubert cal ocupar-se d’un Oller. Carques de pedra picada que s’esgarrifen només de pensar que l’edició d’un Céline (o d’un Ors) vagi a raure a les impies mans d’algun filòleg esquerranós. Borinots despistats que no entenen que hi hagi catalanòfon oriental que pledegi a favor d’una major presència proporcional de les modalitats ponentines i meridionals de l’idioma en els mitjans catalans.\nPuretes tots ells que, per dir-ho en símil, estan convençuts que el cant gregorià és només apte per a la crosta. O la sardana, per a la ceba. O la reivindicació d’un diasistema lingüístic, per als habitants de Guardamar.\nI que, conseqüentment, creuen que la literatura d’inspiració dretana (o esquerrana) no és digna de consideració en aquests nostres topants pretesament immaculats. I que la trajectòria de certs presumibles maudits, o de no menys certs indiscutibles eixelebrats, val més ignorar-la.\nDoncs no. Que es dediqui un congrés a Charles Maurras i a l’Action Française a la UdG, que se sospesi el pes real de la producció d’un Miquel Bauçà, que algú passi per sedàs crític el suc i el bruc literari de tanta pàgina web com prolifera avui per la xarxa, són –haurien de ser– fets irrenunciables de l’activitat intel·lectual, aquí i arreu, ara i sempre.\nSi hi ha –o hi ha hagut– segons què, prou que s’hi val a estudiar-ho. Fins i tot s’hi valdria si el tal què –que prou que hi és– fos la mera aportació embullatroques (a l’Avui, 8-IV-2010) de cert crític virginià amb propensió a embolicar-se-la amb paper de fumar...\nEditorial Els Marges


287 Archives - Revista Rosita\nArchivos por etiqueta: 287\nNo la torno a veure fins que passen divuit dies. Mentrestant em dedico a refrenar metòdicament la meva desinhibició. Surto al carrer tot evitant les portades dels diaris i les pantalles de televisió. M’allunyo de les converses de cafè i observo les instantànies del dia a dia des de l’altra vorera del carrer. Si fa bon temps llegeixo a les places i parcs de la ciutat. Quan els nens surten de l’escola entro en algun cine i només l’abandono quan la nit s’ha empassat el moviment. Gaudeixo una estona contemplant la diversificació de foscors de les últimes llums, me’n torno a casa i escric. Leer más →\nUn microrelat d’Eduard Ribera\nEduard Ribera (Balaguer, 1965) és escriptor i filòleg. Premi de Narrativa Ciutat de Balaguer 1987 per “La casa per la finestra” (Ajuntament de Balaguer, 1988). També ha publicat “El mite de la darrera llàgrima” (La Impremta, 1995) i “Oficis específics” (Ed. Ribera & Rius, 1996. Finalista dels Premis Octubre 1993). Des de març de 2005 manté “L’Escriptori”, amb el qual va obtenir el Premi Vila de Martorell 2009 al millor bloc. És autor d’“A que no! 99 exercicis d’estil” (Premi Lleida de Narrativa, 2009) i la novel·la breu “La vida assistida” (Premi “Ciutat de Mollerussa 2011”).\nrosita revista Publicado en Miercorelatos, coordinat per Jordi Masó\t287\tDejar un comentario


Sindicat Manter - Talaia\nDe crear marca, moda i xarxa a través de Top Manta a convertir el taller en una fàbrica de mascaretes. Així s’organitza el Sindicat Manter en aquests moments en què el racisme i el classisme s’escampen més lliurement que mai.\nEl Sindicat popular de venedors ambulants és una organització creada el 2015 que neix a partir de la necessitat d’organització popular per part dels venedors ambulants. Arran de les vulneracions de drets, les violències, persecucions i amenaces constants per part dels cossos policials i les institucions, el col·lectiu treballa de forma col·lectiva per construir el seu propi relat i la seva xarxa comunitària.\nAquests darrers dies, i segons explica Aziz Fayé, portaveu del col·lectiu, el Sindicat Manter ha decidit iniciar dos projectes nous de suport mutu. Per una banda, la seva botiga de la marca Top Manta ha esdevingut un taller de mascaretes que aniran destinades a l’Hospital de Granollers. Segons Fayé, la intenció és aportar també des del sindicat a les necessitats socials i sanitàries d’aquest moment excepcional.\nEl racisme policial i els abusos de poder, però, no s’han aturat durant l’estat d’alarma, ben al contrari, la setmana passada, agents de la Guàrdia Urbana de Barcelona van aturar dos membres del sindicat mentre es dirigien al taller de producció de mascaretes. Tot i dur la documentació acreditativa tant per part del col·lectiu, com el certificat de la Generalitat acreditant la tasca essencial de fabricació de material sanitari, la policia va optar per aturar-los. Segons denuncia el Sindicat Manter, els agents els agents els van increpar per no tenir NIE i els van amenaçar amb detenir-los si els tornaven a trobar pel carrer.\nEl col·lectiu, però, continua produint mascaretes al taller del carrer d’En Roig malgrat les amenaces constants, per les quals s’ha demanat el suport i la documentació acreditativa de la col·laboració tant a l’Hospital de Granollers, com a l’Ajuntament de Sentmenat i l’Ajuntament de Barcelona.\nEl Sindicat Manter continua produint mascaretes al taller del carrer d’En Roig malgrat les amenaces constants per part de la Guàrdia Urbana de Barcelona.\nTot i la situació de confinament que afecta encara de formes més agressives a certs col·lectius vulnerabilitzats, l’Aziz assegura que els venedors ambulants sempre han patit dificultats per exercir la seva feina. “Vam arribar a l’Estat Espanyol amb ganes de treballar i de cercar la forma de millorar les nostres vides però trobem traves que ens impedeixen exercir els nostres drets i aconseguir una vida millor”, explica Fayé.\nL’Aziz assegura que amb aquesta crisi sanitària tot ha empitjorat, ja no és només un tema de no poder sortir a vendre i quedar-se a casa, sinó de qui té casa on quedar-se. Alguns dels seus companys de la venda ambulant han hagut de quedar-se a centres habilitats.\n“Ara mateix la situació està al límit”, continua, “creiem que un cop tot això acabi, el govern hauria d’aprendre i cercar maneres per millorar la situació d’aquestes persones que no tenen treball, ni documentació, ni un lloc on viure. No podem esperar a que arribi una crisi com la del covid-19 per pensar en aquestes persones. Això ha d’acabar”.\nNo és només el confinament el que continua fent difícil la vida de les persones migrades, la llei d’estrangeria és el principal mur burocràtic. L’Aziz ho té clar “es tracta d’una llei racista que ens arrenca els nostres drets i les nostres llibertats, és racista obligar les persones a esperar tres anys sense poder treballar per poder regularitzar la seva situació”.\nPel Sindicat Manter, la llei d’estrangeria està discriminant d’una manera brutal les persones, sense respectar els drets humans establerts en la declaració universal que defensa la lliure circulació de les persones i la llibertat en decidir el seu lloc de residència.\nAquesta vulneració de drets humans, segons l’Aziz està provocant que les persones pugin a les pasteres o s’amaguin sota camions per arribar a l’Estat Espanyol. “El Mar Mediterrani ha esdevingut un cementiri mentre Europa continua mirant cap a una altra banda”, sentencia.\nLa fabricació de mascaretes i l’activació del #BancoDeAlimentosMantero són dues iniciatives del sindicat.\nEl Sindicat Manter ha activat el #BancoDeAlimentosMantero, un espai de cures i suport per als companys que no només per la crisi sanitària es troben en situació de risc. Amb aquesta iniciativa demanen menjar i productes de primera necessitat i també han activat un número de compte per recollir donacions.\nPodeu veure aquesta i altres iniciatives al web del Sindicat Manter i les seves xarxes socials; Facebook, Twitter i Instagram.\nAquesta peça ha estat construïda a partir de converses telefòniques i correus electrònics.\nLes imatges de recurs del taller han estat cedides pel Sindicat Manter, així com els vídeos i àudios pel muntatge.\nLes fotografies són arxiu d’en Martí Albesa, en la cobertura de la manifestació per la llibertat d’en Sidil l’octubre de 2016 a Barcelona.


la cotorra de SIMAT: Francesc Romeu (PSPV): "Tenim vocació de govern i no d´aliances pre-electorals que confonguen a l´electorat"\nFrancesc Romeu (PSPV): "Tenim vocació de govern i no d´aliances pre-electorals que confonguen a l´electorat"\nEl portaveu del PSPV, Francesc Romeu, va afirmar ahir al seu blog personal amb la possibilitat que el partit forme part d'un futur tripartit: «Els socialistes tenim vocació de govern, i no d'aliances preelectorals que confonguen o creuen incertesa en l'electorat».\nRomeu va assegurar que la història del PSPV fa que siga un partit que no es puga sotmetre a xantatges «ni a condicionants polítics que són difícils d'explicar i que, ni dins ni fora, són creïbles». El portaveu socialista llisca que està en contra del possible canvi de croms amb formacions com Compromís, que es podria quedar amb les alcaldies de municipis principals a canvi que la coalició vote al candidat del PSPV com a president de la Generalitat en el cas que existisquen possibilitats de govern en 2015.\nEl dirigent socialista considera que l'actual direcció del PSPV, amb Ximo Puig al capdavant, ha de treballar per construir una alternativa de govern en la qual els ciutadans creguen, al marge de futurs i hipotètics pactes postelectorales. Romeu va assegurar que el seu partit està preparat per a governar: «Avui més que mai es fa evident la necessitat de trencar una societat de dretes i aconseguir la societat igualitària que defensem els socialistes». Per al portaveu de Blanqueries, només hi ha dues opcions: «O es manté el govern corrupte del PP o recuperem el govern socialista amb projectes i il·lusions renovades. I estem preparats».\nA un ampli sector dels socialistes valencians no li agrada el flirteig que es porta amb Compromís i Esquerra Unida de cara a les eleccions de 2015, on molts ja asseguren que serà el moment del canvi. «La dreta és conscient de la seua deriva social i electoral, de la pèrdua galopant dels seus suports i, per açò, juguen a crear fantasmes i obrir velles ferides en un intent desesperat per mantenir un grapat de vots. Entre eixos fantasmes, alimenten la idea d'un tripartit format per les forces progressistes. Però s'equivoquen. El PSPV és un partit de govern que ja des de la Generalitat va establir els pilars bàsics de l'estat de benestar en el País Valencià», assenyala Romeu.


Lo rogle de Josep M.: Bladé: Cicle de l'exili II\nDins de l'Obra Completa reeditada d'Artur Bladé i Desumvila, hi ha unes obres que formen part del Cicle de l'exili. Entre aquestes hi ha dos llibres que conformen el sisè volum: Viatge a l'esperança i De l'exili a Mèxic. Complementen una obra ja ressenyada anteriorment, L'exiliada, que és la crònica dels primers temps de l'exili a França.\nEl primer dels llibres narra el primer viatge a Catalunya d'Artur Bladé. Això ocorria l'any 1956. Feia més de quinze anys que patia l'exili, primer a França, després a Mèxic. El títol ben evocador, Viatge a l'esperança, i comença des de que embarca a Veracruz (Mèxic) fins que arriba a Santander per després traslladar-se a Barcelona i fer visites a Tarragona i al seu Benissanet natal. Bladé utilitza el seu llenguatge de cronista per fer-nos avinents no únicament els detalls del viatge i del retorn a casa, sinó també s'hi fan present les emocions i les sensacions de la retrobada amb la seva terra.\nDe l'exili a Mèxic es una compilació de diferents elements: primerament tenim un dietari on es dóna notícia en forma de crònica de les vicissituds dels exiliats a Mèxic. Bladé ens atansa a les activitats, personatges i ocurrències de l'exili català a Mèxic. Tot això fet en forma de dietari. Alguns dels capítols d'aquest dietari havien estat publicats a la revista Xaloc. Però també en formen part un recull de més d'una vintena de biografies d'exiliats que van morir a Mèxic, on no només hi ha una semblança biogràfica, sinó que també hi incorpora la seva particular relació personal. Molts d'aquests articles també havien estat publicats en el seu temps a la mateixa revista Xaloc com en el diari Avui.\nPublicat per Josep M. Raduà a 19:30\nEtiquetes de comentaris: Artur Bladé, lectures\nLo Llaüt (88)


Girona tanca el 2014 amb 4.900 desocupats menys que el 2013 - El Gerió Digital\nMalgrat tot puja més de dos punts la taxa d'atur fins el 22,41%\nDijous, 22 de gener de 2015 13:44h\nLa demarcació territorial de Girona ha tancat l'exercici del 2014 amb 87.100 aturats, cosa que suposa 6.600 desocupats més que el tercer trimestre. Tot i aquest repunt trimestral, en termes anuals l'atur cau a Girona de 4.900 persones en relació amb el quart trimestre del 2013, segons l'Enquesta de Població Activa.\nAquest comportament trimestral a l'alça de l'atur enfila la taxa d'atur fins el 22,41%, més de dos punts que el tercer trimestre (20,32%) però 1,28 punts més baixa que el desembre del 2013 (23,69%). Els ocupats el quart trimestre es van situar en 301.700 treballadors, 14.000 menys que el tercer trimestre però 3.300 més ocupats que el quart trimestre del 2013.\nPer sectors, a Girona l'ocupació cau en termes trimestrals en tots els sectors d'activitat amb l'excepció del sector industrial. En el sector de l'agricultura (1.000 llocs de treball menys), la construcció (-4.000 ocupats) i els serveis (-10.700 treballadors). Per contra, el sector industrial augmenta el seu nivell d'ocupació el quart trimestre en 1.700 treballadors en relació amb el tercer trimestre.\nEn termes anuals, l'ocupació creix de 3.300 persones a Girona però només creix en el sector serveis mentre disminueix a la resta de sectors d'activitat. Els serveis augmenten l'ocupació en l'últim any en 9.000 persones mentre que a l'agricultura cau de 1.400 persones, la indústria de 3.600 persones i la construcció de 700 persones.\nEn relació amb l'atur, a Girona es registra una disminució de l'atur de 4.900 persones en relació amb el desembre del 2013 i un repunt de la desocupació de 6.600 persones en relació amb el tercer trimestre.


