Fora pors! El circ social ensenya a no rendir-se - Cultur Plaza\nMoments de l’espectacle del Circ de Pandora. Foto: ESTRELLA JOVER\nVALÈNCIA. “Senyores i senyors! Amb tots vostés: El circ de Pandora!”, diu el mestre de cerimònies entre els aplaudiments de desenes de persones que es congreguen a la plaça. En l’escenari, tot preparat: les teles i el cèrcol aeri; els malabars de foc; la pilota d’equilibris, el plint... Escassos segons abans que la troupe mostre el seu talent, la màgia del circ social està ja en les seues mans: nou xics i xiques del centre de reeducació de menors Colonia San Vicente Ferrer de Godella que, en només 8 mesos de classe amb l’associació Circolio, s’han convertit en vertaders professionals de les arts. Amb l’emoció continguda, sona la música i s’obri la cortina: comença l’espectacle.\nUn dels primers en eixir és Rubén (16 anys), artista de malabars amb pals xinesos, humorista i artista de la corda fluixa. La destresa amb què fa girar en l’aire una vara de goma que mai li cau a terra fa pensar que ho ha fet tota la vida. “Vaig començar en octubre passat, però li he tirat moltíssimes hores”, reconeix. Entre les diferents activitats formatives i d’oci que tenen al centre, Rubén ho va tenir clar. “Vaig escollir l'activitat de circ perquè em pot donar més eixides. Ara puc dir que de cara al món laboral açò m'obri portes”, conta.\nRubén (16 anys) amb els seus pals xinesos. Foto: ESTRELLA JOVER\nEl projecte de circ social va nàixer el 2012, la primera vegada que Rubén Atienza, responsable de l’Associació Circolio i mestre d’educació física, va fer un espectacle gratuït per als xavals del règim tancat del centre. Atienza duu 14 anys dedicat exclusivament al món del circ. “El psicòleg del centre i jo vam proposar muntar un projecte. Inicialment vam aconseguir finançament per a formar 4 joves. Després ampliarem el projecte i, en els cinc anys que porta en marxa, hem tingut 150 beneficiaris directes i acabem de començar una gira”, conta a la vora de l’escenari mentre els artistes escalfen els músculs per a la funció.\nSuperar complexos, solucionar problemes relacionals i desenvolupar la imaginació en un espai creatiu són alguns dels beneficis que el circ social està generant en els joves. “Ara mateix ací hi ha 9 o 10 xavals que estan de permís. Podrien estar en els parcs als seus barris, però en lloc d’això, ells mateixos han decidit vindre ací a passar el dissabte i a actuar, que és un esforç brutal, deixant de costat coses que no són saludables per enganxar-se a coses que sí que ho són. Fins i tot alguns han dut els seus germans o els seus cosins perquè vegen l’espectacle!”, conta Carolina Mira, educadora del centre i responsable del taller de circ des de fa 4 anys.\nMoment de l’espectacle. Foto: ESTRELLA JOVER\nComençar a treballar amb l’Associació Circolio per als joves no fou fàcil: “Pots adquirir capacitat física entrenant, però mentalment és més difícil. Exigeix ordre, concentració i resistència al cansament. Abans tenia una capacitat de frustració mínima, però en la corda fluixa tot és caure! He aprés a concentrar-me més, a no frustrar-me tant...”, conta Rubén, a qui el circ ha ajudat a descobrir vocacions. “Un dia la meua corda fluixa es va trencar cinc minuts abans de l'espectacle i vaig haver d’improvisar-ho tot. Va quedar tan bé, que em van recomanar que començara a explorar el món de l'humor. I com que sempre m’han agradat els monòlegs, he ampliat els meus objectius”, reconeix orgullós.\nUna enorme caixa de Pandora s’obri sota l’atenta mirada del públic. Del seu interior van eixint els mals: bullying, masclisme, racisme... Des del nom del grup fins a la construcció de l’argument de l’espectacle, cada peça del circ duu la signatura dels seus artistes. “Quan buscàvem nom per al grup, vam fer una pluja d'idees. Un xic va dir: “El circ de Pandora”, i va explicar la història sencera! Així que començàrem a treballar fent una metàfora: quan Pandora va obrir la caixa, eixiren tots els mals, però hi ha una esperança al final. I açò és just en el que consisteix aquest projecte. Som circ per al canvi. Fem un projecte de circ però el circ és una excusa per a provocar un canvi d'actituds i de valors”, recorda Rubén Atienza. I per a alguns, el circ és ja molt més que una eina.\nRubén i Naomi Rodríguez, artistes del Circ de Pandora. Foto: ESTRELLA JOVER\nNaomi Rodríguez (22 anys) balla delicadament en l’aire, pujada a les teles aèries. Envolta els seus turmells amb metres de tela i es deixa caure de sobte, el que genera l’esglai dels assistents, que aplaudeixen emocionats en veure que no li ha passat res.\n“Tenim un concepte que és el “risc controlat””, conta Rubén Atienza, professor de circ. “El fet d'estar en un centre de menors implica que han incorregut en conductes de risc que no han sabut controlar. Pujar a la tela, fer equilibris o fer mortals són conductes de risc, però és un risc controlat perquè nosaltres treballem per no fer-nos mal ni fer-los mal als altres”, precisa.\nNaomi va començar a fer circ quan estava al centre fa 4 anys i ara treballa professionalment amb les teles aèries, fa classes a xiquets i col·labora amb la formació dels joves del centre que estan començant ara amb el taller. El més gratificant per a ella? Haver aprés a alçar-se després de caure.\nRubén disfressat durant un moment de l’actuació al Circ de Pandora. Foto: ESTRELLA JOVER\n"Quan vaig començar tenia 17 anys. Era una persona menys amigable, no m'agradava relacionar-me amb la gent i quan em passava alguna cosa m'afonava de seguida i no avançava perquè no lluitava. Moltes vegades arribes a pensar que no serveixes per a res. Aquest projecte m’ha donat ganes de lluitar per la vida. Ens hem adonat que fàcil no hi ha res, tot porta el seu esforç, però que entrenant es pot aconseguir tot. Si t’ho curres, serveixes. Vaig aprendre a no rendir-me tan ràpid i això, a més d'aplicar-ho a l'entrenament, m'ha sigut molt útil per a la vida”, reconeix.\nA més de millorar la relació amb ella mateixa, Naomi conta que el circ l'ha ajudada a reconnectar amb la seua família. “Als meus pares els agrada que estiga ací i ells també han vist un canvi en mi des que vaig començar el projecte”, somriu àmpliament. “Els meus iaios estan encantadíssims perquè ells es dedicaven al circ, encara que els meus pares no seguiren. Ara el meu iaio i jo tenim una connexió molt especial perquè diu que jo sóc la seua hereva. I açò m'ha fet sentir molt feliç”, conta. “D’alguna manera, participar en el circ m’ha canviat la vida. El proper curs començaré a estudiar integració social, i em sent molt motivada”.\nCarolina Mira, educadora de la Colonia San Vicente Ferrer, Naomi i Rubén. Foto: ESTRELLA JOVER\n“El més difícil de tot és la continuïtat. Que els joves continuen venint quan ja no estan en el centre. I, per descomptat, el finançament. Però amb aquest projecte mai perdrem l'esperança perquè creiem que el canvi és possible. I, de fet, ja ho està sent per a molts dels joves que hi han participat!”, conta Rubén Atienza. “L'any que ve no començarem de zero, continuarem de gira i estem treballant ja per muntar l'obra a Europa amb un intercanvi juvenil entre associacions europees”, avança.\n“Per a mi, fer circ, és una oportunitat. Buidar-me de tot, desconnectar i centrar-me només en el que he de fer. El circ s'ha convertit per a mi en un lloc de confort, amb companys que ens donem suport entre nosaltres, col·laborem, ens canviem tots junts… Açò ha reforçat molt els llaços entre nosaltres i l'amistat”, conta Rubén. Es dedicarà professionalment al circ? “Totes les nits em faig aquesta pregunta. Des dels 6 anys jo volia ser militar. Però ara vull ser dues coses: militar i artista de circ. El que tinc clar és que seguiré fent circ fins que puga. Fins que tinga les coses clares i puga decidir”. Pel moment, dissabte 16 de juny actuaran de nou a Natzaret. La resta, està en les seues mans.\nEls nou artistes del Circ de Pandora saluden al final de la funció. Foto: ESTRELLA JOVER


Veterans CP Vilanova: d’abril 2018\nJornada 21: Veterans CP Vilanova TOYOTA/HIGH TIMES/SAMi's - CH Canet\nPenúltim partit a casa de la temporada, a partir d'avui només tindrem partits a domicili:\nCP Congrès "B"(pendent de la primera volta)\nPHC St. Cugat\nI el últim partit a casa contra el CP Congrès "B" a casa.\nEn aquests moments estem en llocs de "Final Four" però tant Mollet, Malgrat, St. Celoni i Noia, estem en aquesta lluita de les tres places que sembla que queden per accedir, doncs el FC Barcelona tindria que fer-ho molt malament en els enfrontaments que li queden per no acabar accedint.\nPerò avui, ens toca la visita d'un Canet, que es molt lluitador i molt competitiu i proba de la seva qualitat és l'empat que va treure al Palau Blaugrana contra el líder de la lliga Catalana de Veterans.\nA la primera volta ens va costar molt guanyar, en un partit on ens vam desplaçar sense canvis. Avui encara patirem alguna baixa doncs les obligacions laborals i les lesions faran que avui no hi serem tots. Però esperem seguir amb aquesta línia de joc que ens va fer treure un excel·lent empat a Blanes i una molt bona victòria contra el Calafell.\nAvui a les 22h. més hoquei veterà a les Casernes, CP Vilanova - CH Canet.\nCrònica: Bon partit el que vam jugar divendres passat, passant per sobre d'un Calafell que va estar desconegut tot el partit, i que només va poder fer el gol de l'honor degut al relaxament local donat la golejada que marcava el resultat.\nVa ser una superioritat manifesta en tot moment per nosaltres, el handicap de jugar dos partits la mateixa setmana va anar molt bé a l'equip que va afrontar el partit amb molta seriositat i eficiència doncs els punts a partir d'ara són importants si volem mantenir-nos en els llocs capdavanters de la lliga.\nEl partit començava bé per nosaltres amb un alt ritme de circulació de pilota i de moviments que el Calafell no sabia aturar, es va veure desbordat en tot moment durant uns primers minuts on el millor del seu equip va ser el porter que va aguantar el marcador en el zero a zero inicial ben bé 10 minuts. Fins a una internada de l'Oscar que acaba en penal. El Juanjo el llença i el porter visitant atura, també atura la rematada posterior, però no pot fer res amb la passada en darrera del Juanjo cap el Jordi que faria el seu primer gol dels tres que faria durant el partit.\nA partir d'aquí la insistència va ser més elevada, i van aparèixer els pals i jugades trenades que una vegada i una altre superaven una defensa molt fluixa del Calafell.\nA més la nostre defensa no permetia moltes coses als visitants i també permetia algun contraatac, i així van arribar el segon i el tercer obra del Oscar R. i de nou del Jordi.\nAmb 3-0 fem les primeres rotacions, i el partit es descontrola una mica, el Calafell aprofita per crear alguna acció de perill però un Edu en estat de gràcia ho parava tot. Abans d'acabar la part el Miki aprofita una bona assistència del David per fer el 4art de la nit.\nMoment del penal llençat pel Juanjo.\nAcció individual de l'Oscar R.\nLlançament exterior davant una defensa que es va veure superada en tot moment.\nLa segona part té el mateix guió, doncs l'inici nostre és demolidor, i els calafallencs no saben com aturar el nostre joc. Doncs creiem que va ser un dels millors partits que hem jugat aquesta temporada.\nEls gols van anar caient tot i que el millor d'ells, el porter, va estar espectacular amb intervencions molt meritòries on els seus companys el deixaven sol davant la nostre insistència.\nAixí el Jordi de nou, el Oscar F. posaven un clar 6-0 que mostrava la nostre superioritat.\nAmb les rotacions va haver una mica de relaxament i el Calafell producte d'una errada nostre va poder fer el gol de l'honor, perquè fins llavors no havia trobat lloc per superar la nostre defensa i quan ho feia, es trobava amb un Edu espectacular.\nQuedaven minuts i perquè el Calafell no es penses que podia remuntar, si en algun moment va pensar que tenia possibilitats d'entrar al partit, el David amb un golàs per l'escaire va fer el setè i definitiu que demostrava la nostre superioritat.\nAcció del Jordi, que va firmar un excel·lent "hat-trick".\nAtac vilanoví durant la segona part que va ser una constant.\nFoto del 3er temps dels veteranuuus.\nI dimecres més hoquei veterà ens visitren els companys del Canet, tres punts més importants per encarar el nostre particular "Tourmalet", Barça/Noia/Malgrat, entre mig de partits contra el Congrès "B". Un final de lliga que promet ser molt ajustat.\nESTRENA DE NOU PATROCINADOR: SAMI'S\nDilluns vam poder treure un valuós punt de Blanes, i gràcies a la col·laboració dels companys veterans del CF Cuatro Vientos que van esperar-nos a que arribéssim, doncs ens vam presentar més tard de l'hora del partit.\nAmb les presses, vam començar el partit, i ells van aprofitar amb dos gols per posar-se per davant el marcador. L'Edu una vegada escalfat, va estar espectacular tot el partit i el porter local també doncs els atacs es van anar imposant a les defenses.\nAixí tan el Salva com el Jordi els nostres davanters de la nit van tenir diverses oportunitats, però va ser un llençament exterior de l'Oscar R. que va fer que reduíssim diferències.\nEl nostre atac va ser continu i tant l'Oriol com l'altre Oscar també van tenir les seves oportunitats, però va ser el Jordi en una jugada marca de la casa qui va fer l'empat que seria el resultat final.\nI aquest divendres recuperem un partit ajornat amb el Calafell. A partir de les 22h. tindrem derbi intercomarcal. Ells també han jugat aquesta setmana igual que nosaltres i veurem a qui afecte més tenir dos partits a la setmana, que en aquesta categoria a vegades es nota i força.\nEn aquest partit estrenem nou patrocinador.\nUbicat al Carrer Sumella 44-46, de Cubelles, Sami´s de Cubelles t'apropa a la millor cuina italiana. Amb una selecta carta on podreu trobar una gran diversitat de primers plats, amb especialitat de carns, pastes i pizzes.\nA més a més també tenen una bona carta de vins per poder escollir.\nJornada 20: CF Cuatro Vientos - Veterans CP Vilanova TOYOTA/HIGH TIMES\nAvui tornem a desplaçar-nos per tornar a jugar un partit de la millor lliga de veterans del món. PArtit complicat i difícil, en una de les pistes més complicades de treure punts i contra un rival que encara que vagi per la meitat de la taula és molt difícil de guanyar.\nA la primera volta ens va costar i molt obri la llauna i encara gràcies que vam empatar, doncs a pocs segons\ndel fina l'Eduard parava un penal que podia significar la derrota.\nL'equip en aquesta segona volta s'està trobant sense canvis en molts partits i això fa que els resultats siguin molt ajustat i es guanyi o perdi per petits detalls.\nEsperem que aquests detalls avui estiguin del nostre favor i no del rival i poguem tornar amb tres punts a les butxaques.\nI per no parar i perdre el ritme hem programat per divendres el partit contra els Veterans del CP Calafell, esperem que no ens l'anul·lin i puguem jugar.\nJornada 21: Veterans CP Vilanova TOYOTA/HIGH TIMES...\nJornada 19: Veterans CP Vilanova TOYOTA/HIGH TIMES...\nJornada 20: CF Cuatro Vientos - Veterans CP Vilano...


