Argento Hotel a St Julians | Hotels\nAltres establiments a St Julians\nComprova la disponibilitat a Argento Hotel\nMalta - Qaliet Street, St Julians\nL'hotel 4 estrelles Hotel Argento és un hotel boutique situat al centre de Sant Julià, Malta, a 500 m de la platja de la sorra de Sant Jordi i molt a prop del bonic paisatge del passeig marítim de Sant Julià. Gaudiu de les espectaculars vistes sobre la pintoresca badia de Spinola de la piscina de l'hotel terrat i terrassa. Argento Hotel compta amb una cèntrica i tranquil, la ubicació en una zona popular de Sant Julià, a prop de parada de St Julian estació d'autobusos i en un tir de pedra d'una gran varietat de bars, botigues, restaurants i molt més.\tMostra més Vostè també trobarà el centre de la vida nocturna de Paceville a poca distància amb cotxe. Prengui el curt viatge a la capital de Malta, Valletta, explorar les Carmelites i els edificis al voltant de Balluta Balluta Bay i prendre avantatge de la proximitat a l'aeroport de Luga, a 7 km de distància, per treure el màxim profit de la seva estada. Argento Hotel compta amb un total de 74 habitacions amb bany privat, inclosos els bessons d'ús individual i dobles, triples i quàdruples de luxe. Tots vénen amb televisió via satèl lit, Wi-Fi, assecador de cabell, telèfon, minibar, cafetera, tetera i caixa forta. Quan no estigui relaxant al sostre, es poden degustar menjars de Malta al restaurant de l'hotel o anar a prendre una copa al bar. Gaudir d'unes vistes en un preciós entorn de Sant Julià, Malta. mostra menys\nUbicació i transport Argento Hotel\nHotel situat a menys de 5 minuts de la platja de Sant Jordi, en una zona tranquil de St Julians, amb magnífiques vistes sobre la badia de Spinola des de la terrassa. Hi ha diversos bars, botigues i restaurants a prop, i la vida nocturna de Paceville està a un pas. Balluta Bay està a uns 700 metres de distància. Autobús: número 62 parades de 75 metres de distància. Parada de taxi: 75 metres. Aeroport: Luga, a uns 7 km.


Archive: 2016 April - Faura-Casas\n7a Jornada d’Auditoria del Sector Públic.\nEl passat 21 d’abril de 2016, va tenir lloc la 7a jornada d’Auditoria del Sector Públic, destinada principalment a professionals dels diferents òrgans de control intern i extern del Sector Públic, a professionals que presten els seus serveis en àmbits de control d’entitats i empreses públiques així com a auditors i personal de firmes d’auditoria interessats en col·laborar en el control del Sector Públic.\nPere Ruiz Espinós, soci de Faura-Casas i President de la Comissió del sector públic de l’ICJCE, va realitzar la presentació al Dr. Castells de la conferència inaugural “El paper del sector públic a la economia actual”.\nComissió d’Economia de la Salut: Dinar col·loqui amb el Sr. David Elvira.\nAmb la presentació del degà del Col·legi d’Economistes de Catalunya, el Sr. Joan B. Casas, el passat 19 d’abril es va celebrar un dinar col·loqui amb la intervenció del Sr. David Elvira, director del Servei Català de la Salut. El dinar col.loqui va versar sobre el següent: “Repensant el model de nou: rols del CATSALUT i de l’ICS”.\nParticipació de Caterina Bartrons a la Taula rodona “Competències en Salut Digital per als nous professionals assistencials”.\nApril 28, 2016 Noticies Autor: Faura-Casas Auditors-Consultors\nEl propassat 6 d’abril de 2016, la nostra col·laboradora Caterina Bartorns Pou, gerent de l’àrea jurídica de Faura-Casas, va participar en la Taula Rodona “Competències en Salut Digital per als nous professionals assistencials”, celebrada a la seu de la UVic-UCC.\nPonència de Caterina Bartrons a la Sessió d’Actualització en Documentació Mèdica.\nEl propprassat dia 5 d’abril de 2016, la nostra col·laboradora Caterina Bartorns Pou, gerent de l’àrea jurídica de Faura-Casas, va participar com a ponent en la Sessió d’Actualització en Documentació Mèdica de la Societat Catalana de Documentació Mèdica; que es va celebrar a l’Acadèmia de Ciències Mèdiques i de la Salut de Catalunya i Balears.\nPrograma de l’event:\nRègim especial aplicable als treballadors desplaçats a territori espanyol.\nApril 28, 2016 La nostra opinió Autor: Cristina López\nAmb efectes 1 de gener de 2015, s’ha modificat el règim especial aplicable a les persones físiques que adquireixin la seva residència fiscal a Espanya com a conseqüència del seu desplaçament a territori espanyol que optin per tributar per l’Impost sobre la Renda de No Residents.\nLa principal novetat derivada de la nova regulació, és que la totalitat dels rendiments del treball obtinguts durant l’aplicació del règim especial s’entenen obtinguts en territori espanyol amb independència del país d’origen d’aquests. Per tant, els contribuents als que els sigui d’aplicació, hauran de tributar per la renda mundial respecte dels rendiments de treball obtinguts, quedant tot aquest rendiment, d’acord amb el que disposa l’Ordre HAP/2783/2015, sotmès a tributació a Espanya. D’altra banda es preveuen mecanismes per aplicar la deducció per doble imposició internacional. (more…)\nPrincipals novetats fiscals derivades de la reforma fiscal de 2015 en l’Impost sobre la Renda de les Persones Físiques.\nEl passat 6 d’abril, s’inicià la Campanya de la RENDA 2015 (http://www.agenciatributaria.es/AEAT.internet/Renta.shtml). La campanya d’enguany, arrenca amb una gran quantitat de novetats normatives introduïdes essencialment per la Llei 26/2014 per la que es modifica la Llei 35/2006 de l’Impost sobre la Renda de les Persones Físiques. Llei que inclou novetats i modificacions que afecta a la elaboració de la declaració de l’IRPF de 2015.\nA continuació enumerem algunes de les principals novetats i modificacions introduïdes per aquest cos legal.\nTributació de les indemnitzacions per acomiadament que superin els 180.000 euros.\nReducció per període de generació, que passa del 40% al 30%, amb manteniment del límit de 300.000 euros/any.\nExempció de les rendes mínimes d’inserció establertes per les Comunitats Autònomes i altres ajudes per atendre a col·lectius en risc d’exclusió social, entre d’altres, amb l’import màxim anual conjunt d’1,5 cops l’IPREM.\nS’elimina l’exempció dels primers 1.500 euros cobrats per dividends i participacions en beneficis obtinguts per la participació en fons propis de qualsevol tipus d’entitat.\nExempció dels rendiments positius derivats dels nous Plans d’Estalvi a Llarg Termini, sempre que el contribuent no efectuï disposició alguna del capital resultant del Pla abans de la finalització del termini de 5 anys a comptar des de la seva apertura.\nReducció per període de generació, que passa del 40% al 30%.


Després del Brexit | Josep M. Contijoch - Nova Conca\nDivendres, 4 d'octubre de 2019 a les 11:23h\nBé, sembla que la meitat del poble anglès està decidit a deixar la Unió Europea en contra de l’altra meitat més realista, que opina el contrari.\nEls nostres ciutadans normalment no són del parer dels uns ni dels altres, és a dir com a europeus escèptics diria que tant els fa. Malgrat tot, aquell somni de reunir en una sola pinya un continent que durant tota la història ha estat tan dividit i confrontat per guerres interminables i que intentaren unir en altres èpoques Napoleó i Hitler, a cops de puny, són exemples de la seva inquietud. Però ara que semblava que aquesta ideal fraternitat s’havia aconseguit per mitjà del raonament i del diàleg, ves per on ha sortit la criada “replicadora”: Anglaterra.\nEl fet que qui porten la veu cantant del Brexit siguin els conservadors estranya, atenent que els tories sempre havien estat els cervells ben pensants de l’Anglaterra de sempre, els líders ponderats, clarividents i pragmàtics, com ho foren, entre altres, els Osborne, Pitt, Peel, Wellesley i Churchill, que tanta glòria van donar al seu país, i concretament Winston Churchill, que fou un dels ideòlegs de la Unió Europea. Estranya que ara els hagi sortit una mena d’eixelebrat amb melena rossa capitanejant una fracció que encara viu en els núvols d’aquell imperi daurat, tot esperant que una Anglaterra sola, amb una Commonwealth que ja no és la que era, la seu de la city aglutinada pel Wall Street, creguin que puguin surar com en els vells temps de glòria.\nUn altre problema que no tenen present els tories, i sembla estrany que sigui així, és que perdran l’ampli ventall comercial enfront d’una Europa que es veurà abocada a protegir el recursos dels seus països en contra del que pugui oferir la Gran Bretanya.\nUn altre problema que es veu en un horitzó no gaire llunyà, però que els serà insoluble, són les perspectives d’Escòcia, Gibraltar o Irlanda, per citar-ne les més candents.\nAra són els de la Labour, els pragmàtics i clarividents. Ells saben que, acaronant-se amb uns Estats Units capitanejats per un altre orat, no podran fer un front comú en un futur; anant de comparsa amb un país llunyà, d’un altre continent i amb més ímpetu que ells, panorama que els ha de ser incert una vegada s’hagin “breixit” de l’Europa que tenen a tocar. No esperin pas el mana d’uns Estats Units que subreptíciament ja foren els trituradors del seu imperi i de la resta d’europeus.\nAl Boris i als seus seguidors, un consell: ¿no veieu que separant-se d’Europa acabareu sent un estat més dels ianquis? Allà vosaltres. Amb tot, ara sembla que la meitat dels que no estan amb el Brexit aparenten que guanyen terreny.\nAnglaterra, que t’empari el seny.


CLUB WAGNER: de juny 2018\nLa inauguració del Club Wagner el dia 22 de maig a Barcelona va suposar el tret de sortida de tot un seguit d'activitats que s'aniran programant en aquest espai i que s'iniciarà el dia 16 de juny amb tot un repte que ha de durar quasi tot un dia, una MARATÓ WAGNER.\nDes de les 10,30h del matí fins a les 19h de la tarda sense interrupció, ( possiblement un descans entre 14h i 16h si algú vol anar a dinar) el Club romandrà obert.\nEntrada lliure, només caldrà anotar el vostre e-mail a l'entrada i om podrà assistir a l'horari que cadascú vulgui, segons el temps de que disposi. Una hora, dues...vuit hores de Wagner amb projeccions escollides d'òpera, cinema i alguna que altre xerrada.\nDemà és comunicarà el programa de les activitats.\nSerà important que reserveu plaça i horari enviant un e-mail a cw@clubwagner.cat.\nCurt però interessant document històric d'un assaig general a Bayreuth,l'any 1934, del final del primer quadre de Götterdämmerung, on podrem veure els intèrprets, Frida Leider i Max Lorenz i també a Winnifred Wagner al costat del aleshores director artístic del Festival Heinz Tietjen.\nEtiquetes: FridaLeider, Heinz Tietjen, Max Lorenz, Winnifred Wagner\nEl dia 7 de juny a les 19,45h als cinemes Girona i Cinesa es projectarà la magistral òpera de Modest Mussorsky en directe des de l'òpera de Paris. Podeu adquirir les entrades amb anterioritat entrant a les webs d'amdós cinemes.


