El Món | Sense primavera catalana\nSense primavera catalana\n"No pot ser una revolució de revolucionaris sinó un moviment d'àmplia base en què el motor real són les classes mitjanes del país"\nper Pere Torres 04/05/2016\nEn un recent article d'un reputat columnista polític, hi ha un comentari sobre el ritme del procés sobiranista i les seves incerteses i apunta que les primaveres no poden durar tant. És evident que aquesta expressió s'inspira en les primaveres àrabs. Si aquestes no s'haguessin produït, potser estaríem parlant d'una revolució d'algun color, que era el que s'estilava abans.\nTé raó que les primaveres no poden durar tant, però no crec que visquem una primavera. De fet, no ens interessa que el nostre referent siguin les primaveres àrabs o les revolucions de colors. Deixant de banda que, en la majoria de casos, el seu fracàs ha estat rotund, tampoc no ens serveixen si considerem motivacions i finalitats.\nForen esclats populars que volien posar fi a règims tirànics, moguts sobretot per sectors joves que els vivien, en bona mesura, com un procés d'emancipació política i, també, generacional. Hi havia gent de tota mena, esclar, però foren els joves els motors d'un canvi que no van aconseguir. Van poder derrocar alguns dictadors però no van ser prou forts per a canviar els règims, probablement perquè la seva era una força de xoc, d'una gran pressió concentrada contra l'autoritat però sense un projecte de futur prou pensat, sense unes coalicions prou sòlides per a donar-li continuïtat i sense unes estructures prou resistents per a aguantar el pols el temps que calgués.\nHa estat una llàstima que no assolissin els seus propòsits. D'haver-ho fet, probablement avui ells tindrien uns països millors i nosaltres, una pau menys amenaçada. En qualsevol cas, el procés català és ben diferent. No volem canviar un règim tirànic -per molt limitadores que ens siguin les institucions espanyoles i per escassa que sigui la qualitat democràtica de l'estat. Nosaltres volem construir un país nou i fer-nos el nostre propi espai al món. Les exigències d'un procés d'aquestes característiques són ben diferents.\nEn primer lloc, no pot ser una revolució de revolucionaris sinó un moviment d'àmplia base en què, malgrat la presència de gent de tota mena, el motor real són les classes mitjanes del país. I el mètode de les classes mitjanes és diferent: són més corredores de marató que no pas velocistes de 100 metres llisos, són més reflexives que impulsives.\nEn segon lloc, en voler construir un país nou amb un Estat propi, sabem que no podem prescindir ni posar en risc tot allò que hem construït fins avui. Els passos endavant han d'estar ben falcats perquè, desfent-nos de tot allò que sigui sobrer, alcem les noves estructures sobre els pilars que ja tenim. No pot ser, doncs, un procés atabalat sinó ben ponderat. Volem que l'endemà de la desconnexió el país continuï funcionant amb normalitat ¬-amb més joia per a molts, amb més ganes per a d'altres, amb més responsabilitat per a tots, però amb normalitat.\nEn tercer lloc, no pot ser un procés contra la nostra pròpia naturalesa, en què suspenguem transitòriament la nostra idiosincràsia. Ben altrament, ens cal assumir que som diversos, tendents a la fragmentació i amb un cert gust per les discussions bizantines. En conseqüència, la clau és aprendre a gestionar les nostres contradiccions i abandonar l'estèril neguit per la seva existència. En unes societats complexes, les coses no són lineals i pretendre que ho siguin és un error estratègic: es malgasten les energies en cartesianismes impossibles, quan és preferible dedicar-les a administrar aquesta complexitat cap a bon fi.\nPer això, no crec que hi hagi primavera catalana, no crec que hi hagi efervescència temporal. No s'ha de confondre l'afartament de certes litúrgies partidistes amb un abandó de l'aspiració a la independència. Al capdavall, aquesta no s'aconseguirà perquè siguem una gran riuada que s'ho endú tot per davant i reconfigura la llera sinó perquè som un riu que, amb perseverança, va afaiçonant la vall al traçat que li és més natural.


Receptes de cuina del Marroc: Pa d'ordi - Hobz bel belboula\nPa d'ordi - Hobz bel belboula\nAquest és un dels molts tipus de pa que podem trobar al Marroc. Principalment el trobem a l'"aroubia", que li'n diuen, és a dir, a pagès. Està fet amb farina d'ordi barrejada amb farina blanca o integral amb proporcions variables. És molt més saborós que el pa fet amb farina normal.\nEl problema de fer-lo radica simplement en el fet de trobar la farina d'ordi. Aquí la trobem exclusivament en botigues bio (i encara no en totes) i a preu d'or... Per fer aquest pa he utilitzat una bosseta de 200 gr a 1 euro.... això sí, certificada 100% ecològica... En canvi, la sèmola d'ordi la trobareu en totes les carnisseries islàmiques, ja que s'utilitza per multitud de plats: des de substitut de la sèmola en qualsevol cuscús (pel meu gust, molt millor que el tradicional) o en sopes i harires. Podem trobar la sèmola d'ordi gruixuda o fina (en aquest cas, gruixuda, però si és fina també va bé, ja que només la farem servir per "arrebossar" una mica pa i donar-li una aparença més rústica).\n250 grs. de farina d'ordi\n150 grs. de farina integral\n25 grs. de llevat de París\n1 culleradeta de cafè de sal (8 grs.)\nUn grapadet de sèmola d'ordi\nNota: la recepta, una vegada més, és de Minouchka -he copiat directament les seves proporcions- però he fet unes petites variacions. He hagut d'afegir força més farina, i només he posat una culleradeta de cafè de llevat sec de forner (per 25 grs de llevat fresc correspondrien dues culleradetes de cafè de sec) i he deixat llevar més estona.\nSi ho fem a mà, desfem el llevat en una mica d'aigua tèbia i ho deixem uns 10 minuts. Barregem les dues farines, incorporem la sal i el llevat. Afegim poc a poc l'aigua tèbia i comencem a amassar amb força. Hem d'amassar bé durant 10 minuts. Tapem la massa amb un drap i deixem llevar almenys 1 hora (dins del forn tebi és ideal). Partim la massa amb un ganivet de serra en les peces que volguem i donem forma. Les posem sobre una safata amb paper de forn, i tirem a sota i sobre dels pans la sèmola d'ordi.\nDeixem reposar una altra horeta. Preescalfem el forn a uns 170º amb un recipient amb aigua, i enfornem (uns 15 minuts si són peces petites, mitja horeta si només hem fet un pa).\nEDICIÓ DEL POST EL 22/03/2012\nHe de donar les gràcies a F. Mas i Castanyer que m'ha fet adonar d'un error al post. L'havia titulat inicialment "Pa de civada", quan en realitat és "Pa d'ordi". L'error prové d'una falsa traducció:\nCebada (castellà) -> ordi (català) -> orge (en francès)\nAvena (castellà) -> civada o avena (en català) -> avoine (en francès)\nPublicat per Georgina Cuina del Marroc a 9:52\nstarbase 29 de novembre de 2010 a les 10:16\nLa veritat és que té molt bona pinta, però Uffff, a 1 euro per 200 grs de farina no el penso fer hehehe.\nMandarina 29 de novembre de 2010 a les 16:08\njeje s'ha de reservar per les festes de guardar..!!!!\nF. Mas i Castanyer 6 de març de 2012 a les 22:50\nMolt interessant i útil aquest bloc.\nEn aquest apunt i ha una confusió: L’orge no és la civada = ‘avena’. L’orge és l’ordi = ‘hordeum’ = cebada. I aquesta foto que posa sèmola de civada és de sèmola d’ordi.\nA les botigues d’alimentació marroquines es poden trobar paquets de sèmola d’ordi d’1 kg a 1,5 euros.\nMandarina 7 de març de 2012 a les 13:27\nQuan la nena em doni un moment de tranquil.litat editaré el post :)\nPel que fa al tema de comprar la sèmola, justament em queixava de que és fàcil trobar la sèmola però gairebé impossible trobar la farina, i si es troba, és escandalosament cara :)\nEspai de Ioga Menorca 6 d’abril de 2014 a les 19:38\nHola, pots comprar farina d'ordi bio a molt bon preu a Josep Mestre, veuràs la informació a la seva web pepmestre.com . De fet he arribat al teu blog perquè li vaig comprar farines i no sabia cap recepta de pa amb aquest cereal. L'enhorabona pel teu blog és fantàstic.