En compliment amb el deure d’informació recollit en article 10 de la Llei 34/2002, de 11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i del Comerç Electrònic, a continuació es faciliten les següents dades: l’empresa titular de domini web és IDIOMES TARRADELLAS, S.L. (des d’ara IDIOMES TARRADELLAS), amb domicili a aquests efectes a l'Avinguda Josep Tarradellas 96 de Barcelona amb número de CIF: B63813372 inscrita al Registre Mercantil de Barcelona, VOLUM 37512, FOLI 200. Correu electrònic de contacte: administracio@idiomestarradellas.com del lloc web.\nTots els drets reservats. En virtut del que disposen els articles 8 i 32.1, paràgraf segon, de la Llei de Propietat Intel·lectual, queden expressament prohibides la reproducció, la distribució i la comunicació pública, inclosa la modalitat de posada a disposició, de la totalitat o part dels continguts d’aquesta pàgina web, amb fins comercials, en qualsevol suport i per qualsevol mitjà tècnic, sense l’autorització de IDIOMES TARRADELLAS. L’usuari es compromet a respectar els drets de Propietat Intel·lectual i Industrial titularitat d'IDIOMES TARRADELLAS. Podrà visualitzar els elements del portal i fins i tot imprimir-los, copiar-los i emmagatzemar-los al disc dur del seu ordinador o en qualsevol altre suport físic sempre que sigui, única i exclusivament, per al seu ús personal i privat. L’usuari haurà d’abstenir-se de suprimir, alterar, eludir o manipular qualsevol dispositiu de protecció o sistema de seguretat que estigués instal·lat al les pàgines d'IDIOMES TARRADELLAS.\n© 2015 - Idiomes Tarradellas


Els Capgrossos encaren tres caps de setmana de màxima exigència\nActuen diumenge a Esplugues on podrien portar el 4 de 9 amb folre\nCugat Comas // Foto: Arxiu\nEls Capgrossos de Mataró volen tornar a celebrar un 4 de 9\nDesprés d’una tornada de vacances amb un tempo relaxat, als Capgrossos de Mataró se’ls gira de cop feina i compromisos exigents. Els de la camisa blava encaren a partir d’aquest diumenge a Esplugues de Llobregat tres caps de setmana en el que el llistó casteller hauria de tornar-se a situar en els castells de 9 i els de 8 i mig. La temptativa no serà fàcil: des del passat 30 de juny que els Capgrossos no carreguen un castell de 9, el 3 de 9 coronat a Sant Cugat que ja sembla història passada i paper mullat.\nDes de llavors el camí casteller ha estat sembrat de dificultats i l’actuació de Santes en pot ser un bon resum. Ara es tracta d’enfilar el segon tram, recuperar sensacions i agafar embranzida en aquest tríptic d’actuacions exigents.\nCastell de 9 a Esplugues?\nAquest diumenge els de la camisa blava seran a Esplugues en companyia dels Cargolins locals i els Castellers de la Vila de Gràcia. Allà intentaran segons les previsions més ambicioses mantenir el cartell de l’any passat quan hi van descarregar un castell de 9. En aquella ocasió va ser el 3 i en aquesta ocasió el que podria entrar en els plans dels maresmencs seria el 4 de 9 folrat, assolit dues vegades aquest any. Tot dependrà del gruix d’integrants de la colla no sols diumenge sinó també avui divendres en el darrer assaig abans de l’actuació.\nAltres castells que es treballen són el 5 de 8, el 7 de 8, el 2 de 8 amb folre i el pilar de 6 i el 3 de 9 amb folre.\nLleida i El Mercadal amb la Tripleta en ment\nDesprés de l’actuació d’Esplugues, completaran els tres caps de setmana d’exigència dues actuacions de màxims: la del dia 29 a Lleida i la del dia 5 a Reus, en la dita Diada del Mercadal. La plaça de la Paeria lleidatana és un dels escenaris talismà dels Capgrossos i podria ser un lloc ideal per intentar-hi la Tripleta Màgica. Pel que fa a l’actuació de Reus del dissabte 5, la colla del Maresme debuta al Mercadal al costat de les grans colles del moment: Castellers de Vilafranca, Vella de Valls, Jove de Vilafranca a més dels Xiquets de Reus. Fer-hi un bon paper dirà molt del lloc i l’honor que mereixin aquest any els Capgrossos.


TALLER DE L'EVA: de juliol 2014\nPublicat per TALLER DE L'EVA a 23:47 1 comentari:\nQuè passa al Taller de l'Eva durant el mes de juliol ???\nAquest juliol, al Taller de l'Eva, hi ha una activitat frenètica !!!!!\nHem assistit a un altre curs amb la Dami Ruiz ! Fantàstica professora !\nHem fet tallers d'amigurumis, amb la Laura Móra ....\nHem impartit tallers d'espardenyes, a Bonmatí (Gironès) i al Taller de l'Eva\nI hem batut TOTS ELS RÈCORDS D'ASSISTÈNCIA AL CASAL D'ESTIU !!!!\nHem tornat a completar una setmana fantàstica !!!!\nHem après a fer flors i ganxet....\nI hem fet moooolt bones amigues !!!!\nBON ESTIU a totes aquelles que no podeu venir al taller aquesta darrera setmana de Casal.\nEns retrobarem molt aviat !!!\nDe moment us proposem :\nTALLER DE BRAÇALETS AMB GANXET\nDimarts dia 29 de juliol de 10 a 12\nDijous 31 de juliol, de 3 a 5\nPREU: 1 dia, 15€\n2 dies, 25€\nI, evidentment, també hem seguit amb les classes de patchwork, mitja i ganxet, i costura i patronatge !!\nPublicat per TALLER DE L'EVA a 23:12 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: AMIGURUMIS, CASAL D'ESTIU\nEL TALLER DE L'EVA, TANCARÀ PER AFAGAR FORCES, DEL DIA 11 AL 24 D'AGOST.\nLA RESTA DE DIES, PODEU VENIR A CLASSE A HORES CONCERTADES !!! NOMÉS CAL QUE RESERVEU DIA AL 687918148\nUS RECORDEM QUE DURANT EL MES DE JULIOL, OBRIM TOTS ELS DIUMENGES DE 10 A 1.\nUs comuniquem, també, que un any més serem presents a la Fira de Patchwork de Puigcerdà els dies 2 i 3 d'agost\nI com veieu, tindré el plaer de fer una xerrada sobre la Història del patchwork com a cloenda de la fira\nDIMARTS DIA 22 DE JULIOL, TALLER D'AMIGURUMIS\nHorari: de 5 a 8\nProfessora: Laura Móra\nInscripcions: tallerdeleva@gmail.com o bé al 687918148\nDIJOUS DIA 24 DE JULIOL, TALLER GRATUÏT D'ESPARDENYES.\nDijous vam fer el taller a Bonmatí (Gironès) i va ser un èxit ! Ens ho vam passar molt bé ! Ara, el repetim al Taller de l'Eva !\nLes persones interessades en venir a classe de patchwork, costura i patronatge o mitja i ganxet (siguin noves alumnes o no), cal que reserveu plaça omplint un formulari que us entregarem al taller.\nDe moment és una preinscripció que no compromet a res. Només ens cal per poder començar a treballar en la programació del curs vinent.\nPublicat per TALLER DE L'EVA a 12:05 Cap comentari:\nTornem a ser aquí !!!\nAquesta setmana passada, hem decidit pujar un graó més la dificultat de les activitats del Casal, i ha sigut moooolt gratificant. Evidentment, totes les alumnes han estat a l'alçada. Han sorgit treballs molt creatius i personals....\nHem provat la tècnica del jardí de l'àvia. Hem triat teles de diferents tons de verd i hem folrat hexàgons de cartolina ajudant-nos de cola\nFinalment hem unit els hexàgons cosint-los a mà i observeu el resultat......\nHem suggerit diversos significats que té l'arbre. El que ha tingut més èxit ha sigut l'arbre dels desitjos. Esperem que tots els desitjos que dipositin a l'arbre es facin realitat !!!!\nTambé ens hem atrevit amb una altra tècnica mooolt creativa.\nHem doblegat un paper i cada una hi ha dibuixat línies.\nLlavors, les hem resseguit amb la màquina de cosir\nI el resultat, l'hem marcat amb rotulador. Fantàstic !!!\nHan sortit unes mandales espectaculars !\nLlavors, amb paciència, hem escollit teles de colors i les hem aplicat a sobre.\nAra, ens preparem per una altra setmana molt moguda, amb moltíssimes nenes més, amb nous projectes i molta creativitat !!\nPer acabar, us presento noves teles que tenim al taller i us informem de que ja podeu venir a fer la vostra inscripció per les classes del curs vinent.\nOferim nous tallers de disseny de moda, costura i patchwork per a joves a partir de 12 anys !! Vine al taller a informar-te !!!\nPublicat per TALLER DE L'EVA a 23:29 Cap comentari:


Club Olesa Patí: Juvenils: Subcampions de Catalunya de la Copa Federació\nJuvenils: Subcampions de Catalunya de la Copa Federació\nNo ha pogut ser, l'Olesa ha perdut amb el Castellet per 3-4 la final de la Copa Federació realitzada a Girona aquest diumenge. En J.L. Laraña ha preparat aquesta crònica d'una final que ha estat èpica:\nL'Olesa ha jugat a un gran nivell durant tota la primera part, tot i que als 5 segons de joc l'han castigat amb una falta directa que ha pogut aturar el Francisco. Pocs minuts més tard en Marc Cañe amb un potentissim tret ha conseguit el primer gol olesà i una mica més tard en Marc Farré desprès d'una lluita aferrissada per el control de la bola ha conseguit un magnífic segòn gol.\nLa cosa pintava bé, i ho feia palès l'excelent jugada d'en Cañe a pocs minuts del descans conseguint el tercer gol. El Castellet semblava ben tocat, però a pocs segons de l'acabament de la primera part un xut que ha rebotat en un dels nostres jugadors ha descol·locat en Francisco que no ha pogut fer res per aturar el primer gol de Castellet. Descans: 3-1.\nA la represa ha fet acte de presencia a l'equip olesà de tot el cansament acumulat a la semifinal del matí, on s'han buidat totalment per conseguir arribar a la final, desprès de derrotar al SEK en un partit esgotador per 3-4 desprès de remuntar 2 gols. L'Olesa ha intentat mantenir la difèrencia, i fins i tot en Cañe ha conseguit un nou gol, que ha estat injustament anulat per l'arbitre, ja que el porter ha tret clarament de dins la porteria quan la bola havia traspassat la linea, fins i tot desplaçant la porteria.\nAquesta jugada ha afectat moralment l'equip, que veia com el Castellet es creixia i conseguia mantenir un ritme més alt que l'Olesa, que s'anava quedant sense forces davant un equip físicament superior. D'aquesta forma ha arribat la remontada del Castellet fins al 3-4 final.\nCal dir que el Castellet ha realitzat un gran partit, i com que en aquestes coses només pot guanyar un equip, els hi ha tocat als nostres rivals. Felicitats Castellet.\nCal felicitar els nostres jugadors: Francisco Moya, Marc Farré, Albert Gramunt, Marc Cañellas, Fede Jaime, Arnau i Genís Cortada (l'equip ha estat recolzat a la banqueta per les nostres jugadores infantils Cristina Gramunt i Lara Jaime). Així com el seu entrenador, en Josep Batlle. A tots ells moltes felicitats per l'excelent temporada realitzada i per l'esforç realitzat en aquesta final fins a l'extenuació. Als nostres ulls son uns veritables campions.\nEtiquetas: Juvenils, Noticies