Castellón refuerza sus servicios de Urgencias con motivo del FIB\nSe ampliará la atención de urgencias y se reforzará el personal sanitario en el centro de salud del municipio\nEl Departamento de Salud de Castellón va a reforzar entre este jueves y el próximo 18 de julio sus servicios de atención continuada para atender el incremento de visitantes que se produce en la población de Benicàssim con motivo de su Festival Internacional (FIB), según ha informado el Gobierno en un comunicado.\nBenicàssim cuenta también con cuatro consultorios auxiliares de temporada, con los que se mejora la atención sanitaria durante la época estival en la zona de la playa Atlanta, Azulmar, calle Vila-real y Vilamar.\nEstas ampliaciones del servicio se suman al plan de vacaciones y refuerzos de verano 2017, que han supuesto la habilitación de un total de once consultorios auxiliares de temporada en el Departamento de Salud de Castellón. Así, se han abierto hasta el 15 de septiembre estos centros en la Marjaleria de Castelló, Font d'en Segures en Benassal, Platja Pla de la Torre en Almassora, Torrenostra en Torreblanca, los cuatro citados en Benicàssim y tres en Orpesa.\nEl Departamento de Salud de Castellón ha puesto en marcha nuevamente un 'Plan Preventivo de Atención Sanitaria para Festivales de Benicàssim desde atención Primaria'.\nCastellón reubica a la congregación de religiosas y ampliará las Urgencias


Últimes places per assistir a un curs a les Borges Blanques per aprendre a buscar feina – Comarques de Ponent\nÚltimes places per assistir a un curs a les Borges Blanques per aprendre a buscar feina\nL’Oficina Jove de les Borges Blanques ofereix les últimes places per al cicle de xerrades i tallers d’assessorament i orientació en matèria laboral per tal de conscienciar als alumnes sobre les tècniques de recerca activa de feina. El curs, completament gratuït, començarà el dijous dia 11 d’abril i constarà de 9 sessions teòrico-pràctiques d’una hora i mitja de durada.\nSota el nom <i>Primavera del treball,</i> les xerrades s’impartiran al Casal Marino, al carrer Avemaria de les Borges Blanques, i tindran com a objectiu el treball d’una forma dinàmica i participativa dels aspectes bàsics en la cerca de feina. Les classes es faran tots els dijous durant els mesos d’abril, maig i juny de les 10:30 a les 12:00 hores. La inscripció es pot fer a través dels canals habituals, presencialment a l’Oficina Jove, a través del telèfon 973 14 34 47, per correu electrònic (garrigues@oficinajove.cat), i per Facebook i Twitter.\n“Aquesta iniciativa que porta a terme l’Oficina Jove ofereix a un dels sectors més castigats per l’atur, els joves, una formació adequada que els proporciona més facilitats per accedir al mercat laboral en aquest moment tan complicat que estem vivint” explica la regidora de Joventut i Educació, Maria Fusté.\nDurant el curs es tractaran diferents temes relacionats amb la recerca de feina com són un anàlisi de l’entorn i dels recursos que ofereix, i l’autoconeixement, és a dir que es donaran eines als participants per a que puguin reconèixer de què volen o poden treballar. També es farà incidència en els canals de recerca de feina, i es desenvoluparan les eines per aconseguir-la, de manera que s’ensenyarà a fer un currículum i una carta de presentació, i es donaran a conèixer els aspectes clau per encarar amb garanties una entrevista de feina. Per últim tindrà lloc un taller de creació d’empreses i una sessió on joves emprenedors de les Garrigues explicaran el seu projecte.


Família empresària – Transmmission\n12 Apunts Transmmission per a famílies empresàries\nObjectius de la família empresària\nQuè ofereix Transmmission\nCada família empresària és única i irrepetible però, què vol dir ser família empresària?\nCada membre de família empresària, de ben segur, respondria a aquesta pregunta de forma diferent. Per a nosaltres, ser família empresària suposa haver estat capaç d’emprendre un projecte -en unes circumstàncies personals i temporals molt concretes- que al llarg del temps s’ha pogut desenvolupar satisfactòriament tot mantenint un seguit de valors i experiències que la família ha sabut transmetre generació a generació.\nEl negoci és com un membre més de la família. L’has de mimar mentre creix.\nEt farà patir però segurament te n’acabaràs sentint orgullós/a.\n“Jo, de fet, ganes de treballar aquí no en tenia, però l’oncle havia mort i a la família no hi havia ningú que tingués interès per entrar-hi. M’hi vaig encaminar per fer costat al meu pare”.\n“Un dia el meu pare, molt seriós, em va dir: “diuen que ets bo en matemàtiques i jo tinc un petit problema. Necessito el teu ajut”. Ara em dedico a l’alta cuina i puc dir que en vaig aprendre remenant cassoles amb el meu pare”.\nSempre hi ha algún entrebanc\nAvui som una empresa sostenible altament productiva i plenament humana, però he de confessar que els inicis i la consolidació no van ser fàcils”.\nSóc fill d’immigrants catalans i el meu pare va morir quan jo només tenia 16 anys, tot just quan acabava de muntar l’empresa. Vaig decidir que aquells esforços havien de donar el fruit que ell anhelava i em vaig posar a treballar en confiteria. Per arribar a la consolidació de l’empresa, vàrem haver de fer moltes proves de producte. Confits que no acabaven de trobar el seu posicionament al mercat, farcits que no satisfeien prou…\nFins que vàrem tenir l’encert de confiar en una campanya publicitària i avui som sòlids i treballem amb una clara estratègia d’implantació internacional.\nDe pre-guerra a post-guerra tot havia canviat. Però també és cert que calia reconstruir el país i calien electrodomèstics nous i moderns. El que semblava un forat del que no en sortiríem es va convertir en la nostra gran oportunitat i la vàrem saber aprofitar.\nResultats / Èxit\nL’èxit rau en la consecució del somni comú familiar, aquell que sol consistir en avançar cap a uns objectius comuns i clars, sota la base d’un seguit de valors que han caracteritzat al projecte familiar des dels seus inicis i gràcies al funcionament harmònic i eficient de la família i l’empresa, és a dir, del conjunt de la família empresària.\n“Multinacionals de butxaca”, “Capitans d’Indústria” i “Capitans del Comerç”\nun projecte editorial de Xavier Cambra, President de Transmmission, que recull el testimoni i l’experiència de 100 famílies empresàries d’èxit, tant del món de la indústria com del comerç.\nEls reptes de les famílies empresàries, avui\nAvui les famílies empresàries viuen en un entorn en constant transformació, la qual cosa els obliga a treballar de manera persistent per fer realitat el somni comú que dona sentit al seu projecte familiar.\nÉS PER AIXÒ QUE LES FAMÍLIES HAURIEN DE TENIR PRESENTS UN SEGUIT D’ALERTES:\nLa ràpida evolució social amb la consegüent reordenació de valors obliguen, cada cop més, a regir-se per les lògiques de l’entorn, que s’han de comprendre i incorporar.\nEls cicles econòmics són cada cop més curts. La necessitat de previsió i reacció empresarial és cada cop més intensiva i més necessària. Cal una adaptació constant al canvi.\nNo ens podem permetre tenir consciència de en quin estadi estem quan ja som al següent. No fem tard.\nLa gestió de la riquesa\nUna família empresària ho és perquè produeix i gestiona riquesa i entén per riquesa tant l’econòmica i patrimonial com la humana i emocional. A més, la gestiona fent prevaldre el llarg termini, tenint en compte la perdurabilitat post generacional.\nPlanificar per a una família empresària implica actuar a llarg termini basant-se en una perspectiva estratègica: les famílies pensen en generacions, no en terminis de 60 o 90 dies.\nLes riqueses que ha de gestionar una família empresària són múltiples, no només l’econòmica. Una de les riqueses que ha de fer créixer és el talent que posseeix, entre sèniors, juniors i planter. Aquest és també un clar patrimoni familiar i, tot i no ser patentable, sí que ho poden ser els seus resultats, així com tangible el seu rendiment.


Per què es devalua la moneda  | Teoria i estructura econòmica (UAB) | Unybook\nPer què es devalua la moneda (2015)\nPer què es devalua la moneda\nBreu explicació sobre les causes que menen un govern a devaluar la moneda nacional\nPer què es devalua la moneda? La moneda és devaluada bàsicament per deutes estrangers i desgast de recursos naturals propis. Les monedes i bitllets no tenen un valor per si mateixos, sinó que són la representació de la riquesa que té un país. Es tracta d’una mesura de valor que possibilita amb major facilitat l’intercanvi.\nJa que no fem bescanvis com en els temps antics, la moneda substitueix un valor real però no val per si mateixa. El Banc Central d’un país dóna suport i dóna valor a la moneda per mitjà de les reserves de riquesa que administra.\nSón molts els factors que intervenen en la devaluació d’una moneda; entre els més destacats podem destacar: 1. Augment en la quantitat de diners que circula sense increment en la riquesa del país. Quan això succeeix, els diners circulants no poden ser recolzats per les reserves i, per tant, disminueix el seu valor 2. Disminució en la demanda de la moneda local.\n3. Augment en la demanda de la moneda estrangera.\nGeneralment, les devaluacions tenen lloc quan en els mercats internacionals existeix:  Balança comercial desfavorable (dèficit). Això succeeix principalment quan s’importa més del que s’exporta.\n Desconfiança en l’economia local o en la mateixa estabilitat del país. Aquesta pot ser causada per problemes interns de caràcter polític o social, guerres i actes de terrorisme, entre d’altres.\n Sortida de capital estranger. És una conseqüència directa de la desconfiança: els inversos estrangers prefereixen portar els seus diners a països amb economies més estables i veuen més convenient prestar els seus diners a governs amb taxes d’interès més elevades.\nEn alguns casos és el mateix Banc Central qui decideix devaluar la moneda. És una mesura extremada i poc freqüent que cerca disminuir les importacions i donar impuls a la producció local: atès que els productes importats s’encareixen, la població tendeix a preferir els nacionals.\nUna de les conseqüències immediates d’una devaluació consisteix en l’encariment de les importacions: atès que la divisa nacional té un menor valor davant de la divisa estrangera, es requereixen més diners per importar tant béns com serveis.\nJa que els diners que rebem segueixen essent els mateixos, però aquests diners han perdut valor a nivell internacional, en la nostra economia personal la devaluació es veu reflectida en un augment dels preus de roba i calçat importats, aliments d’origen estranger, viatges i serveis de telefonia...\nNo obstant això, les devaluacions no són totalment negatives. Atès que la moneda nacional té menor valor es poden propiciar les exportacions (els països estrangers tendeixen a preferir el comerç amb països la moneda dels quals es troba devaluada). Alhora, pot augmentar el turisme internacional, ja que als estrangers els resulta atractiu passar les seves vacances en països on els seus diners valen més.\nTeoria i estructura econòmica - Això no funciona. Què és l'economia? (2015) Resumen\nEstructura Social - Sociologia: què és i per a què serveix (2015) Apunte\nTeoria i estructura econòmica - CONCEPTES TEORIA (2015) Resumen\nTeoria i estructura econòmica - 7.2 Organismes reguladors no formals (2015) Apunte