Rodant món – Blog Digital del FIC-CAT\nAmb La plaga (2013), la directora Neus Ballús va impulsar un cinema social per fi diferent del que continua imperant avui dia, on directors com Ken Loach fugen de la descripció i contemplació per donar-nos missatges pamfletaris clars i irreflexius. Mitjançant una construcció de personatges documentalista i l’absència de causalitat en els conflictes, la Neus Ballús aconseguia transmetre la seva visió de la crisi econòmica en les poblacions més rurals. Ara, de la mà d’Staff Only (2019), la directora catalana retorna a la subtilesa per a parlar del que li interessa, però assolint un ritme i una narració més accessible i dinàmica, que li permet arribar a més públic, i, per tant, complir sobradament amb la seva funció social, però alhora d’entreteniment.\nEl conflicte és senzill: una noia de disset anys, amb la decisió i rebel·lia inherents a l’adolescència, tracta d’escapar del ramat burgès en el seu viatge turístic al Senegal. La falsa llibertat que ven l’agència de viatges —o el seu pare— és en realitat una experiència controlada i occidental de la que ella vol escapar, ni que sigui anant a la platja, però que resulta infranquejable. A no ser que infringeixi les normes. Així, la Marta, des de la ingenuïtat i la inexperiència, comença a explorar un país de forma inconscient, però alhora honesta. El seu objectiu, més enllà de descobrir llocs inaccessibles pel turista mitjà, és superar el caos inicial per arribar a connectar realment amb la societat senegalesa. Però com pot apropar-se a algú tan diferent d’ella? Com s’estableix una relació correlativa amb qui treballa per tu, directa o indirectament? Podria ser un fake it until you make it? La Marta adquireix una posició activa i valent, es decidida a forçar qualsevol moment de possible autenticitat, per molt contradictori que sembli. Si per arribar a l’amistat vertadera cal comprar-la o falsejar-la, quin remei.\nMitjançant un muntatge paral·lel entre la narració clàssica i la del càmera contractat per l’hotel per a fer vídeos de record, la Neus Ballús combina coming-of-age i cinema social amb la naturalitat de qui sap a on vol arribar en tot moment. El fil narratiu, que parteix del personatge de la Marta, es divideix només en dos, com el muntatge, per aconseguir una veritat profunda sobre les relacions paternofilials i les relacions turístiques, però torna a unir-se en un final catàrtic i realment emocionant. És en l’abraçada d’un pare i una filla on la comprensió és vertaderament reflexiva i concisa, on el personatge protagonista ha après què és ser responsable en la màxima amplitud. Però tota aquesta feina s’ha construït des de molt abans, des de les insubstancials partides de billar amb el seu germà, des de “l’aniversari feliç” més amarg.\nEn un temps on viatjar és més a l’abast que mai, resulta inexplicable que mai no ens hagin educat a fer-ho. Dia a dia patim el turisme de masses a les grans ciutats, on les activitats de cartó-pedra són les que més acaben agradant al viatger que, per desconeixença i comoditat, prefereix quedar-se al ressort amb la polsereta. L’interessant de Staff Only recau en què la seva visió sobre què és el turisme sostenible es mou en l’ambigüitat de qui no es creu amb la veritat absoluta de res, de qui escapa del maniqueisme de jutjar a personatges com a bons i dolents, de qui sap que hi ha un problema però no cau en la gosadia de dir-nos com arreglar-ho.\nPublicat el 15 Juny, 2019 16 Juny, 2019 per jaimelapazPosted in 2019, Crítiques, Jaime Lapaz, Jaime Lapaz Amores, Llargmetratges\nAnterior Previous post: Aliment espiritual o mariconeig fi\nSegüent Next post: 5ª Sessió conjunta de curtmetratges


Cloenda del Voluntariat per la llengua a Abrera: s'acaba l'edició, però segueixen les ganes! - Llengua i cultura - Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL\nL'Oficina de Català (OC) d'Abrera, del Consorci per a la Normalització Lingüística, ha celebrat la cloenda de l'11a edició del Voluntariat per la llengua el dimecres 5 de juny a l'Hotel d'Entitats. L'acte, adreçat a les 14 parelles lingüístiques d'enguany, ha estat encapçalat pel director del Centre de Normalització Lingüística Ca n'Ametller, Marc Piera.\nLa cloenda ha comptat també amb la participació de la tècnica de Dinamització, Meritxell Castellví, i de la tècnica de Normalització Lingüística de l'OC d'Abrera, Alba Garcia. A més, també hi ha col·laborat Ràdio Abrera, que ha enregistrat diverses entrevistes que podeu escoltar clicant aquí.


Senderisme | SERRA de PRADES CAMPING - BUNGALOW PARK\nSi ets amant de la motxilla, les botes i caminar,al Serra de Prades trobaràs tota la informació en planells, tracks en Gps i, fins i tot, un planell fet per nosaltres, on et mostrem tot allò que no t'has de perdre si estàs allotjat al nostre complex. Amb uns dies no en tindràs prou per descobrir la multitud de meravellosos racons amb rius, salts d'aigua, coves, ermites, punts panoràmics, pantans, i un seguit de propostes que estem segurs et faran gaudir de les Muntanyes de Prades. Situat entre dos Parc Naturals, el Serra de Prades et permet:\nCaminades des del mateix complex (Mapa Orientatiu AQUI . Tracks en Gps AQUI )\nCaminades al Parc Natural de Poblet (Consulta el programa AQUI)\nA la teva arribada demana el Planell gratuït de "Rutes de Muntanya" o imprimeix-lo Aqui\nOrganitzem Sortides Esportives, Fotografiques, Botániques i Ornitològiques, a la Natura.\nDES DEL SERRA DE PRADES ET PROPOSEM:\nA peu des del Camping Serra de Prades:\nLes Coves dels Calaixos: Passejada ideal amb Familia i nens. Per veure la ruta en GPS clica Aqui\nA 10/20 minuts amb cotxe des del Camping Serra de Prades:\nL'Ermita de l'Abellera: No et pots pedre les vistes desde l'ermita contruida sota una singlera de pedra.\nVeure Video de Ermita\nLa Baltasana : El punt més alt de les Muntanyes de Prades a (1.200 metres), No et pots perdre una posta de sol des d'aquest punt!.\nEl Congost de Freguerau: Situat a la cara nord del Montsant, és un congost vorejat de Cingleres per on circula el riu Montsant fins a Margalef.\nEl Panta de Margalef: Es pot accedir per carretera d'Ulldemolins a Bellaguarda o, a peu pel Congost de Freguerau.\nEl Toll de L'olla: Situat al capdamunt del Montsant hi trobaràs un salt d'aigua cristalina per banyar-te.\nSiurana i el Pantà: El Poblet de Siurana es Monument Històric Artístic. Us aconsellem la visita a la tarda quan cau el sol i les cingleres es veuren d'un color vermellós. En el Pantà podràs practicar Kayak, banya-te o inclús pescar en una aigua cristalina.\nRuta micològica del bosc de CastellFollit: Adequat per a amants de l’excursionisme que vulguin coronar la vall de Castellfollit i gaudir de la diversitat d’ambients forestals que ofereix aquest itinerari. Mirar Ruta\nGeològic del bosc de Poblet: Àrea de lleure Roca de l'Abella de Castellfollit. Obté a aquí la Ruta.\nAlzinar de la Pena: A la Font de la Magnèsia s’inicia un recorregut que va ser un dels primers itineraris de natura senyalitzats a Catalunya Ruta.\nLa Ruta del Cister: Coneix el patrimoni monumental, cultural i tradicional dels pobles i viles Ruta.


El FC Barcelona rep el Vic, un dels grans de l’OK Lliga, que no passa pel seu millor moment - FC Barcelona\nHomeSeccionsHoquei PatinsPrimer EquipNotíciesEl FC Barcelona rep el Vic, un dels grans de l’OK Lliga, que no passa pel seu millor moment\nEl FC Barcelona rep el Vic, un dels grans de l’OK Lliga, que no passa pel seu millor moment\nCarles Cascante - 23/03/2012 | 00:00\nEl partit comença a les 19.00 hores al Palau Blaugrana i serà el segon del dia després del FCB Alusport-Inter Movistar de les 13.00 hores La darrera victòria osonenca al Palau data del 26 de setembre del 2010, quan els blaugranes van caure 0-4 a la tornada de la Supercopa d’Espanya\nFCB - VIC / FOTO: ARXIU FCB\nUn Barça-Vic és sempre més que un partit. Dos jugadors blaugrana que van passar per les files roig-i-blanques, Mia Ordeig i Marc Torra, reconeixen que els de la capital d’Osona “no estan fent una temporada gaire regular”, però mirant els noms que integren la seva plantilla reconeixen que “poden fer mal en qualsevol moment”.\nTorra: “El Vic sempre és el Vic”\n“El Vic sempre és el Vic. Són un equip imprevisible, amb jugadors de molta qualitat que et poden fer mal en qualsevol moment. El canvi d’entrenador sembla que els ha fet redreçar una mica el rumb, tot i que no són on haurien de ser a la classificació. Espero un partit igualat i espero que el Palau segueixi sent un fortí”, explica el Pitxitxi del FC Barcelona aquesta temporada amb 39 dianes en totes les competicions.\nPer la seva banda, Mia Ordeig, jugador que va arribar a ser capità del CP Vic ara ja fa algunes temporades, parla de la lluita i la brega que segur que donaran els seus excompanys: “Sí, és cert que aquesta temporada no estan tan bé com en les anteriors, però un Barça-Vic sempre és un partit complicat i, com ja es va demostrar a Igualada, no es pot abaixar la guàrdia mai. Espero un Vic lluitador com sempre, i caldrà estar molt posats en el partit per superar-los al Palau”.