Artur Mas, el cavall de Troia de l'independentisme\nAmb el ‘dragon khan’ del tripartit a la deixalleria, Mas entrava a Troia com el regal d’uns déus anhelosos per recuperar l’establishment. Poc s’imaginaven els troians que sota aquella imatge de polític de cartró pedra i ben clenxat s’hi podia amagar un exèrcit independentista.\nRetrat d'Artur Mas. / Il·lustració: Jaume Bach\nBarcelona — 3 de febrero de 2014 06:00h\nDe tecnòcrata descregut a constructor sobiranista; no són pocs els qui, fora i dins, es pregunten el com i el per què del gir copernicà d’aquell economista afrancesat amb fama de bon gestor que va fer-se amb el desitjat garant del president Pujol. Després de creuar el desert a bon ritme, Mas sembla haver aconseguit l’impossible: matar el pare. Empès per les circumstàncies, s’ha convertit en el cavall de Troia de l’independentisme català. Amb el ‘dragon khan’ del tripartit a la deixalleria, Mas entrava a Troia com el regal d’uns déus anhelosos per recuperar l’establishment. Poc s’imaginaven els troians que sota aquella imatge de polític de cartró pedra i ben clenxat s’hi podia amagar un exèrcit independentista. De fet, segurament ni ell mateix s’esperava el seu propi destí.\nMas neix l’any del fred (1956), just a l’equador del franquisme, en una acomodada família barcelonina dedicada als negocis tèxtils i metal·lúrgics i allunyada de la política. Els Mas i Gavarró practiquen un catalanisme casolà, de baix risc. L’Artur, el gran de quatre germans, és educat en l’exclusiu Liceu Francès i, posteriorment, a l’elitista escola Aula. Després de llicenciar-se en Econòmiques, treballa fins als 26 anys en el sector privat. L’any 1982 entra al departament de Comerç, Consum i Turisme de la Generalitat de Catalunya, com a col·laborador en la promoció exterior i captació d’inversions estrangeres. Amb fama d’aplicat i resolutiu gestor, Mas inicia la seva particular escalada al poder: regidor de l’Ajuntament de Barcelona, conseller de Política Territorial i Obres Públiques i després d’Economia i Finances.\nContra tot pronòstic i de la mà del seu fidel escuder, David Madí, Mas entra en la tripleta successòria a l’etern Pujol, completada per Josep Antoni Duran i Lleida i Miquel Roca. Tot i que inicialment les seves possibilitats es cotitzaven a la baixa, Mas aconsegueix desfer-se d’uns rivals més forts: Duran, llavors, gaudeix de simpaties variades i té més futur que passat; Roca, tot i haver envellit al ritme del pare, llueix la saviesa del qui raona i després enraona. Però res esdevé suficient per vèncer l’ímpetu del gendre avorrit alhora que ideal.\nPerquè res sembli perfecte, Mas ensopega dos cops abans no aconsegueix la presidència. En aquest lapse de temps no volgut, el polític s’acaba de cuinar a foc lent, i guanya textura. A la tercera, res ni ningú l’impedeix d’escriure el seu nom als llibres de text. A partir d’aquí, el destí atzarós pren el comandament de la història i, sigui per la punyalada per l’esquena a un Estatut ja descafeïnat per ell mateix, o sigui perquè la crisi fa fugir endavant, un nombre indeterminat (intuïtivament quantiós) de catalans empeny Mas a la independència, i el president s’hi deixa empènyer, la història dirà si amb encert o no.\nEls qui malfien, diuen que CiU no deixa de ser la marca blanca d’un independentisme amb DO, ERC, i que això, més d’hora que tard, transvasarà els vots de dreta a esquerra fins omplir el got republicà i catapultar l’Oriol Junqueras al lloc que ara ocupa Mas. Però això últim no està escrit i, per tant, és ficció, i de la ficció se n’ocupa una altra ciència.\nDe moment, Mas treu punxa al llapis del seu perfil, buscant referents entre els llibres d’història, i no apunta baix: de Gandhi a Luther King, passant pel cartell electoral messiànic. Res, que no necessita ni àvies ni padrins.\nMas passarà a la història, de ben segur: o com aquell polític que va intentar dur Catalunya a la independència o com el que ho va aconseguir; també podria ben ser que fos aquell que va iniciar un llarg procés que en va concloure un altre. De moment s’allunya del peix al cove i intenta equilibrar els dos extrems catalans: el seny constructiu de Prat de la Riba i la idealitzada rauxa de Francesc Macià. Tot plegat perseguint el vell somni de fer de Catalunya la Massachussets dels Estats Units d’Europa.\n3 de febrero de 2014 - 06:00 h


Espai d'opinió sobre temes d'actualitat al voltant de la pedagogia i la psicopedagogia, obert a la participació de titulats/des i estudiants de pedagogia i psicopedagogia.\nParlem de Pedagogia es va crear per iniciativa del III Consell Social del COPEC amb la finalitat de promoure la pedagogia i la psicopedagogia i el seu corpus de coneixement.\nL'espai té la voluntat de generar estat d'opinió de temàtiques vinculades amb la Pedagogia i la Psicopedagogia, en qualsevol de les seves branques, que sigui objecte de debat social, així com provocar un intercanvi d'idees entre els col·legiats i col·legiades sobre aquests temes.\nL'objectiu és disposar d'un espai de consulta per a qualsevol persona no especialitzada en el camp de la pedagogia, i de manera específica als mitjans de comunicació, sobre l'opinió que en tenen els professionals de la Pedagogia i la Psicopedagogia, sobre temes que preocupen i interessen a la ciutadania.\nÉs un espai que no té pretensió de publicació científica ni d’investigació. No pretén sentar càtedra, ni fixar la posició del Col·legi sobre els temes que es tractin; d’aquí que en cada opinió figurarà el nom del seu autor. Ha d’estar redactat de manera que resulti comprensible per a qualsevol persona no experta en el camp de la Pedagogia i la Psicopedagogia.\nEls autors/res ostenten la propietat intel·lectual dels articles, que podran ser reproduïts sempre que se'n citi la font i els autors/autores.\nCARACTERÍSTIQUES FORMALS DE PUBLICACIÓ >>>\nData de publicació: 11/7/2016


VisitCaldes: Turisme Caldes de Malavella - Avís Legal\nSobre els continguts d’aquest lloc, incloent-hi els textos, imatges i dissenys, existeixen drets de propietat intel•lectual que corresponen a l’Ajuntament o a tercers que n’han autoritzat el seu ús. L’Ajuntament presenta aquests continguts amb finalitats d’informació i oferiment de serveis. De forma general i excepte que s’indiqui expressament el contrari, aquests continguts es poden reproduir, distribuir i comunicar públicament sempre que es faci sense finalitat comercial i per a les finalitats pròpies del lloc web.\nL’Ajuntament entén que en el moment d’omplir els formularis que figuren en el lloc, l'usuari es considera suficientment informat de les finalitats de la recollida de les seves dades personals i del tractament que se’n derivarà. Excepte indicació expressa en sentit contrari aquestes dades s’integraran als fitxers de l’Ajuntament per al seu tractament amb les finalitats que s’indiquin en cada cas. Els interessats podran exercir els seus drets d’accés, rectificació, oposició i cancel•lació tot adreçant-se a l’Ajuntament per qualsevol mitjà. Poden obtenir més informació sobre els criteris i mesures en matèria de tractament de dades tot adreçant-se a les adreces de l’Ajuntament que figuren a l’inici d’aquesta nota.\nL’Ajuntament no es fa responsable davant dels usuaris del seu lloc web dels possibles danys o perjudicis que es puguin derivar d’interferències, omissions, interrupcions, virus informàtics, sobrecàrrega de les línies, avaries o desconnexions quan estiguin motivades per causes que li són alienes. Tampoc no se’n fa dels danys que puguin ser causats per terceres persones mitjançant intromissions il•legítimes fora del control de l’Ajuntament. No obstant es compromet a advertir prèviament de les interrupcions en el funcionament del web i dels serveis.