A prop del Centre Cultural Sagrada Família i molt a prop de l’Ateneu el Poblet, trobem els Jardins de Caterina Albert. Un espai amb zona de joc i trobada entre les illes de cases.\nSeguint la proposta de descobrir interiors d’illa que porten el nom d’escriptores, hem vingut a conèixer aquest espai i escriure aquesta entrada al blog de Relats en femení per retre homenatge a una de les grans escriptores de la literatura catalana, coincidint amb l’aniversari de la seva mort (avui, vint-i-set de gener).\nCaterina Albert (L’Escala 1869-1966) inicià la seva carrera literària, sent molt jove. L’any 1898 va guanyar els Jocs Florals d’Olot amb el monòleg La infanticida, que justament vam tenir l’oportunitat de veure en escena al Centre Cívic el passat mes d’octubre dins la programació del Festival Tangent i interpretat per l’actriu Neus Pàmies.\nA finals del segle XIX aquesta obra va crear un gran rebombori. El jurat d’aquell certamen s’escandalitzà quan va saber que darrere d’aquella peça de teatre, tan punyent per la seva temàtica, hi havia una jove escriptora. A partir d’aquell fet, Caterina Albert es va amagar darrere el pseudònim de Víctor Català, que va prendre d’un personatge de la novel·la, que en aquell moment estava escrivint. Totes les obres que va publicar al llarg de la seva vida, les va signar amb aquest pseudònim.\nL’adopció del pseudònim masculí —una estratègia generalitzada entre les escriptores de l’època— va permetre preservar la llibertat i l’autenticitat de la seva obra.\nUs recomanem la lectura de l’article “De Caterina Albert a J.K. Rowling: quan el masclisme amaga la firma”, on la Marta Font, investigadora postdoctoral del Centre de Dona i Literatura de la Universitat de Barcelona comenta “Les dones només podien escriure sobre certs temes. Tenint en compte que el gènere femení estava relegat a l’àmbit domèstic. Quan una autora transgredia aquest espai i afilava temes inapropiats per a una ploma femenina, se la tractava d’immoral i fins i tot de desviada”\n“No hi ha dubte que Caterina Albert, com altres grans escriptores de la història, va haver de lluitar contra el seu entorn. Potser d’aquesta pròpia lluita va néixer Mila, la protagonista de Solitud. La seva novel·la més famosa parla precisament d’això, de trobar la individualitat i la llibertat femenines. La Mila és una dona del seu temps en tant que es veu forçada a viure amb un marit a qui ni desitja ni estima. Finalment, però, desafia la norma en trobar-se amb la solitud, quelcom molt malt vist en la condició femenina.”\nL’any passat vam poder reflexionar sobre l’ús dels pseudònims amb l’excel·lent exposició “Anònimes”, comissariada per l’Espai Brut amb motiu de la 20a edició del Premi de Relats Curts. Aquesta mostra va agafar com a punt de partida la frase de la Virginia Woolf: “Per la gran part de la història, Anònim era una dona” amb l’objectiu d’homenatjar a totes aquelles escriptores que, pel simple fet de ser dones, van haver de quedar-se a l’ombra. Moltes d’elles van utilitzar pseudònims masculins o ambigus, per tal de ser valorades artísticament i ocultar la seva identitat per fer front als prejudicis socials. Moltes altres, simplement, van quedar soterrades en la història literària sota el nom d’Anònim.\nFent una recerca al web hem trobat una interessant infografia que destaca algunes de les escriptores més famoses que van adoptar pseudònims o noms masculins.\n(Autora: Vicky Leta. Mashable)\nDes del Premi de Relats Curts, trobem important continuar fent una discriminació en positiu i promoure una convocatòria literària adreçada a dones. Dones en plural, diverses, singulars, genuïnes, transgressores. Dones que tenen la llibertat d’expressar qualsevol temàtica, amb veu pròpia i el seu punt de vista.\nI ens acomiadem recordant que esperem els vostres relats fins al diumenge 31 de gener! Darrers dies i darreres hores de la convocatòria!\nBiblioteca sagrada Famíliacentre civic sagrada famíliaconcurs de relatsen femení


VIDEO - De Dani a Dani: Una entrevista d’allò més sincera - Motoristes.cat\nInici Competició VIDEO – De Dani a Dani: Una entrevista d’allò més sincera\nVIDEO – De Dani a Dani: Una entrevista d’allò més sincera\nEl tres vegades Campió del Món ha respost preguntes força personals, i ha parlat sobre experiències que fins avui havia mantingut en silenci.\nL’encara pilot de l’equip HRC es sincera en una entrevista feta a si mateix.\nDani Pedrosa ha protagonitzat últimament força titulars. D’una banda sobre la seva successió per part de Jorge Lorenzo, i de l’altra, sobre la seva retirada de MotoGP. És potser per aquesta raó que ha decidit participar en una entrevista tant personal com aquesta.\nEl tres vegades Campió del Món ha respost preguntes força personals, i ha parlat sobre experiències que fins avui havia mantingut en silenci. Ha parlat també sobre les seves pors, sobre les futures promeses del motociclisme i, fins i tot, dels consells que es donaria a ell tot just en començar la seva trajectòria com a pilot professional.\nA l’entrevista podem veure, també, com parla sobre el seu futur un cop deixi de banda les motos. En definitiva, és una entrevista que val la pena veure si volem conèixer, una mica més, a aquest gran pilot; i és que distingirem entre ambdós Danis, al pilot i a la persona.\nArticle previCoast2Coast: El nou esdeveniment moto-turístic de Triumph\nArticle següentVIDEO – Impressionant caiguda al MotoAmerica 2018


Última actualización: 04 Febrero 2022\nLa Federació Catalana d'Escacs - Delegació de Girona amb la col·laboració dels clubs que organitzin alguna o totes les jornades.\nLLIGA SUB12 DE GIRONA\nDates: els dissabtes 5, 12 i 19 de març de 2022.\nEs faran 6 rondes pel sistema suís grup únic, dissabte tardes, en una sola seu de la Territorial de Girona. El torneig és per equips per a edats fins a 12 anys, forma part de la Lliga Catalana grup promoció. Serà vàlid per elo català i ritme de 60 minuts sense increment.\nL’inici de les rondes serà a les 16:00 hores.\nCAMPIONAT VETERANS DE GIRONA\nDates: els dimarts 1, 8, 15, 22, 29 de març i 5 d’abril de 2022.\nEs faran 6 rondes pel sistema suís grup únic, dimarts tardes, en una sola seu de la Territorial de Girona. El torneig és individual per a edats majors de 50 anys. Serà vàlid per elo FIDE i català i ritme clàssic de 90’+30’’.\nL’inici de les rondes serà a les 18:00 hores.\nSOL·LICITUD PER SER LA SEU :\nData límit per sol·licitar l'organització d'un o més dies és el 31 de gener de 2022.\nEls clubs interessats en l’organització hauran de sol·licitar-ho omplint el següent formulari enviant-lo per correu electrònic a l'adreça: federacio@escacs.caten còpia a cvila@escacs.cat.En el correu cal especificar el lloc que es proposa per jugar el torneig, així com la seva adreça, i les jornades que voldrien acollir els tornejos proposats.\nTorroella de Montgrí, a 17 de gener de 2022


Calafell està reparant els dipòsits d'aigua de diversos nuclis. | Ajuntament de Calafell\nLa primera actuació es farà a Bellamar\nper Marc Guitart 04/06/2021 09:55h\nL'Ajuntament de Calafell ha anunciat la reparació de diversos dipòsits d'aigua per acabar amb les pèrdues de cabal que s'hi produeixen. La primera actuació, que ja ha començat, s'està fent al dipòsit de Bellamar. En els pròxims mesos se'n faran de similars a altres nuclis.\nL'objectiu d'aquestes obres és reduir pèrdues i incrementar l'eficiència de la xarxa d'aigua. En el cas de Bellamar, el dipòsit tenia pèrdues d'entre 300 i 400 metres cúbics. «És una quantitat d'aigua enorme, que no es pot malbaratar», segons el regidor d'Ecologia Urbana, Aron Marcos.\nUn 3% menys de pèrdues\nMarcos recorda que ja s'havia demanat una subvenció a l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) per fer aquests treballs, però l'Ajuntament ha decidit accelerar-los. «No es podia esperar», segons el regidor, que calcula que així es podran reduir en un 3% les pèrdues.\nL'actuació consisteix en el segellat i impermeabilització del dipòsit, per evitar problemes de subministrament quan hi ha pics de demanda. El dipòsit de Bellamar abasteix tant aquesta urbanització com gran part del nucli de la Platja.


Avantatges d'una botiga online\nAl sector empresarial, la digitalització cada vegada té més pes. Si la tendència ja era evident, la pandèmia de coronavirus ha posat encara més de manifest que és de vital importància poder oferir els teus productes a internet. És més, podent accedir al mercat mundial a través d'un dispositiu mòbil, per què limitar-se a un barri, una ciutat o un país?\nLa principal característica d'una botiga en línia és la seva senzillesa. La facilitat que presenta a l'hora d'adquirir productes. A més, a través d'internet és molt més senzill donar-se a conèixer que en el món real, ja que hi ha multitud de plataformes adequades per a cada model de negoci i també existeix la possibilitat de realitzar campanyes de pagament segmentant el públic objectiu.\nDe quins altres avantatges podem beneficiar-nos? Pren nota:\nEls clients podran comprar quan vulguin. Les 24 hores dels 365 dies de l'any.\nEncara que hem de fer una inversió inicial, després podrem reduir costos gràcies a l'eliminació del lloguer d'un local, per exemple.\nTindrem estadístiques en temps real per poder comprovar que campanyes funcionen, quins productes són més exitosos, etc. Tot digitalitzat i perfectament classificat.\nPodrem reduir els costos de la gestió d'inventari i fins i tot automatitzar aquest procés.\nConeixerem detalladament els hàbits de compra del nostre públic objectiu.\nGràcies al fet que qualsevol persona del món amb internet podrà accedir a la nostra botiga, augmentarem la visibilitat de la nostra empresa de manera exponencial a mesura que anem guanyant terreny al mercat.\nPodrem personalitzar íntegrament la nostra botiga i oferir una imatge d'acord amb els nostres valors.\nTindrem la possibilitat d'interactuar amb el nostre públic, oferir-los contingut d'interès i, fins i tot, crear una comunitat de persones amb interessos similars.\nPer contractar l'agència, demanar tarifes o una valoració, contacteu amb nosaltres, intentarem adaptar-nos al seu pressupost.