Natusfera · Armadillidium vulgare Latreille, 1804 (INVASORS a la Xarxa de Parcs Nacionals)\nIsòpode gran (fins a 18 mm de llargària). De forma ovalada, moderadament aplanada per la part dorsal, amb el cos el doble de llarg que d'ample. Coloració gris fosc no brillant (gris pissarra), i de vegades pot presentar pigmentacions marrons o vermelloses. Part posterior àmplia que no es projecta per sobre del cap. Dos parells d'antenes (un gairebé inapreciable), tòrax amb 7 segments visibles, i set parells de potes.\nTé un cicle de vida d'aproximadament 3 anys. Si les condicions bioclimàtiques són bones, poden tenir dues generacions a l'any. Arriben fins a un màxim reproductiu a la primavera i a un segon, menys rellevant, durant la tardor. Espècie omnívora de grans dimensions. S'alimenta principalment de matèria vegetal en descomposició.\nArenals costaners, terrenys de cultius i zones verdes d'origen antròpic, zones de matoll xerofític del pis basal, matolls d'ambients muntanyencs i de cim, pinedes, boscos muntanyencs humits, pasturatges i herbassars d'ambients alterats, medis subterranis i, fins i tot, zones urbanitzades. En laurisilva ocupa sobretot les zones obertes amb més llum, amb menor densitat en zones més interiors del bosc.


El Monument a la Sardana ja llueix el logo de la capitalitat – Mollerussa Televisió\nEl Monument a la Sardana ja llueix el logo de la capitalitat\nLa presidenta de l’Agrupació Sardanista de Mollerussa, Mercè París, amb l’alcalde de la ciutat, Marc Solsona, davant el Munument de la Sardana.\nAmb una assistència de més de 400 persones, aquest dissabte 26 de setembre va tenir lloc la 19a. Ballada en commemoració de la inauguració del monument a la sardana a Mollerussa.\nEn la mitja part del programa sardanista, el Sr. Marc Solsona, alcalde de la ciutat, acompanyat de la Sra. Mercè París van descobrir una lona que envolta la peanya del Monument amb el logotip de la capitalitat i que romandrà fins a la fi dels actes previstos al llarg del 2016.\nMercè París, en el seu parlament de presentació, va destacar que, un dels objectius principals de la capitalitat és fer partícip a tota la ciutadania de les activitats previstes i que tothom les senti com a pròpies. En paraules de la presidenta de l’Agrupació: “La capital de la sardana no és una festa exclusiva del sardanisme, és una explosió de cultura popular on els actors principals són tots els ciutadans, ciutadanes, institucions i entitats i que permetrà projectar la nostra ciutat arreu del país com un gran centre cultural i motor econòmic de les terres de ponent”\nPer aquest motiu, l’Agrupació convida a tothom a fer-se una fotografia al peu del monument i publicar-la a les seves xarxes socials o enviar-les a les pròpies de l’entitat, amb l’etiqueta #capitalsardana2016 i amb la frase “Jo sóc Capital”\nEl monument a la sardana va ser inaugurat el 15 de setembre de 1996 essent una iniciativa de l’Agrupació Sardanista amb el suport de l’Ajuntament de Mollerussa.\nLa Guardiola del Mecenatge Ciutadà\nCom a novetat també es va presentar “La Guardiola del Mecenatge Ciutadà”, una gran guardiola de fang de disseny tradicional que acompanyarà tots els actes de l’Agrupació.\nAmbdues iniciatives s’inclouen dins dels actes previs a la proclamació de Mollerussa Capital de la Sardana 2016 que tindrà lloc el dissabte 12 de març de l’any vinent i es desenvoluparan fins a febrer de 2017.\nBallada de sardanes i berenar popular\nLa Cobla Tàrrega va ser l’encarregada de la interpretació de les nou sardanes del programa musical que va concloure amb la composició del mestre Josep Capell “Sardanes a Mollerussa”


Sol·licitud de Cessament d’activitat del treballador autònom (CATA) per COVID-19 | Fraternidad-Muprespa\nSol·licitud de Cessament d’activitat del treballador autònom (CATA) per COVID-19\nA Fraternidad-Muprespa som conscients de l’impacte que està tenint la crisi del coronavirus COVID-19 en totes les famílies i negocis, de manera que donarem totes les facilitats perquè pugui sol·licitar les prestacions que han anat sorgint en resposta a les necessitats sobrevingudes.\nEl dia d’ahir es va publicar el Reial decret llei 8/2020, de 17 de març, de mesures urgents extraordinàries per fer front a l’impacte econòmic i social del COVID-19. A l’article 17 es crea una nova “Prestació extraordinària per cessament d’activitat per als afectats per declaració de l’estat d’alarma per a la gestió de la situació de crisi sanitària ocasionada pel COVID-19”.\nCANALS DE PRESENTACIÓ DE LA SOL·LICITUD\nAtès que, en compliment del que estableix el protocol de l’estat d’alarma, els nostres centres estan tancats o amb el personal necessari mínim, s’han habilitat dos canals perquè pugueu gestionar aquesta nova prestació:\nCanal 1. Oficina Digital: si ja sou usuari d’aquesta via o us voleu donar d’alta, podreu sol·licitar en línia aquesta prestació. La vostra sol·licitud s’assignarà a un gestor personal i es tractarà de resoldre en un termini ràpid.\nCanal 2. Bústia de correu: a la llista següent podreu comprovar, en funció del centre que tingueu més a prop, el correu electrònic al qual fer arribar la sol·licitud i la documentació annexa. La vostra sol·licitud serà analitzada com més aviat millor pels nostres gestors.\nQUI POT SOL·LICITAR AQUESTA NOVA PRESTACIÓ?\nTreballadors autònoms que hagin hagut de tancar el seu negoci (obert al públic), en compliment de les restriccions operades per l’estat d’alarma, i que no poguessin continuar la prestació de serveis en la modalitat de treball a distància.\nExemples inclosos: cafeteries, restaurants, botigues de roba, ferreteries...\nExemples no inclosos: botigues en línia, mercats, gestories (tret que acreditin la impossibilitat de teletreballar), farmàcies, òptiques...\nTreballadors autònoms que, fins i tot podent mantenir obert el negoci, acreditin un descens en els seus ingressos de l’últim mes superiors al 75 % dels que van tenir, de mitjana, el darrer semestre.\nModel de sol·licitud de prestació per cessament d’activitat (està disponible el formulari en línia a la nostra Oficina Digital i en format .PDF al nostre web).\nFotocòpia o fotografia dels tres últims butlletins de cotització.\nCertificat de la TGSS d’estar al corrent del pagament de les quotes.\nModel 145 IRPF - Comunicació de dades al pagador.\nEn el cas de declarar fills a càrrec, fotocòpia o fotografia del llibre de família.\nAl llarg de la tramitació del vostre cas, es podria requerir més documentació.\nEn el primer dels supòsits (tancament del negoci obert al públic), heu de presentar la sol·licitud de prestació per cessament d’activitat informant l’apartat 6 d’aquesta manera:\nEmplenant els camps en vermell segons correspongui.\nEn el segon dels supòsits (pèrdues d’ingressos superiors al 75 % l’últim mes respecte a la mitjana del darrer semestre), heu de presentar la sol·licitud de prestació per cessament d’activitat informant l’apartat 6 d’aquesta manera:\nLa data de cessament de l’activitat serà l’últim dia del mes en què estigui acreditant la disminució del 75 % dels ingressos respecte a l’últim semestre, i heu d’emplenar les dades en vermell segons correspongui.\nA més, en aquest segon supòsit, cal remetre addicionalment:\nModel 130 - dels quatre trimestres del 2019.\nModel 131 - de l’últim trimestre del 2019.\nCompte de pèrdues i guanys desglossat mes a mes de tot l’any 2019.\nCompte de pèrdues i guanys desglossat de gener, febrer i març del 2020.


El document del mes de Novembre: El plànol del terme de Gandia del Pare Leandro Calvo (1901)\nPrimer plànol del terme de Gandia, elaborat pel pare escolapi Leandro Calvo, cap a l’any 1900.\nNo coneguem l’existència de mapes del terme de Gandia en el segle XIX o els anteriors. La conjunció entre necessitats pràctiques (normalment contributives, judicials o militars) i els treballs topogràfics encara no s’havia donat. En una Europa en què ja s’havia generalitzat la confecció de cadastres, ací encara ens havíem de fonamentar en les declaracions dels mateixos propietaris, per tal d’establir les contribucions. Serà al llarg de la primera dècada del segle XX quan es legislarà sobre el cadastre i la seua execució.\nCom a resultat de la creació de l’Institut Geogràfic Nacional i de tot el procés general de conformació de planimetries municipals, serà l’any 1904 quan s’efectuarà la delimitació i amollonament dels termes municipals de Gandia i de la comarca.\nAquestes circumstàncies cartogràfiques generals donen més transcendència encara al primer plànol del terme, elaborat pel pare escolapi Leandro Calvo, l’any 1900. Per primera vegada en la història, hom tindrà constància de la grandària i de la forma veritable del terme, delimitat el 1740. Aquest plànol, dibuixat a quatre tintes, representa els accidents orogènics, realça les línies fluvials i ressenya la parcel·lació rural de tot el terme. Hi ha molts detalls significatius, com ara l'existència, encara, de dos braços en la desembocadura del riu Serpis o d'Alcoi.\nTítol: Terme Municipal de Gandia\nData estimada: 1901\nAutor: Calvo, Leandro (Sch. P.) (1851-1920)


Vivos, veure ara a Filmincat\nAi Weiwei · Documental\n2020 · 122min. 12+ HD VOSE VOSC\nUn únic i líric retrat de l’absència a Mèxic, marcat pel dolor de moltes famílies que reclamen justícia des de fa sis anys, quan els estudiants d’un col·legi rural van ser atacats per la\nDisponible des del 23 de maig a las 20:00h fins el 26 de mayo a las 23:59h.\nA Mèxic, al setembre de 2014, els estudiants d’un col·legi rural van ser atacats brutalment per les forces policials i uns assaltants emmascarats mentre viatjaven a la ciutat d’Iguala. Allà, van morir assassinades 6 persones, d’altres van quedar greument ferides i 43 estudiants van ser segrestats i mai més se n’ha tornat a saber res.La resposta oficial de l’Estat sobre les desaparicions forçoses d’Iguala, el que es va anomenar “la veritat històrica”, va concloure que tot es va tractar d’un conflicte entre dos grups criminals en el que hi havia involucrat el mateix alcalde de la ciutat. Però els familiars de les víctimes i la resta d’estudiants del col·legi rebutgen la resolució. Des d’aleshores les famílies (en la seva majoria camperoles, humils i pertanyents a comunitats indígenes) es troben en un limbe i viuen sense obtenir cap resposta a les seves preguntes. Quin va ser el paper de la policia local i els càrtels de la droga? Quin rol hi ha tingut el govern mexicà i l’Estat? Per això, a dia d’avui, segueixen demanant justícia i cridant “vivos se los llevaron, vivos los queremos”.\n"Vivos" és un retrat de l’absència. Un enfocament únic i líric que ens mostra les històries de dolor anys després dels tràgics successos. Famílies que han quedat marcades per la impunitat i la violència endèmica que assola el país.\nDocsBarcelona 2020 Cinema Llatinoamericà Corrupció Corrupció Política Policies Corruptes Violència Narcotràfic Cinema Social Cinema de Denúncia\nÀudio: Varis • Subtítols: Espanyol i Anglès\n7,5 Zona árida Fernanda Pessoa\nLlogar-la per 2,95 € 2019 · 76 min\nLa directora brasilera Fernanda Pessoa desmitifica el somni americà en aquest cru retrat d'una de les ciutats més conservadores dels EUA.