Mor estavellat un guàrdia civil que anava a atendre un accident\nActualitzat 10/08/2021 15:06\nUn agent de la Guàrdia Civil de 51 anys i anomenat Jesús Castro mor estavellat quan estava de servei i es dirigia a atendre un accident de trànsit a Catoira, Pontevedra.\nMor un guàrdia civil estrellat\nEren les nou i cinc del matí quan Jesús Castro, de 51 anys, treballava a la zona de Pontevedra, Galícia. Va rebre un avís per desplaçar-se al lloc en el qual s'havia produït un accident viari, ja que l'agent pertanyia a la secció de Tráfico.\nImatge d'arxiu d'un control de trànsit de la Guàrdia Civil / Creative Commons\nCirculava amb la seva motocicleta oficial per la carretera provincial EP-8001, que comunica els municipis gallecs de Catoira i Caldas de Reis, a Pontevedra. Es dirigia a l'AP-9 per revisar l'accident, però paradoxalment ell es va convertir en víctima mortal.\nJesús Castro, de 51 anys, en ple servei\nI és que per causes que encara s'estan investigant, en un revolt, la motocicleta del Jesús va continuar tot recte, estavellant-se contra el talús de terra que voreja la via.\nAutomàticament, diverses dotacions dels serveis d'emergències es van desplaçar al lloc dels fets per atendre'l, inclòs un helicòpter del 061, encarregat de localitzar el punt del sinistre. Tanmateix, en arribar, no van poder fer res per salvar la vida del motorista.\nHelicòpter de la Guàrdia Civil / EFE\nProtecció Civil de Catoira i el grup d'emergències de Padrón també van acudir a l'accident, juntament amb companys del mateix guàrdia civil mort.\nMembres dels serveis d'emergències tenen com a principal hipòtesi que Jesús Castro podria haver quedat enlluernat pel sol, la qual cosa hauria provocat que perdés el control del vehicle.\nMentre anava a atendre un accident de trànsit\nLa carretera en qüestió, l'EP-8001, té ja reputació mortal a causa de les nombroses corbes seguides i complicades que han posat fi a la vida de moltes persones. Els alcaldes d'alguns municipis pels quals passa la via fa temps que reclamen millores per evitar aquest tipus de sinistres.\nEntre ells el regidor de Catoira, Alberto García, que arran d'aquest cas recordava els escrits presentats davant de la Diputació de Pontevedra fa anys, sol·licitant que s'estudiés l'eliminació d'almenys tres girs en el traçat.\nUna carretera molt perillosa\nL'EP-8001 és una de les vies provincials amb més trànsit registrat, per sobre dels set mil vehicles diaris, molts d'ells, transports pesats, informa el mitjà La Voz de Galicia.\nJesús Castro era natural d'Ourense, però vivia a Ponteareas. Tenia 51 anys i estava casat. Tant la Guàrdia Civil com el Ministeri de l'Interior, el delegat del Govern a Galícia, José Miñones, i la subdelegada a Pontevedra, Maica Larriba, han mostrat les seves condolences a la seva família, companys i amics.\nMor un lladre empès per un guàrdia urbà quan fugia\nUn accident més sospitós i relatiu a un cos policial va tenir lloc la setmana passada a l'Hospitalet de Llobregat, Barcelonès, deixant diverses incògnites sense resoldre.\nDimarts passat, al carrer Gran Via, a l'altura de la gasolinera Petrocat, un jove de 32 anys anava en bici quan va arrabassar una bossa a una jove que estava caminant per la zona.\nGasolinera Petrocat en L'Hospitalet de Llobregat / GM\nUn agent de la Guàrdia Urbana de la capital catalana fora de servei, presumptament sense donar l'alto ni identificar-se, el va abordar i va empènyer de la bici per frenar el robatori, del qual el lladre fugia.\nTanmateix, el jove va caure i es va colpejar el cap de forma molt violenta, morint després de dos dies en coma a l'Hospital de Bellvitge. La família va assegurar a aquest mitjà que no es tracta d'un accident i els Mossos d'Esquadra investiguen els fets.


Estudi-disseny del jardi – Tecnologia i Regs Jardineria\nEl nostre objectiu? La satisfacció del client.\nEl nostre objectiu principal es la satisfacció del client. Per tant, en la primera visita amb el client intentem captar quines son les seves idees i preferències i com a bons professionals intentem donar resposta a tots els seus dubtes i demandes. Una vegada analitzades les conclusions d’aquesta primera trobada passem a la següent fase i que es altra que el trasllat d’una idea final en un projecte gràfic , ajudat per les noves tecnologies, alhora molt visual i real. (render informàtic)\nDissenyem tot tipus d’espais, jardins petits de cases aparellades, terrasses, hotels, restaurants, jardins amb piscina, jardins moderns, etc.. sempre buscant un disseny funcional i adequat a l’estètica del seu entorn.\nPer millor comprensió aquí deixem una mostra de projectes realitzats:\nEl segon pas és concretar una nova visita amb el client per presentar-li el nostre treball i acabar de retocar algun matís en cas necessari. Busquem un equilibri entre la qualitat del producte i la sostenibilitat del mateix, utilitzant una gran gamma de productes naturals duradors en el temps, de màxima qualitat i eficiència que contribueixin a la salut del medi ambient i baix manteniment de conservació.\nLògicament aquest projecte ens serveis per executar l’obra minimitzant costos i reduir temps perduts del nostres jardiners ja que al tenir tot mesurat i diferents mesures (kilograms, metres lineals, quadrats, metres cúbics, etc.) ens assegura un fort grau d’encert en la demanda de materials tant en forma de previsió com de resposta en l’estoc en el nostre magatzem en el moment de realitzar l’obra.


Tarragona apel·la a la comunitat internacional a adoptar un paper de mediació per preservar la vida i els drets humans a Ucraïna — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Cooperació › Notícies › Notícies 2022 › Tarragona apel·la a la comunitat internacional a adoptar un paper de mediació per preservar la vida i els drets humans a Ucraïna\nTarragona apel·la a la comunitat internacional a adoptar un paper de mediació per preservar la vida i els drets humans a Ucraïna\nEls regidors de l'Ajuntament de Tarragona se sumen a la Declaració del Fons Català de Cooperació al Desenvolupament i a la Xarxa d'alcaldes i alcaldesses per la Pau de Catalunya\nDiferents regidors de l'Ajutnament de Tarragona han llegit avui a la plaça de la Font el Manifest de la Declaració del Fons Català de Cooperació al desenvolupament i la Xarxa d'alcaldes i alcaldesses per la Pau de Catalunya, sobre el conflicte a Ucraïna, en una concentració que ha reunit nombroses persones.\nL'acte ha conclòs amb unes paraules de l'alcalde en solidaritat a les persones d'origen ucraïnès que viuen a la ciutat i en condemna de la guerra al seu país.\nPau Ricomà ha fet una crida "a favor del diàleg per tal de desescalar el conflicte i resoldre aquesta situació que recau directament sobre els ciutadans". En acabar l'acte l'alcalde s'ha apropat a les persones concentrades a la plaça per donar-los suport.\nLa disputa entre Rússia i Ucraïna és un conflicte polièdric en el qual els aspectes històrics, culturals, geopolítics i econòmics es creuen en un escenari d’enfrontament entre dues potències mundials, Rússia i l’OTAN.\nPer aquesta raó, i donant resposta a aquest anhel, des del municipalisme solidari creiem que cal contribuir a desescalar el conflicte i apostar per la desmilitarització de la zona i per l’establiment d’un diàleg enfocat a la construcció de pau. A dia d’avui, la seguretat i el lliure exercici de drets de la població civil està en perill, una situació que s’agreujarà molt més amb l’existència d’un conflicte bèl·lic obert.\nUn fet que generarà de ben segur migracions forçades que caldrà atendre, violència contra la població civil i una crisi humanitària al cor d’Europa.