10 de febrer de 2009 – Bloc d'en Joan Jubany\nDaily Archive: febrer 10, 2009\nL’empremta de la família Jubany a l’Antàrtida\nNavegant per internet he conegut que al pol sud hi ha una base científica que porta el cognom de la meva família. A la Base Jubany s’hi ha construït la primera sala de cinema del continent Antàrtic. Les seves coordenades són 62º 14′ S – 58º 40′ W.\nL’Estació Científica Teniente Jubany és una base permanent de l’Argentina a les illes Shetland del Sud. Fou fundada l’any 1982 sobre la base d’un refugi establert l’any 1953. La base va ser batejada amb el nom de l’aviador de l’exèrcit argentí José Jubany, mort en acte de servei en aquella zona el 14 de setembre del 1948.\nEs tracta d’una base científica però hi treballa personal de l’exèrcit argentí.\nHi ha el mateix clima que a l’Antàrtida en general, potser una mica menys rigorós. Durant l’estiu la temperatura ronda entre els -2°C i 3°C, i durant l’hivern les temperatures mitjanes ronden els -10°C i -20°C. L’any 2007 s’hi van mesurar -26°C.\nEl vent és moderat habitualment del NE amb medicions de fins a 125km/h, motiu pel qual la sensació tèrmica pot arribar fins els -50°C.\n• Article a la wikipedia\n• Bloc de la base Jubany (sense manteniment).\n• Pàgina commemorativa del 50è aniversari de la base Jubany .


Cens d'Associacions, Grups i Xarxes de Participació Juvenil de Barcelona | Sense categoria\nCerca ...\tInici Eines i publicacions Cens Entitats Juvenils\nCens d'Associacions, Grups i Xarxes de Participació Juvenil de Barcelona\tEl cens d'entitats és una base de dades que recull totes les associacions i grups de joves de la ciutat. L'objectiu final és tenir el màxim de dades de les entitats i oferir a les persones interessades tota la informació possible, per tal de que la tasca dels i les joves associats/des sigui coneguda per tothom.\nCal tenir present que aquesta base de dades esdevé el lloc de consulta habitual de totes les demandes i sol·licituds que es realitzen tant al Centre de Recursos per a les Associacions Juvenils de Barcelona com al telèfon d'informació al ciutadà de l'Ajuntament de Barcelona (010).\nA més, el cens serveix per fer-vos arribar un gran nombre d'informacions d'interès associatiu com poden ser convocatòries de subvencions, propostes d'activitats i campanyes, ofertes laborals, activitats internacionals...\nBusca les associacions que tens al voltant al Mapa de les entitats juvenils!\nFes la teva cerca aquí:\nActualitzeu les dades o doneu-vos d'alta al cens:


Roca presenta el llibre ‘Roca. 100 anys disseny a disseny’\nRoca rep la certificació ‘Green Belt’\nEl llibre, editat amb motiu del seu centenari, és un estudi detallat dels principals productes i accions de comunicació que l’empresa ha realitzat al llarg d’un segle i que mostren el valor del disseny en l’empresa des de ja els seus orígens.\nEl llibre va ser presentat pel periodista Lluís Reales, qui va comentar que la singular publicació té vocació d’arxiu, una memòria per a l’empresa com a part del seu patrimoni. ‘Els productes diuen moltes coses més enllà del seu temps, com la innovació tecnològica i canvis socials als quals l’empresa s’ha anat adaptant. És tot un llibre de referència en el món del disseny com a part del patrimoni cultural i social’.\nEl periodista va compartir la idea del prestigi que atorga el llibre a la recerca del disseny, reforçant l’aportació que significa en contribuir al prestigi cultural i social d’aquesta disciplina i per una empresa que és un exemple mundial de compromís d’aquest sector. El llibre transmet clarament la inquietud de Roca per investigar constantment el mercat, i saber innovar i donar aportacions sorprenents pel context de l’època en què es realitzen.\nEls directors del projecte van ser el dissenyador Beppe Benenti; Anna Calvera, graduada en disseny gràfic i doctora en Filosofia per la Universitat de Barcelona (morta el 2018); i Isabel Campí, presidenta de la Fundació Història del Disseny. La seva principal comesa va ser coordinar un grup d’11 investigadors per a realitzar un intens examen sobre la companyia i la seva història.\nEl llibre presenta diverses cronologies, 155 fitxes de productes i campanyes, textos analítics, índex onomàstic i índex de productes, tot això il·lustrat amb més de 1.500 fotografies. El volum pot llegir-se convencionalment o bé utilitzar-se com a obra de consulta, perquè està classificat per decennis, i cada capítol mostra el context històric social en el qual s’emmarquen tant els productes com la comunicació de l’època.\nRoca One Day Design Challenge Barcelona celebra la seva vuitena edició


La importància d’informar i formar als empleats sobre la protecció de dades personals\nNotícies - Jurídica\nEfectivament, informar i formar als teus treballadors correctament, és bàsic, doncs pot evitar bretxes de seguretat en el teu negoci i pèrdues d’informació de les teves bases de dades. A partir del 25 de maig ja és d’aplicació el nou Reglament General de Protecció de Dades (RGPD).\nQuins departaments es veuen afectats? La nova normativa involucra a tota l’empresa, des de com i a on es registra a les persones que passen per recepció fins als documents que es deixen sobre de la taula. Tot i així, les àrees més afectades són les relacionades amb la gestió directa de dades personals, com recursos humans, administració, marketing, etc.\nEls resultats després d'una adequada informació/formació són:\n- Els empleats tenen un bon coneixement del seu paper en la seguretat de la informació i de la protecció de dades. Són conscients de en què consisteix la nova normativa i com han d’actuar.\n- Els empleats veuen més definida la seva tasca i comprenen millor les seves obligacions pel que fa als requisits de privacitat des del seu lloc de treball.\nTot el personal, tan laboral com col·laborador o extern, que té accés a fitxers de dades personals de la teva empresa, ha d’adoptar una sèrie de conductes per tal de garantir la confidencialitat, integritat i legalitat en el tractament de les dades de caràcter personal. Entre altres qüestions, cal redactar un document amb les mesures de seguretat que els empleats han de respectar; dit document caldrà que sigui degudament signat juntament amb el de compromís de confidencialitat, doncs totes les persones que intervenen en el tractament de dades de caràcter personal estan obligades per llei al secret professional.\nEls riscos per a la informació i les dades personals més habituals que es pot veure en una empresa consisteixen en contrasenyes, que gairebé mai es canvien, que a més es fan servir a la vista de tots, papers amb informació important que es llencen a la paperera sense ser destruïts, accessos de tipus indiscriminat, absència de còpies de seguretat, o documents amb informació de tipus confidencial sobre escriptoris, a l'abast de qualsevol persona.\nPer tant, els empleats tenen un paper essencial en el compliment de la nova normativa de protecció de dades.\nPer a més informació o assessorament, podeu contactar amb la nostra Àrea Jurídica al 93 872 32 22 – advocatsarfe.es


H10 Itaca - MésQHotels\nL’H10 Itaca és un hotel renovat recentment!\nTrobaràs un lobby, d’interiorisme càlid i elegant; una terrassa “El Jardí”, que ara posa a la teva disposició un servei de bar obert fins a les 23:00 h.; el restaurant Bamboo, que ofereix productes de primera qualitat; així com salons de reunions ideals per a celebrar els teus esdeveniments!\nNo t’ho pensis i, si estàs per la zona, entra a fer una copa a El Jardí!