COMENÇEM LA PRETEMPORADA 19-20\nEnviada per: Manuela Fernández Fernández\nEl dia [11/08/2019] [20:12] - Aquesta notícia ha estat llegida 877 vegades.\nEl Joventut Sant Pere Màrtir ha estrenat nova gespa artificial en el primer entrenament de l’equip de 4a Catalana. Els jugadors van poder gaudir divendres del nou camp, en el qual l’Ajuntament hi ha invertit 215.000 euros.\nJosep Coromina, president del Joventut Sant Pere Màrtir: És ara quan s’ha arrencat el reg que hi havia, recuperat un bon drenatge, uns bons nivells. El camp ara és pla, amb bon drenatge, i amb les pluges que hi ha hagut aquests dies hem pogut constatar que l’aigua s’escorre bé i va perfectament.\nLes diferents problemàtiques de la gespa anterior dificultaven les condicions de joc i s’ha optat per renovar completament el camp incloent un nou sistema de reg.\nJosep Coromina, president del Joventut Sant Pere Màrtir: La nova gespa pel club significa una aposta cap endavant. Un club de barri on aquest any hi haurà catorze equips, dos dels quals femenins i tenint aquestes noves instal·lacions, això és una aposta pel futbol de barri, territorial i el futbol integratiu que nosaltres practiquem.\nEl club ja gaudeix de les noves instal·lacions per a aquesta propera temporada en la qual asseguren enfrontar-s’hi amb força i motivació.


Website by Eric Antonell\nCONFERÈNCIA – ESPECTACLE\nDes de la nostra companyia, oferim també diverses conferències pràctiques al voltant de la màgia i l’educació. Ignasi Stigman, a més de ser mag, també és psicòleg. Graduat en psicologia per la Universitat Abat Oliva i especialitzat en l’àmbit de la psicologia escolar.\nHa treballat en diferents gabinets psicoeducatius i ha impartit formació per empreses de recursos humans.\nLa seva àrea d’interès específic és com podem utilitzar la màgia com a instrument educatiu/terapèutic.\nAquests tallers s’han realitzat en escoles, casals, centres cívics, cursos d’estiu, etc. Recomanem un màxim de 40-50 alumnes per conferència.\nA continuació, podeu veure les temàtiques que podem oferir:\n-\tMATEMÀGIA: Aprendrem a executar efectes de màgia basant-nos en el càlcul numèric i el raonament científico-matemàtic. Adreçat a alumnes de3r cicle d’E.P, ESO i batxillerat.\n-\tPSICOLOGIA I MÀGIA: La percepció, l’atenció i la memòria són processos psicològics bàsics molt utilitzats en el món de l’il•lusionisme. Aprendrem com funciona la ment devant d’un efecte de màgia i com la psicologia ens pot ajudar en el nostre dia a dia. Adreçat a alumnes de secundària i batxillerat.\n-\tMÀGIA I CREATIVITAT: Qualsevol persona pot desenvolupar i augmentar la seva creativitat. Analitzarem com els mags troben les idees més originals i aprendrem tècniques per potenciar la nostra creativitat. Adreçat a alumnes de 2n cicle d’ESO, batxillerat i adults interessats en el tema.


Treballar a un creuer, una oportunitat per conèixer món - Viatjar.CAT\n« Vielha, el cor de la Vall d’Aran\nAntoni Gaudí i la seva Barcelona »\nTreballar a un creuer té nombroses avantatges però també inconvenients. Entre els aspectes positius trobem:\n– Evidentment la possibilitat de viatjar gratis i conèixer llocs llunyans que són inabastables amb el nostre poder adquisitiu.\n– Un treball ben remunerat amb les despeses pagades durant el viatge. D’aquesta forma no només viatgem gratuïtament sinó que cobrem per fer-ho.\n– Poder gaudir del temps lliure en unes instal•lacions de luxe (tot i que algunes estan restringides al personal)\n– Establir contactes amb persones de totes les nacionalitats que qui sap si un dia ens reportaran altres ofertes de treball.\nEntre els inconvenients hi ha:\n– Llargues jornades de feina, ja que del personal a bord s’espera una disponibilitat completa.\n– Camarots compatits que poden dificultar la convivència.\n– Llargues temporades allunyats de la família.\n– Les condicions adverses en les que es pot trobar la mar i que pot produir marejos i malestar.\nA més dels avantatges i inconvenients, hi ha una sèrie de requisits que els treballadors d’un creuer han de complir: tenir un bon nivell d’anglès, molta disciplina i responsabilitat, així com haver fet uns cursos de salvament i seguretat. Tots aquests punts han de ser tractats amb la companyia contractant, ja que poden variar.\nJa ho veieu, les oportunitats poden estar allà on menys les esperem i tot i que mai ens haguem plantejat pujar a treballar a bord d’un vaixell és una vivència interessant que a més, ens aportarà experiència i un millor currículum. Per això, no defallim, viatjar pot estar a l’abast de tothom, només hem de buscar la millor forma de fer-ho!\nFoto: Clarisa per Arteyfotografia.com\nThemes: creuer baltic, creuer solters catalans, creuers, crucero singles por el adriatico, cuantes cries poden tenir, feina cambrer, QUINES VACUNES ES NECESSITEN PER CIATJAR A L'ESTRANGER, treballar en un creuer, treballar i viatjar\nComments of “Treballar a un creuer, una oportunitat per conèixer món”


Home. Página 6\nBiennal Ciutat i Ciència: Nous contextos i formats de difusió en art, ciencia, tecnologia i societat\nEls desplaçaments dels límits entre formats, àmbits i contextos està a l'ordre del dia en les pràctiques de la comunitat que representa les interseccions entre arts, ciències i tecnologies.\nDes d'aquestes pràctiques interdisciplinàries, els reptes constants als quals s'enfronten els museus i centres mitjançant els seus espais expositius, arxius, col·leccions o esdeveniments de tota mena centraran aquesta trobada.\nVan participar en aquest debat Christiane Paul, Oliver Grau, José Luis De Vicente i, com a moderadora, Eva Sòria.\nBiennal Ciutat i Ciència: Hibridant art, ciència i tecnologia\nVan participar en aquesta taula rodona Remedios Zafra, Mónica Bello, Gerfried Stocker, Michela Magas i, com a moderador, Pau Alsina.\nBiennal Ciutat i Ciència: Biologia sintètica i enginyeria per generar sistemes vius\nEls humans han transformat el món de forma profunda. Amb la invenció del foc, la manipulació i creació d'eines, el desenvolupament de l'agricultura i la domesticació dels animals, les nostres limitacions com a éssers vius han estat superades per la possibilitat d’alterar la natura. Amb la revolució de la informació i la genètica molecular, les possibilitats de l'enginyeria dels sistemes vius s'han fet cada cop més tangibles. Amb els començaments del segle XXI sorgeixen noves formes de modificar cèl·lules i circuits cel·lulars que donen lloc a una nova revolució: la de la biologia sintètica. Comença una nova etapa on podem abordar malalties fins ara intractables o crear biorobots dissenyats a la carta. Quins són els límits?\nEn aquesta converça hi van participar Michael Levin, Ron Weiss, Núria Montserrat i, com a moderador, Michele Catanzaro.\nBiennal Ciutat i Ciència - Neurotecnologia: iluminant la ment i la malaltia\nEl cervell és una de les grans fronteres del coneixement. La complexitat de les computacions que pot realitzar encara supera amb diferencia l'ordinador més potent del món. Per això el disseny de noves tecnologies que operin a la velocitat del cervell són imprescindibles per entendre el seu funcionament i per desenvolupar tractaments adients quan l’òrgan emmalalteix.\nEn aquest debat hi van participar Victòria Puig, Jose A. Garrido i, com a moderador, Pere Estupinyà.\nRP Presentació nova flota busos\nStreamingBarcelona es va encarregar d'emetre en directe la roda de premsa on Ada Colau i Jordi Puigneró van presentat els nous autobusos ecològics (elèctrics i híbrids) que s'incorporen a la flota de TMB.\nBiennal Ciutat i Ciència: Alimentació ecològica\nEn aquesta taula es va debatre sobre l'alimentació ecològica, els avantatges ambientals, nutricionals i de salubritat que comporta, i la percepció que en tenen les persones consumidores.\nVan particippar en el debat la María Dolores Raigón, Nicolás Olea, Guillermo Tamburini Beliveau, Laura Sánchez i, com a moderadora, Marina Di Masso Tarditti.\nBiennal Ciutat i Ciència: Una actitud respectuosa ergo un Oceà sostenible\nL'estudi de l'oceà és com un paradigma científic, ja que comprendre el seu funcionament requereix l'aportació de múltiples camps de coneixement, des de les ciències experimentals, de la vida i les humanitats, fins a les noves tecnologies.\nEn aquesta Taula Rodona es parlará de com l'oceà tempera, produeix, recicla i emmagatzema. Com l'activitat de l'ésser humà modifica aquestes funcions? Quines poden ser les solucions als problemes actuals? Com podem trobar propostes per a un futur més respectuós i clamar el compromís dels diferents agents implicats? Totes aquestes preguntes i més les respondran en un debat en Josep Lluís Pelegrí, Isabel Cacho, Federico Mayor Zaragoza, Lydia Chaparro i, com a moderador, Jaume Vilalta i Casas.\nBiennal Ciutat i Ciència - Virus: amics o enemics\nEl món dels virus, o virusfera com s’anomena en ciència, és un sistema altament complex que té unes implicacions radicals en l'equilibri de tots els ecosistemes del planeta. De fet, avui sabem que els virus es troben a l'origen de la vida, són clau en regular el clima planetari i en són, en gran manera, el motor de l'evolució. Alguns són necessaris per a la nostra vida. D'altres han enfonsat imperis.\nEn aquest debat hi intervindran Santiago Elena, Susanna Manrubia, Esteban Domingo i, com a moderaora, Núria Jar.\nGREC Activitats i cicles\nEn aquesta converça s'han presentat i explicat algunes de les activitats que es portaran a terme durant el Festival Grec de 2021. Pots descobrir totes les activitats i cicles a la página web: https://www.barcelona.cat/grec/es/actividades-del-espectador\nNo t'ho perdis i viu el Festival Grec de molt a prop!\nDiàlegs de Pedralbes 2021 - Què ens diuen les plantes sobre nosaltres? Intel·ligència Artificial\nEl diàleg del dijous 3 de juny Què ens diuen les plantes sobre nosaltres? Intel·ligència vegetal, va comptar amb la presència de Michael Marder, Catedràtic de Filosofia a Ikerbasque a la Universitat del País Basc, Vitòria-Gasteiz.\nDirecció científica a càrrec de Daniel Gamper i presentació a càrrec d’Antoni Bassas