Disseny de somriure - Institut Dental\nÉs un protocol integral clínic basat en el disseny del somriure perfecte, totalment personalitzat i adaptat als trets facials del pacient, aconseguint el somriure que es desitja.\nPròtesi de Zirconi.\nEl protocol de disseny de somriures està basat en el disseny del somriure perfecte, ja que el somriure és un dels factors estètics més importants, a més de que un somriure bonic augmenta la nostra autoestima oferint una imatge positiva i segura.\nGracias a aquest protocol personalitzat permetem que el pacient pugui veure el resultat final en la seva mateixa boca abans de començar amb el tractament.\nÉs un procés personalitzat, únic i d’última generació basat a fer la una planificació digital de tots els tractaments abans de començar-los.\nAmb el disseny de somriures el pacient podrà tenir un somriure totalment personalitzat i adaptada als seus trets facials.\nGràcies a la nostra tecnologia avançada en 3D, podem dissenyar per ordinador el somriure perfecte per als nostres pacients basant-nos en els quatre aspectes fonamentals d’un somriure, que són la forma, el color, la grandària i posició de les dents.\nPer a portar a cada aquest resultat existeixen diversos tractaments, pot emprar-se per a això el contornejat de genives, la col·locació de carilles, les peces o pròtesis de zirconi o també per exemple el tractament d’emblanquiment dental.\nPer a persones a les quals els molesta les vores fosques entre dents i la geniva de les antigues pròtesis de metall-ceràmica.\nPersones amb càries avançades o bé amb dents molt trencades.\nPersones que necessiten protegir la peça dental després d’haver-se realitzat una endodòncia.\nPeçes fabricades amb zirconi 100%.\nUtilitzades en diversos casos, ja siguin peces unitàries o bé per a formar ponts i arcades.\nSón de color blanc translúcid, imitant perfectament a les nostres dents naturals.\nLa seva forma de fongui permet envoltar la dent.\nPoden ser unitàries o bé arribar a formar ponts i arcades completes.\nMàxima estètica sense metall, ja que el zirconi refracta i transmet la llum de la mateixa forma que les dents naturals, aconseguint un resultat és totalment natural.\nA diferència de les pròtesis metall-ceràmica convencional, no es veuen les vores fosques entre les dents i la geniva transmetent encara més naturalitat en el somriure.\nPeces personalitzades que es fabriquen amb la tecnologia CAD CAM (por ordinador).\nNo produeix cap mena d’al·lèrgia ja que és un material biocompatible, cada vegada més usat en medicina i odontologia.\nPossibilitat de coloració personalitzada. Ja que cada persona té un blanc de dents diferent.\nResultats duraders amb alta resistència a fractures.\nAquest tractament dental està indicat per a persones que tinguin taques en les dents, o que hagin perdut el seu color o es comencen a esgrogueir a causa del pas del temps, per diferents patologies o certs hàbits com el cafè, tabac…\nLa solució per a tornar a tenir un somriure blanc d’una forma molt senzilla i sense danyar l’esmalt, és a través de l’emblanquiment dental professional, ja que s’aconsegueix un somriure amb un aspecte més sana, jove i molt més lluminosa.\nProcés d'un emblanquiment dental\nEl primera de tot és examinar la salut bucodental del pacient per a descartar possible patologies, que en el cas que es tinguessin s’hauran de tractar, per a després poder realitzar l’emblanquiment dental.\nUna vegada es faci examinat i s’hagin descartat les possibles patologies, es realitza un estudi per a així determinar el to original de les dents i a continuació es realitza una higiene dental per a eliminar placa i impureses abans d’iniciar l’emblanquiment dental.\nProtegim les genives amb una pasta especial i s’aplica el gel blanqueante.\nS’accelera l’acció del gel sobre les nostres dents, mitjançant una llum freda.\nFinalitzat el tractament, es neteja el gel blanquejant i es retira la pasta protectora que recobreix les genives.\nEn tan sols una sessió, el pacient ja notarà diferència entre el color anterior i el de les dents blanquejades. Amb això el somriure queda aclarida un o més tons respecte al d’abans de l’emblanquiment.\nDes de la primera sessió ja es noten les dents més blanques, a més les sessions no duren més d’1 hora.\nEn realitzar-se per professionals, ni l’esmalt ni la geniva sofreixen danys i desgastos.\nAmb un somriure atractiu es causa una millor impressió i ens ajuda a sentir-nos més segur.\nPer a qui estan indicades?\nEstan indicades per a persones amb petits trencaments o tacats per diversos factors, dents lleugerament apinyades o bé una mica torts.\nEn canvi, estan contraindicades per a pacients amb un sever apinyament (en aquest cas és necessari recórrer a l’ortodòncia) i/o bruxisme (estrènyer les dents)\nEl primer de tot és realitzar una higiene dental i descartar possibles patologies que s’hauran de tractar davant. Si és necessari es farà un estudi de somriure personalitzat.\nEs neteja i prepara la peça dental, rebaixant el mínim possible la capa de l’esmalt (aproximadament 0,3-0,6 mm) que després reposarem amb la carilla.\nUna vegada la dent estigui preparat es realitzarà la creació dels models, perquè les carilles que s’adaptin perfectament a les peces dentals del pacient.\nLa següent sessió es col·locarà i fixarà la carilla amb un adhesiu especial que se li aplicarà llum polimerizante per a finalitzar el procés.\nPreparació i Col·locació de Carilles\nEn corregir la forma, posició i color de les dents es millora l’aspecte estètic del somriure.\nÉs el mètode més conservador per a modificar l’estètica en dents, ja que és el que talla menor quantitat de dent.\nLes carilles són molt més resistents a l’abrasió, al desgast i a les fractures que les restauracions realitzades amb resina composta (empastaments blancs).\nMantenen el color, la lluentor i la seva unió a l’esmalt és molt fort, a més de ser biocompatibles.\nDificulta el dipòsit de placa bacteriana en la pròpia dent gràcies a la superfície perfectament polida de la carilla, afavorint la salut periodontal.


Estat d’alarma a tot l'Estat per la crisi del coronavirus - RÀDIO MARINA 100.3 | RÀDIO MARINA, sempre al teu costat\nEstat d’alarma a tot l’Estat per la crisi del coronavirus\nEl govern espanyol ha acordat declarar l’estat l’alarma per la crisi del coronavirus durant 15 dies. El president Pedro Sánchez ho ha anunciat en una declaració institucional aquest migdia a la Moncloa després que Espanya hagi superat ja els 4.000 infectats per covid-19 i els 120 morts. L’estat d’alarma està recollit a l’article 116 de la Constitució Espanyola per a situacions excepcionals, com una alerta sanitària. En concret, la Constitució diu que s’ha de declarar a través d’un decret acordat pel Consell de Ministres “per un termini màxim de 15 dies”. Per prorrogar-lo, cal l’autorització del Congrés. L’última vegada que es va declarar l’estat d’alarma va ser durant la vaga de controladors aeris l’any 2010.\nEscltar Pedro Sánchez:\nRestriccions del Govern català\nEl Govern ha ordenat el tancament d’àrees comercials que no estiguin destinades a l’alimentació i a productes de primera necessitat, pistes d’esquí, gimnasos, locals d’oci nocturn (discoteques). Es tracta d’una nova restricció per contenir la propagació el coronavirus. El conseller d’Interior, Miquel Buch, ha recomanat l’ajornament de trobades, reunions i manifestacions. A més, ara que s’apropa el cap de setmana, ha demanat limitar i evitar qualsevol desplaçament.\nSeguint les recomanacions del Departament de Salut, la Corporació de Salut del Maresme i la Selva, ha posat en marxa un conjunt de mesures organitzatives a tots els centres que gestiona amb l’objectiu de prevenir i contenir la propagació del virus. Les mesures, que es posen en marxa per un període de 15 dies, temps que pot variar segons l’evolució de la malaltia, es resumeixen en:\n– Limitació de l’activitat programada als centres d’atenció primària i també a les consultes externes dels dos hospitals.\n– S’anul·len totes les proves no urgents i es dona preferència a l’atenció urgent.\n– Totes les activitats formatives externes i internes\n– Les pràctiques clíniques d’estudiants.\nDavant d’aquestes mesures de contenció s’agraeix la comprensió i la col·laboració de la ciutadania per poder reprendre la normalitat de l’activitat tan aviat com sigui possible.Així com també la feina que estan fent els professionals. A més, es vol recordar que és molt important que tothom segueixi els canals oficials per informar-se, entre els quals hi ha el Canal Salut.\nAltres mesures sanitàries:\nCrida a estudiants de medicina de la UdG, llicenciats i metges jubilats per ajudar amb les visites a domicili i als CAP\nEl Col·legi de Metges de Girona, en coordinació amb l’ICS, impulsa un registre per fer front al covid\nEl Trueta tanca quiròfans a la tarda a partir de dilluns i concentra les operacions que no es poden ajornar al matí\nEls CAP ajornen l’activitat demorable i organitzen consultes específiques per a pacients amb símptomes respiratoris


The Lily Pad Inn Dali Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n600 Meters On The Main Road South Of The Outside West Gate, Dali, Dali, Xina, 671003 - Veure al mapa\nThe Lily Pad Inn, ubicat a Dalizhen, Dali, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl The Lily Pad Inn, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, lloguer de cotxes, restaurant, visites turístiques.\nL'ambient de The Lily Pad Inn es reflexa en cada habitació. escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, articles de tocador, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses billar, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, The Lily Pad Inn no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (104) Parelles (19) Viatgers en solitari (31) Famílies amb infants petits (13) Famílies amb infants grans (7) Grups (34)