RE: Repte Clàssic DCXXXII, 632 Sega\nIntervenció de: marga | 02-07-2016\nParaules obligades: messes, dalla, ordi i el verb suar en qualsevol temps i en singular o en plural.\nExtensió de 150 a 200 paraules títol no inclòs\nData de caducitat, el 5 de juliol a mitja nit. Marxo de vacances i no el puc allargar més.\nUna petita explicació soc de pagès i la sega jo la situo al camp, però la vida ens sega moltes coses pròpies que ens fan mal quasi sempre, així que vosaltres mateixos seran bones també per mi.\nmarga | 02/07/2016 a les 19:23\nMena Guiga | 03/07/2016 a les 17:05\nTemps de messes, et dius. T'ho redius. no pots més. Temps de sega.Treus la erra a un 'ordi' imaginari, et prepares per a usar la dalla amb el mot resultant i uns quants que l'acompanyen i enforteixen. Suaràs la cansalada més amagada... és de menester dur-ho a terme.\nTanques els ulls, estant estirat sobre herba flonja prop d'un conreu d'herbàcies. Acaben en espigues amb llargues arestes. Civada, també? Aquesta no té erra per esporgar i alliberar res.\nT'has descalçat. Una brisa guaridora puja peus amunt fins a la part més recargolada del cervell. Desitja acaronar l'ànima, tu ho anheles. Mires de sentir, de no pensar. Visualitzes com l'eina que talla les peonàcies serveix també per a desempallegar-te de les emocions negatives: arrelaven massa endins. Ets conscient -fa massa- de cadascuna. Les vols eliminar. A mida que ho aconsegueixes plores i rius...fins que t'omples d'amor i llum i somrius. Et ve al cap l'onatge de camps d'ordi al vent. Ara ja és 'ordi'.\nEt quedes en relax, com adormit. Millor encara: un estat nirvànic. Entens perfectament que la sega que has fet era important, necessària i que quan calgui caldrà tornar-hi, talment el temps de messes, et dius i et redius.\nMena (la 'trinitat' només fa un relat, aquesta vegada) ;)\n"Delectància" (o De lactància)\ndeòmises | 03/07/2016 a les 18:10\nAllibero una sina del sostenidor i la simple pressió de la mà forma una gota, que manté un fràgil equilibri en el mugró enfosquit i endurit; així la boca del meu nadó el cerca sense dificultats. És temps de messes, i cal segar els camps abans que un torb sorprengui els homes i faci malbé la collita. Les altres dones em miren amb ulls plens d'odi. Enguany també em lliuro de recollir les espigues i separar-ne el gra de la palla, o haver d'emprar la dalla per ajudar el meu marit. El pit ple, després d'infantar de nou, és la carta d'exempció per no haver de suar la cansalada de sol a sol. Per molta ràbia que provoqui.\nAquesta presa coincideix amb el retorn a casa del meu home, però no m'apresso perquè l'infant engoleixi el seu aliment. Arribarà ell, amarat de suor i de masculinitat, i ens observarà mentre es prepara un gibrell d'aigua tèbia. Les seves mirades, carregades de desig, em despullaran la resta del cos. I, abans que la quitxalla empleni la llar novament, ens devorarem com mesos enrere. Silenciosament, irrefrenablement, per no despertar el nadó, que llavors ja dormirà al bressol. També sense respectar la quarantena.\n"Delectància" (o De lactància)[aquí]\ndeòmises | 04/07/2016 a les 01:52\nAllibero una sina del sostenidor i la simple pressió de la mà forma una gota, que manté un fràgil equilibri en el mugró enfosquit i endurit; així la boca del meu nadó el cerca sense dificultats. És temps de messes, i cal segar els camps abans que un torb sorprengui els homes i faci malbé la collita. Les altres dones em miren amb ulls plens d'odi. Enguany també em lliuro de collir l'ordi, tot separant-ne el gra de la palla, o haver d'emprar la dalla per ajudar el meu marit. El pit ple, després d'infantar un cop més, és la carta d'exempció per no haver de suar la cansalada de sol a sol. Per molta ràbia que provoqui.\nRubba Bertanero | 03/07/2016 a les 22:22\nFeia temps que les cosses no anaven bé a la empresa. S'havia enfonsat tot el sector de la construcció, i ara els hi tocava a ells. No seria una sol.lució fàcil dir a pares de família, que la gallina dels ous d'or s'havia acabat. I el pitjor de tot, és que li tocava al Miquel donar-los la notícia.I tal com havia deixat clar el director general, començar a tallar caps.\nAra si que envejava la feina del seu pare, sempre envoltat de camps d'ordi, i fent jornades de 14 hores en la época de les messes, tot el dia amb el dall a la mà. Era una feina dura però amable.El seu pare li deia que una feina que no feia suar no era feina, i el Miquel s'empipava perque ell treballava i de valent. Però, a partir de demà,també li tocaria suar quan anés donant la notícia als seus companys de treball, i els caps anessin caient com en época de sega cau l'ordi sota el dall.\nRE:Records d'infància. TRENES PANOLLA\nrnbonet | 04/07/2016 a les 14:43\nEncara no havia començat la calor forta, però el sol de migdia queia a plom Les messes dels bancals més de dalt,encara verdes, anaven tombant, segades per la dalla del meu pare. Fins juliol no segaríem l'ordi i el blat, ja madurs, dels bancals de baix, més menuts. Al seu darrera, el 'ti' Ambròs, del Mas del Barberans, forca en mà, feia muntons amb l'ordi, el margall i el trèvol, mentre els meus germans feien garbes i les carregaven al mul, per tal d'ensitjar-lo.\n-Va, Masianet, no faces el puput i porta'ns la bóta, que cal remullar el gargamell! -va cridar mon pare.\nJo, el menut del tres fills mascles del Mas dels Frares, tindria aleshores una dotzena d'anys. Ajudava també en la sega, com tots els habitants dels dos masos pròxims,però preferia estar-me al mas, fent alguna encomanda a la mare mentre amania el dinar. O millor, amb la Tomaseta dels Barberans, de la mateixa edat, rebolcant-nos per la pallisa, damunt el fenc acabat de segar. Les trenes rosses, la cara pigosa i somrient i els seus ulls verds em provocaven pessigolles més avall del melic.\nRE: Records d'infància. TRENES PANOLLA\nrnbonet | 04/07/2016 a les 16:38\nAquí. M'havia deixat 'suar'.\nEncara no havia començat la calor forta, però el sol de migdia queia a plom. Les messes dels bancals més amples ,encara verdes, anaven tombant, segades per la dalla del meu pare. Eren els destinats a produir el fenc. Fins juliol no segaríem l'ordi i el blat, ja madurs, dels bancals de baix, més menuts. Al seu darrera, el 'ti' Ambròs, del Mas del Barberans, forca en mà, feia muntons amb l'ordi, el margall i el trèvol, mentre els meus germans feien garbes i les carregaven al mul, per tal d'ensitjar-lo.\nJo, el menut del tres fills mascles del Mas dels Frares, tindria aleshores una dotzena d'anys. Ajudava també en la sega, com tots els habitants dels dos masos pròxims,però preferia estar-me al mas, fent alguna encomanda a la mare mentre amania el dinar. No m’agradava suar. O millor, estar-me amb la Tomaseta dels Barberans, de la mateixa edat, rebolcant-nos per la pallisa, damunt els brins verds acabat de segar. Les trenes rosses, la cara pigosa i somrient i els seus ulls verds em provocaven pessigolles més avall del melic.\nL'any següent marxaren cap a Barcelona. Què haurà sigut d'ella?\nRE: Repte Clàssic DCXXXII, 632\naleshores | 06/07/2016 a les 07:44\nEl parrupeig en forma quequera (de quequeig, no de ppeig) em va trastocar:\nallà estaven “de alfonso”, i “de fernandez” -que diria en “de narcis serra” aclucant els dos ulls a l’hora tot fent-se el socialista simpàtic. Un home que coneix Mozart no li és permès de caure tan baix, unit en el mateix infern que el dels anteriors.\nTot això em venia al cap i em feia malson, per això havia agafat un tren a l’atzar.\nAllà estaria tranquil, sense fantasmes feixistes assetjant-me, protegit en l’anonimat dels altres viatgers. La noia negra jove, a l'estació cercava una mica de conversa humana de la jove que es recollia el cabell amb un passador i es feia un monyo.\nEl noi sudamericà ben pet, deia: “lo cuidaré I minaré como cada semana: le incharé las ruedas I le quitaré el polvo”.\nVaig arribar amb aquests pensaments fins a un camp de rostoll, d’aquells de tiges altes que et fan sang al turmell per poc que et descuidis. Un ramat de corders hi estava pasturant, i es traslladava lentament conduit pel pastor automàtic cap a unes ribes plenes d’herbes altes i algunes bardisses.\nImmediàtament, en la solitud del camp i la apreciable temperatura ambient, vaig tenir malta pensaments”’ però res de fitar l’entrecuix femení, ja que estava ben sol, només acompanyat pel pastor automàtic que lògicament no deia res, excepte “xevereta, xevereta!” I el voc es bellugava cap a ell. No, deia, eren mals pensaments i tocaments de tipus terrorista: de alfonso amb els calçotes a la ma, melitón el torturador sense el títol de víctima, carrero el genocida fent el seu darrer vol gallonaci, més naci que galli, i descobrint de cop la glòria eterna.\nEm va mirar la rella per continuar fent-se la ma amb aquests pensaments obcens, quan vaig caure detingut per l’àngel del ministre, ho havia sentit tot, tot aquell reguitzell de pensaments delirants als quals vaig afegir la supressió de les autopistes, donar de menjar als nens, ajudar a les mares solteres,…va ser l’àngel, el pastor automàtic s’havia estat fent l’orni, comprensiu,…


Jesús escull Mateu, el cobrador d’impostos | La vida de Jesús\nJesús escull Mateu\nMATEU 9:9-13 MARC 2:13-17 LLUC 5:27-32\nESCULL MATEU, EL COBRADOR D’IMPOSTOS\nES REUNEIX AMB PECADORS PER AJUDAR-LOS\nDesprés de curar el paralític, Jesús es queda poc temps a la zona de Cafarnaüm, a prop del llac de Galilea. De nou, les multituds se li apropen i ell els hi comença a ensenyar. Mentre va caminant, veu Mateu, també conegut per Leví, assegut a l’oficina de recaptació d’impostos. Jesús li fa una invitació molt especial: «Segueix-me» (Mateu 9:9).\nSembla que Mateu està familiaritzat amb les ensenyances de Jesús i amb el que ha estat fent a la zona, tal com ho estan Pere, Andreu, Jaume i Joan. Igual que ells, Mateu també respon immediatament. Ell ho descriu així en el seu Evangeli: «I ell [Mateu] es va aixecar i el va seguir» (Mateu 9:9). Per tant, Mateu deixa la seva feina de cobrador d’impostos i comença a ser un deixeble de Jesús.\nUna mica més tard, potser per expressar la seva gratitud per aquesta invitació especial de Jesús, Mateu fa un gran banquet a casa seva. A part de Jesús i els seus deixebles, a qui més convida? Doncs hi estan presents uns quants antics companys seus, que són cobradors d’impostos. Ells cobren els impostos de les autoritats romanes que el poble odia tant, com ara els impostos dels vaixells que arriben al port, de les caravanes que viatgen per les carreteres principals i dels productes que s’importen. Quina opinió tenen els jueus en general dels cobradors d’impostos? La gent els menysprea, perquè no són honrats i sovint demanen més diners del preu establert. A més, hi ha pecadors al banquet, persones que tenen una mala reputació degut a la seva conducta (Lluc 7:37-39).\nQuan els fariseus, que es creuen molt justos, observen que Jesús està al banquet amb aquest tipus de gent, pregunten als deixebles: «Per què menja el vostre mestre amb cobradors d’impostos i pecadors?» (Mateu 9:11). Jesús els escolta i diu: «Els que tenen bona salut no necessiten un metge, però els que estan malalts, sí. Aneu, doncs, i apreneu què vol dir això: “Vull compassió, i no sacrificis”. Perquè no he vingut a cridar justos, sinó pecadors» (Mateu 9:12, 13; Osees 6:6). Els fariseus no són sincers quan anomenen «mestre» a Jesús, ja que no creuen que ho sigui. Per tant, no volen aprendre de Jesús, encara que ell els hauria pogut ensenyar el que està bé.\nProbablement Mateu ha convidat cobradors d’impostos i pecadors a casa seva perquè puguin escoltar Jesús i es puguin curar en sentit espiritual, ja que molts d’ells el segueixen (Marc 2:15). Jesús els vol ajudar a tenir una bona amistat amb Déu. A diferència dels orgullosos fariseus, Jesús no els rebutja. Ell sent compassió i misericòrdia, i pot ajudar i sanar tots els que estan malalts en sentit espiritual.\nJesús mostra misericòrdia als cobradors d’impostos i pecadors. Això no vol dir que aprovi els seus pecats, sinó que tracta aquestes persones amb tendresa, igual que va fer amb els que estaven malalts en sentit físic. Recorda, per exemple, la compassió que va mostrar al leprós quan el va tocar i li va dir: «És clar que ho vull. Cura’t» (Mateu 8:3). ¿No hauríem de tenir la mateixa actitud compassiva i ajudar els que ho necessiten, sobretot en sentit espiritual?\nQuè està fent Mateu quan Jesús el veu?\nPer què alguns jueus menyspreen els cobradors d’impostos?\nPer què es relaciona Jesús amb pecadors?