III 3x3 OkVendrell Reglament\nIII 3x3 okVendrell\nI 3x3 OkVendrell\nVideos 3x3 OkVendrell\nMenu 3x3 OkVendrell\nIII Per Categories\nDurada dels partits per l’edició III de 3x3 okVendrell seran:\n* PreBenjamí Iniciació: Es jugarà 2 parts de 6 minuts per partit, amb 1 minut de canvi de pista a mitja part i 1 més per canvi d’equip pel següent partit. El Format serà lligueta tots contra tots, ANADA i TORNADA. Lligueta de 3 equips.\n* PreBenjamí: Es jugarà 2 parts de 6 minuts per partit, amb 1 minut de canvi de pista a mitja part i 1 més per canvi d’equip pel següent partit. El Format serà lligueta tots contra tots. Lligueta de 7 equips.\nHi haurà 2 partits de semifinal, on jugarà el primer classificat de la lliga contra el quart classificat i el tercer classificat contra el segon, els guanyadors d’aquests 2 partits jugaran la final per determinar el primer i segon classificat de la categoria.\nSemi A 1r class - 4t class\nSemi B 2n class - 3r class\nFINAL: Guanyador Semi A - Guanyador Semi B\n* Benjamí: Es jugarà 2 parts de 6 minuts per partit, amb 1 minut de canvi de pista a mitja part i 1 més per canvi d’equip pel següent partit. El Format serà lligueta tots contra tots. Lligueta de 7 equips.\n* Aleví: Es jugarà 2 parts de 6 minuts per partit, amb 1 minut de canvi de pista a mitja part i 1 més per canvi d’equip pel següent partit. El Format serà de DOS lligues tots contra tots de cada lliga. Lligueta de 4 i de 5 equips.\nLa lligueta Grup A, es jugarà amb 2 parts de 6 minuts, amb 1 minut per canvi de pista a mitja part i 1 minut per canvi d’equip pel següent partit, es tracta d’una lligueta de 4 equips.\nLa lligueta Grup B, es jugarà amb 2 parts de 6 minuts, amb 1 minut per canvi de pista a mitja part i 1 minut per canvi d’equip pel següent partit, es tracta d’una lligueta de 5 equips.\nHi haurà 4 partits de quarts de final, més 2 partits de semifinal, on jugarà el primer classificat d’un grup contra el quart classificat de l’altre grup i el segon d'un grup contra el tercer de l'altre grup, els guanyadors d’aquests 4 partits jugaran les semifinals per determinar el primer i segon classificat de la categoria.\nQuarts A 1r class Grup A - 4t class Grup B\nQuarts B 2n class Grup A - 3r class Grup B\nQuarts C 1r class Grup B - 4t class Grup A\nQuarts D 2n class Grup B - 3r class Grup A\nSemifinal 1 Guanyador Quarts A - Guanyador Quarts B\nSemifinal 2 Guanyador Quarts C - Guanyador Quarts D\nFINAL: Guanyador Semi 1 - Guanyador Semi 2


Qui era Verdés i Juncadella? Un comediant? Un escriptor? – Revista del Centre de Lectura\nVerdés Juncadella, crítica literària, Revista del Centre de Lectura, «Acotacions a la mandra»\nRamon Gomis reveals the identity of the author who wrote under the pseudonym P. Verdés i Juncadella some literary critiques with the title «Acotacions a la mandra» which were published in the Revista del Centre de Lectura in 1972, 1973 and 1974, with Xavier Amorós as its director and Claudi Arnavat as editor-in-chief.\nVerdés Juncadella, literary critiques, Revista del Centre de Lectura, «Acotacions a la mandra»\nRamon Gomis nos revela la identidad del autor que escribía bajo el pseudónimo P. Verdés i Juncadella unas críticas literarias con el título de «Acotacions a la mandra» que salieron publicadas en la Revista del Centre de Lectura los años 1972, 1973 y 1974, siendo su director Xavier Amorós y el redactor jefe, Claudi Arnavat.\nVerdés Juncadella, crítica literaria, Revista del Centre de Lectura, «Acotacions a la mandra»\nA l’inici dels anys 70 una colla de lletraferits joves i alguns estudiants universitaris, s’aplegaven al voltant del mestratge d’un professor recent arribat de la universitat anglesa, en Joaquim Molas. Les classes es feien a l’Institut d’Estudis Catalans, aixoplugat a la seu d’Òmnium Cultural, al palau Dalmases. La influència d’en Joaquim Molas anava més enllà de les pròpies aules i, en certa manera, definia una forma de llegir la literatura i també d’escriure-la. Entre els alumnes hi havia gent ben diversa, escriptores com la Montserrat Roig, estudiants que després esdevindrien professors universitaris com Manuel Jorba, Jordi Castellanos, Rosa Cabré i Eva Serra, o altres, més endavant, editors com Carles-Jordi Guardiola, crítics teatrals com Xavier Fàbregas i dramaturgs com Josep Maria Benet i Jornet. Tots els alumnes rebien el nom de «moletes», la qual cosa per si mateixa ja assenyala no sols la influència del mestre sinó també l’estreta relació que s’establia entre els deixebles.\nDe la mà de la Rosa Cabré, vaig assistir a algunes classes i, –en aquell moment– adelerats per trobar originals per a la Revista del Centre de Lectura, vaig aprofitar l’ocasió per demanar la col·laboració d’alguns dels «moletes», i un dels primers que va respondre amb entusiasme fou en Benet i Jornet. Després d’alguna conversa vam pactar que la seva col·laboració s’orientaria a fer comentaris sobre literatura, sense adscriure’s a un tema en concret. Va posar com a condició que no signaria amb el seu nom, sinó amb el segon cognom del pare i la mare, Verdés i Juncadella, i que el títol seria «Acotacions a la mandra». En Benet i Jornet era molt complidor. Sempre podíem comptar amb la seva acotació a la mandra, i això tranquil·litzava –i molt– al director de la Revista del Centre de Lectura, Xavier Amorós, i el redactor en cap, en Claudi Arnavat, sempre preocupats per tenir suficients i bones col·laboracions.\nEncara que en aquell temps ens vèiem sovint amb el Papitu –el nom familiar de Josep Maria Benet i Jornet–, també ens escrivíem i molt, en especial quan jo vivia fora de Barcelona, sigui a Reus o Anglaterra. Ara les seves cartes ens poden ajudar a entendre el perquè del pseudònim, i de les vicissituds que suposava amagar-se sota un nom fictici.\nDes de la primera, sovint, les seves acotacions provocaven un viu debat entre els redactors, i que el Benet i Jornet signés amb pseudònim no agradava a tothom, i si més no, era un neguit afegit als que ja teníem. Perquè no només ens censuraven les autoritats franquistes. Ens havíem acostumat –sense voler– a autocensurar-nos. I en posaré un exemple.\nEn una ocasió li vam demanar un text sobre el Gabriel Ferrater. Tots nosaltres teníem un marcat interès per l’obra del poeta reusenc –era un dels nostres referents literaris–, i fèiem mans i mànigues per parlar d’ell i de la seva obra. Sense anar més lluny, el Lluís Pasqual li havia fet una bona entrevista, una entrevista que quan la publicàrem tingué un cert ressò. (Toquem de peus a terra, en aquell temps el soroll literari era molt limitat, només satisfeia o incomodava els membres d’algunes capelletes. Potser encara ho és ara.) Seguim. El Papitu em va dir que sí, que el faria però em va advertir. «Procuraré fotre una acotació sobre el Ferrater però honestament conec poc (profundament) la seva obra i personalment hi vaig parlar d’esquitllentes un parell o tres de vegades. De tota manera, era una mala bèstia, escandalitzadora tal com la seva alta humanitat mereix, però em veig capaç d’escriure-la. El recordo covard, borratxo, impotent… Què et sembla? T’atreveixes que ho intenti? Tinc la pretensió de creure que un paper així, si ell aixequés l’ull l’agrairia» (carta del 17/I/74 ).\nUn parell de mesos més tard m’escriu de nou. «Aquí tens l’acotació d’en Ferrater. És que en tenia un primer esborrany i no el trobava. Suposo que és impublicable. Llàstima, hi he treballat una bona estona i ell potser es divertiria» (19/III/74). Immediatament, i després d’una primera conversa amb en Xavier Amorós, li vaig dir que sí, no la podíem publicar. La resposta d’ell no es va fa esperar. «Potser si trèiem el que va després del “tant se val”, és a dir, el final dels tres paràgrafs de l’acotació ferrateriana, passaria? Vull dir treure exactament “era un borratxo” “era un covard” “era un impotent”. Acaba, doncs, aquest paràgraf amb el “tant se val” però el “tant se val” deixar-lo. Què et sembla? O tot i així encara és massa fort?» (23/III/74). De nou, ens vam reunir amb el Comitè de Redacció i, malgrat defensar-ne la publicació, no hi havia un vistiplau unànime. Se’m va dir de proposar-li que signés l’article amb noms i cognoms. En Benet i Jornet, en saber-ho, em va escriure de nou. «Ramon, m’acabo de llegir la teva carta i m’acabo de rellegir de nou l’acotació a la mandra d’en Ferrater. Jo de posar el nom, t’asseguro que no en tinc gens de por. Al contrari. Em diverteix molt signar aquest paper amb el meu nom. Així, clar, trenco el joc del Verdés Juncadella. No és per tant la por de signar aquest paper, és el dubte de si trencar una convenció general adoptada per a la secció. Treure això de borratxo, covard i impotent, doncs, i signar Verdés i Juncadella? No ho sé pas. En fi, em penso que no hauria de fer passar aquest fet concret davant de la convenció general adoptada, però fem-la passar. Si l’Amorós li va bé, d’acord, signa-ho Josep M Benet i Jornet i que surti l’acotació sencera. Tinc més esperit d’aventura del que aparento, i si signava Verdés i Juncadella no era per por; era, a fi de comptes, també, per esperit d’aventura. Bé, ara m’estic deixant massa collonut i, ai, no n’hi ha per tant. De fet, saps, estic content que l’Amorós sàpiga que el Verdés i Juncadella sóc jo. A fi de comptes ell és el responsable de la revista i ha de saber amb qui juga. Cada cosa al seu lloc» (28/III/74). Aquests paràgrafs extrets de les cartes que el Papitu m’enviava evidencien el to provocatiu d’alguns dels seus articles, com ell els defensava, i com en justificava el pseudònim.\nUns dies més tard, donem per tancat el debat. «Doncs vinga, fora les parauletes aquestes i tots més tranquils […]. Això sí, fes que signi, com sempre, com és normal, en Verdés i Juncadella qui signi l’acotació. Et sembla bé?» (1/IV/74).\nEn Benet i Jornet en les seves acotacions tractà de temes ben diversos. Des de la manca de col·leccions de teatre, de les característiques de la jove poesia, de Pere Gimferrer, d’en Bertrana… Algunes d’elles van generar molta polèmica (en el petit cercle lletraferit de Catalunya). Potser la més remarcable, fou l’emprenyada del Joan Fuster davant de l’acotació on, en Verdés i Juncadella, comentava –amb esperit crític i càustic– la Història de la Literatura Catalana de l’autor valencià. De fet, deia que no era una història sinó un llibre d’opinió sense cap metodologia que permetés titllar l’obra d’història de res. En Fuster feu mans i mànigues per saber qui era l’autor que havia gosat criticar-lo d’aquella manera. No era un desconegut, comentava. Va sospitar que era algun «moletes» que no donava la cara, però mai en va estar segur del tot. Perquè com ell bé deia, el nom sonava a pseudònim, però de qui. Tampoc en Molas sabia qui era el Verdés i Juncadella, només ho imaginava.\nGuardar el secret formava part del joc. Avui no tenim cap mena d’inconvenient a explicar-l’ho. Com en tots els jocs, explicar-ne els secrets també forma part de l’aventura. I a ell, el Papitu, les aventures també el divertien. Com la desaparició de Wendy.