Antic&Design Empordà es constitueix com a marca i inicia una edició digital - Diari de Girona\nAntic&Design Empordà es constitueix com a marca i inicia una edició digital\nLa fira es reinventa com un aparador en línia on es podrà accedir al catàleg i contactar amb els establiments\nddg. bisbal de l'empordà 05.04.2021 | 23:20\nLa fira enceta una edició digital que durarà tot el mes. aj. bibal de l'empordà\nLa fira enceta una edició digital que durarà tot el mes.\nAntic&Design Empordà es reconfigura i passa de ser una fira biennal a esdevenir una marca que vincula els principals exponents del sector al territori. Antic&Design Empordà, amb clar epicentre bisbalenc, és un ampli ventall d'antiquaris, restauradors, brocanters, artesans i productes de disseny d'allò més diversos. El projecte, plasmat en el web, brinda un catàleg d'elements que conglomera el que és innovador i, alhora, antic, amb «indissolubles i harmoniosos binomis que combinen eclecticisme i minimalisme, història i modernitat, passat i present, interiorisme i decoració, o art i antiguitat».\nCom a tret de sortida de la marca Antic&Design Empordà, que romandrà activa de manera permanent, va iniciar l'1 d'abril una edició digital de la fira. La XIII edició de la mostra durarà tot el mes i oferirà més d'un centenar de productes d'una dotzena d'establiments del sector de la Bisbal i rodalies i d'arreu de les comarques gironines. La fira d'enguany, doncs, serà un aparador en línia del que s'hauria ofert presencialment, si la situació sanitària hagués permès celebrar-la de manera normal. Així, a través del web Antic&Design Empordà, es podrà accedir a l'ampli i variat catàleg de productes que ofereix la fira, filtrar-los mitjançant un buscador segons les categories indicades pels mateixos establiments i, alhora, contactar amb ells directament.\nAra com ara, Antic&Design Empordà ja conglomera més d'una vintena d'establiments de la Bisbal i rodalia. Impulsada per l'Ajuntament de la Bisbal d'Empordà, la iniciativa té vocació de creixement amb la voluntat de refermar la marca del sector al territori i consolidar-la com a «referent indiscutible».\nEl Barça s'adhereix al projecte d'una Superlliga que aixeca polseguera\nL'equip recupera la solidesa defensiva en el millor moment\nLa fórmula de l'èxit té continuïtat


Bloc CALdesplugues: EL PRINCIPI DE L'ESCISSIÓ? (1)\nEL PRINCIPI DE L'ESCISSIÓ? (1)\nEls esdeveniments van molt més ràpid que jo mateix a l'hora d'escriure. Quan encara no he pogut acabar de reflexionar sobre l'article Patriotisme i dignitat, m'arriba la notícia que Joan Carretero ha decidit donar-se de baixa d'ERC.\nTot es precipita... La primera reacció de l'actual direcció d'ERC ja va ser, per a mi, equivocada. Cridar l'autor d'un article, per molt crític i dissident que sigui de la línia oficial, a la seu nacional per tal de donar explicacions? Explicacions de què i sobre què? Sobre el pensament lliure d'un militant? Sobre la llibertat d'escriure on un vulgui i sobre allò que vulgui?\nDavant la negativa -prevista- de Carretero a sotmetre's a aquesta mena de control de pensament, ERC respon amb una altra decisió equivocada: li obre un expedient i el suspèn temporalment de militància.\nJoan Carretero ha reaccionat ràpidament i de manera fulminant: s'ha donat de baixa del partit.\nEl principi de l'escissió? Segurament. Què passarà a partir d'ara?\nCrec que no tindré temps d'acabar la reflexió sobre Patriotisme i dignitat sense que alguna altra notícia trasbalsi el món independentista.\nPublicat per Jaume Marfany a 16:25\nAnònim dimarts, 28 d’abril, 2009\nEn un partit assembleari també s'han de complir les regles del joc, un cop acabat el congrés nacional s'ha de respectar la majoria i treballar conjuntament, en Carretero no ho ha fet aixì.


Nova Yamaha MT-10 Tourer: salvatge però rutera - Motoristes.cat\nHomeModelsEsportivesNova Yamaha MT-10 Tourer: salvatge però rutera\nNova Yamaha MT-10 Tourer: salvatge però rutera\nDes de la companyia japonesa han volgut acostar la potència i el caràcter de la MT-10 als usuaris més ruters. Ho han fet configurant amb noves comoditats i accessoris aquesta versió renovada de la original Hyper Naked de Yamaha.\nLa MT-10 Tourer Edition arriba equipada amb tota una sèrie d’equipament especialment configurat per a gaudir des d’un perfil més esportiu\ni amb més comoditat dels nostres recorreguts. Entre els nous accessoris incorporats destaquen dues maletes laterals flexibles amb sistema anti-robatori, una pantalla alta per a incrementar notablement la protecció aerodinàmica, un seient renovat més còmode i uns paramans, a més d’un suport GPS ideat per facilitar el muntatge d’un navegador per satèl·lit.\nSi volguéssim adquirir aquests accessoris per separat la suma pujaria fins als 1.600€, uns 400€ de diferència si adquirim directament la versió Tourer. Recordem que Yamaha regala un escapament Akrapovic valorat en 800€ per la compra de qualsevol de les dues versions.\nEls preus queden en 16.999€ la versió Tourer i 15.799€ la estàndard.\nPotència: 160 CV\nAccelerador electrònic amb sistema Yamaha D-Mode\nControl de tracció desconnectable amb 3 modes d'intervenció\nPrevious articleLes actituds errònies al rodar en grup\nNext article#VÍDEO – Marc Márquez prova la X-ADV sobre neu


Roger Boixet, el jove de Mataró que somia a creuar l’Atlàntic a vela i en solitari\nL’esportista català s’ha marcat com a repte aquesta odissea perquè vol donar visibilitat a la síndrome 22q11 a escala internacional\nBoixet, que va ser diagnosticat amb aquesta malaltia quan tenia 13 anys, busca ara finançament per poder portar a terme aquest repte majúscul\n16 de de març del 2021. 17:31\n«Per visibilitzar alguna cosa, s’ha de fer alguna cosa fora del normal» és la premissa sota la qual Roger Boixet, un jove de Mataró de 19 anys, aspira a creuar l’oceà Atlàntic en solitari en una regata de més de 4.000 milles nàutiques en la qual està prohibit l’ús del GPS i tenir assistència exterior. Boixet s’ha marcat com a repte aquesta epopeia transoceànica perquè vol donar visibilitat a la síndrome 22q11 a escala internacional i endinsar-se a través d’aquesta aventura majúscula al món de la vela oceànica per, no content amb el desafiament que suposa creuar l’Atlàntic, fer la volta al món en vela.\nA Roger Boixet li van diagnosticar la síndrome 22q11, també coneguda com a síndrome de DiGeorge, quan tenia 13 anys. Es tracta d’una anomalia cromosòmica que causa un quadro clínic amb malformacions congènites, els trets característics de les quals inclouen defectes cardíacs, anomalies del paladar, dimorfisme facial o retard en el desenvolupament, i que té una prevalença d’una a cinc persones entre cada 10.000.\nSegons explica el mateix Boixet, a ell l’afecta en l’oïda (porta audiòfons), en la concentració, en la força muscular i li provoca dislèxia i TDA. Així, actualment té un grau de discapacitat del 43%.\nDes que era petit, la navegació en vela ha sigut un refugi i un lloc on s’ha sentit còmode Boixet, que també assenyala que ha passat per etapes complicades de socialització. D’aquesta manera, als 15 anys es va titular com a instructor de vela, moment en què va descobrir el Mini 6.50 (és a dir, de 6,5 metres d’eslora), l’embarcació amb què planeja creuar l’Atlàntic en solitari.\n«És tanta la meva relació amb aquest medi, que un dels valors que intento dirigir als meus alumnes és el respecte pel mar, insistint en la necessitat de mantenir-lo net, i preservar l’ecosistema marí», relata Boixet.\nNo obstant, una gran força de voluntat no és suficient per poder participar en una Minitransat, el nom de la regata que aspira a realitzar Boixet, el principal objectiu del qual és ara trobar finançament per poder complir el seu somni, ja que només l’embarcació, encara adquirint-la de segona mà, suposa uns 40.000 euros. Una despesa que arriba a doblar-se al sumar-hi les de les diferents proves, assegurances i entrenaments que ha de pagar per a la preparació i l’accés a la Minitransat del 2023, quan Boixet pretén participar-hi.\nActualment, Boixet està buscant finançament, d’una banda, a través de la beca Where is the limit?, per a la qual necessita sumar unes 7.000 firmes, i, d’una altra, via empreses que patrocinin l’expedició i la preparació per a la Minitransat.\nLa Setmana de la Natura de Mataró oferirà una cinquantena d’activitats\nMés de 400 estudiants de Mataró participen en la construcció d’una gran maqueta de la ciutat\nAixí, Boixet compta a aconseguir els recolzaments econòmics a finals d’estiu per, abans que acabi l’any, adquirir i preparar l’embarcació amb què portar a terme la seva pròpia odissea. Els dos anys següents seran per entrenar-se i realitzar les proves prèvies que s’exigeixen per poder participar en la regata.