CCOO País Valencià critica la manca d'un protocol contra els abusos sexuals en la Diputació - Diari Jornada\nManifestació contra les violències masclistes el 25 de novembre del 2017 a la plaça de l'Ajuntament de València.\nLa secció sindical en la corporació denuncia la inacció de l'administració en la seua obligació de prevenir l'assetjament\nCCOO País Valencià critica la manca d'un protocol contra els abusos sexuals en la Diputació\n| 11 de maig, 2018 - 12:09\nCCOO País Valencià critica la manca d'un protocol contra els abusos sexuals en la Diputació de València. La protesta sorgeix arran d’una notícia publicada el 10 de maig al periòdic Las Provincias, que informava d’un cas d’assetjament sexual en l’administració pública per part d'un alt funcionari cap a una altra funcionària. El sindicat reclama que Diputació té l’obligació de prevenir els casos d’assetjament sexual, laboral i d’identitat de gènere.\nAquesta demanda quedà recollida en el conveni per al personal del funcionariat de l’any 2010, i es va materialitzar en el I Pla d’Igualtat de la Diputació de València. Segons el Pla d’Igualtat els protocols havien d’estar preparats en novembre de 2017, tal com explica CCOO PV en el seu comunicat. Per prevenir aquest tipus de situacions el sindicat va sol·licitar al febrer d’aquest any una convocatòria extraordinària del seguiment del pla d’igualtat. No obstant això, denuncien que no ha estat efectiu, ja que la Diputació no ha portat a terme cap acció del pla en suport de l’agredida.


La UdL promourà la inserció laboral de persones amb discapacitat\nUn conveni amb la Fundació ONCE inclou formar professorat i PAS en inclusió\nIsabel María Martínez i Roberto Fernández. Foto: UdL\nLa Universitat de Lleida (UdL) i la Fundació ONCE treballaran plegades per la igualtat d'oportunitats, l'accessibilitat universal, la inclusió i la no discriminació de les persones amb discapacitat dins de la comunitat universitària. Així ho recull el conveni que avui han signat Roberto Fernández (rector de la UdL) i Isabel María Martínez (comissionada d'universitat i joventut i plans especials Fundació ONCE), que preveu actuacions en tres àmbits: la sensibilització i la formació; l'accessibilitat universal a continguts formatius, instal·lacions, i serveis de la universitat; i el foment de la igualtat d'oportunitats i la inclusió laboral de l'alumnat amb discapacitat.\nAixí, entre les iniciatives previstes hi ha el disseny de programes de formació, protocols, materials i guies pedagògiques per al professorat i el PAS al voltant de la inclusió, campanyes perquè joves amb discapacitat accedeixin a la universitat, la incorporació de continguts de disseny universal en els programes dels títols propis i oficials, l'impuls d'estudis, tesis i transferència de coneixement en aquest àmbit, així com accions per incentivar la mobilitat internacional d'aquest alumnat i la seua incorporació a la Borsa de treball de la UdL, tot fomentant la seua inserció laboral.\nVal a dir que la Universitat de Lleida disposa d'un Pla d'inclusió a les persones amb discapacitat i necessitats educatives especials (2014-2019) elaborat pel Vicerectorat d'Estudiants. També participa en el programa de pràctiques de la Fundació ONCE-CRUE Universitats espanyoles que ofereix beques remunerades de tres mesos de pràctiques a universitaris amb discapacitat. I la Fundació ONCE ofereix també les beques "Oportunitat al Talent" de mobilitat internacional, màster i postgraus, de doctorat i investigació als universitaris amb discapacitat, de les quals en farà difusió la UdL.\nEl conveni signat avui es podrà ampliar amb acords específics de col·laboració entre ambdós entitats, així com amb convenis de cooperació educativa amb altres ens i empreses externes que tinguin interès en potenciar els programes d'aquest acord.


DEMÀ SERÀ UN ALTRE DIA . Guillem Terribas: 17/06/2022\nTENEIS QUE VENIR A VERLA de Jonas Trueba. Full de Sala\nIntèrprets: Itsaso Arana, Francesco Carril,\nIrene Escolar, Vito Sanz\nData d'estrena: 17/06/2022\nJonás Trueba el més jove de la saga dels Trueba (la seva mare productora, Cristina Huete; el seu pare Fernado Trueba, director, i el seu oncle David Trueba, escriptor, guionista i director) és el que més en sap de cinema, el viu i el sap transmetre.\nEn el Truffaut hi hem projectat pràcticament tota la seva filmografia. La darrera, l'extraordinària Quién lo impide (2021), un film intimista en què utilitza a actors que de joves havien treballat amb ell a La Reconquista (2016), i que tot i tenir una durada de 202 minuts, se't fa curta. Jonás Trueba és un esperit lliure que estima el cinema i la vida com ho feia François Truffaut, encara que el seu cinema s'acosta més al d'Éric Rohmer. Ell explica històries com la vida mateixa sense importar-li en temps o els esquemes del que "li agrada a la gent". Si la seva darrera pel·lícula durava 220 minuts, aquesta Tenéis que venir a verla, té una durada de seixanta quatre minuts, que és el que necessita per contar-nos la trobada d'uns amics.\nJonás Tueba sol treballar amb la seva gent, amb gent que fa anys que fan coses junts. Gent que estima i que sap que entendran el que vol fer i explicar. Que jugaran el seu joc. Actors com la seva actual companya Itsaso Arana (curiosament aquesta actriu fa un duet aquesta setmana en el Truffaut, perquè també té un paper molt interessant a l'altra pel·lícula que projectem, La voluntaria), el sempre eficaç Vito Sanz, actor preferit per a tots els Trueba, per primera vegada la gran Irene Escolar i finalment Francisco Carril, un altre assidu d'en Jonás.\nLa història és molt senzilla, molt real com la vida mateixa. Dues parelles es troben per sopar a Madrid, acabant en un bar de copes. Fa cap un any que no s'han vist per culpa de pandèmia (meravellosa introducció a través d'una música de fons al piano, el director ens va presentant els quatre protagonistes, mostrant només el rostre, la mirada, l'atenció cap a la música que sona). Una parella viu a Madrid i l'altre als afores, en un poble petit que està a mitja hora en tren. Queden que un dia la parella de Madrid els anirà a veure al poble on viuen. Sis mesos després, la parella de Madrid agafen el tren i van aquell poble petit on hi viuen els amics. El tren els deixa a l'estació, que està desèrtica. L'amic els va a buscar amb el cotxe i van a la casa que tenen a l'altre costat de poble. Allà els hi ensenyaran l'habitatge, dinaran, faran sobretaula i llavors aniran a passejar en un descampat en plena natura...\nÉs una pel·lícula en què aparentment no passa res, però, en canvi, hi passa molt. I aquesta és l'habilitat de Jonás Trueba i també de l'espectador de seguir el joc que ens proposa el director.\nEl mateix Jonás diu sobre aquest film: "Anar al cinema ha esdevingut una postura de resistència, un gest poètic, un acte de fe. Aquest film l'hem fet des d'aquesta convicció, amb rapidesa i determinació, a partir de la nostra pròpia crisi d'irrealitat, però amb l'alegria de retrobar-nos i poder continuar fent cinema junts.".\nDoncs això, gaudiu de seixanta-quatre minuts d'autèntic cinema.\nGuillem Terribas Roca, Col·lectiu de Crítics de Cinema de Girona.\nEtiquetes: Cinema Truffaut, Guillem Terribas, Jonas Trueba\nTENEIS QUE VENIR A VERLA de Jonas Trueba. Full de ...


Els Capgrossos viatgen a Bombay per participar al festival de Govindes | Mataró Ràdio\nDm, 12/08/2014 - 16:32\nEls Capgrossos viatgen aquesta matinada cap a l’Índia per participar al festival Govindes, unes torres humanes de tradició centenària que s’aixequen un cop l’any per commemorar el naixement del déu hindú Krishna. Aquest festival religiós serà el dia 18, però durant tota una setmana els blaus faran assajos i actuacions en indrets com la porta de l’Índia o l’ONG Sonrisas de Bombay. Amb aquest viatge, els Capgrossos agafen el relleu dels Castellers de Vilafranca i els Castellers de Sants i aixecaran castells davant de milers de persones. Per saber com encaren el seu primer viatge intercontinental en parlem amb el cap de colla dels blaus, Mia Castellví.\nQuè són les govindes?\nEls govindes són les torres humanes que s’alcen segons la tradició hinduista durant el festival religiós Janmaashtami, per celebrar el naixement del déu Krixna, també anomenat govinda. Aquestes construccions van néixer en un poble situat al sud de Bombai durant el segle XVIII. Ara, aquest festival on actuen els govindes és conegut popularment com a Dahi Handi i es tendeix a considerar-lo un esport local. Durant el dia del festival, en més d’un miler de places d’arreu de Thane i Bombai s’aixequen construccions humanes fetes per més de mig milió de persones agrupades en 700 colles, anomenades Govinda Pathaks.\nEls govindes tenen aparença de piràmides humanes. El noi que puja dalt de tot de l’estructura té la missió d’intentar trencar un pot de terrissa ple de mantega de llet que s’ha penjat a una gran alçada al mig del carrer abans de l’esdeveniment. Aquest pot s’anomena “jandi” i, quan algú aconsegueix trencar-lo, la mantega i els fragments del pot es vessen damunt de tota la colla com a símbol de la victòria. El dia del festival, diversos grups de joves es desplacen d’una banda a l’altra en camions provant de trencar tants “jandis” com poden.\nLes similituds entre els castellers catalans i els govindes indis són ben poques. De fet, només és la simple construcció. Els valors arrelats a les colles castelleres catalanes són absents a l’Índia, on partits polítics i apostes econòmiques endureixen la competició fins al punt de construir castells d’alçades estratosfèriques. I és que molts Govinda Pathaks competeixen entre ells, especialment pels “jandis” que estan dotats amb una recompensa econòmica important. Aquest esdeveniment, darrerament, ha cridat l'atenció dels polítics, i no és estrany que els partits polítics, i també persones influents, ofereixin premis de centenars de milers de rupies. A Bombai s'hi apleguen 700 colles competint per més de 4.000 “jandis”.