CUINA VIQUI: CREMA DE LLAGOSTINS\n- ½ Kg. De llagostins\n- api i all\n- Una copeta de Brandi\n- Una pastilla de brou de peix\nEs pelen els llagostins i es deixen a part. Les closques i els caps es posen a una paella amb oli i es deixen fregir a foc lent uns 10 minuts. Si posa el brandi un moment que s’evapori. Afegir-hi la pastilla de brou, i aigua , i es deixen 10 minuts més\nGuardar-ho a part, i a la mateixa paella s'afegeix una mica més d'oli i es posa tota la verdura a fregir a foc lent partida en trossos petits. Quan ja estigui sofregideta, posar-hi la copa de vi, salpebrar i deixar-ho 5 minuts més.\nTriturar les closques dels llagostins i passar-ho pel xinès, i en aquest brou afegir-hi les verdures ja sofregits juntament amb el llorer, el pebre.\nSi quedés massa espès afegir-hi una mica d’aigua, i si és una mica claret, desfer una cullerada de farina amb el mateix brou, i afegir-ho a la crema, que ha de quedar amb una mica de consistència. Afegir els llagostins tallats a daus, que bullins només un moment.\nUn cop fet, i apagat el foc, posar-hi la crema de llet. Guardar un llagostí, per cada plat per adornar.\nEnviat per - viquimulet@gmail.com Viqui Mulet a diumenge, de febrer 15, 2015\nEtiquetes:: SOPES I CREMES\nCASSOLETES DE PEIX (20)\nCOCA DE PA DE PESSÍC (6)\nCONSELLS PRÀCTICS (15)\nCOQUE DE LLARDONS (1)\nCREMA- i -FLAMS (18)\nCREMA- i -FLAMS - i - PÚDING (1)\nLLUÇ AMB PÈSOLS (1)\nMENÚ DE NADAL - 2018 (1)\nPASTISSOS SALATS (26)\nPOLLASTRE I ÀNEC (2)\nSOBRE CEBES (1)\nSOPES I CREMES (35)


Els professionals d’Atenció Primària de l’ICS realitzen 7.373 visites a usuaris de residències a l’Àrea Metropolitana Sud – aMartorell\nEls professionals d’Atenció Primària de l’ICS realitzen 7.373 visites a usuaris de residències a l’Àrea Metropolitana Sud\nDavant la crisi sanitària i social motivada per la pandèmia de Covid-19, el Departament\nde Salut i el Servei Català de la Salut han promogut una intervenció d’alta intensitat\nassistencial a la població que viu en l’àmbit residencial per part dels dispositius\nsanitaris del territori, amb el lideratge de l’atenció primària i comunitària.\nEls professionals assistencials d’Atenció Primària Costa Ponent de l’ICS estan atenent 10.929 persones que viuen a les 587 residències de gent gran, atenció a la infància i l’adolescència, i salut mental públiques i privades que hi ha a l’Àrea Metropolitana Sud (l’Hospitalet de Llobregat i els municipis de les comarques del Baix Llobregat, l’Alt Penedès i el Garraf).\nEn total, estan donant suport a les residències del seu territori un total de 73 infermeres i 68 metges especialistes en cronicitat, en coordinació amb professionals de Treball Social de l’ICS. Aquests equips estan reforçant l’atenció sanitària presencial en aquests centres, i ja han realitzat 7.373 visites a les persones que hi viuen. Aquests equips han efectuat 1.827 proves PCR de detecció de la infecció per Covid-19 a les persones que hi viuen i 986 proves PCR a professionals d’aquestes institucions.\nAquests equips realitzen una tasca d’identificació, maneig i seguiment en el centre\nresidencial dels casos en investigació, probables i confirmats de la malaltia, garantint\nla sectorització dels pacients i les mesures i recomanacions d’aïllament per contenir la\ninfecció a les residències.\nTambé reforcen les vies de comunicació de les residències amb altres organismes per tal de garantir una adequada prevenció i control de la infecció als centres i la seguretat dels treballadors, gestionen els recursos materials i de protecció per als professionals d’atenció residencial, divulguen informació sensible relativa als protocols sobre la Covid-19, i identifiquen precoçment i planifiquen les necessitats sanitàries derivades de la manca de personal.\nAltres tasques que fan els equips d’atenció residencial són les visites presencials a les llars (per valorar el compliment de les recomanacions per prevenir la infecció, juntament amb tècnics de Salut Pública) i la medicalització d’espais residencials (gestió de la demanda de concentradors d’oxigen i priorització de necessitats i recursos al territori ).\n24 hores al dia, set dies a la setmana\nTots aquests equips coordinen actuacions que garanteixen l’atenció les 24 hores del dia els set dies de la setmana. Aquesta tasca està liderada pels equips de cronicitat, que abans que s’iniciés l’actual crisi ja eren els responsables dels seguiments a residències i domicilis del col·lectiu de persones més vulnerables. Des de fa un mes, aquests equips s’han reforçat sensiblement per fer front a la nova situació creada per la pandèmia de Covid-19.\nLes persones que viuen en centres residencials són les més vulnerables del territori per la seva condició de fragilitat i complexitat, i concentren –tant a casa nostra com a altres països– aproximadament la meitat de les víctimes mortals de la pandèmia.\nLa Direcció d’Atenció Primària (DAP) Costa de Ponent\nLa DAP Costa de Ponent ofereix serveis de salut a la ciutadania a les comarques del Baix Llobregat, l’Alt Penedès i el Garraf, i a l’Hospitalet de Llobregat. Està formada per tres serveis d’atenció primària (SAP): Delta del Llobregat, Baix Llobregat Centre i Alt Penedès–Garraf–Nord. Inclou 70 centres d’atenció primària. Dona cobertura a més d’1,2 milions de persones de 68 municipis, d’una extensió total de 1.400 km2. La DAP Costa de Ponent, l’Hospital Universitari de Bellvitge i l’Hospital de Viladecans formen la Gerència Territorial Metropolitana Sud de l’ICS.\nFont: Els professionals d’Atenció Primària de l’ICS realitzen 7.373 visites a usuaris de residències a l’Àrea Metropolitana Sud\nL’Ajuntament celebra dilluns el Ple Municipal del mes d’abril per via telemàtica\n‘Mirando al futuo’ (opinió, María Ramos)


Alcaldes del Segrià demanen «corresponsabilitat» a la ciutadania després del tancament perimetral\nLleida i sis pobles del Baix Segre mantenen les restriccions\nper Redacció 20/07/2020 09:29h\nAlcaldes del Segrià demanen "corresponsabilitat" a la ciutadania | LleidaDiari.cat\nEls veïns del Segrià ja poden tornar a sortir i entrar de la comarca, després que aquest diumenge, a les 12 del migdia, s'hagi aixecat el confinament perimetral, passats els 15 dies des que aquest es va decretar, el 4 de juliol.\nEl confinament sever però, es manté encara a la ciutat de Lleida i als pobles del Baix Segre d'Aitona, Alcarràs, la Granja d'Escarp, Soses, Seròs i Torres de Segre. De la resta de poblacions, 26 mantenen les mesures restrictives contra la covid-19, mentre les altres cinc restants han quedat fora. Alcaldes de la comarca demanen «corresponsabilitat» a la ciutadania per complir les recomanacions d'evitar desplaçaments innecessaris i mantenir les mesures de seguretat i distància.\nMoltes preguntes de veïns dient si ja podien marxar\n«He rebut moltes preguntes de veïns dient si ja podien marxar», ha explicat l'alcalde de Corbins, Jordi Verdú. Així, ha demanat «corresponsabilitat» a la ciutadania i s'ha mostrat preocupat que hi hagi gent que vulgui aprofitar l'aixecament perimetral de la comarca per marxar «quan ara el que es recomana és que ens quedem i no ens movem».\nMassalcoreig és un dels cinc pobles, juntament amb Artesa de Lleida, Benavent de Segrià, Gimenells i Sarroca de Lleida, on des d'aquest diumenge al migdia no hi ha restriccions de cap tipus. Tot i això, la seva alcaldessa, Montserrat Jové, també ha fet una crida a la ciutadania a no abaixar la guàrdia. «Si la gent no creem consciència i, tot i les recomanacions de no marxar anem a la platja perquè ningú et pot dir res, no té cap sentit».\nTot i la preocupació, l'alcalde de Corbins considera que el confinament perimetral no va ser un encert. «No ho vaig trobar lògic», ha dit Verdú, que ha afegit que ha estat més «útil» actuar a les zones de la comarca que concentren el número més gran de casos, és a dir, Lleida i els sis municipis del Baix Segre. Un punt de vista que també comparteix l'alcalde d'Almacelles, Josep Ibarz, que considera que el tancament hauria de ser «molt quirúrgic i selectiu».\nLa Policia Local no tingui accés a les dades de les persones que han de fer confinament\nLa principal crítica que té Ibarz pel que fa a les mesures que es van prendre fa 15 dies, és que la Policia Local no tingui accés a les dades de les persones que han de fer confinament domiciliari. «El CAP hauria de passar les dades perquè la policia pugui vetllar perquè aquest agent faci el confinament», ja que del contrari, ha dit, «només anem amb la fe d'esperar que la gent no surti, i sabem que hi ha gent que ho fa i altra que no».\nAmb la fi del confinament perimetral del Segrià, els Mossos d'Esquadra han indicat que aquest diumenge quedarà desmuntat el centre de comandament avançat que es va instal·lar a l'àrea de servei de Vila-sana (Pla d'Urgell), al costat de l'autovia A-2, per coordinar el confinament del Segrià i desplegar els controls de trànsit per controlar el confinament.


Finestrat celebra l’última jornada de donació de sang de l’any el pròxim divendres 21 de desembre – Ayto. de Finestrat\nFinestrat celebra l’última jornada de donació de sang de l’any el pròxim divendres 21 de desembre\nDes de la Regidoria de Sanitat de l’Ajuntament de Finestrat informen que divendres que ve, 21 de desembre, se celebra una nova jornada de donació de sang en el Consultori mèdic “Fernando Martínez”, situat en el Carrer Serra Cortina, núm. 5 (nucli històric). L’horari d’atenció serà des de les 16:30 fins a les 20:30 hores.\nLa regidora de Sanitat, Victoria Curtis, va fer una crida a la participació en aquesta última jornada de l’any “perquè hi ha una necessitat diària de 250 unitats de sang. I gràcies a aquest gest solidari estem salvant moltes vides”. A més, en aquesta jornada torna a sortejar-se entre els donants un dinar/sopar per a 2 persones en el restaurant Pizzeria El Paradís en agraïment a la seua solidaritat.\nGABINET DE PREMSA (14.12.18)


A n'este bloc aniré penjant tot allò que trobo interessant de guardar o recordar, ja sigui perquè ho tinc en paper i he anat acumulant o bé perquè ho trobo per aquí i per allà en diaris, revistes, butlletins etc. Aixi, en la mesura que tingui temps i ganes, anirem fent.\nNomés demano que si algun visitant en fa ús, que citi la procedència. Ben fàcil.\nSi teniu dificultat per veure o llegir alguna imatge, ( inclús quan cliqueu sobre ella ) amb el cursor sobre aquesta, pitgeu el boto de la dreta del ratolí, trieu " Obre l'enllaç en una finestra nova " i feu servir la lupa.\nProjecte ( Seu delegacions )\nLa Veu de L'Ebre ( Abril de 2008 )\nUn altre projecte a l'aigüera. El projecte es va presentar el 2008. De moment, la crisi tot ho tapa.\nPublicat per ximo a 3:30 Cap comentari:\nl'Ebre ( Desembre de 1995 )\nPublicat per ximo a 2:48 Cap comentari:\nEleccions ( municipals 2007 )\nL'Ebre ( Maig 2007 )\nCiu es queda a una passa de la majoria absoluta a Tortosa\nPublicat per ximo a 2:07 Cap comentari:\nProjecte ( Gallardo )\nL'Ebre ( Maig 2008 )\nUn altre projecte que se'n va anar en orris.\nLa Veu de l'Ebre ( Abril de 2005 )\nEl 21 d'abril, el Congrés de diputats, per 188 vots a favor, 135 en contra ( PP ) i tres abstencions, derogava el transvasament de l'Ebre desprès de que ja ho hagués fet el govern de Zapatero el 18 de Juny de 2004. Tot plegat per embolcallar-ho d'una pàtina més democràtica.\nFamosos en campanya\nfalta alguna lletra als costats però no puc fer res més.\nEl Periodico ( juny de 1993 ) Eleccions generals.\nHi havia un temps en que els famosos, sobre tot artistes de renom, manifestaven públicament les seues preferències polítiques. Ara no tant. Suposo que per culpa de totes parts.\nPublicat per ximo a 5:08 Cap comentari:\nEl Periodico [ Juny 1993 ]\nFoto històrica ( i bastant irrepetible ) de Felipe Gonzàlez amb Baltasar Garzón, quan el jutge es presentava a les llistes del PSOE de número 2 per Madrid.\nPublicat per ximo a 6:00 Cap comentari:\nnom del mes, tema, personatge.....\nPàrquing plaça de l'Estadi ( Joaquín Bau )\n" Reflexiones para independentistas "\n1991 [ resum i VI ]\n1991 [ resum V ]\n1991 [ resum IV ]\n1991 [ resum III ]\n1991 [ resum II ]\n1991 [ resum I ]