Les coses de l'Eva: de juny 2012\nPublicado por Eva Villaplana en 13:29 Cap comentari:\nEtiquetas: Carn, Marisc, Salses, Vídeos\nLa nostra Revetlla amb xorrades dels xinos!!!, jajajjajajajajjajajja...\nI la coca de llardons que vaig encarregar a Cal Forner per divendres, i com no estava a l'hora em van dir que no havia cap problema que me la portaven a casa i efectivament, el Ferran, el jefe, va tenir el detall de portar-me-la a casa. Tot un detall!!!\nEl dia de San Joan ho vam celebrar amb la Tomi que va portar un filet sencer argentí, "un pedazo bicho". La carn tendra i boníssima.\nVam fer una raclette amb filet argentí, xistorra i costelles de porc.\nLa yuca la va fer la Tomi.\nSalsetes variades del Corte Inglés i verdureta al vapor per compensar calories.\nFormatge roquefort, sobrassada, ous de guatlla, olives arbequines, Fritos, banderilles i salsa ximixurri... quin stress amb tanta teca i la calor de la raclette!!!\nI per acabar un gelats requetebons.\nQue ningú s'espanti!!!, ja sé que ara ja fa calor, aquesta sopa de peix ja fa dies que la vam fer, un d'aquells dies que encara feia fresqueta. No la vaig grabar en vídeo perquè no em vaig enrecordar de carregar la bateria de la càmara, així que amb les fotos crec que hi haurà prou. Els ingredients són: rap, cap de rap, musclus, cloïses, gambes, escamarlans, pastanaga, pebrot verd i vermell, porro, api, nyora, tomàquet ratllat, pa, aigua, conyac, pimentó, sal, pebre, cous-cous i julivert.\nEn una paella amb oli fiquem els musclus i les cloïses fins que s'obrin i retirem.\nAfegim els escamarlans, les gambes i el rap, fregim una mica i retirem.\nAl mateix oli sofregim tota la verdureta.\nIncorporem el pa, la nyora, la cua de rap, les closques dels escamarlans i les gambes que abans hem pelat.\nUna cullera de pimentó. Deixem bullir, colem el caldo i afegim tot el peix i marisc que havíem reservat.\nFem els cous-cous per després afegir-li al plat amb la sopa segons vulgui el comensal. És fàcil de fer, es bulleix aigua amb sal, es retira del foc, es fica el cous-cous es remena i es deixa reposar 3 minuts i es cola.\nPiquem julivert per fer el mateix, afegir-li cadascú el que vulgui.\nI a suar...!!!!!, i per compensar..., un vi blanc molt fresquet.\nEtiquetas: Begudes, Marisc, Pasta, Peix, Verdura\nEtiquetas: Carn, Vídeos


IB3N | Luna Sobrón, tricampiona d'Espanya de golf\nIB3 Notícies > esports > Luna Sobrón, tricampiona d’Espanya de golf\nLuna Sobrón, tricampiona d’Espanya de golf\nLa mallorquina ha aconseguit a València el seu tercer títol consecutiu\nLuna Sobrón s’ha convertit en tricampiona d’Espanya de golf després de guanyar el campionat nacional disputat a València. La mallorquina ha vençut per dos cops Ana Peláez i suma el seu tercer títol consecutiu després dels guanyats a Pedreña el 2018 i a Santander l’any passat. Luna, després de tres jornades, ha acabat amb una targeta de 212 cops, 4 sota par, 2 manco que la segona classificada, Ana Peláez. La golfista mallorquina ha fet història. Abans, només Natalia Escuriola havia aconseguit tres campionats d’Espanya consecutius.


Felip d'Antioquia (vers 1209-1225) fou rei consort d'Armènia Menor o Petita Armènia. Era el fill segon de Bohemund IV d'Antioquia i de Plasència de Gibelet. Isabel d'Armènia Menor fou proclamada reina amb uns 7 o 8 anys el 1219, i llavors es va concertar l'enllaç amb el príncep d'Antioquia. Una de les condicions posades a l'enllaç pels nakharars armenis és que Filip hauria de viure a la manera armènia, i que adoptaria la fe i la comunió dels armenis i respectaria els privilegis de tots els nacionals armenis. El 1223 o 1224 l'enllaç es va formalitzar (Isabel tenia uns 12 anys i el seu marit uns 15).\nUna vegada Filip va pujar al tron (vers 1224), portat per la seva joventut i inexperiència, no es va estar de tractar als armenis com un poble inferior i va mirar de substituir als càrrecs armenis per altres de francs de la seva confiança. No va passar un any quan els nakharars, encapçalats pel més poderós de tots, Constantí de Barbaron, van donar un cop d'estat. Felip fou capturat. Isabel, que n'estava molt enamorada, el va intentar defensar amb el seu cos, i només va cedir a la violència desfermada. Filip va desaparèixer, sens dubte assassinat (1225) i Constantí va assolir la regència.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Felip_d%27Antioquia&oldid=18406757»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 3 maig 2017 a les 11:10.


TENIM UN EMBOLIC I NO HO SABEM PROU - ELS PATRIOTES\nTENIM UN EMBOLIC I NO HO SABEM PROU\nEls de les CUP reclamant un nou Referèndum. Els de ER dient que a l’aigua passada millor no buscar-la. Finalment tenim els de JxCat on una part reclama l’herència de l’1 d’octubre i uns poquets que callen i sembla que compren l’estratègia de ER.\nDesprès tenim tot el que representa l’espai del exili encapçalat pel MHP Carles Puigdemont i com no el Grup de ER al Congrés que sustenta al “Gobierno de España” amb l’excusa que sinó venen els de la ultra dreta espanyola.\nPer acabar-ho d’adobar, tenim els de la ANC i Òmnium, que no sabem si van per lliure ho estan coordinats.\nI la reflexió, veien aquest panorama i, veien que el Consell per (de) la República no aglutina la massa independentista, és que collons hem de fer.\nLes opcions són espectacularment clares. La proposta dels cupaires no reeixirà. L’estratègia de ER fracassarà, perquè España i el seu Estat i tots els espanyols mai pactaran una amnistia ni un referèndum. I la de JxCat que hores d’ara sembla més seguidora de ER i autonomista no la coneixem.\nTenim el control del Parlament i del Govern. Algú ha detectat al marge de propostes de gestió autonòmiques, que vol dir sempre supeditat al centre, que collons hem de fer per ser independents.\nUna taula. Si ER ho redueix tot a una taula, de la que no sabem quan és tornarà a reunir, amb dos anys dos reunions, ni del que dialogarem. Els de les CUP a una moció de confiança als dos anys de “legislatura”. I els de JxCat a deixar clar que no son a un govern supeditat sinó de coalició.\nDel Consell de la República, malgrat vulguin ser, creiem que ho són, els hereus de l’1 d’octubre, de moment l’únic i, no és poc, és esperar que els èxits judicials continuïn. Però tampoc estem escoltant ni llegint cap proposta per la Independència organitzada al marga d’una confrontació intel·ligent.\nHo sabem, si de repent els espanyols és tornessin demòcrates i pactéssim un referèndum i els independentistes el guanyéssim, per primer cop a la historia, al marge de la repressió espanyola, la independència i creació d’un nou Estat seria modèlic. S’aconseguiria pacíficament i democràticament.\nUna utopia, Espanya, el seu Estat i la seva espanyolada castellana, només ha reconegut les independències dels seus territoris a sang i fetge.\nPer tant és una obvietat que cap taula per negociar autodeterminacions serà possible i que com van dir molts i entre ells en Joan Carretero l’única via és la UNILATERAL.