Abril | 2010 | Col·lecció RENT\nRent presenta “Severina”, d’Ignazio Silone, a la Fira del Llibre\nLA COL·LECCIÓ ‘GERMANA’ DE RENT “PREGAR AMB ELS FILLS I ELS NÉTS” VEU LA LLUM AMB ELS DOS PRIMERS TÍTOLS\nEl passat 23 d’abril, Sant Jordi i Dia del Llibre, l’Editorial Denes va presentar en el marc de la Fira del Llibre les últimes novetats de la Col·lecció Rent: Pensaments per a Giulia. Antologia, de Giuseppe Capograssi; Déu entre les coses. Antologia de poesia religiosa, de Vicent Andrés Estellés; i el primer llibre d’enguany, Severina, una novel·la d’Ignazio Silone. A més, es va presentar la col·lecció “germana” de Rent “Pregar amb els fills i els néts”, llibres il·lustrats per a llegir amb els més xicotets de la casa. Durant l’acte, també es presentaren els volums més recents d’”Edicions de la Guerra”, la col·lecció de poesia de Denes que obté tanta acceptació per part del públic i crítica.\nSeverina, d’Ignazio Silone -pseudònim de Secondino Tranquilli (Pescina, 1900-Ginebra, 1978)-, un dels escriptors italians més llegits i traduïts del segle XX, és una novel·la que esdevé el testament literari d’este gran novel·lista. La traducció és de Joaquim Juan-Mompó, que la va presentar en l’acte de la Fira, i la part introductòria és obra dels professors Giulia P. Di Nicola i Attilio Danese.\nEn esta obra, Silone evoca en la protagonista de l’obra –inconformista, desconfiada del poder, tenaç i fraternal- la seua admiració per la filòsofa francesa Simone Weil. En Severina, els temes lligats al cristianisme –semnpre presents en el gran novel·lista- esdevenen centrals a la llum entre el dilema entre obediència i consciència. Severina és l’esperança en una revolució moral capaç de renovar i salvar la humanitat.\nIgnazio Silone als 17 anys inicia l’activitat política en les files socialistes i contribueix a fundar en 1921 el Partit Comunista. Sota el feixisme, esdevé un activista clandestí, tant a Itàlia com a l’estranger. En 1930, en l’època de les porgues stalinistes, abandona el partit i passa a estar sota sospita tant dels comunistes com dels feixistes. L’allunyament del comunisme li fa repensar la seua identitat com a “cristià sense Església i socialista sense partit”. Refugiat a Suïssa escriu, entre altres, l’assaig L’escola dels dictadors i les novel·les Fontamara o Pa i vi, que li reportaran fama internacional com a escriptor compromés. En la seua fructífera activitat literària dels últims anys destaquen El secret de Luca, Eixida d’emergència, L’aventura d’un pobre cristià i Severina.\nAbans, Agustí Colomer, director de la Col·lecció Rent va presentar els dos llibres anteriors -5 i 6 de la col·lecció- Pensaments per a Giulia i Déu entre les coses. L’acte va contar amb la intervenció de l’editor Francesc Ferrer.\nCOL·LECCIÓ “PREGAR AMB ELS FILLS I ELS NÉTS”\nAmb l’expressiu títol “Pregar amb els fills i els néts”, el professor Francesc Aracil -il·lustrador, pintor i gravador- va presentar eixe mateix dia la nova col·lecció de l’editorial Denes dedicada a llibres per a xiquets. “Llibres il·lustrats a tot color per als més xicotets de la casa, llibres per a ser contats per part dels pares o dels iaios”, va especificar Aracil, que els ha il·lustrat. Els textos són obra del prevere Vicent Cardona.\nÉs tracta d’una important iniciativa, excel·lent eina per a la transmissió de la fe en valencià, uns llibres molts atractius i senzills per educar cristianament els infants.\nEls dos primers llibres de la nova col·lecció i que ja es troben al carrer porten per títol Gràcies per tantes coses i Els amics de Jesús (El senyal de la creu). Els propers estaran dedicats al Parenostre (Jesús m’ensenya a resar!) i a l’Avemaria (Maria, la mare).\nEls llibres estan pensats, tal i com va dir l’il·lustrador, per a repassar en companyia dels xiquets i les xiquetes, comentar les il·lustracions, explicar què diuen els diferents personatges, “per ajudar-los en la iniciació del viure cristià”.\nEtiquetes: Agustí Colomer, Attilio Danese, Francesc Aracil, Francesc Ferrer, Giulia P. Di Nicola, Giuseppe Capograssi, Ignazio Silone, Joaquim Juan-Mompó, València, Vicent Andrés Estellés, Vicent Cardona\nEntrevista a Enric Ferrer Solivares en la cartellera “Safor guia”\nEL CURADOR DE DÉU ENTRE LES COSES TRAU A LA LLUM LA DIMENSIÓ RELIGIOSA DE VICENT ANDRÉS ESTELLÉS\nEnric Ferrer Solivares és entrevistat per Beatriz Rodrigo en el número 1.181 de la cartellera setmanal Safor guia amb motiu de la presentació a Gandia de l’antologia de poesia religiosa de Vicent Andrés Estellés, Déu entre les coses, preparada pel crític literari saforenc. Ferrer subratlla la necessitat de recuperar la perspectiva religiosa d’Estellés per a poder tindre una imatge més completa del nostre escriptor, un autor que fa una poesia “aparentment fàcil, però en eixa aparent senzillesa hi ha una profunditat que desconcerta”. El poeta explicita les seues inquietuds existencials, “no s’amaga, no és hermètic i sempre vol transmetre la seua pròpia vivència”, afirma Ferrer, per al qual “la introspecció d’Estellés ha inspirat la poesia compromesa actual”. Al llarg de l’entrevista, el pare Ferrer comenta també les relacions del poeta amb Gandia i l’amistat que compartien tots dos. Si voleu accedir al text complet de l’entrevista, podeu fer-ho clicant ací.\nFoto: Pere Millet\nEtiquetes: Beatriz Rodrigo, Enric Ferrer, Safor guia, Vicent Andrés Estellés\nLa col·lecció Rent, protagonista a ‘El jardí de les delícies’ de Ràdio 9\nPROFESSIONALS DE LA RÀDIO PÚBLICA VALENCIANA REALITZAREN UNES MAGNÍFIQUES INTERPRETACIONS DE LA POESIA DE VICENT ANDRÉS ESTELLÉS RECOLLIDA A DÉU ENTRE LES COSES\nESCOLTA ACÍ EL PROGRAMA COMPLET\nLa col·lecció Rent i, de forma especial, Vicent Andrés Estellés, a través de l’antologia de la seua poesia religiosa publicada al volum 6 titulat Déu entre les coses, va ser protagonista del programa “El jardí de les delícies” de Ràdio 9. Fou el passat Dissabte Sant (3 abril) quan els autors i els textos de la col·lecció s’escoltaren a les ones valencianes en un inoblidable programa que va dirigir i presentar la periodista Amàlia Garrigós, que hi posà tota la seua sensibilitat.\nUn espai on van tindre cabuda unes magnífiques interpretacions radiofòniques de la poesia d’Estellés, a càrrec de professionals de la ràdio pública valenciana. Amàlia va entrevistar Agustí Colomer, director de la col·lecció, on també participaren un dels seus col·laboradors, Antoni Martínez, i el seu fill Marc -a qui la presentadora va fer debutar a la ràdio amb uns versos del poema “La vida contada a un xiquet del carrer”-.\nPer als que no tingueren ocasió d’escoltar-lo i per als que volen recuperar una emissió molt bella, feta en unes dates tan entranyables per als cristians, hem penjat el programa complet dedicat a Rent.\n“El jardí de les delícies” s’emet cada dissabte i diumenge a partir de les 10 h i és un programa intens i replet de cultura, rutes naturals, festes, tradicions i el millor espai dedicat a la música feta per valencians; i tot això amb una delicadesa pel conreu de la nostra llengua, el valencià.\nEtiquetes: Agustí Colomer, Amàlia Garrigós, Antoni Martínez, Marc, Ràdio 9, Rent, Vicent Andrés Estellés\n“L’hivern crida la primavera”\n3.III.1921.―La primavera que arriba i que puja per les branques dels arbres, per les fibres íntimes de les coses, per les venes dels hòmens, ens parla, Giulia estimada, de la resurrecció; però la primavera també ens parla de l’hivern, pressuposa l’hivern, com la resurrecció ens parla de la passió, evoca i pressuposa la passió.\nConjunció admirable de vides i de veritats, Giulia, en virtut de la qual el món físic es relaciona íntimament amb el món moral, i tot el que hi ha al món és una imatge, un poema profund i admirablement igual, admirablement anàleg a la poesia infinita de Déu i de la Redempció.\nL’hivern crida la primavera, l’hivern pressuposa la primavera. A l’hivern es gesta la vida que després florirà a la primavera. I en la passió es gesta la vida que florirà en la resurrecció. La resurrecció és, certament, primavera, i l’hivern és, certament, passió, però totes dues coses van unides, i no és possible tenir l’una sense tenir l’altra. No és possible que en la vida del cosmos hi haja només hivern, que no hi haja també flors i primavera. No és possible que només existisca la resurrecció, que no hi haja també la passió, en la qual es gesta la resurrecció.\nEn general, els hòmens voldrien o l’una cosa o l’altra, és a dir, voldrien sempre la primavera, sempre la resurrecció i, d’aquesta manera, sovint no veuen altra cosa que l’hivern i la passió. El desig no voldria veure res més que primavera; el sentit pessimista de la vida no vol veure res més que hivern. Però, per sort, a la vida hi ha, Giulia, l’una i l’altra cosa. Hi ha, a la vida, les flors i la neu, el glaç i les roses, la tristesa del Divendres Sant i les campanes festives de Pasqua. Hi ha les roses al costat de la neu; hi ha les violetes primerenques enmig de les primeres boires; i les primeres oronetes viatgen acompanyades per l’udol de les tempestes hivernals. Preguem tothora, Giulia meua. T’estime i et bese, i sóc tu, sempre.\nGiuseppe Capograssi, Pensaments per a Giulia\nEtiquetes: Giulia Ravaglia, Giuseppe Capograssi, Pasqua, Textos


TAC12 TV - Constantí modificarà el pressupost per culpa del coronavirus\nConstantí modificarà el pressupost per culpa del coronavirus\nDimarts, 28 abril 2020 13:55\nAlgunes de les inversions previstos per aquest 2020, com la construcció de l'skate park, hauran d'esperar, com a mínim, fins al 2021. La urgència, ara, és social. L'entrevista completa amb l'alcalde Òscar Sánchez, aquesta nit al magazin 'Som-hi' d'aquesta casa.\nAvui fa cinc mesos que l'Ajuntament de Constantí va aprovar els comptes de l'exercici 2020, més de nou milions d'euros amb l'increment d'un 11,5% respecte al 2019. Els números contemplaven un deute zero, però no pas l'epidèmia vírica que trasbalsa totes les tresoreries de l'administració, també les locals. La proposta econòmica constantinenca ja va ser ambiciosa des de l'inici perquè va assimilar la gestió del servei de l'aigua i de la recollida de les escombraries, a banda de l'augment salarial dels funcionaris.\nSENSE SKATE PARK FINS COM A MÍNIM L'ANY VINENT\nLa necessitat d'afrontar amb esforç humà, tècnic i monetari l'alerta de la COVID-19, que dificulta el dia a dia de moltes famílies, obligarà a la reformulació pressupostària. Així, la inversió de 100.000 euros per al nou parc d'skate no podrà desenvolupar-se tal com s'havia previst.\nDes del començament de l'estat d'alarma, Constantí va engegar una campanya d'atenció a la gent gran per tal de cobrir qualsevol necessitat existent no coberta per les mesures de confinament. La modificació del pressupost no tan sols pensarà en els veïns que més ho necessitin, també en els botiguers. Altres petits projectes s'aturaran perquè el consistori preveu dedicar el romanent a l'Àrea de Serveis Socials i Comerç.\nMés en aquesta secció: « El camp no pot esperar més L'ajuntament de Constantí reparteix 7.000 mascaretes a domicili »


Room Touch And Go Bolonya Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n"Very good bed."\nNavile, Bolonya, Itàlia - Veure al mapa\nMés informació sobre Room Touch And Go\nRoom Touch And Go, ubicat a Navile, Bolonya, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Room Touch And Go, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com instal.lacions per a minusvàl.lids, ascensor.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Room Touch And Go la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Bolonya.


Salt inaugura tres nous parcs urbans de Salut - El Gerió Digital\nEl municipi va ser pioner en la instal·lació d’aquest equipaments\nDivendres, 25 de març de 2011 02:00h\nSalt compta des d'ahir amb tres nous parcs de salut © AG\nL’objectiu principal d’aquests equipaments és potenciar l’activitat i l’exercici físic regular entre tots els sectors de la població, combatent i prevenint els problemes que es poden derivar de la manca d’activitat física i sedentarisme. Els parcs de salut estan oberts a tothom i fins i tot els poden utilitzar persones amb mobilitat reduïda i problemes de visió i, en alguns casos, també persones que utilitzen cadira de rodes els poden fer servir sense problemes.\nSalt va ser pioner a les comarques de Girona amb la instal·lació del primer parc de salut al Centre de Recursos de la Gent Gran l’estiu de 2008. Els bons resultats que ha donat aquest primer parc i el suport del Dipsalut, que ha cedit els aparells, han permès ara la instal·lació de tres nous parcs. Un dels equipaments s’ha situat a la zona esportiva municipal, amb 12 aparells. El segon, al Jardí de les Filadores, amb 8 aparells, i el tercer al carrer Llevadores, davant l’accés principal al Parc Hospitalari Martí i Julià, també amb 12 aparells.\nParal·lelament a la instal·lació dels parcs de salut, s’està dissenyant una Xarxa d’Itineraris Saludables pensada per a fer-hi activitat física moderada com caminar i s’implantarà sobre camins existents i d’ús habitual.\nEls tres nous parcs urbans de salut s’han inaugurat aquest migdia en un acte que ha comptat amb la presència de l’Alcaldessa de Salt, Iolanda Pineda; el President de Dipsalut, Josep Marigó i la Tinent d’Alcalde d’Acció Social, Margarita d’Arquer. Després de les seves intervencions, s’ha celebrat una sessió dirigida d’exercici físic en grup per ensenyar a fer correctament els exercicis de cada aparell.