Ajuntament de la Garriga/Procés participatiu del POUM\nData i hora oficials: 25/09/2021 11:20\nActualment s’està elaborant i treballant mitjançant un procés participatiu, el document previ Redacció del POUM. Aquest document posarà de manifest les intencions i els eixos principals del creixement i el desenvolupament del municipi, establint criteris, escenaris i alternatives a partir dels quals es constituirà el model de poble desitjat.\nEl POUM és un pla, no un projecte d’edificació, i es va implementant durant molt de temps i per part de diversos agents. L’important del Pla és que doni coherència a les actuacions urbanístiques, i que sigui un instrument per a millorar les condicions actuals.\nQUÈ ÉS I PER A QUÈ SERVEIX EL POUM?\nEl Pla d’Ordenació Urbanística Municipal (POUM) és, per a un municipi, el document clau que ordena i regula el seu futur urbanístic, de manera sostenible i equilibrada. Defineix el model de vila que es vol assolir a partir de:\nAnalitzar i detectar els problemes a resoldre, les mancances en matèria urbanística\nProposar una estructura –viària, espais lliures i equipaments- que ha de ser la que proporcioni qualitat de vida a la població\nRegular tant les actuacions privades com les públiques en matèria urbanística\nProtegir el territori no urbà, el paisatge com a llegat històric, així com també el patrimoni cultural i el mediambiental\nBlog del procés participatiu del POUM\nJa es pot respondre l'enquesta del POUM\nMés de 350 persones ja han contestat l'enquesta del POUM\nL'Avanç de la revisió del POUM, al Ple\nEl plenari aprova per unanimitat l'Avanç de la revisió del POUM\nData i hora de la darrera actualització d'aquest contingut: 18-04-2019 13:53


Jorge Bello / Textos bilingües\nBarcelona, divendres 25 de juny de 2015\nSant Joan ja és passat, aquí i allí, i ara accepto el repte de veure què hi ha en comú entre el Sant Joan menorquí, sobre tot equí, i el Sant Joan barceloní, sobre tot foc. Què hi ha en comú?\nTal vegada hi haurà algú que pensarà que aquesta pregunta és inútil. S'equivoca, però, perquè recordar-nos mútuament el que tenim en comú és una bona manera de recordar-nos que som pobles separats per la mar, però alhora ben fermats per lligams forts i inesborrables.\nUnits som més forts que separats, lligats som més poderosos que deslligats. És més el que ens uneix que allò que ens separa. Encara més: és més allò que nosaltres volem que sigui per unir-nos, que allò que d'altres volen que sigui per separar-nos.\nNo és un joc de paraules. És un sentiment ben arrelat al cor menorquí i al cor barceloní. Aquest sentiment, per Sant Joan, puja visceral i es manifesta vigorós. Això d'anar de casa en casa és un fet comú entre el Sant Joan menorquí i el Sant Joan barceloní. I això és ben bonic.\nPer Sant Joan, fiets i ja no tan fiets van de casa en casa per arreplegar mobles vells i lenyes diverses, i a la nit, a la plaça, en feien foguera. I llavors la ciutat s'omple amb la màgia de mil places de foc, mil fogueres que deixaven volar la imaginació.\nPerò, ai!, això dels fiets casa per casa arreplegant quelcom per fer foguera a la plaça del barri és un costum que sembla que perd color, sembla que es torna blanc, pàl·lid. Ara, per tal que la pal·lidesa es torni vermellor, per tal que no es perdi res del que hi havia, ara hi ha el «Explica'ns el teu Sant Joan».\nL'altre tret que és comú al Sant Joan de les dues riberes és la voluntat ferma i decidida de conservar la tradició, de mantenir viva i activa la tradició de fer les coses com es feien sempre. Però, ai!, el temps és inexorable i cruel, i ens obliga a canviar alguna cosa aquí o allí.\nPer tal que res no es perdi, per tal que res no sigui a l'oblit, cal que tothom posi a l'abast de tothom tot allò que recordi del Sant Joan d'ahir. Si no recordem, ai!, oblidarem. I si oblidem, ai!, mala cosa serà. La memòria és vida, l'oblit ens fa vulnerables.\nEl programa «Explica'ns el teu Sant Joan» és una iniciativa del diari Ara i l'Ajuntament de Barcelona per tal de recollir tota la matèria sensible que es recordi del Sant Joan. Volen recollir fotos i pel·lícules antigues, i sobre tot records, anècdotes, històries, vivències, experiències d'ahir, per tal que tinguin vida per sempre.\nAquell record sensible s'ha d'escriure i donar-lo amb nom i cognom, o anònimament. També es pot enregistrar el record, aquella anècdota, allò que va passar aquella nit de fa tems, de manera oral, amb veu i emoció, i quedarà la veu, i allò que expliqui, per sempre.\nLa iniciativa s'adreça a tothom que vulgui compartir els records personals d'un Sant Joan inoblidable. Amb tot aquest material infinit, perquè Sant Joan és infinit, i és infinit el que s'ha viscut al voltant d'un Sant Joan, el diari Ara i l'Ajuntament de Barcelona fan promesa de fer-ne una edició.\nHem d'entendre que faran una edició en paper amb allò seleccionat, i que alhora hi haurà una edició digital, és a dir, una pàgina ueb en la qual quedin per sempre més, ben desats, els records gràfics, escrits i orals d'un Sant Joan infinit.\nÉs una bona idea, potser per imitar, per tal que els records del Sant Joan quedin a l'abast de tothom, fins i tot després que ja no estiguin entre nosaltres les persones que hagin deixat el relat del record, escrit o parlat, o la foto familiar d'aquell Sant Joan que ningú vol oblidar. La tecnologia moderna fa que aquest projecte sigui fàcil, i que quedi per sempre més.\nÉs més allò que nosaltres volem que sigui per unir-nos, que no pas allò que d'altres volen que sigui per separar-nos.\nPublicat al diari Menorca: html / pdf\nComplementari / ficció: Fiets al vent\nPublicats des del març de 2013 a la premsa, en català / en castellano\nHemeroteca: el BelloCat del [11/06/15] [30/05/15] [23/05/15] [15/05/15] [02/05/15] [23/04/15] [05/04/15] [02/04/15] [21/03/15] [07/03/15] [20/02/15] [07/02/15] [24/01/15] [14/01/15] [10/01/15]


Mor un motorista en un accident a l'N-IIa, al Baix Llobregat\nEl conductor de la motocicleta ha caigut per causes desconegudes\nper Redacció dimarts, 31 de desembre 2019 - 10:42h\nL'any 2019 es tancarà amb una nova notícia tràgica a les carreteres de Catalunya. Un motorista ha perdut la vida aquest dimarts, 31 de desembre, després de perdre el control del seu vehicle i caure a l'N-II, a l'alçada de Martorell, al Baix Llobregat. Les causes de l'accident encara s'estan investigant i, segons Trànsit, fins el punt del sinistre s'hi han personat diverses dotacions dels Bombers de la Generalitat, SEM i Mossos d'Esquadra.\nL'accident ha tingut lloc al punt de les 10.06 hores del matí i la via d'enllaç amb l'A-2 resta tallada. Les retencions, així mateix, són de mig quilòmetre gairebé una hora després del sinistre mortal.\nEls Mossos d'Esquadra han rebut l'avís de l'accident, al punt quilomètric 585,5 de l'N-IIa, a les 09.21h i han activat cinc patrulles. També s'hi han desplaçat quatre dotacions dels Bombers i ambulàncies del SEM. L'accés de l'N-IIa cap a l'A-2 ha estat tallat fins les dotze del migdia.\nSIAVT S'hi pot contactar mitjançant el telèfon gratuït 900 100 268\nLa confessió de la mare de 10 ofegada a un periodista hores després del crim\nUn incendi de matinada al Vallès crema 1 edifici i 2 cotxes al Vallès\nMartorell N-II Defunció