LA BEAT GENERATION I ELS PÒTOLS MÍSTICS CATALANS: de juny 2010\nEN JOAN I JO: FEIXOS DE PARAULES DINS UN TEMPS FUGISSER.....\nAquests joves versos són aixó, joves, escrits, quasi tots, en un temps en que l'esperit era molt més lleuger i les cames pessaven una mica menys, de tota manera són clar reflexe d´unes persones, d´un temps i d´un espai concret i formen part d´aquest esperit general que vull reflectir en aquest bloc, d´una generació de pòtols místics catalans ( els dels 70´s). Comento lo de generació perqué els pòtols místics no s´han mort amb nosaltres i avui hi ha quantitat de gent jove amb ganes de saber i de fer coses, de moure´s i sobretot de compartir inquietuts. Pijus.-\nJoan Vallés Altés:\nClar com el Silenci\nDolç com el Silenci.\nBla com el Silenci.\nPlaner i senzill\ncom el Silenci.\nel benvolgut mestre inconegut.\nDiuen que és trist, l´hivern.\nPerò jo no ho crec pas així.\nÉs, certament, un temps casolà,\nde taronges ben vermelles\ni d´arbres plantats a l´inrevés:\nles arrels dins del Cel\ni el verd\nescorcollant el cor de la Terra,\nlluny dels ulls de la gent.\nÉs, també, un temps d´abrics\ni de llanes i d´aixeplugs i de grisos\ni de branques cremades dins del roig.\nDiuen, però, que és un temps trist,\nLa tarda minva\ni la noieta del devant esten\nels llençols blancs a ponent.\njo la miro.\n" Potser - ben mirat-\ntot no sigui massa més que això:\ndins d´un dia de vent\ni un rentar llençols blancs\nper penjar-los sota el cel\ni veure el seu degotar lent\nrera els vidres...\nI no massa més."\nla mar té un blau malalt\ngris i rovellat,\ni, cap al tard,\nde vegades, estossega.\nELLA té un ball sinuós que m´embadoca\ni el seu dançar tortuós\ndins dels ulls\nI m´omple la boca d´un petó,\ni em fa patxoca\nsi el seu cos\nd´atzur verdós descabdellat\nvora l´arena s´apropa.\nAra se´n va.\nAra em vol,\ni em deixa ran la pell un bes, la MAR,\ncom a penyora.\nEncara resta un Temps per estimar\ni deslligar tots els fils de llum\nper entre tots els arbres,\ni grimpar fins a dalt - ben amunt-\nper entremig de les fulles\nEncara hi ha un Temps per testar\nel cor del sol a mitja tarda,\ni veure els nens\nquan surten d´escola,\nquan tot sembla\ninfinitament més tendre,\nTambé hi ha un Temps\n-pugarós com un infant menut\ni suau com un glaç-\ngairebé tan dolç a trenc d´alba\nque ens fa mal el paladar\nsi el llapem masses vegades.\nHi ha un Temps per estimar\ni deslligar els fils de llum\nper entre tots els arbres.\nRecorda-ho sempre, company.\nNo ho oblidis mai, companya.\nrosada i aigua.\npintada en ambre.\nde les nits llargues.\nd´un amor magre.\nAlbert Matalonga Ventura:\nacaronar com el sol,\nen un capvespre de tardor,\nsuaument, tendrement, en silenci.\nSempre he dit,\nque és la millor hora,\nper fer l´amor, per engendrar,\nper sospirar , per plorar.\nEs aquest sol,\nmelancónic, somiador, irreal,\nembolcallat pel qual,\nvaig neixer aquell setembre.\nEn la seva llum, vella i fugissera,\nplena de mágia, d´amor i de follia,\nem sento Viu,\nreal amb mi mateix.\nRespiro amb ell,\nsoc amb ell,\nfins a tornar a llanguir,\nal cap de breus instants.-\nton somriure, ventafocs.\ntes cabells, de pierrot.\nOcell ....... de bosc.\nDe que serveix,\ntels de l´amor\nsón el passat,\nmiratges d´un jo perdut.\nEt recordo a tu,\nen la penombra fosca,\nd´una cambra curulla,\nde la teva olor.\nels teus ulls inmensos,\nreflectint les guspires,\ndel teu esguard ingenu\nel teu cos nu, efervescent,\nquan jugavem amb l´amor,\ndançaires en el temps.\nHumides sesacions m´apaivaguen,\nsons d´un ritus, perdut en el temps,\nm´obro pas amb tacte invident,\ni el món, de sobte, empetitit,\nprend cos i sang.\nSilenci que domina les paraules,\nencara que lluitin per sortir,\nmirades inconexes i perdudes,\nqui les pot discernir ?\nSexe violent i voraç,\ndamunt d´un fertil jaç,\nencara que lluitin per sortir.-\nAnem-hi a la terra del vi !\non els somnis són ja realitat\non els fruits de la terra i del cel\nbarrejant-se en erótic sopor,\net transporten a l´eternitat.\ni deixem-nos endur per ells,\nque nostres cossos nus, apoderats,\nper la seva dolçor, embriagats,\ns´uneixin en el caliu de nostres pells.\natzur i mar,\nposta de sol,\nPel camí del aigua i la llum,\npel camí del vent sense nom,\nerrants que aneu fent Camí,\njo vos saludo, errants !\ncamineu sense aturar-vos.\nSou la raça dels errants,\nuna raça sense temps,\nen vostra individualitat, inconfusibles.\nAmb la mirada jo vos saludo,\nperquè vosaltres els errants,\ndel esguard que no admet dubtes,\nporteu la soledat com a baptisme.\nDesde la barra d´un café quansevol,\ndesconeguts amics que el vent sempre acompanya.\nOiu errants !!..................\nCamineu sense aturar-vos.-\nSi dolce è il mio tormento ( Desfogament )\nen infinits esguards\nla teva essència,\nla teva veu..., muda.\namb el teu tacte,\ndurant un segon.\nSí: dolç és el meu turment !\nperquè ja no hi ets,\ni els meus sentits\nquan eres vora meu, estimada,\nperò ara amb més delit encara,\nesperant que un dia retornin\nque mai no seran iguals,\nperò que apaivagaran ,\naquest dolç meu turment.-\n( dedicat a Claudio Monteverdi)\nPagés de La Pobla de Lillet, anys 70´s\nel seu rostre marcat per el pas del temps i la dura feina no ens va amagar la seva amabilitat al dedicar-nos uns moments de conversa.\nMediterrània (Blau, 2000)RAG'99\nQuan els dies només em duen bufetades\ni tot em surt malament,\nla vida sembla que no m'acompanya,\nsempre vaig contra corrent.\nNo, que no em faran callar.\nNo, encara que molesti.\nNo, que no podran canviar\nla meva estranya forma de ser. De vegades és millor anar sol\nque no mal acompanyat.\nDe vegades val més no anar enlloc,\nque anar a un lloc equivocat.\nNo, que no em faran callar...\nPreferesc anar de derrota en derrota\nque no pas deixar de lluitar.\nPreferesc pensar que el món s'equivoca\nque no creure que visc equivocat.\nQuan ja només et quedi un bri de llum,\nno deixis que s'apagui la flama dels teus ulls.\nPerquè encara hi ha coses per fer.\nPerquè encara hi ha llocs on anar.\nTu preocupa't d'arribar a demà...\nOblida les enveges i l'orgull.\nNo deixis que t'amarguin.\nNo deixis de ser tu.\nPerquè t'han ferit el sentiment\ni la pena no et deixa pensar.\nEnterra els teus problemes,\noblida't dels problemes.\nNo vulguis que et facin més mal.\nPublicat per ALBERT MATALONGA VENTURA a 18:00 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: EN JOAN I JO : FEIXOS DE PARAULES DINS UN TEMPS FUGISSER......\nFRIDA KAHLO, 1907-1954:\nFrida Kahlo va néixer el 6 de juliol de 1907, la tercera de quatre filles de Guillem Kahlo, un jueu alemany d'origen hongarès, i Matilde Calderón de Kahlo, una mestissa mexicana. La família vivia en una casa ("La Casa Azul") que els pares s'havien construït el 1904, a Coyoacán, un suburbi de la Ciutat de Mèxic.\nL´avi matern de Frida que era fotògraf i li havia ensenyat al seu pare l'ofici. Wilhelm, va canviar el seu nom per Guillem quan va esdevenir ciutadà mexicà, establert en el negoci va aconseguir una prosperitat relativa, rebent encàrrecs del govern mexicà. Tanmateix, la Revolució Mexicana, que va començar el 1910 i continuà diverses dècades, va posar fi a aquest treball, i com a resultat, la infància de Kahlo es va gastar en una pobresa relativa i la va obligar a començar a treballar a una edat primerenca.