instal·lació calefacció Barcelona Archivos | JAG ALCAIDE\nCalderes, Calderes Condensació, Instal·lació calefacció\nInstal·ladors de calefacció a Barcelona\nSi vius a la ciutat comtal i estàs pensant en canviar la calefacció del teu habitatge, lo primer que has de tenir clar és que has de contactar amb instal·ladors de calefacció que siguin de la teva confiança i que t’ofereixin els millors resultats i solucions a un preu competitiu. Considerem aquestes com algunes de les característiques definitòries de JAG Alcaide, empresa a la que pots encarregar tots els teus treballs relacionats amb la calefacció sense cap tipus de problema i amb la seguretat que el treball es realitzarà de la millor forma possible.\nPerò, que ha de tenir una empresa per tal de convertir-se en la millor opció com a instal·ladors de calefacció a Barcelona?\nHem d’escollir sempre una empresa que ens ofereixi seguretat, per tant el tracte tant dels seus agents de ventes com posteriorment el dels seus treballadors tècnics ha de ser cordial, intentant explicar sempre tots els termes menys comuns amb un llenguatge normalitzat que tot el mon pugui entendre, per tal de conèixer què és realment el que es va a realitzar, quins son els elements que s’instal·laran i per quines raons es situaran d’una forma determinada o d’una altra. A JAG Alcaide no tenim comercials que venguin per vendre ni per obtenir el màxim benefici. El que ens ha portat a tenir més de 60 anys d’existència i una cartera tan amplia de clients és la importància que donem a que el client tingui les solucions més apropiades per a la seva instal·lació.\nLes instal·lacions de calefacció es poden portar a terme de moltes maneres, per això sempre s’ha de buscar la forma més apropiada, tenint en compte la estètica i la estructura de la instal·lació, calculant de forma correcte la amplada dels tubs i col·locant purgadors en els llocs on es pugui produir una major acumulació d’aire. No tenir purgadors en els llocs correctes pot suposar a llarg termini que alguns radiadors del circuit deixin d’escalfar, a més de continus sorolls molestos al encendre la calefacció. Per això, és important que abans de realitzar la instal·lació de calefacció es desplaci sempre un tècnic al domicili del client per tal de dissenyar la instal·lació conforme a les característiques de la cases, tenint en compte les parts més fredes d’aquesta, les parets interiors, les parets que delimiten amb l’exterior etc.\nInstal·lació caldera Junkers mixta Euroline\nUn altra dels aspectes bàsics a l’hora de realitzar la instal·lació de calefacció és la elecció d’un bon material dels radiadors, realitzar la instal·lació amb coure i les soldadures correctament. A JAG Alcaide sempre treballem amb marques punteres en el sector per tal d’evitar desprès haver de lamentar ruptures en els materials que puguin suposar pèrdues d’aigua en el circuit de calefacció, amb la conseqüent problemàtica que això suposa.\nÉs molt important també complir amb els terminis establerts. És cert que en moltes ocasions no està en mans de les empreses el fet que no els hi arribi el material a temps, ja que això depèn de les distribuïdores, però el deure d’una empresa és el d’ajustar-se als terminis d’instal·lació fixats en el pressupost, és a dir, un cop la instal·lació es comença, no demorar-se més temps dels dies acordats amb el client. Òbviament, la empresa sempre et dirà que aquests terminis es compliran sense problemes, per tant, no està de més que busquis opinions sobre altres experiències que hagin tingut clients amb la empresa en qüestió a Internet. És habitual que els clients no deixin opinions quan son positives, però si remarquen lo malament que funciona la empresa quan han tingut algun problema amb ella. A JAG Alcaide estem orgullosos de poder dir que gràcies a l’experiència acumulada en tots aquests anys, complim sempre amb els terminis establerts, i inclús en la majoria d’ocasions aconseguim acurtar-los, sense que això disminueixi en cap cas la qualitat de la instal·lació realitzada.\nGaranties. És imprescindible que l’empresa instal·ladora ofereixi la possibilitat d’aportar solucions en el cas que hi hagi algun problema amb la instal·lació de la calefacció, caldera o qualsevol de les seves peces. Aquesta garantia sol tenir algunes restriccions, és per això que no només hem de tenir en compte el temps que ens cobreix la garantia, si no també que és el que realment podem incloure dins d’aquesta. Un mal ús de la instal·lació o cops produïts en el circuit de calefacció, solen quedar exclosos de la garantia.\nQuins instal·ladors de calefacció a Barcelona he de contractar?\nDes de J.A.G. Alcaide ens presentem a ser candidats i a que ens escullis per a realitzar la teva instal·lació, presentant molts arguments que van des de la qualitat dels nostres tècnics, a la vocació de servei de la empresa, passant per l’experiència de més de 60 anys instal·lant. En aquesta empresa contem amb tots els punts que hem comentat anteriorment: Tindràs un pressupost fet a mesura de la teva instal·lació, proporcionem la seguretat de que s’utilitzen uns materials de primera qualitat i es respecta sempre la garantia que donen els fabricants en tots els materials utilitzats. A més, comptes amb la facilitat que J.A.G. Alcaide també té un departament dedicat exclusivament al servei tècnic, de forma que en qualsevol moment que sorgeixi un problema amb la teva instal·lació comptaràs amb tècnics altament formats i que es dediquen diàriament a reparar fallades en aparells i instal·lacions de gas.\nAltres avantatges de comptar amb JAG Alcaide\nQuan tenim en propietat una instal·lació de calefacció o aire condicionat, lo millor és centralitzar tots els serveis en una mateixa empresa, que estigui capacitada per a afrontar tant instal·lacions, manteniments o reparacions amb la garantia d’oferir la més alta qualitat. A JAG Alcaide, desprès de tants anys, hem elaborat una estructura de funcionament que ofereix la possibilitat de tenir tots els serveis que puguis necessitar centralitzats en una mateixa empresa.\nSi estàs pensant en canviar o optimitzar la teva instal·lació de calefacció, pensa en aquesta característica. Serà JAG Alcaide qui et realitzi els estudis tècnics, pressupostos etc. I a l’hora et realitzi la instal·lació amb els treballadors més qualificats, per a desprès portar a terme el manteniment tant de la instal·lació de calefacció com de la caldera a través del nostre servei tècnic especialitzat. I sempre que tinguis un problema, trucant al servei tècnic intentarem resoldre’l de la forma més ràpida i eficaç.\nAbans/ Després Instal·lació caldera Neckar mixta calefacció-ACS\nJAG Alcaide és reparador oficial acreditat per Junkers (Grup Bosch). Aquesta acreditació demostra el bon fer d’aquesta empresa, i corrobora el fet que sempre tindràs a la teva disposició els materials adequats per la teva caldera i la teva instal·lació.\nTingues en compte que a més a JAG Alcaide existeixen sempre ofertes per afavorir al client. Actualment, amb la instal·lació de la caldera o calefacció, et regalem un any gratuït de servei de manteniment, a més de comptar amb la possibilitat de finançar sense cap tipus d’interessos, els gestos d’instal·lació de la caldera. Per tant, escollir JAG Alcaide no és només una bona opció per la seva qualitat i eficàcia, si no també pels seus preus i facilitats de pagament.\nPots contactar amb JAG Alcaide de manera ràpida a través del nostre telèfon de contacte fixe (932185847), del nostre telèfon mòbil (616946678) en el que s’inclou la possibilitat de comunicar-se a través de Whatsapp escrivint a la nostra direcció de correu electrònic (info@jagalcaide.com) o de forma personal, venint a la nostra oficina situada al C/ Torrent de L’Olla 129, local.\n28 juny, 2015 /0 Comments/by jag-alcaide\nhttps://www.jagalcaide.com/wp-content/uploads/2015/06/IMG-20150626-WA0010.jpg 1280 960 jag-alcaide https://www.jagalcaide.com/wp-content/uploads/2020/03/Logo-completo-JAG-Alcaide-transparent.png jag-alcaide2015-06-28 12:28:422020-04-23 17:12:23Calefacció Barcelona: Instal·ladors recomanats de calefacció


Algun dia el món serà dels xicotets – Compromís Congrés dels Diputats\nAlgun dia el món serà dels xicotets\nPublicat el 7 de maig de 2012 en Blog\n“Algun dia, el món serà dels xicotets”. Estes paraules les va pronunciar José Luis Sampedro en un acte i l’anècdota me l’ha contada Pepa, la cap de premsa d’Equo, hui a Madrid, quan l’he saludat, junt amb Inés Sabanés, a la presentació del llibre “ACTÚA”, un treball coral escrit per dotze autors, que és continuació d’un altre “REACCIONA”.\nHui a la taula estaven alguns d’ells: Federico Mayor Zaragoza, Juantxo López Uralde, l’ex-rector Carlos Berzosa, els periodistes Ignacio Escolar i Rosa Ma Artal, i l’editora Lourdes Lucia. S’han dit veritats com a punys, però em quede amb una que ha dit Ignacio Escolar. Aprofitant les notícies que ens arribàvem de la dimissió de Rodrigo Rato, ha posat un exemple que clarifica d’una manera magnífica el món que ens volen imposar els poderosos. Primer ha demanat un minut de silenci pel nou parat que ingressa hui en les files de l’INEM o del SERVEF. Després ha fet una comparança: el sr. Rato va cobrar l’any pasat 2,34 milions d’euros (sense comptar el salari variable), és a dir, 260 vegades el que rep un treballador/a que cobre el salari mínim. O siga, un treballador que cobra eixe salari, hauria tardat més de dos segles i mig en guanyar el sou del sr. Rato en un sol any. Ara se n’emportarà 1,2 milions més per jubilar-se, pobret.\nPerò és que el seu substitut, José Ignacio Goirigolzarri que torna de la jubilació, es va jubilar del BBVA amb només 61 milions d’euros, és a dir, més de 5000 vegades el salari mínim. O siga que un treballador hauria hagut de començar a treballar quan regnava la primera dinastia de faraons a Egipte o quan a l’antiga Grècia començava l’Edat del Bronze si volia guanyar el que el senyor Goirigolzarri es va posar a la butxaca en jubilar-se.\nSón dos exemples del món desigual que alguns volen consolidar a costa dels xicotets, a costa de la gent normal i corrent, a costa dels avanços que tant han costat d’assolir. De la possibilitat que els fills dels treballadors puguen estudiar, de la possibilitat de tindre una sanitat igual per a tots, per als rics i per als pobres. I de tantes xicotetes coses que ens fan ciutadans/es de ple dret i que ara, amb l’excusa de la crisi, ens volen robar.\nPer això, ara més que mai, és l’hora d’actuar si no volem que allò que enteníem per progrés (que les noves generacions visquen millor que les que ens han precedit) siga paper mullat.\nPerquè com diu José Luis Sampedro en la tapa: “Este ocàs és el moment de l’acció entre tots perquè un altre món no sols és possible, és segur”.\nI necessitem creure en l’esperança que: “Algun dia, el món serà dels xicotets”.\n← El vostre reconeixement és la força que m'empeny\nCompromís-Equo sol•licita la creació d'una Comissió d'Investigació parlamentària sobre Bankia →