Castanyades familiars a la ciutat | El Culturista\nCastanyades familiars a la ciutat\n“Quan ve el temps de collir castanyes…” Sí, encara que per la temperatura no ho sembli, tenim la festa de la Castanyada gairebé a la cantonada. I per això us hem preparat una selecció d’alternatives per celebrar aquesta tradició tardorenca per tota la ciutat, i de maneres ben originals.\nCastanyada a la Sedeta\nCelebrem la castanyada amb l’espectacle infantil Crisspeta i repartiment de castanyes per a tots els infants.\n> 26 d’octubre a les 17 / Centre Cívic la Sedeta\nLa nostra taverneta us ofereix un menú de castanyada, el Kumandu Kastanya recuperarà la recepta dels panellets i l’amor a les castanyes i moniatos.\n> 26 d’octubre a les 17 / Centre Cívic el Sortidor\nEl Centre Cívic Zona Nord celebra la castanyada amb espectacle d’animació infantil, castanyes torrades i més sorpreses.\n> 27 d’octubre a les 18 / Plaça Roja\nCastanyada al barri de la Teixonera\nHi ha programats tallers de manualitats per a tothom, l’espectacle infantil de titelles Contes Tel·lúrics (també l’endemà, dia 28, a les 18.15) i lliurament de castanyes per a tothom!\n> 27 d’octubre a partir de les 16.45 / Plaça Herta Frankel\nGravem la tardor!\nTaller per a infants a partir de 4 anys: ja som a la tardor i volem torrar castanyes. Els arbres es tenyeixen de grocs, ocres o vermells i es despullen per rebre el fred de l’hivern. Representem-ho! I com millor que amb un tòrcul? És una eina molt especial amb la qual podrem fer uns autèntics monotips i iniciar-nos en les tècniques de gravat.\n> 27 d’octubre a les 18 / Centre Cultural Albareda\nTota una festa amb activitats, concerts i tallers per a tota la família als Jardins de Can Farrero. En cas de mal temps la festa es traslladarà a la Sala Pepita Casanellas.\n> 27 d’octubre a les 18 / Centre Cívic Casa del Rellotge\nCelebrarem el “Día de Muertos” mexicà amb un passatge del terror ple de personatges divertits i esgarrifosos. Simultàniament els més menuts podran gaudir d’un taller de contes. I no hi faltaran castanyes i moniatos per a tothom.\n> 27 d’octubre a les 17.30 / Centre Cívic Casa Groga\nVeniu a passar una tarda en família i gaudir de la gran festa de la tardor!\n>> 27 d’octubre a les 17.30 / Espai Putxet\nTúnel de la por per als més grans i desfilada de disfresses amb una convidada molt especial per als més petits! I, en acabar, castanyes i panellets per celebrar-ho!\n> 27 d’octubre a les 17.30 / Centre Cívic Cotxeres Borrell\n“El Misteri del sr. Moniato”\nLa Castanyera torna a la Torre Llobeta amb cançons, danses i jocs. Veniu a menjar castanyes i descobrir els secrets del Sr. Moniato!\n> 28 d’octubre a les 18 / Centre Cívic Torre Llobeta\n“La cuca de mil colors”\nQuatre músics a l’escenari us portaran un espectacle de música i humor en què els protagonistes sereu vosaltres. Un espectacle ple de jocs, sorpreses, música i bon rotllo amb l’únic objectiu de fer fora qualsevol vergonya. Us hi esperem!\n> 29 d’octubre a les 12 / Centre Cultural la Casa Elizalde\n“Aquí no hi ha ningú”\nEspectacle familiar amb la companyia de circ Desastrosus Cirkus, un còctel circense, on l’humor, l’enginy i la destresa uneixen la seqüència de números tècnics aparentment inconnexos.\n> 29 d’octubre a les 12 / Centre Cívic la Sedeta\nA la botigueta de l´Amàlia s´hi ven de tot: verdures, cafè, llegums a granel, pots de conserva, productes gurmet, begudes, roba, complements, electrodomèstics i allò que no t´imaginaries mai que es pot comprar en un mateix establiment. Atreveix-te a entrar a la seva botiga màgica i diverteix-te aprenent els drets i deures dels consumidors per convertir-te en un comprador amb superpoders!\n> 29 d’octubre a les 12 / Centre Cívic Casinet d’Hostafrancs\nVeniu a fer bonics panellets i preparar moniatos i castanyes torrades per celebrar la festa de la tardor en família!\n> 31 d’octubre a les 17.30 / Centre Cívic Casal de Sarrià\nCastanyada… I més tumàcat\nEls Més Tumàcat s’han proposat posar fi a l’avorriment del món. Per aquest motiu han fet un beuratge fantàstic amb imaginació, globus gegants, danses d’animació i músiques.\n> 31 d’octubre a les 17.30 / Plaça Ferran Reyes\nCastanyada a la Font de la Guatlla\nVeniu a ballar i berenar panellets i castanyes!\n> 31 d’octubre a les 18 / Centre Cívic de la Font de la Guatlla\nVine a gaudir de la festa del Halloween, amb ambient de ball de saló. Música en directe amb el grup Blanco i Negro.\n> 31 d’octubre a les 22 / Casino l’Aliança del Poblenou


Arreplegats BTT: de juliol 2009\n06-07-2009 - Camí de Santiago - Etapa 2 - Puente la Reina - Navarrete\nPublicat per Jordi Marina a les 21:51\nDistància total: 91 km\nTemps: 8h 32 min\nVelocitat mitjana: 10,60 km/h\nDesnivell de pujada acumula 1.450 m\nDormim a plaer, suposo pel cansament, però l'hora d'aixecar-nos s'avança... estem amb matalassos a terra, a la porta del lavabo, la qual cosa fa que a les 5 aproximadament comenci la processo de personal a preparar-se per començar a caminar. La nostra intenció era sortir més tard, però veient el panorama, en Manel i jo, decidim aixecar-nos i sortir.\nIniciem com cada matí la rutina de sempre, i fem un cafè amb una pasta al bar de l'alberg.\nEmprenem camí cap a Mañeru, inicialment planejant, però de seguit comencem a pujar, arribant a Ciraqui, una bonica població, on a través dels baixos de la casa creuem el poble.\nAccés als baixos. Veieu la fletxa\nLes pujadetes al poble són de les de posar el peu a terra\nSeguim pujant i passem per un tram de la calçada romana, i accedim a a una zona molt tècnica amb esglaons... una bona proba de bon matí.\nA partir d'aquí ja baixem cap a Lorca, no sense una petita pujada al arribar al poble. El camí va entre vinyes amb un terreny argilós i pedregós, que complica la existència, i fa que el meu dentista es posi content ja que els empastes perillen!!! A la pujada, peto, no se com, me quedo sense forces, així que decidim aturar-nos a un bar improvisat al garatge d'un "paisano" i després d'un bon entrepà i un bon cafè amb llet, sembla que la cosa canvia una mica... aprofitem per comprar unes barretes per si ens torna a passar en un altre tram.\nSeguim pujant entre camps de cultiu, i tornem a baixar cap a Villatuerta, passem per sota la carretera per un pas inferior.\nPassat Villatuerta, el camí es torna cap a munt de nou i pugem fins a uns dipòsits, tornem a baixar... avui la ruta és un trenca cames. Passem per la ermita de Sant Miguel.\nSeguim camí, i en un sua descens entre horts i camps entrem a Etella on aprofitem per comprar una mica de menjar. Hem decidit no dinar al restaurant i anar menjant durant el camí cada dos hores aproximadament. Comprem una amanida en llauna, unes sardines en llauna, una mica de pa, fruita i fruits secs.\nSortim de la població i comencem a pujar de nou... quin dia, i a sobre fluixet per la "pàjara" del principi...\nQuasi a tocar d'Estella, trobem a Ayegui i Irache... on trobem la famosa font on surt vi... aprofitem per tastar-lo i fer les fotos de rigor.\nSeguim camí, i trobem un senyor de la zona que ens ofereix consell... li acceptem i ens diu que de Sansol a Viana no anem pel camí, que està molt malament...\nDesprés d'una bona estona pujant entre vinyes algunes de les rampes més dures del que portem de camí, arribem a Villamajor de Monjardín, on aprofitem per disfrutar una estona de les vistes meravelloses.\nA partir d'aquí comencem a baixar per una pista amb molt bon estat, i en relativament poc temps ens plantem a Los Arcos, on a l'entrada del poble, trobem als companys de Sabadell fent un refresc... nosaltres fem el mateix i parem a menjar quatre fruits secs i un cola... ells marxen i nosaltres seguim reposant una mica. Aquí ja començo a tenir problemes amb els frens, i el que era una falta de potencia es va convertint amb tant puixa i baixa en una falta total de frenada.\nCreuem el poble i passem per l'església que imagino dona nom al poble.\nEsglésia a Los Arcos\nSeguim camí i arribem per un tram on el camí discorre per la carretera a Sansol, on decidim parar a descansar una mica i menjar alguna cosa més consistent... aprofitem per fer una mini-migdiada a l'ombra en un parc infantil.\nDesprés de descansar una mica seguim camí... i recordem el consell del senyor a Irache... li fem cas i anem per la carretera, on combinem un petit port de muntanya amb una forta baixada...\nArribem a Viana i a la informació que tenim ens consta que hi ha un taller per a bicicletes... comencem a buscar-lo.... després de preguntar a un parell de persones de la zona, molt amables, ens indiquen on trobar-lo... no hi ha cap taller... un senyor ens demana que que busquem... li contestem que un taller de bicicletes i ens diu que truquem a la porta d'una casa... surt un amable senyor i m'arregla els frens... resulta que al ser els frens mecànics, un pastilla és fixe, i el que fa l'altre és acostar el disc a aquesta fixe... si el desgast és excessiu, la pastilla mòbil no arriba a la fixe i no frena... va ajustar-los i me va explicar com fer-ho, i no me va voler cobrar res...\nSeguim camí cap a Logroño, per uns corriols entre pins... com no, amb puixes i baixes continus. Entrem a la zona metropolitana de Logroño per una pista de formigó vermell... trobem a la Felisa, que ofereix Figues, Aigua i Amor... ens segella la credencial i seguim... trobem als companys de Sabadell que han passat pel camí entre Sansol i Viana, i han quedat sense forces... però volen continuar fins a Navarrete.\nArribem a Logroño pel pont de pedra i trobem als companys de Granada, estan buscant alberg... com nosaltres... està tot ple al alberg municipal... seguim fins a l'alberg religiós, i només queden 4 places, així que deixem que es quedin els de Granada i seguim fins al proper poble... Navarrete a 12,8 km.\nPont de pedra d'accés a Logroño\nSortim de Logroño pel parc de la Grajera, on coincidint amb el camí conviu una via verda molt transitada... passem pel pantà de la Grajera i aquí comencem l'ascens a l'alt del mateix nom, molt i molt dur, pel cansament acumulat...\nPassem pel cantó de l'autovia i a la balla de tancament hi ha tot de creus que van penjant els peregrins... impressionant!!!\nCreus a la balla de tancament\nArribem a Navarrete i trobem als companys de Sabadell que s'han perdut a Logroño, i comencem a buscar allotjament i tots els albergs estan complerts, així que busquem una pensió prou digne per dormir... el millor el sopar... "casero", "casero"...\nDesprés cafè i tertúlia amb els companys de Sabadell.


És esportiu impugnar partits de base?\nHem d’educar als més petits que no val tot per guanyar\nDijous, 20 Novembre 2014 12:17\nCal impugnar un partit de categoria aleví on el rival ha comès alguna irregularitat, i guanyar “als despatxos”? Aquesta és una gran pregunta que es pot respondre des de diferents punts vista, però que la conclusió que n’hem de treure és que les trampes no s’han d’acceptar, si el que volem és educar als més petits.\nAixí és com eduquem els nanos en l’esport? M’he fet aquesta pregunta arran d’un fet real de la passada jornada. L’equip del meu poble va impugnar un partit que havíem perdut per un gol, per alineació indeguda de jugadors rivals.\nLa pregunta és: quina lliçó n’extreuen els xavals? Que si no guanyes un partit a la pista hi ha “mecanismes” per revertir el resultat? Això és una sobreprotecció dels nois i el missatge que reben és que la victòria és l’únic que importa. També que els seus entrenadors arribaran on ells no arribin. L’esport no hauria de ser això.\nPerò hi ha una altra pregunta: ha de sortir feliç i victoriós (que no és el mateix) l’equip que fa trampes conscientment per guanyar sigui com sigui? ¿No s’ha de denunciar el comportament de qui ensenya que l’important és guanyar per damunt de les normes? I, sobretot, quin missatge entenen els nois de 10 anys que veuen que els han pres el pèl?\nLa resposta és fàcil: la pròxima vegada haurem de fer trampes, o no ens en sortirem.\nFelicito el meu club per denunciar els fets. No per guanyar, que ja deia Kipling al famós poema “If” que la victòria i la derrota són la mateixa mentida. Els felicito perquè tolerar les trampes porta al que veiem massa sovint als diaris. I perquè les trampes, després de la violència, són el pitjor enemic de l’esport i de la societat.\nUs animo a qué, si veieu trampes, les denuncieu. No per guanyar un partit, sinó per guanyar un món millor.