El vigilant del far: de febrer 2012\nTòpics desemmascarats (10): L’inventor de la fregadora\nDurant anys i panys i paranys ens han explicat i tornat a explicar que l’inventor (mundial!) del pal de fregar –la mopa, la meri, el rentasòls–, amb un mecanisme per escórrer dins una galleda el drap o les fibres que hi ha al final del pal, era un senyor de la Rioja, establert a Saragossa, anomenat Manuel Jalón Corominas –traspassat el mes de desembre últim, i ja em sap greu. El seu invent està patentat en dos temps, l’any 1957 i l’any 1964.\n¿No us ha vingut mai al cap, quan heu sentit per dos mil tres-cents vuitanta-setena vegada aquest tòpic, alguna de les múltiples imatges de pel·lícules americanes de la segona guerra mundial, en què es veu com uns mariners netegen les cobertes dels vaixells amb fregadores com les actuals, amb el seu pal, la seva galleda i el seu escorredor?\nAixò és perquè Jalón no va ser el primer ni de bon tros. Hi ha dotzenes de patents prèvies. La primera que es coneix a l’estat espanyol és de l’any 1901, i la van enregistrar Henry A. Hayden i Hugo Friedrichs, de Nova York. La qual cosa vol dir que els americans l’havien enregistrat anys abans al seu país, i un temps més tard van pensar a registrar aquelles mateixes patents també a Europa.\nPerò és que entre aquell any i el 1950 hi ha unes quantes patents més amb millores diverses. I, encara l’any 1953 Julia Montousse Fargues i Julia Rodríguez-Maribona, totes dues d’Avilès (Astúries), inventen el sistema de pal de fregar amb fibres absorbents i escorredora de forma cònica truncada acoblada a la galleda, exactament igual que la que ha arribat fins avui.\nL’invent del senyor Jalón no s’enregistra, com he dit, fins l’any 1957.\nAra bé, què va fer Jalón? Jalón va muntar una fàbrica de llavasòls i en va vendre vuitanta milions d’unitats al llarg de trenta anys. Això té molt de mèrit, sens dubte, però no diu res sobre la invenció. Resultat dels seus vuitanta milions de productes venuts? Ell és «l’inventor» oficial de l’estri, fins i tot per als jutges (espanyols) que un dia es van ficar a establir paternitats sobre el producte i van dictar justícia (fa quatre dies, com qui diu, l’any 2009; Hayden i Friedrichs ja feia anys que eren sota terra fent malves i les pobres Julias, si encara vivien, no en van voler saber res).\nPer la justícia espanyola, Jalón va inventar el pal de fregar i els seus accessoris. Encara que no sigui veritat. I pobre de tu que diguis el contrari, et tractaran de desinformat i fins i tot et poden denunciar per contravenir la veritat oficial.\nNo he agafat aquestes dades de cap font ni feminista ni revolucionària ni antiespanyola ni militant de res. Les he tretes de les pàgines 78 i 104 del catàleg 200 años de patentes, publicat l’any 2011 per l’Oficina Española de Patentes y Marcas, del Ministerio de Industria, Turismo y Comercio del Gobierno de España.\nEtiquetes Manuel Jalón Corominas, tòpics desemmascarats\nParlava l’altre dia de l’anunci de Médicos Sin Fronteras: «Pastillas contra el dolor ajeno. Tú la tomas, otros se curan.»\nAnem al text, que és d’això que volia parlar de bon començament i em vaig embrancar com gairebé sempre. (Encara sort que en aquest cas he estat capaç de separar les dues coses, la reivindicació de la dignitat i l’anàlisi tècnica. Potser no s’haurien de distingir els dos aspectes, però aquí ha anat bé per fer-ho més païble a l’hora de llegir.)\nSi m’encarreguessin traduir el missatge, com ho faria anar? Quan el vaig veure, vaig traduir ràpid, textualment: «Pastilles contra el dolor dels altres. Tu les prens, altres es curen.»\nLleig. No em va agradar, de primer, que es repetís «altres», i tampoc algun petit detall més. Com arreglar aquest doble «altres»? Amb «aliè»? «Pastilles contra el dolor aliè»? Massa culte, vaig pensar; encara que no ho sigui, molta gent no hi està acostumada. (Ni em va passar pel cap allò de «el dolor d’altri».)\nFins que vaig arribar a aquesta segona solució: «Pastilles contra el mal dels altres. Tu te les prens, ells es posen bons.»\nPerò llavors hi ha el problema del gènere –que ja ve de l’original, «otros». Em sembla que en aquest punt a ningú li resulta discriminatori el missatge, però es pot solucionar aquest petit problema, per si de cas?\nProvem-ho: «Pastilles contra el mal d’altres. Tu te les prens, la gent es posa bona.»\nHem perdut res? Jo crec que no. Hem modificat una mica el missatge, però el resultat és tan transparent com l’original.\nI sens dubte hi ha altres opcions.\nTant de bo a la campanya vinent els Médicos Sin Fronteras decideixin que val la pena demanar ajuda d’una manera més empàtica.\n«Sigues amable, demana en català.»\nEtiquetes gènere, medecines, Médicos sin Fronteras, publicitat, qüestions de llengua, reptes publicitaris, solidaritat\nUn famós entrenador de futbol gairebé divinitzat ha estat contractat des de fa un temps per un banc com a imatge de la filosofia que pretén tenir aquest banc.\nUna de les idees que es posen en boca del celebèrrim i mai no prou lloat personatge i que omple a hores d’ara els aparadors de l’entitat és la següent:\nEsforçar-se és gaudir. És com l’escalador que puja una muntanya. Dius: “Això és patir.” No, és plaer, ho ha escollit ell. És dur, passarà fred, tindrà accidents, però gaudeix.\nDoncs bé, segons la normativa em penso que aquest gaudir i aquest gaudeix són incorrectes. Podem gaudir d’alguna cosa o podem gaudir alguna cosa, però no podem gaudir sense més. Dit amb terminologia tècnica –a veure si avui no m’equivoco–, gaudir admet un ús amb complement preposicional i un ús amb complement o objecte directe, però no un ús absolut. Sempre hi ha d’haver alguna cosa al darrere. Això ens diuen.\nI llavors la gent, davant aquest engavanyament, tria el camí més fàcil i diu disfrutar –pres de l’espanyol i no acceptat segons la normativa.\nCom caldria fer-ho perquè fos canònic? «Esforçar-se és gaudir de la vida [...] tindrà accidents, però gaudeix la muntanya.» Solucions d’aquesta mena. Qualsevol cosa, però no el gaudir sol. Segons la normativa, gaudir sense complements és com si diguéssim: «El vigilant té.» Té què? Té gana? Té son? Té un Ferrari Testarossa? Té de tot? Ha de tenir alguna cosa!\nI amb el sinònim fruir ens passa el mateix. Sí que podríem dir xalar sense complements («esforçar-se és xalar»), però aquest verb el solem reservar per a contextos festius, gairebé esbojarrats, i no per descriure el gaudi íntim, la satisfacció personal, que és el que sembla desprendre’s del context esmentat.\nCom ho hauríem d’arreglar? Molt fàcil: amb un gaudir sense cotilla. Tal com ho diu l’ídol. Jo gaudeixo, tu gaudeixes, ell gaudeix... És un cas clar en què ha de canviar la normativa. Si no, ens tanquem portes, o les obrim al barbarisme.\nAra, potser ja és massa tard. Disfrutar ja ho trobem pertot, i a mi no em sembla malament. Però no hauríem de perdre el gaudir, almenys per a determinats contextos i registres idiomàtics.\nAfegitó maig 2012. Un altre exemple, ara de la nova agència de viatges Vibo (antiga Viajes Iberia): «No deixis per demà el que puguis gaudir avui.» Però ara ja no és incorrecte, perquè el DIEC admet l’ús transitiu de gaudir: «2 2 tr. [LC] Va gaudir la vida tant com va poder.» Des de quan és així? Ni idea. Però jo diria que quan vaig escriure aquest article, ara fa tres mesos, vaig mirar el DIEC i no hi era. Sigui com sigui i fos quan fos que ho van fer, ja era hora.\n«Propose que els governs aviven la investigació R+D per a aconseguir que els hòmens donen a llum. És l’única solució. Sentiran la vida en el seu si, pariran amb dolor i alegria, se sentiran més formosos i educaran les cries en el respecte a la seua mare i a la civilització. Trobaran el seu lloc veritable en el futur, seran el cos de la república humana i, per fi, deixaran de matar-mos.»\nMercè Ibarz, El País, 1 febrer 2012\nEnviat pel vigilant a 14:22\nEtiquetes El País, gènere, Mercè Ibarz, perles, sexe, violència\n«Per què els 324.000 euros que costa només el contracte de neteja de l’ambaixada espanyola a Berlín constitueixen un dispendi raonable, però els 2,5 milions que comporten totes les oficines exteriors de la Generalitat juntes són un malbaratament culpós? Per què les ajudes històriques i recents de les administracions a Iberia eren justes i necessàries, i en canvi el suport financer de la Generalitat a Spanair ha sigut una “obsessió”, un “caprici”, una “aventura”, un “somni identitari”? Ben senzill: perquè Espanya, fins i tot endeutada, és un estat que com a tal pot i ha de tenir ambaixades, i aerolínia de bandera, i un aeroport transcontinental. Catalunya, com a simple comunitat autònoma, no. És un problema d’estatus i prou.\n»Si les coses són així, no pot sorprendre ni escandalitzar l’increment de les posicions secessionistes. Segons el darrer sondeig conegut –el va publicar El Periódico divendres de la setmana passada–, són ja el 53,6% dels enquestats els que votarien sí en un referèndum sobre la independència de Catalunya.»\nJoan B. Culla, El País, 3 febrer 2012\nEtiquetes autodeterminació, Catalunya, El País, Espanya, Iberia, independència, Joan B. Culla, perles, Spanair\nCopio de l’Onomasticon Cataloniae, de Joan Coromines, vol. II, 106-107, veu «Alcover»:\n«ETIM. No tinc notícia que se n’hagi escrit res que puguem prendre gaire seriosament. Jo hi he cavil·lat molts anys, i encara estic en un dilema. ¿Aràbic o pre-romà?\n»Que sigui aràbic un nom que comença en Al-, d’un poble de l’Alt Camp, i ja en massís de les muntanyes de Prades i Siurana, és una presumpció ben natural. [...]\n»Que vingui d’un nom pre-romà ens ho fa pensar en primer lloc el parònim aragonès Alcubierre dels Monegres. [...]\n»En fi, d’altra banda, hi ha pistes que s’obren per la banda indoeuropea, o més amplament europea. [...]\n»Tampoc hem de silenciar alguna possibilitat merament romàntica. L’Alcovera és una significada partida del terme de Montesa, la gran vall valenciana on s’han fet tantes troballes pre-aràbigues i fins pre-romanes. [...]\n»El que cal desmentir sense titubeig és [l’etimologia] de l’Alcover-Moll, heretada sens dubte per En Moll de la primera edició de l’obra, quan hi manava el tro de veu de “l’home de combat”, mestre seu –inspirada en el desig de posar el bo d’Antoni Maria Alcover com el cap suprem de tothom! Posem el ninot de cap per avall, i el cognom del mestre anirà al cap de l’article; i així un adulador li suggerí que el seu nom significava “el pesador” (com donant a entendre ‘sospesador, assenyat director’) [...]»\nEn resum, Coromines en estat pur. I un tast de quins fums gastaven aquella llei de lingüistes que van estructurar la nostra llengua a cavall dels segles XIX i XX.\n(Antoni M. Alcover va néixer a Manacor el 2 de febrer de 1862.)\nEtiquetes Antoni Maria Alcover, DCVB, Francesc de B. Moll, Joan Coromines, Onomasticon Cataloniae, qüestions de llengua


Les Borges destinarà 63.000 euros als centres educatius del municipi gràcies a un conveni amb Educació - Notícies de les Borges Blanques i les Garrigues - Ràdio Les Borges 107.1 FM\nLes Borges destinarà 63.000 euros als centres educatius del municipi gràcies a un conveni amb Educació\nAmb assignació econòmica, l'Ajuntament de les Borges donarà "resposta a les necessitats dels centres educatius per contribuir a la millora de les condicions d'escolarització i a l'èxit escolar i educatiu, entre altres"\nLa Junta de Govern Local de l'Ajuntament de les Borges Blanques ha aprovat la tercera addenda al conveni de col·laboració amb el Departament d'Educació per al Pla Educatiu d'Entorn del curs 2020-2021, que permetrà al consistori borgenc "destinar 63.000 euros a atendre les necessitats dels centres educatius amb la realització de tallers diversificats de suport i reforç educatiu, així com actuacions que fomentin l'èxit escolar i adreçades a tot l'alumnat".\nA través d'aquesta assignació econòmica, l'Ajuntament de les Borges podrà donar "una resposta integrada i comunitària a les necessitats dels centres educatius per contribuir a la millora de les condicions d'escolarització i a l'èxit escolar i educatiu, potenciar l'educació en valors i el compromís cívic dels alumnes en un marc de convivència, així com la implicació de les famílies en l'educació dels fills i la participació en la vida escolar".\nD'aquesta manera, una part d'aquests diners anirà destinada a tallers d'estudi assistit impartits en els tres centres educatius de la capital garriguenca i l'altra a tallers de suport i reforç educatiu en horari extraescolar. A més, també aniran destinats a la contractació de personal tècnic, que coordinarà el desplegament d'aquest pla de millora d'oportunitats educatives.\nAquesta assignació econòmica forma part dels diferents programes educatius impulsats pel Ministeri d'Educació i Formació Professional, el Departament d'Educació de la Generalitat de Catalunya i cofinançats per fons europeus com el Programa d'orientació i reforç per la millora i suport en l'educació (POEFE-ABA 19) i el Pla de millora d'oportunitats educatives (PMOE- PROA+).\nAlumnes del col·legi Joan XXIII de les Borges fan un taller de Sant Jordi (foto: Aj. Borges Blanques).


Ramon Llull (1232/35) va viure en un context històric marcat per l'expansió de la Corona catalanoaragonesa. Aquest fet comportà una situació, marcadament diglòssica, de contacte entre llengües (català, llatí, àrab i occità).\nSegle XIII: diglòssia per a àmbits d'us\n:: Català: utilitzat en els intercanvis orals.\n:: Llatí: utilitzat en làmbit religiós i en l'alta cultura.\n:: Occità: utilitzat en la poesia de temàtica trobadoresca.\n:: Àrab: llengua pròpia dels infidels.\nLlull, tot i que va utilitzar en els seus escrits el català, el llatí, l'àrab i l'occità, fou el primer escriptor que deixà de fer un ús diglòssic de les llengües: va escriure sobre qualsevol temàtica d'interès en aquella època (ciència, teologia, astronomia, poesia, medecina, etc.) en llengua romanç, és a dir, en català.\nCom que no existia un model de prosa catalana que fos àgil, que permetés tractar de tots els temes i expressar qualsevol raonament, Llull va crear noves formes lingüístiques, tant pel que fa al lèxic com a la sintaxi, a partir d'elements de la llengua popular i del llatí.\nEs pot dir que Ramon Llull va ser el primer que normalitzà i normativitzà el català; el model de llengua que creà, malgrat que no fou seguit pels seus contemporanis, no difereix substancialment de la llengua actual.\nEls canvis més importants que introduí Ramon Llull en la llengua catalana afecten la construcció sintàctica i l'ampliació del vocabulari. Pel que fa a la sintaxi, abandonà la hipotaxi, és a dir, l'ús de frases juxtaposades, i creà nexes de subordinació (adverbials, causals, modals, condicionals, finals...). Quant al lèxic, va introduir uns 7.000 mots nous: creà neologismes, incorporà cultismes, omplí buis semàntics, i va fer un ús equilibrat de mots cultes i populars.\n:: Normalització: Consisteix a definir i aplicar un conjunt de mesures en diversos camps (polític, jurídic, social i lingüístic) a fi de restituir a la llengua en recessió la condició d'eina útil per a la intercomunicació dels parlants en els diversos àmbits de relació.\n:: Normativització: Procés de creació d'una gramàtica i ortografia per a una llengua.


Manatus Hotel Tortuguero Costa Rica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 47 allotjaments a Tortuguero.\nNorth Caribbean, Tortuguero, Tortuguero, Costa Rica, 70206 - Veure al mapa\nMés informació sobre Manatus Hotel\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Manatus Hotel és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Tortuguero. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Tortuguero. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, centre de negocis, habitació familiar, restaurant, visites turístiques.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses centre esportiu, piscina exterior, spa, massatge, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Manatus Hotel.\nCal que informeu el Manatus Hotel de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Accident múltiple al carrer de Jacinto Benavente de Benicarló – La Calamanda\nInici Express\tAccident múltiple al carrer de Jacinto Benavente de Benicarló\nTant el conductor del vehicle gris com la resta dels ocupants han fugit en obrir les portes del cotxe, tot i que en la fugida han estat interceptats per alguns clients del bar que estaven seguint l’evolució del vehicle i que, segons testimonis, han arribat a encerclar-los per tal de que no pogueren escapar\nDiversos vehicles han quedat implicats en un accident múltiple al carrer de Jacinto Benavente de Benicarló. Segons testimonis de l’accident, un vehicle gris que baixava en direcció a la rodona que ordena el tràfic a la intersecció entre l’Avda. del passeig Marítim de la ciutat i el carrer de Peníscola han xocat a l’altura del conegut Bar La Sequieta, produint-se una col·lisió entre diferents vehicles, ja que el vehicle gris a envaït el carril contrari. Tant el conductor del vehicle gris com la resta dels ocupants han fugit en obrir les portes del cotxe, tot i que en la fugida han estat interceptats per alguns clients del bar que estaven seguint l’evolució del vehicle i que, segons testimonis, han arribat a encerclar-los per tal de que no pogueren escapar.\nUn dels ocupants del vehicle gris ha pogut fugir en una borsa a les mans, sempre seguint el relat dels testimonis presents. Els altres han estat detinguts per la Guardia Civil. Al lloc de l’accident també s’ha desplaçat una unitat del Parc de Bombers de Benicarló. L’accident ha aixecat una gran expectació atesa la seua espectacularitat.\nMorella entrega la Creu de Santa Llúcia 2019 a l’Aplec dels Ports i a la delegació de Morella de l’Associació Espanyola Contra el Càncer\nS´inicie la instal·lació del nou servei de ressonància...