Mor la filòloga menorquina Aina Moll\nVa destacar per la seva aportació imprescindible a favor de la cultura, la llengua catalana i la normalització lingüística\n7 min. Palma 10/02/2019 11:35\nK. O. / M. A.\n651x366 Mor la filòloga menorquina Aina Moll / M. JOY Mor la filòloga menorquina Aina Moll / M. JOY\nLa filòloga menorquina Aina Moll Marquès ha mort a Palma, a 88 anys, la nit d'aquest dissabte. Va destacar per la seva aportació imprescindible a favor de la cultura, la llengua catalana i la normalització lingüística, a les quals va dedicar la seva vida professional i acadèmica en una valuosa tasca. A més, era la filla gran del també filòleg Francesc de Borja Moll.\nDirectora general de Normalització Lingüística de la Generalitat de Catalunya i assessora lingüística del Govern balear, va ser membre destacat de la nissaga Moll, cappares de la recuperació i difusió de la llengua catalana. Va col·laborar amb el seu pare, Francesc de Borja Moll, en els darrers volums del "Diccionari català-valencià-balear", i va ser autora de diverses publicacions.\nIsidor Marí: 'Aina Moll, memòria i exemple'\nAl llarg de la seva vida, va ser mereixedora de nombrosos guardons, com la Medalla d’Or de l’Ajuntament de Palma, per la seva trajectòria professional i acadèmica i per la seva tasca a favor de la normalització lingüística, l’any 2012; el premi Ramon Llull del Govern de les Illes Balears, la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya. Així mateix, va ser nomenada doctora 'honoris causa' per la Universitat Oberta de Catalunya.\nLa seva família ha destacat que és "especialment estimada i recordada com a professora per moltíssims dels seus antics alumnes". De fet, una escola pública de Palma porta el seu nom. La família informarà del dia i l'hora del seu funeral.\nActivista silenciosa i pacífica\nAina Moll i Marquès nasqué a Ciutadella el 14 d’agost de 1930. El seu pare, Francesc de Borja Moll, dedicà la seva vida a la redacció i edició del 'Diccionari català-valencià-balear', conegut també com l'Alcover-Moll, i a activitats de promoció de la llengua i la cultura catalanes, mitjançant l'editorial Moll. A les notes biogràfiques del seu nomenament com a doctora honoris causa de la UOC (2012), la filòloga afirmà que “això influí, sens dubte, en la meva vocació, fins al punt de convertir-me en col·laboradora del meu pare en totes les seves activitats”.\nEn el mateix document, diu que la Guerra Civil l’agafà a Menorca, “on havia anat a passar les vacances amb la meva germana segona, quan tot just havíem après de llegir i d'escriure”. Comenta que passaren la guerra en un tros de terra del seu avi, “fent vida salvatge”, a la vegada que estudiaven i devoraren, afirmava Moll, “rondalles mallorquines i la col·lecció completa del Patufet”. En finalitzar la guerra, Moll anà dos anys a escola i amb onze anys s’incorporà a l'Institut Joan Alcover de Palma.\nLa seva passió per les lletres li venia de ben joveneta, ja que abans d’acabar el Batxillerat, treballà en un recull de vocabulari de Joaquim Ruyra, juntament amb la seva germana Francesca. El recull fou guardonat amb el premi Marian Aguiló de l'Institut d'Estudis Catalans el 1948. En aquell moment, segons recull el text, s’inicià en la dialectologia acompanyant el seu pare i Manuel Sanchis Guarner, “en un viatge d'enquesta dialectològica per a l''Atlas lingüístico de la península Ibérica' (ALPI), que va durar tres mesos i ens feu recórrer tot Catalunya”, contà.\nAcabà el Batxillerat el 1948 amb premi extraordinari i cursà estudis de Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona. El 1953 s'hi llicenciava en l'especialitat de Filologia Romànica. Posteriorment, amplià els seus estudis a les universitats de la Sorbona, a París, i a les d’Estrasburg i Zuric.\nCompaginà la seva feina de professora al Joan Alcover amb la redacció d’articles i investigacions sobre lingüística, la publicació de manuals de llengua francesa, tasques de correctora a l’editorial Moll, on també treballà en el 'Diccionari'.\n“Havia participat, des dels quinze anys, en les activitats culturals (quasi clandestines, primer, i després tolerades) que es feien a Mallorca: tertúlies literàries, trobades dels Amics de les Lletres i, sobretot, les accions organitzades pels secretariats del 'Diccionari', que, des de Barcelona, Mallorca i València, sota la coordinació del benemèrit i incansable Joan Ballester i Canals, aglutinà una part important de la resistència cultural dels anys cinquanta als Països Catalans”, afirmava.\nUn cop acabat el 'Diccionari', “calia crear una altra entitat que pogués continuar la seva tasca de promoció cultural”, d’aquesta manera fundà, juntament amb altres personalitats, l'Obra Cultural Balear, seguint el model d'Òmnium Cultural. Moll assegurava que “durant els anys setanta, les activitats cíviques de promoció de la llengua i la cultura s'intensificaren molt”.\nSegons la 'Gran enciclopèdia catalana', de 1980 a 1988 fou la primera directora general de Política Lingüística de la Generalitat de Catalunya. Posteriorment, fou la coordinadora de la campanya interinstitucional de Normalització Lingüística de les Illes Balears (1990-95) i assessora lingüística del Govern balear presidit per Cristòfol Soler (1995). En ser substituït Soler per Jaume Matas dimití del càrrec (1996).\nLa rectora de la UOC en el moment del seu nomenament, Inma Tubella, la definí com una “activista silenciosa i pacífica”. D’aquesta manera, fou obertament crítica amb el TIL de José Ramón Bauzá, del qual digué en una entrevista al digital 'Núvol' que “l’home, com que no té gens de traça i no sap res de llengua, té poques possibilitats de triomf”.\nEstimada i admirada\nNombroses personalitats de la cultura i la política recorden Aina Moll a través de les xarxes socials.\nEn nom del @goib, vull expressar el més sentit condol per la pèrdua de n'Aina Moll. Una dona clau en la normalització de la nostra llengua. El seu compromís i lideratge la van convertir en referent. Et trobarem a faltar, Aina. https://t.co/FslzyFqPjg\n— Francina Armengol (@F_Armengol) 10 de febrer de 2019\nHa mort Aina Moll, exemple d'amor a la seva terra i cultura. Una dona de curiositat insaciable, artífex de la nostra llengua i medalla d’Or 2015 del @ConsellMca.\nEl meu condol i record emocionat a familiars i amics. pic.twitter.com/k17X4WqwaF\n— Miquel Ensenyat (@ensenyat) 10 de febrer de 2019\nL'Obra Cultural plora la mort d'Aina Moll i Marquès, sòcia fundadora de la nostra entitat i figura essencial en la normalització del català a les Balears. pic.twitter.com/PTTXS9JCA7\n— Obra Cultural Balear 🎗 (@ocbcat) 10 de febrer de 2019\nEm diuen que ha mort Aina Moll.\nQuan la Universitat Oberta de Catalunya li va atorgar el doctorat honoris causa, vaig resumir en tres mots el seu treball ingent per la llengua: disponibilitat, tenacitat i coratge. https://t.co/6R8VsZBwn8\n— Isidor Marí (@IsidorMari) 10 de febrer de 2019\nEl meu més sincer condol per la mort d'Aina Moll, una dona que va estudiar i estimar la llengua catalana i que va treballar per la normalització lingüística del nostre país. La recordarem com una dona forta i compromesa. Descansi en pau.\n— Llorenç Carrió (@lcarrio) 10 de febrer de 2019\nS'ha mort l'admirada filòloga Aina Moll. Quanta feina que ha fet tots aquests anys. El meu agraïment, un reconeixement profund i el condol sincer a la família, als amics i a tots els amants de la llengua. https://t.co/9hyG2n3w4u\n— Quim Torra i Pla (@QuimTorraiPla) 10 de febrer de 2019\nVa estimar i viure el català des que va néixer (filla de F. de Borja Moll, que va dedicar la seva vida al DCVB). Va “promoure la normalització lingüística en un clima de consens general i de respecte dels drets de tots”. Pilar fonamental de la llengua, adeu i gràcies, Aina Moll. https://t.co/umonumLexf\n— Laura Borràs 🎗 (@LauraBorras) 10 de febrer de 2019\nAina Moll, amiga, sempre en el record. 🌹\n— Lluís Llach (@lluis_llach) 10 de febrer de 2019\nLa llengua i els seus parlants\nconviurem amb l'enyorança\nsense perdre l'esperança\nni el mestratge dels més grans.\nExplicar-nos per ser humans\nvol dir resistir a l'ultratge.\nQue els mots siguin l'homenatge\nper dir-te adeu, Aina Moll!\nUna aferrada pel coll,\nmil gràcies i bon viatge https://t.co/a0zw8H6rDL\n— Mateu Xurí (@MateuXuri) 10 de febrer de 2019\nLamentem profundament la mort d'Aina Moll, sòcia fundadora de l'Obra Cultural Balear, primera directora de Política Lingüística i un referent en l'estudi del català i de la normalització lingüística als Països Catalans. Una forta abraçada a la seva família https://t.co/NxUwXKQPhD\n— Òmnium Cultural (@omnium) 10 de febrer de 2019\nAina Moll Marqués


Els campions del món de la petanca venen a Eivissa per a la Trobada internacional 'Pepe Ibiza' - Consell Insular d'Eivissa\nEls campions del món de la petanca venen a Eivissa per a la Trobada internacional 'Pepe Ibiza'\nEntre els 16 i 19 de maig, Eivissa acollirà la segona Trobada internacional de petanca 'Pepe Ibiza', que aplegarà a diversos campions del món d'aquest esport, tots ells arribats de França.\nLa competició s'iniciarà el dijous a les sis de la tarda i tindrà continuïtat divendres a partir de les 9 del matí, en sessions de matí i tarda durant divendres i dissabte. Es calcula que diumenge al voltant de les 13 hores es disputin les finals. El torneig es disputarà a les pistes de petanca del Passeig de Joan Carles I, a Eivissa.\nEnguany, la trobada 'Pepe Ibiza' destaca per la presència de noms de moltíssim prestigi dins el món de la petanca, com el campió del món i campió de França Didier Chagneau, el cinc vegades campió del món Didier Choupay, l'onze vegades campió del món Henri Lacroix, o el campio del món de tir de precisió jÚnior, Théo Balliere, entre altres ex campions del món i campions de França.\nDurant la trobada també s'han preparat partides en les quals jugadors eivissencs podran enfrontar-se amb alguns dels il·lustres convidats, amb l'objectiu de gaudir del privilegi de compartir competició amb jugadors de primeríssim nivell.


Moros i Cristians consoliden l’Enllaç entre Ramon Berenguer IV i Peronella – Moros i Cristians – Lleida\nMoros i Cristians consoliden l’Enllaç entre Ramon Berenguer IV i Peronella\nL’Associació de la Festa de Moros i Cristians va celebrar, ahir al matí al Baluard de la Reina de la Seu Vella, la tercera edició de la recreació històrica de les Noces Reials de Peronella, princesa d’Aragó, i Ramon Berenguer IV, comte de Barcelona. Un espectacle emmarcat dins de les Festes de Tardor de la ciutat i que va comptar amb la participació d’un centenar de festers i amics que es van convertir, per un dia, en joglars, trobadors, nobles, servents, comtes, bisbes, frares, timbalers, cavallers, soldats o, senzillament, en el poble de Lleida.\nL’èxit de l’espectacle va manifestar-se també, en la gran assistència de públic , ja que més d’un miler de lleidatans i visitans van gaudir de la representació i, alhora, de la desena de paradetes del mercat medieval organitzat per les comparses de la festa lleidatana.\nJoan Gomis, president de l’Associació de la Festa va comentar que “l’acte s’ha consolidat al diumenge de les Festes de Tardor gràcies a la col·laboració dels festeres i entitats amigues que es volquen amb la celebració.”\nL’esdeveniment va comptar a més, amb la participació de la Coral Maristes Montserrat, del Grup de Grallers Turrai i del grup de dansa oriental “Mirat Al Sharq”. Hi va participar també la Societat Cultural i Gastronòmica Lleidatana “Lo Tall” en l’elaboració del banquet nupcial i es va comptar amb la col·laboració de les Cooperatives del Soleràs i de Montoliu de Lleida. Una menció especial requereixen també els músics que van participar en l’esdeveniment per la seva contribució a la recreació de l’enllaç reial que és l’antecedent, remot però directe, de la Festa de Moros i Cristians de Lleida.


Docència Pregrau – Institut Català de la Salut\nICS Camp de Tarragona > Atenció Primària > Docència > Docència Pregrau\nEls 20 Centres i els centres de fisioteràpia d’Atenció Primària, són centres universitaris i reben estudiants dels estudis de Medicina, Infermeria, Fisioteràpia i Treball Social. Encara que la carga docent es concentra en un major nombre d’alumnes en els centres de Reus i Tarragona. L’Institut Català de la Salut disposa de 18 professors associats que desenvolupen docència en els estudis de Nutrició, Medicina e Infermeria. Els alumnes s’integren en els centres participant en les activitats docents i de recerca dels mateixos.\nEn els estudis de Medicina els estudiants fan les seves primeres pràctiques a primer en contacte directe amb els pacients desenvolupant competències del pla d’estudi molt basades en la comunicació i en el tracte en la persona. Tornen a tercer de Medicina per desenvolupar i completar les competències de comunicació, amnesi i exploració física així com la identificació de símptomes i signes de la malaltia. Finalment a Sisè vénen per tenir un coneixement en el seu rotatori de les funcions de l’Atenció Primaria en el maneig de les malalties més prevalents, la identificació i maneig del pacient crònic complexe etc.. En l’Atenció Primària adquireixen sense dubtes una visió holística i humana de les persones, així com la seva trajectòria en les malalties.\nEn els estudis d’infermeria, els estudiants en les seves pràctiques adquireixen competències en detecció i avaluació de les necessitats de les persones així com en els procediments d’elaboració d’un pla de cures, contacte i desenvolupament de l’acció comunitària i domiciliària.\nEn els estudis de fisioteràpia en la seva rotació per Atenció Primària adquireixen tècniques d’exploració física, realització d’activitats preventives, maneig de tècniques i procediments en malalties més comuns així com teràpies en pacients immobilitzats en atenció domiciliària.\nEn els estudis del Grau de Treball Social adquireixen les habilitats de la detecció i gestió dels problemes psicosocials associats a la malaltia en l’atenció directe i també en l'atenció comunitària, així com competències docents i de recerca.