El que toca – Dialogal\nEl primer record que tinc d’una abstinència imposada és el d’un dejuni receptat pel met-ge de capçalera. Jo era petit, devia haver agafat alguna cosa de panxa, i aquell home va dir a la meva mare que passés dos o tres dies bevent aigua i el suc de l’arròs bullit. Es-tic segur que, d’entre totes les coses que receptava aquell metge a la gent del meu poble, beure aigua era la més habitual. La segona era caminar.\nEls dejunis o les dietes de prescripció facultativa tenen sentit. Més enllà de la seva eficàcia, fisiològicament òbvia, tampoc no hi ha gaire marge per discutir-ne la pertinència en altres vectors de la condició humana, diguem-ne els aspectes socials o culturals. És veritat que podem anar a veure el doctor per reafirmar-nos a la contra; molts fumadors ferrenys ho fan, i no és estrany l’obès que surt del metge amb les idees clares però la voluntat coixa i, davant ma-teix del consultori, entra a la fleca i es compra una bossa de croissants de crema. Jugar amb la salut deu ser el que se’n diu un fet universal, tot i no poder negar els beneficis físics d’un dejuni puntual, d’una dieta esporàdica i d’una alimentació equilibrada i saludable. Si de cas, el problema no són les pràctiques terapèutiques, sinó les necessitats humanes de tall social i cultural.\nUna altra mena de dietes o abstinències imposades són les que se segueixen per tradició. Aquí, la prescripció té sentit, però no tant pel que fa al benefici corporal dels fidels, sinó pel que toca al seu benestar social i cultural. Ara relegats a l’anècdota del calendari i a la presència festiva d’alguns productes, temps enrere els dejunis quaresmals cosien la comunitat. Per entendre’ls, podríem mirar de prop la pràctica molt més vigent del dejuni del ramadà. Les comunitats el viuen en clau manyaga i familiar, i en cap cas l’abstinència no té visos malaltissos, sinó religiosos, espirituals; finalment, socials. És abstenint-nos junts que celebrem estar junts.\nFins aquí, però, sembla que només hàgim parlat de dejunis i de pràctiques cosines que posem en pràctica perquè toca. El metge o el dogma ens comminen a fer segons quines coses sota l’amenaça —val a dir que insignificant— de patir malalties greus o d’acabar convertits en ovelles socialment negres. Però, ¿què passa quan ens sembla que som nosaltres els que per voluntat pròpia ens sotmetem a l’abstinència, ens imposem dietes fèrries però en teoria òptimes, ens convertim en apologetes i guardians de la nostra salut?\nEl primer record que tinc d’un dejuni voluntari és el meu pare fent la cura del raïm. Culturalment mediterrània, és una de les dietes depuratives més tradicionals, ara deixada al calaix del folklore; una pràctica tan antiga com la de fer un tomb cada dia, sense gaires escarafalls. El segon record que tinc, de la mateixa índole, és el d’un amic fent la cura del xarop de saba. En tots dos casos, el pare i l’amic parlaven de «neteja», entenent el cos com un sistema de canona-des que cal purgar, una maquinària, i no ho feien per cap pruïja estètica. Més aviat els repercutia en un benestar psicològic, esclar, la voluntat hi juga un paper important i no és cap secret que l’amor propi se sol nodrir d’una actitud resolutiva. La diferència és que el meu pare ho feia per costum i el meu amic, per distingir-se.\nAra com ara, l’obsessió per la salut ha agafat una volada estratosfèrica. Han quedat enrere les petites grans dosis de sentit comú del metge del meu poble, beure aigua i caminar. S’han deixat força de banda els pics del calendari que recomanaven certes menges i que servien per aturar-se, fer pinya i reflexionar. I les purgues intermitents han passat a ser omnipresents als discursos sobre com hem d’estar, quina fila hem de fer i quins comportaments hem de tenir.\nDesprés de la Segona Guerra Mundial, el món occidental va veure que la reconstrucció d’una humanitat viable no seria possible si les classes subalternes no accedien a una capacitat adquisitiva general. Si el treballador no se singularitzava, si no cobrava més i no tenia més hores lliures, el manteniment de les elits se n’anava en orris. La re-construcció va fer triangular un mercat de cop i volta copiós, un ciutadà individualitzat i seduït per la idea del progrés material i un relat polític i cultural ad hoc. Les pràctiques de les elits es democratitzaven a través del mercat, i durant mig segle les classes subalternes han tingut accés a tiberis, plans personals, vacances, objectes i productes alimentaris que s’han convertit en una marca, una distinció, béns de consum que signifiquen un estatus. És evident que aquesta cursa manicomial ha deixat més de mig món en la misèria, però el discurs s’ha tornat hegemònic.\nArribats en aquest punt, al cim d’aquesta escalada del progrés material, cap al tombant de segle es va veure que la reconstrucció havia deixat un planeta exhaust i una humanitat mòrbida, falsament sobirana i força esclava del consum impenitent. Aleshores, entre uns i altres, les instàncies polítiques, científiques, del mercat, col·lectius de consciència, gurus terrenals i organismes internacionals, van posar la salut al centre del discurs. De moment, el resultat s’ha traduït, segons els casos, en un canvi d’obsessions i en l’eixamplament de certes parado-xes: el reclam de menjar sa en entorns d’una gran habitabilitat insana, un culte al cos més propi de la fantasia (cinema, publicitat) que no pas de la necessitat, la terrible sensació que es tracta de l’enèsim estratagema d’un mercat i d’unes elits que ens volen fent el que toca.


La segona unitat de l'ICL fa un pas per superar la dependència de Musli - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa segona unitat de l'ICL fa un pas per superar la dependència de Musli\nLa confiança en els homes de banqueta, clau per explicar la solidesa del projecte d'Ibon Navarro\njordi agut | manresa 27.12.2015 | 11:28\nÀlex Barrera, en una foto d´arxiu. T. Ruibal / ACB Photo\nDejan Musli ha estat, durant les primeres jornades de competició, el pal de paller de l'ICL Manresa per signar un magnífic inici de temporada. El pivot serbi, millor jugador de l'ACB en el mes d'octubre, va enlluernar en partits com el de casa davant de l'Estudiantes o el de la pista de l'Andorra, en la segona i tercera jornades de competició.\nPerò l'entrenador manresà, Ibon Navarro, és conscient que els rivals no són rucs i que busquen mil fórmules per aturar la productivitat del balcànic. Per això, ha buscat el rendiment d'altres companys i l'ha trobat en diversos partits. Álex Hernández s'està confirmat com a un base de garanties en el seu sisè any al club, i ja va signar un 21 de valoració en el triomf contra l'UCAM Múrcia, que va estar a punt de repetir dimecres contra el CAI Saragossa. Va aprofitar molts minuts en pista per la baixa de Jermaine Thomas. També va excel·lir en el triomf a Tenerife. Contra l'Obradoiro, tercera victòria fora de casa, el torn va ser per al nord-americà Chase Simon, ben acompanyat pel lituà Marius Grigonis. Els homes amb més minuts van responent, però calia que la segona unitat fes una passa endavant perquè Ibon Navarro pugui tenir una rotació completa garantida i mantenir un bon ritme en pista. I contra el CAI, aquesta va arribar.\nEn un moment en què està de moda parlar de moviment coral per a moltes coses, com ara la presidència de la Generalitat, disposar d´un conjunt en què tots els elements aportin alguna cosa és essencial per a grans metes, com ara, arribar a la Copa del Rei.\nDimecres, contra el CAI, Àlex Barrera, que fins fa poc era l´últim de la classe i va arribar a estar tres partits sense jugar, va ser titular i ho va agrair amb dos triples i un 15 de valoració. També va ser vital l´aportació d´un Sandul que va haver d´entrar a la pista aviat per suplir un Musli carregat de faltes, que va aprenent dia a dia. Montañez va ser un relleu excel·lent per a Hernández, amb anotació i direcció, i Flis va encistellar en moments decisius. Navarro sap que té una plantilla modesta, però amb tots els elements implicats.


Preciosa torre d'obra vista de 200m2 en parcel·la d'aproximadament 700m2. Situada prop del nucli urbà i les vies de comunicació i ofereix fantà stiques vistes al mar des de les terrasses. L'habitatge consta de saló-menjador amb sortia a la terrassa, cuina-office amb sortida al jardí, 3 habitacions (1 suite), 2 banys, 1 bany auxiliar, gran estudi de 65m2 amb llar de foc i sortida a una à mplia terrassa.\nTambé disposa d'habitació servei i planxa, traster, garatge, calefacció i aire condicionat. A l'exterior trobem bonic jardí i barbacoa a la part posterior dela torre.\nHabitatge amb excel·lents acabats, espais amplis i molt funcionals. Només lloguer amb opció a compra, entregant unes Arres.