Enganyós atzar - Ara.cat\nPotser un mico pot arribar a obtenir els mateixos resultats que la mitjana dels inversors però el Paramés supera, de forma sostinguda, la mitjana dels inversors i, evidentment, també superaria al mico perquè ell és un mico… intel·ligent!\nPons. Si. També s’ha fet amb un mico. En general, a curt termini, micos gats, experts i atzar surten igual de beneficiats. A la llarga potser (potser!) els entesos hi entenguin més. Cal veure si el que els has de pagar compensa la millora de guanys en comparació amb l’atzar…\nJoan Codina: La qüestió és si és aleatòria o només ho sembla. O al revés, si els aparents patrons són reals o només ho semblen. A més, la borsa és una activitat humana. En qualsevol fet que intervinguin els humans cal introduir variables com les modes, els enganys, les ximpleries, la por, les paranoies i les actuacions estúpides. Suposo que tot això deu ser el que aproxima molt el resultat final al pur atzar.\nLa distribució imagino que dependrà de la dinàmica “aleatòria” (però no sense memòria ni interaccions!!) dels diferents valors i les probabilitats amb que es fan les diferents jugades al’atzar.\nAmb això físics i matemàtics podríem arreglar-nos la vida però preferim tenir salaris baixets i veure com la gent, esperançada, juga amb els misteris de la sort.\nPS. Ha de ser un bon marron guanyar-hi diners matemàticament.\nAixò m’ha recordat que fa un temps vaig llegir que un gat jugava a la borsa


PÈL DE PANOTXA, de Jules Renard | Tot és una mentida\n← CARSICK, de John Waters\nTRES HOMES EN UNA BARCA (per no parlar del gos), de Jerome K. Jerome →\n2 Respostes per a “PÈL DE PANOTXA, de Jules Renard”\nNarcís Llauger i Dalmau 12 Desembre 2015 a 14:09 #\nVam comprar, la meva dona i jo, Pèl de panotxa seguint les teves recomanacions. Ha estat un encert. D’entrada, reps la plantofada del comportament inesperat d’una mare cruel. Un maltractament rebuscat i malaltís, però alhora inserit en la quotidianitat. He de confessar que vaig estar apunt de plegar el llibre per sempre. Però és justament la reacció del noiet el que em va acabar captivant. I la manifestació d’un món únic: un món rural ja desaparegut, unes relacions amb l’entorn natural ja periclitats, uns tractes personals molt més directes que els actuals. Realment és la singularitat d’aquest món, descrit en múltiples detalls inimaginables, el que em va acabar fascinant.\nPel que fa a les reaccions del Panotxa, sorprèn la intel.ligent capacitat adaptativa a la hostilitat de la mare, la perspicàcia amb què analitza les situacions, la murrieria que gasta i les progressives respostes autoafirmatives que va adoptant. Podríem haver exigit a Jules Renard que aquesta progressió hagués seguit un esquema psicològic més real, com era habitual en les gran novel.les de finals del s.XIX. Però és evident que no era ni de lluny la pretensió de l’autor.\nAgraïm, un cop més, que ens haguessis encaminat cap a aquesta petita obra que continua atraient 120 anys més tard de la seva publicació.\njordi1973 12 Desembre 2015 a 16:16 #\nMoltes gràcies, Narcís, per les teves paraules. Subscric la teva reflexió i les teves aportacions. Un plaer i un gust que us hagi agradat Pèl de panotxa. Aquí estem pel que faci falta, sobretot per llegir i compartir bones lectures. Agraït!


“Als americans només els interessa la novetat” – Arxiu d'actualitat local\n“Als americans només els interessa la novetat”\nBy Redacció on 04/08/2013 No Comment\nSegons Informa El Punt Avui Vuit anys després de la seva última visita al Festival de la Porta Ferrada de Sant Feliu de Guíxols, Al Jarreau, una de les grans veus del jazz de l’últim mig segle, hi tornarà dimarts, per actuar amb la seva banda a l’Espai Port (22.30 h, 40/25 euros), en l’únic concert que oferirà aquest estiu a Catalunya. Nascut a Milwaukee (Wisconsin) ara fa 73 anys, Jarreau ha superat els problemes de salut –l’estiu passat va haver de suspendre diversos concerts per una pneumònia– i es troba en plena forma, amb una energia i una simpatia desbordants. El seu últim disc és un directe gravat amb l’orquestra holandesa Metropole Orkest, sota la direcció de Vince Mendoza.\nAlwin Lopez Jarreau. D’on surt aquest Lopez espanyol?\nNo en tinc ni idea [riu], però la qüestió és que tinc un nom anglès, un cognom francès i, al mig, aquest middle name espanyol. A més, jo vinc de Milwaukee i allà els polonesos em deien Jaroussky, perquè tot ho adaptaven a la seva llengua [riu].\nCom es troba, després dels problemes de salut del 2012?\nEm sento molt bé i ple de força, i la meva feina em dóna encara més ganes de viure: cantar per a la gent i ajudar-los a passar una bona estona, gaudint junts de la música, és una gran feina, la millor per a mi.\nQuants concerts fa a l’any?\nNormalment entre 70 i 75 a l’any, però m’agradaria fer-ne més! Però el món de la música està canviant, com està canviant també el món financer i tot plegat, i els promotors de concerts estan una mica nerviosos, de manera que ara tot va més lent que ara fa uns anys pel que fa als concerts i les produccions musicals. Així que puc estar molt content de fer encara tants concerts i en dono gràcies a Déu… però jo encara en faria més, que consti [riu].\nOn actua més, als Estats Units o a Europa?\nMés a Europa que en cap altre lloc. La raó? És una història complicada, però intentaré resumir-la. Els americans sempre estan interessats en allò que és nou, que sovint no té res a veure amb allò que és bo, simplement és nou. Per tant, la música que agrada als americans està canviant constantment. I per als músics que no representen cap novetat, és molt més difícil arribar al públic, perquè a la ràdio només sona el que és nou i molt sovint és una merda! I mentrestant, les orquestres clàssiques i les big bands estan desapareixent als Estats Units, que han deixat de ser l’epicentre del jazz en benefici d’Europa. I això és així perquè els europeus no necessiten una cosa nova en cada moment, perquè tenen la capacitat de concentrar-se que requereixen determinats tipus de música. Si no tens res al cap, necessites que te l’omplin contínuament de nous materials efímers, perquè no tens la capacitat de pensar pel teu compte durant cinc minuts. A més, el públic europeu té una llarga, llarga, llarga història al darrere, ha anat a museus on ha vist obres de Rembrandt i Picasso, ha escoltat molta música clàssica, ha llegit filòsofs com Spinoza… Per tot això crec que ara estic fent més música a fora que no pas a dins d’Amèrica… i ara tindré un problema amb tots els americans [riu], perquè si llegeixen això pensaran: aquest Al Jarreau no és una persona gaire simpàtica [riu sorollosament].\nNo es preocupi: el meu diari no arriba a Amèrica…\nAra, amb internet, tot és possible. Potser algú penjarà l’entrevista a Facebook i els meus compatriotes en sentiran a parlar. Qualsevol cosa de què parlis a la premsa és més pública que mai.\nCom va anar el treball amb la Metropole Orkest?\nPer a qualsevol cantant és una experiència impressionant treballar amb una gran orquestra com aquesta. La Metropole pot sonar com una big band clàssica dirigida per Count Basie, però és una formació amb capacitat també per tocar obres de Mozart o Txaikovski, i l’endemà pot canviar totalment de registre i interpretar la música de Sly Stone, Parliament o Funkadelic. La Metropole Orkest té una capacitat d’adaptació sorprenent i, en el disc en directe que hem enregistrat plegats, ha donat una nova dimensió a la meva música: és com si el públic escoltés unes cançons totalment noves, tot i tractar-se d’adaptacions d’alguns dels temes més coneguts del meu repertori. La gent escolta en aquest disc Flame, I’m beginning to see the light o Spain com si fos la primera vegada que ho fa, perquè realment és una nova manera d’interpretar-les, amb uns arranjaments orquestrals completament diferents dels originals.\nA Sant Feliu, però, actuarà amb la seva pròpia banda.\nSí, com ho faig el 99 per cent de les vegades. I crec que és molt important escoltar-me amb la meva banda, acompanyat pel meu guitarrista i el meu bateria habituals. Si els escolteu, tindreu una nova experiència a la vostra vida! Jo tinc aquesta experiència cada dia i em sento molt afortunat, perquè són uns músics excepcionals! Un d’ells, Larry Williams, treballa amb mi des de fa trenta anys, i el més nou de la banda ja fa set anys que hi és. Són uns músics tan bons que no em necessiten, i jo més aviat sóc un destorb per a ells [riu]. Sense mi són una banda meravellosa [riu encara més].\nEl seu primer ofici va ser treballador social. L’ha marcat?\nSí. Va ser una experiència molt important treballar amb gent que tenia tot tipus de problemes. Això et canvia, òbviament, i fa que entenguis molt millor les persones i que assoleixis unes determinades sensibilitats que difícilment tindràs si no fas aquesta feina, que m’han ajudat molt en la vida i en la música.\n“Als americans només els interessa la novetat” added by Redacció on 04/08/2013\nVerificació (no es una màquina) * Time limit is exhausted. Please reload CAPTCHA. tres × tres =


L'economia catalana creix fins al juny per sota la mitjana espanyola - Diari de Girona\nL'economia catalana creix fins al juny per sota la mitjana espanyola\nEl PIB català augmenta a un ritme anual del 2,8 per cent després d'encadenar set trimestres consecutius de taxes positives\nbarcelona | efe / ddg 30.09.2015 | 07:27\nEl producte interior brut (PIB) de Catalunya ha tancat el segon trimestre d'aquest any amb un augment del 2,8, després d'encadenar set trimestres consecutius de taxes positives.\nSegons l'Institut d'Estadística de Catalunya (Idescat), aquest creixement s'explica principalment per l'evolució de la demanda interna, que experimenta un increment del 3,6 % interanual en aquest període.\nEl creixement del PIB català se situa tres dècimes per sota de l'espanyol, però es manté per damunt de l'increment mitjà del conjunt de la UE, que és de l'1,9%.\nEn termes intertrimestrals, el PIB de Catalunya ha augmentat un 1% entre abril i juny i continua amb la tendència iniciada el segon trimestre del 2013.\nEl fort creixement de la formació bruta de capital (del 4,6%), així com del consum de les llars (4%), expliquen l'avanç de la demanda interna.\nEn canvi, l'aportació del sector exterior al creixement de l'economia catalana ha estat negativa (-0,3%) en el segon trimestre de l'any, a pesar de l'augment de les exportacions totals de béns i serveis, del 6,5%.\nLes importacions de béns i serveis han crescut un 8,9% en aquest període.\nSegons la Generalitat, la millora de l'economia catalana mostra la recuperació del sector de la construcció, que creix per tercer trimestre consecutiu, amb un increment del 5,2% interanual, i de la indústria.\nEls serveis accentuen el seu ritme de creixement i en el segon trimestre registren una variació interanual del 3,2% gràcies, d'una banda, a la bona evolució del comerç a l'engròs i la venda de vehicles de motor i, per un altre, dels serveis a les empreses.\nFinalment, l'agricultura mostra una lleugera recuperació, encara que es manté en taxes negatives (-0,2% interanual).