Enric I. Canela » Blog Archive » La necessària reconversió no pot esperar\nLa necessària reconversió no pot esperar\nUna interessant reflexió sobre l’economia catalana. No es pot concloure res més que la necessitat d’una reconversió urgent. El proper Govern haurà d’activar els mecanismes per fer-ho possible. Cal reconèixer la feina del conseller Huguet per haver encarregat l’estudi. No sempre es fan els diagnòstics necessaris.ñ\nEmergència de Xina i Índia, envelliment demogràfic d’Europa, encariment de les primeres matèries… I els problemes estructurals de l’economia catalana. Serà capaç el teixit industrial català de superar el que se li ve a sobre?\nEl Departament d’Innovació, Universitats i Empresa es feia aquesta mateixa pregunta i va encarregar una prova de resistència – un stress test – a la consultora francesa Bipe per esbrinar què passarà a 10 anys vista. La seva conclusió és que la indústria local té vida per davant, però només si les empreses i les administracions apliquen les reformes necessàries.\nL’estudi contempla tres escenaris d’actuació per als pròxims anys: retorn a la tendència anterior a la crisi; recaiguda i proteccionisme, una Europa unida i sostenible, i un període volàtil amb crisis recurrents. Aquest últim és el que l’informe considera més probable, amb un 40% de possibilitats. Aquest marc es caracteritza per la multiplicació d’incidents exògens a la lògica purament econòmica: problemes geopolítics, crisis sanitàries, incidents climàtics que comporten ruptures d’aprovisionament, etc. Segons com es desenvolupin, el text considera que el valor afegit industrial pot créixer fins al 1,9% anual o caure a una mitjana del 0,6%. A l’escenari més probable, amb crisis recurrents, la indústria evolucionaria entre l’1% i el -0,1%.\nL’ocupació en la indústria manufacturera no té, en canvi, tanta sort. Tots els panorames possibles indiquen una evolució negativa. Aquesta es veu compensada, segons el text, per l’augment d’ocupació en les activitats de servei lligades a la producció. No obstant això, per crear veritable ocupació només hi ha dues opcions: el retorn a la situació anterior a la crisi o un desenvolupament sostenible, que implica que la Unió Europea pilot l’economia comunitària. En el cas de crisis recurrents, els llocs de treball només poden arribar a créixer un 0,1% anual, i poden destruir-se a una mitjana del 0,6%.\nL’informe pren com a exemple cinc sectors representatius: l’automoció, l’alimentació, el tèxtil, la química i farmacèutica i materials de construcció. En el cas de l’automoció, les indústries locals només sobreviuran si aposten per nous models de mobilitat, com l’especialització en vehicles petits i urbans, o si s’integra en una cadena de valor global, que implicaria concentrar-se i evitar els riscos de deslocalització.\nEn la indústria tèxtil, les opcions són negatives en la majoria dels escenaris: només convertint-se en líders de noves cadenes de valor es pot sobreviure: llegiu creant empreses com Desigual o Mango. El sector farmacèutic només creixerà en «l’escenari voluntarista basat en el desenvolupament sostenible». És a dir, on creixin les inquietuds respecte a la salut i es sofistiquin productes destinats a millorar la higiene col·lectiva. En el sector agroalimentari, l’informe creu que es mantindrà aliè al canvi de cicle.\nClassificat com a Articles Enric I. Canela, Economia, Política | No hi ha comentaris »


Sam Mendes: «Em nego a tenir una visió nostàlgica de la guerra»\nSam Mendes ('1917'): «Em nego a tenir una visió nostàlgica de la guerra»\nEl director anglès viatja a la primera guerra mundial per oferir la seva pel·lícula més virtuosa, narrada a través d'un pla seqüència i que arriba als cines després de triomfar en els Globus d'Or\nMadrid - Dijous, 09/01/2020 - 19:56\nBorja B Hojas\nDesprés de dirigir dos dels millors capítols de l’última etapa de James Bond (‘Skyfall’ i ‘Spectrum’), Sam Mendes torna a l’actualitat cinematogràfica amb, ‘1917,’ una pel·lícula destinada a convertir-se en un clàssic immediat del gènere bèl·lic. Pot ser que sigui la seva obra més personal, ja que hi ha abocat alguns dels records que li va explicar el seu avi de la primera guerra mundial, i sens dubte la seva pel·lícula més virtuosa, ja que tota la narració està explicada a través d’un pla seqüència que submergeix l’espectador de manera immersiva en la perspectiva de dos soldats que han de travessar la Terra de Ningú per enviar un missatge que aturi un atac que salvarà la vida a milers d’homes.\nCrítica de '1917': immersió en la brutal experiència de la guerra\n‘1917’ s’ha convertit de manera inesperada en l’autèntica protagonista de la temporada de premis a l’aconseguir el Globus d’Or a la millor pel·lícula i al millor director, imposant-se a títols com ‘El irlandés’ i ‘Joker’ i perfilant-se com una de les favorites per als pròxims premis Oscar, uns guardons que ja va conquerir en el seu moment gràcies a ‘American beauty’ (1999), la pel·lícula amb què es va donar a conèixer.\nMoltes pel·lícules bèl·liques parlen de patriotisme i heroisme. ¿Volia vostè subvertir aquests termes?\nEfectivament, no estic gens interessat en el patriotisme, cosa que no vol dir que no estimi el meu país. Però no es tractava de parlar de les meravelles del Regne Unit i de culpabilitzar els alemanys de tot, com se sol fer. Realment, s’hauria pogut rodar aquesta mateixa història canviant les nacionalitats, perquè no es tracta de països, es tracta d’experiències humanes dins de la guerra. De persones que es veuen abocades a una situació extrema, desposseïdes de tot. En la guerra es tracta de sobreviure, no de triomfar.\n¿Potser per això els seus personatges són herois anònims?\nNo hi ha grans batalles a la pel·lícula, no hi ha grans proeses, només un camí ple de perills. La guerra és plena de petites històries, de soldats corrents que van morir i que mai es van trobar. El meu avi em va explicar moltes de les seves vivències allà i no es tractaven d’actes de valentia, sinó simples cops de sort o coincidències. Per això sempre em va quedar gravada la imatge d’haver de portar un missatge creuant la Terra de Ningú. A partir d’allà va sorgir el germen de la pel·lícula.\n¿Per què un pla seqüència per explicar la història?\nPer diverses raons. Volia explicar la pel·lícula en temps real i volia que l’espectador visqués l’experiència amb els personatges principals.\nEn un moment en què el cine d’acció es basa en els talls de muntatge, planejar una pel·lícula així és tota una declaració d’intencions.\nSegurament, el malaguanyat Conrad Hall, el meu director de fotografia a ‘American beauty’ i ‘Camí de perdició’ em diria que el que estic intentant és desplegar tots els meus encants perquè tothom vegi que bé que ho faig [rialles]. Però la meva intenció era desafiar el públic i acostar-lo a la contesa d’una manera diferent. Ens han explicat la guerra de moltes maneres, però crec que faltava aquesta perspectiva immersiva en la qual es pogués sentir la por.\n«Volia utilitzar el llenguatge del cine de terror, no tant per la sang, sinó per la tensió i la mort al voltant»\nCom en una pel·lícula de terror.\nÉs que és el gènere amb què millor es pot emparentar aquesta pel·lícula. Hi ha una sensació constant i tangible d’amenaça. Veus que els protagonistes tombaran una cantonada i penses que els passarà alguna cosa. Aquest és l’idioma que volia utilitzar, el del cine de terror, no tant per la sang, sinó per la tensió i la mort al voltant.\n¿I no creu que el virtuosisme tècnic pot despistar l’espectador una mica de la història que es vol explicar?\nSi s’està pendent dels talls, sí [rialles], tot i que ja adverteixo que són molt bons i amb prou feines es noten, són difícils d’apreciar excepte una fosa a negre òbvia que hi ha. Volia configurar una espècie de ball o coreografia entre la càmera, el paisatge i els personatges. Però precisament aquesta manera d’explicar està vinculada a la necessitat de generar una experiència autèntica en l’espectador, que senti de manera física i emocional el que passa a la pantalla.\nAquesta fosa a negre de què parla ens endinsa en un paisatge espectral i mític que trenca amb el realisme de la pel·lícula.\nLes preses nocturnes ens introdueixen en un panorama més mític i, després d’aquesta fosa, és com si el personatge ressuscités, sortís de l’inframon i ens endinséssim en un espai poètic i surrealista després d’haver sentit la putrefacció dels cadàvers. M’agradava aquest contrast entre la fetor dels cossos apilats i la lleugeresa d’un riu que neteja i refresca.\nNo és una pel·lícula que llanci missatges, sinó que es proposa més com una experiència.\nLa idea d’aprendre del cine no és una cosa que a mi m’agradi gaire. Prefereixo la noció d’experiència, que la gent s’emporti alguna cosa a casa seva després de veure una pel·lícula. Ja sigui una imatge o una sensació, un xut d’adrenalina, el que sigui. Per a cada persona serà diferent i això és meravellós. Res de missatges.\n¿Quins ressons de la primera guerra mundial se senten per vostè en l’actualitat?\nEn aquella època es va lluitar per una Europa lliure i unida, i és una cosa que el meu país faria bé de recordar ara mateix. El que em nego és a tenir una visió nostàlgica de la guerra, de com de gran que era una nació conquerint altres països. Prefereixo enfocar el caos i la destrucció que genera.\nTemes: Estrenes de cine Cine Primera guerra mundial


El seu treball personal no el podem centrar només en la seva inquietud per fusionar el flamenc amb els breaks. Panko s’ha arriscat a investigar en molts estils musicals. Des de la música balkànika fins a la música llatina, des de la música hindú a l’electrònica mes arriscada…Col·laborant en diferents projectes de tot el món apostat per la fusió de músics en directe.\nPanko ha estat pioner a fusionar els ritmes flamencs amb l’electrònica i el primer DJ. que ha fet scratchings per Bulerías…\nCom a productor és creador de moltes de les Remezclas de Ojos de Brujo


Misa a la Virgen del Carmen. Cada voz, de Luis Brugarolas Luis Brugarolas No hi ha cap opinió. Sigues el primer.\nPreu: 1,29 € Disponibilitat:\nInstruments:Veu sola, Orgue d'acompanyament, HarmòniumFormació:Cor a l'unísonGèneres:Música Clàssica, Música ReligiosaFormat:Conjunt de partsNivell:Intermig/AvançatÈpoca:Música Medieval, Música del Segle XX----Compositor:Luis Brugarolas Instrumentació:Voz y Organo o ArmonioEditorialBoileauReferència:DP05837 Opinió d'altres usuaris\nPreu: 1,29 € Afegir al cistell\nAfegir al cistell\tMisa a la Virgen del Carmen. Cada voz, de Luis ...\tde Luis Brugarolas 1,29 €\nMissa a la Mare de Déu de Núria (voz), de Lluís RomeuLluís RomeuPreu: 0,99 €Afegir al CistellMisa BrevisFrancisco BaldellóPreu: 4,99 €Afegir al CistellDodecaedro irregular-Santiago LancharesDodecaedro irregularSantiago LancharesPreu: 4,68 €Afegir al CistellDos Danzas y un Interludio-Santiago LancharesDos Danzas y un InterludioSantiago LancharesPreu: 7,80 €Afegir al Cistell\nIniciBotigaPartituraMisa a la Virgen del Carmen. Cada voz, de Luis ... Truca'ns 933 426 175 Notícies i blog


Nous cartells per indicar els espais on els gossos poden anar sense lligar\nEs troben al parc de Catalunya, al parc de la Clota, prop de la plaça de Conrad Crespí i al parc de la Romeua\nL’Ajuntament ha col·locat uns cartells a sis espais de la ciutat on els gossos poden anar solts. L’objectiu és senyalar aquestes zones i recordar a la ciutadania les condicions que cal complir per poder deixar lliures aquests animals.\nAquests espais es troben a la zona de més altitud del parc de Catalunya, al parc de la Clota, prop de la plaça de Conrad Crespí i al parc de la Romeua, on n’hi ha dos de diferenciats.\nEls cartells indiquen que els gossos potencialment perillosos han d’anar lligats i amb morrió, i que sempre han d’anar acompanyats. Pel que fa als gossos, han d’estar identificats, censats i han de tenir els controls sanitaris reglamentaris i actualitzats.\nTambé s’indica que cal evitar que els gossos molestin persones i altres animals i recorden que cal respectar el descans del veïnat. Finalment, recorden que els propietaris dels gossos són els responsables dels danys, els perjudicis i les molèsties que aquests animals puguin ocasionar, com també que sempre cal recollir-ne els excrements.\nTags: àrea de gossos, espai públic\nEspai públic (165)