Política de cookies - www.petitmon.cat\nEl nostre lloc web www.petitmon.cat (d’ara endavant el “Lloc web”) utilitza una tecnologia denominada “cookies” amb la finalitat de poder recaptar informació sobre l’ús del Lloc web.\nLa present política de cookies té per finalitat informar-li de manera clara i precisa sobre les cookies que s’utilitzen en el nostre Lloc web (la “Política de Cookies”). En cas que vulgui recaptar més informació sobre les cookies que utilitzem en el Lloc web, podrà remetre un correu electrònic a la següent adreça: escola.petitmon@gmail.com\nEn el nostre Lloc web també utilitzem el sistema de mesurament d’audiència Google Analytics, una eina d’anàlisi web de Google que ens permet conèixer com interactuen els usuaris del nostre Lloc web. Així mateix, habilita cookies en el domini del lloc en el qual es troba l’usuari i utilitza un conjunt de cookies denominades “utma”, “utmb”, “utmc”, “utmz” i “utmv” per recopilar informació de forma anònima i elaborar informes de tendències del Lloc web sense identificar a usuaris individuals. Juntament amb els nostres arxius de registre del servidor, ens permeten conèixer el nombre total d’usuaris que visiten el nostre Lloc web i aquelles parts del mateix que gaudeixen de major popularitat. Gràcies a elles obtenim una informació que pot ajudar-nos a millorar la navegació i donar un millor servei a usuaris.\nPer a més informació sobre Internet Explorer premi aquí o com a Bloc, habilitar o permetre les cookies premi aquí.\nÉs possible que actualitzem la Política de Cookies del nostre Lloc web, per això li recomanem revisar aquesta política cada vegada que accedeixi al nostre Lloc web amb l’objectiu d’estar adequadament informat sobre com i para què usem les cookies. La Política de Cookies es va actualitzar per última vegada a data 19/03/2014.\nSi tingués algun dubte, comentari o suggeriment sobre la Política de Cookies, per favor escrigui a: escola.petitmon@gmail.com


El PS d'Andorra la Vella crearà una taula de mobilitat per buscar solucions als problemes de trànsit - FÒRUM.ad\nEl 07/12/21 17:55\nTrànsit a la rotonda de la Comella. Foto: Fòrum.ad/Arxiu\nDes del Partit Socialdemòcrata d’Andorra la Vella es començarà a treballar en la creació d’una taula de mobilitat parroquial per buscar solucions a les problemàtiques actuals en aquesta matèria. Així ho ha explicat el conseller al Comú d’Andorra la Vella, Sergi González, aquest dimarts a la tarda, després de constatar el caos circulatori que va patir el país ahir de manera general i de recordar que des de la seva formació ja fa un any que es reclama la necessitat de crear aquest organisme.\nEn aquesta taula es vol convidar a participar a diferents associacions d’usuaris i empresarials del sector del transport per, entre tots, buscar solucions, vist que la qüestió del transport és “complexa” i “ningú té la vareta màgica”. González ha assenyalat que ja s’està fent en d’altres ciutats europees amb èxit, i que funcionen com a comissions consultives per conèixer les necessitats de taxistes, transportistes i usuaris, i fer propostes.\n“La mobilitat és una prioritat molt important, i hem de posar fil a l’agulla per intentar solucionar-ho”, ha assenyalat el conseller socialdemòcrata al Comú d’Andorra la Vella. Així, ja s’estan preparant qüestionaris i organitzant comissions de treball amb associacions per tractar de manera concreta qüestions com la bicicleta, els vianants, els patinets, els aparcaments i la seguretat vial.\nAlgunes de les propostes a estudiar són els aparcaments secundaris en zones allunyades i amb serveis de bus llançadora per facilitar l’accés al centre, el servei de bus a la demanda i altres opcions per fomentar l’ús del transport públic. Així mateix, ha valorat com “interessants” els projectes per implantar transports de tipus ferroviaris i per cable, que cal estudiar amb els tècnics corresponents, però que són solucions “a futur”.\nFinalment, González ha agraït la col·laboració de privats cedint terrenys com a aparcaments per a moments puntual i ha demanat a la majoria comunal que s’adhereixi a la futura taula de mobilitat parroquial perquè “tots hi guanyarem”.\nNotícia Anterior: Els ingressos a la Duana del mes de novembre superen els del 2019\nSegüent Notícia: Cribatge obligatori als infants de primera ensenyança per accedir al menjador


AMPLIACIÓ:"Eufòria" col·lectiva malgrat el cansament i les ferides entre els participants de la 'Marxa per la Llibertat' a Girona\nAMPLIACIÓ:”Eufòria” col·lectiva malgrat el cansament i les ferides entre els participants de la ‘Marxa per la Llibertat’ a Girona\nL'assistència massiva amb més de 10.000 participants en el primer tram fins a Sils ha "desbordat" les expectatives\nACN Sils.-El cansament i les ferides als peus per la llarga caminada de de Girona no ha diluït la sensació d'”eufòria” col·lectiva dels més de 10.000 participants en el primer tram de la ‘Marxa per la Llibertat’. Han sortit de Girona a les nou del matí i han finalitzat a Sils (Selva) al cap d’unes hores, on hi havia previst el punt d’avituallament on menjar i agafar forces. “Estic cansat però ha sigut una experiència molt maca, impressionava veure la resposta de la gent amb aquest ambient festiu”, ha explicat l’Alfred, que ha començat el tram a Riudellots de la Selva i ha arribat fins aquí. A banda del menjar i la beguda també hi havia un punt d’atenció mèdica on es feien les cures als participants que ho necessitaven. La majoria presentaven rascades i butllofes als peus.\nEls participants del primer tram de la ‘Marxa per la Llibertat’ que ha sortit de Girona a les nou d’aquest matí des de la plaça U d’octubre s’han aturat al tram de Sils (Selva), on hi havia organitzat el punt d’avituallament per dinar i agafar forces. Tot i haver caminat durant hores, molts dels assistents destacaven l’experiència d’haver-hi pogut participar i l’ambient festiu que s’hi respirava. Un dels assistents, en Jaume, ha explicat que té previst arribar fins a Malgrat de Mar (Maresme) on està previst finalitzar la jornada, sopar i passar-hi la nit. “He volgut venir per viure l’experiència i també com un repte personal”, ha destacat.Però no tothom preveia continuar des de Sils. Alguns s’havien marcat només fer aquesta primera part. És el cas d’en Joan, un veí de Girona que explicava els motius. “Nosaltres acabarem aquí perquè les cames ja no donen per a més i ja tenim una edat”, admetia amb un somriure alhora que expressava quin és, per ell, l’objectiu final de tot plegat. “La nostra previsió és ser independents quan abans possible, si pot ser avui millor que demà”, afegia.D’altres, haurien volgut continuar però s’han topat amb dificultats imprevistes. “Porto plantilles ortopèdiques i m’han sortit unes butllofes; m’han aconsellat no seguir”, explicava en Joaquim, un veí de Malgrat de Mar que s’ha desplaçat amb tren fins a Girona i pensava caminar durant tota la jornada. Tot i això, no estava decebut i ha explicat que tornarà a Malgrat i ajudarà amb les tasques d’avituallament. Quan se li pregunta per les sensacions de participar en les marxes per la Llibertat, ho compara amb la figura de Gandhi i les mobilitzacions pacífiques. “Penso que també caminem per fer una cosa prohibida i que això és el que volem”, afegeix. Atenció mèdica per als participants Un equip de deu sanitaris voluntaris s’han encarregat durant tot el matí i part de la tarda a atendre els participants de la marxa. En general, han destacat que estaven en “bona forma” i que s’han hagut de limitar a curar sobretot ferides i bombolles ocasionades per la llarga caminada. El calçat també era un element clau, segons ha explicat en Sebastià, un dels sanitaris. “Més que un bon calçat, necessites sobretot anar còmode, que no et fregui i altres coses com ara haver-se tallat les ungles”, precisa. El nombre de participants ha “desbordat”les expectatives però han pogut anar-los atenent de forma esglaonada a mesura que anaven arribant.I aquells que no duien entrepans de casa, també han pogut menjar i beure al punt d’avituallament. Fruita, cigrons i botifarres eren alguns dels plats que se servien als assistents per recuperar forces. Alguns seien en marge, d’altres a l’asfalt o en cadires improvisades com ara tanques de la carretera. “Estic cansat però ha sigut una experiència molt maca, impressionava veure la resposta de la gent amb aquest ambient festiu”, ha destacat l’Alfred, que ha fet el tram des de Riudellots de la Selva. Les cinc marxes per la Llibertat, que organitza Òmnium i l’ANC per rebutjar la sentència de l’1-O, continuaran per diferents punts del territori. La de Girona, finalitzarà aquest vespre a Malgrat de Mar per continuar demà en direcció a Barcelona i aturant-se a dormir a Premià de Mar.


Rubén Burgos: “Estem preparats per a començar esta temporada il·lusionant”\nValencia Basket comença la temporada 2020-21 de Lliga Femenina Endesa dissabte que ve 19 enfront de Lointek Gernika a les 19:15h en la Fonteta. Rubén Burgos valora com arriba l'equip després de la primera prova oficial en la Supercopa LF Endesa el passat cap de setmana.\nEl tècnic explica que “portem un mes des que les jugadores van començar a treballar amb l'arribada de totes ja estem preparats i disposats per a començar esta temporada il·lusionant i que a més que siga ací a casa en la Fonteta”.\nRepetint el rival de la Supercopa LF Endesa i preguntat per la possible similitud del partit, Burgos analitza que “segurament serà paregut però nosaltres arribem amb una setmana més de preparació, de conéixer les circumstàncies per a este partit com és que no podrem comptar amb les nostres dos cincs, per la lesió de Raquel que es va produir en la Supercopa i la baixa de Marie Gülich, a més de l'absència de María Pina. Amb estes circumstàncies hem treballat tota la setmana amb la màxima il·lusió, continuant adaptant a les noves incorporacions i posant en forma a les últimes a arribar, així que a per totes per a este partit”.\nDemà tornarà el públic a la Fonteta en partit oficial amb un màxim de 400 assistents. “És molt grat comprovar-ho i segurament que en la pista ho anem a notar, el número reduït però l'afició sempre és molt pròxima i les nostres jugadores ho van a agrair molt en la pista”, indica l'entrenador.


PARQUE NATURAL SIERRA DE ANDÚJAR. EN EL OJO DEL LINCE. LÓPEZ CAMPOS, TXIQUI. Comprar libro\nPARQUE NATURAL SIERRA DE ANDÚJAR (Libro en papel)\nEN EL OJO DEL LINCE\nde LÓPEZ CAMPOS, TXIQUI\nEl Parc Natural Sierra de And£jar, a la prov¡ncia de Jan, s un delsmillors espais de la pen¡nsula Ibrica per a gaudir de l'observaci¢de la fauna. La biodiversitat i l'abundant presncia d'animals iplantes converteixen aquest indret en una cita que cap amant de lanaturalesa no es pot perdre, ja que en aquest paisatge privilegiatviuen alguns dels escassos exemplars de linx que es poden trobarencara al pa¡s.\nVas a comprar el ebook "PARQUE NATURAL SIERRA DE ANDÚJAR"


Noticies - Manresa estrena demà una exposició del pintor manresà Lluís Sanz\nL’Espai 7 del Centre Cultural del Casino acollirà demà la inauguració de l’exposició de pintura de l’artista manresà, Lluis Sanz. La mostra es podrà visitar del 23 de maig al 8 de juny, en horari de dimarts a diumenge i festius de 18 a 21h.\nLluis Sanz Torredeflot va néixer a Manresa l’any 1937, encara que en la seva família hi ha hagut qui ha cultivat la pintura, la seva formació artística ha estat autodidacta, com també és absolutament personal el seu estil, que té una visió sòbria i quasi ascètica del paisatge i de la mar, que hi pinta amb uns colors gens estridents, no exempts de poesia. Ha guanyat diversos guardons i el seu nom figura en diverses publicacions, entre elles el “Diccionari Ràfols” i “Art a Manresa”.\nEl seu estil destaca per la seva senzillesa i gran suavitat que, malgrat els colors que utilitza, li dóna caràcter de la pinzellada plana, poc crispada, oberta i disposada horitzontalment, que porta a una sensació de tranquil·litat i placidesa, que li concedeix una consistent textura.\nUn tercer element s’uneix als dos abans esmentats, és un centre d’interès, on s’intenta concentrar la mirada de l’espectador i en el qual la llum acostuma a ser desbordada, en rigorós contrast amb la seva ombra. La seva obra pateix de l’impressionisme, agafant-ne una de les seves característiques: la llum aplicada a l’objecte.