\nEl 1913, a l'edat de 6 anys, Frida contraure la poliomielitis, que la va deixar paralitzada del peu dret i li va guanyar el sobrenom cruel "Frida Pata de Palo". Kahlo era molt sensible a aquesta deformitat, i això la portaria al desgast, en un primer moment , pantalons i, més tard, molt exòtiques faldilles que es convertiria en una de les seves marques.\nA diferència de molts artistes, Frida no va començar a pintar a una edat primerenca. Encara que el seu pare la iniciés en la pintura com a hobby, la seva filla no estava especialment interessada en aquest art com a carrera i no s´ho prengué seriosament.\nFrida Kahlo va rebre l´ educació primària al Col legi Alemany de Ciutat de Mèxic. El 1922, es va graduar i es va convertir en una estudiant de l'Escola Nacional Prepatoria (Escola Nacional Preparatòria), van avaluar la millor preparació per a la universitat a Mèxic. Kahlo va ser una de les només 35 dones estudiants d'un total d'uns 2.000. Estudiar les ciències naturals, amb l'objectiu final de convertir-se en doctor en medicina.\nVa ser a l'Escola on primer es va familiaritzar amb les idees del socialisme nacional. Kahlo es va unir a un grup anomenat els "cachucha", així anomenats per les gorres que portaven. Diversos membres del grup més tard es convertirien en prominents figures polítiques i culturals.\nL'esdeveniment que transformaria la seva vida i llançaria la seva carrera artística va tenir lloc el setembre de 1925. En tornar a casa des de l'escola amb el seu xicot, Alejandro Gómez Arias, la parella va ser sorpresa per un terrible accident. L'autobús en que viatjaven va xocar amb un tramvia, matant a diverses persones. Kahlo va patir greus lesions i va haver de fer llit durant diversos mesos.\nVa ser durant aquest període que va prendre el pinzell, per distreure's del dolor i l'avorriment del seu estat. Els seus pares i amb un mirall ella mateixa, perquè pogués servir com a model, i així va ser com Kahlo va començar a pintar els autoretrats que dominaria seu repertori.\nAlguns dels seus primers treballs inclouen el Autoretrat amb vestit de vellut (1926), Retrat de Miguel N. Lira (1927), Retrat de Alicia Galant (1927) i Retrat de la meva germana Cristina (1928). Amb els seus colors apagats i en gran mesura de to fons una banda, aquestes obres mostren la influència europea que prevalen en l'art mexicà. Això, però, aviat havia de canviar.\nLa Revolució Mexicana en curs va ser acompanyada per una reforma cultural, que tracta de millorar la situació de la cultura indígena al mateix nivell que la cultura espanyola importada d'Europa. L'evolució de l´ acadèmic estil europeu en el sencill, de colors vibrants, estil mexicà, fàcilment es pot veure en el treball de Kahlo.\nPer 1928, s'havia recuperat prou per portar una vida normal en la seva majoria i va reprendre el contacte amb els seus vells amics, molts dels quals ja estaven a la universitat.\nVa ser a través d'ells que va conèixer Diego Rivera, establert i apreciat pintor, vint anys més gran que ella. Els dos s'havien conegut abans, quan Rivera estava pintant un mural a l'Escola de l´anfiteatre, el 1922, però no havia tingut cap contacte des de llavors. Quan Kahlo va mostrar el seu treball a Rivera, es va entusiasmar molt i la va animar a seguir pintant professionalment. Els dos es casarien el 21 d'agost de 1929.\nUn any abans, el 1928, Kahlo s'havia unit al Partit Comunista Mexicà.\nA finals de la dècada de 1920, el clima polític a Mèxic estava començant a canviar. El president Plutarc Elías Calles, qui es va pronunciar formalment des de 1924 fins el 1928, i s'ha mantingut en el poder en secret fins 1934, va reduir el finançament de grans pintures murals, deixant a Rivera, que es va especialitzar en murals, en una situació desesperada, econòmicament. A més, Carrers va prendre mesures repressives contra els opositors polítics, el Partit Comunista Mexicà entre ells. Tot i Rivera havia abandonat el partit en la dècada de 1920, era vist com simpatitzant.\nVa ser per aquestes dues raons que, el 1930, Diego Rivera i Frida Kahlo es va traslladar a Estats Units. Allà, Rivera esperava trobar un millor mercat per al seu art, així com la seguretat de la persecució possible. La parella es quedaria al país per 4 anys, els seus desplaçaments i estades a San Francisco, Nova York i Detroit, com Rivera va rebre encàrrecs de murals.\nEl 1930, Kahlo es va quedar embarassada. Malauradament, les lesions que havia patit en l'accident 1925 va fer impossible que donés a llum, i Kahlo es va veure obligada a avortar. El 1932, va concebre una altra vegada, i aquesta vegada va decidir provar i donar a llum el nen, fins i tot si això significava sotmetre's a una cesària. Tanmateix, això no va ser així. Kahlo va tenir un avortament involuntari amb la pèrdua del nen.\nExpressar els seus sentiments en aquesta desgràcia en la pintura de Henry Ford Hospital (1932). Altres obres de l'època són el Retrat del Dr Leo Eloesser (1931), Autoretrat a la frontera entre Mèxic i els Estats Units (1932), Nova York o Allà penja el meu vestit (1933) i El meu naixement (1932). Aquest últim va ser el començament d'una sèrie de pintures que descriuen autobiogràfica la seva vida primerenca i el patrimoni.\nEl 1934, Rivera comissions als Estats Units s'han complert i Carrers, que havia estat el fet dictador, de Mèxic, va ser deposat, de manera que Rivera i Kahlo va tornar a Mèxic, entrant en una petita casa a Sant Àngel, un suburbi de Mèxic Ciutat. El 1935, Frida va descobrir que el seu marit, que mai havia estat massa fidel a ella, estava tenint una aventura amb el seu germana, Cristina Kahlo. Molt afectat per això, es va mudar de la casa, i fins i tot considera demanar el divorci.\nLa parella va tornar a reunir a finals de 1935, però la seva relació no seria la mateixa. Rivera no ha canviat els seus camins, i Kahlo va començar a tenir les seves pròpies aventures extramatrimonials, tant amb homes i dones.\nEl 1936, Kahlo va tornar a l'activisme polític. Ella i el seu marit van demanar al govern mexicà de concedir asil a Lev Trotski, que acabava de ser expulsat de Noruega per la pressió de Moscou. El president mexicà Lázaro Cárdenas es va adherir als artistes "demanar a la i el 1937, Trotski i la seva dona Natalia Sedov a viure amb Kahlo i Rivera, romanent allí fins 1939. Trotski i Frida Kahlo va tenir una breu relació.\nVa ser a través de Trotski que Kahlo va ser introduïda al notable francès André Breton surrealista, que va ser portat immediatament amb el seu treball, veient-lo com una forma de "ingenu surrealisme ...] lliure [dels símbols freudians i la filosofia que obsessionen als oficials pintors surrealistes. " Breton facilitat primera exposició Kahlo fora de Mèxic.\nL'exposició va tenir lloc el 1938, quan Kahlo va ser contactat per Julien Levy, un marxant d'art de Nova York. L'artista havia pintat sempre exclusivament per a ella, sense pensar a una audiència, i ella no entenia com la seva obra d'art podria ser d'interès per a ningú. No obstant això, va acceptar l'oferta.\nL'exposició va ser un gran èxit. En aquest moment, hi havia molt poques galeries d'art als Estats Units, i només uns pocs es dedicaven a la avant-garde d'art, de manera que l'exposició va rebre una gran atenció i la cobertura de premsa. Dels 25 quadres exposats, la meitat es van vendre, i Kahlo va rebre diverses comissions.\nEn aquest moment, de Kahlo i Rivera va ser el matrimoni, un cop més en una situació difícil, i els diners que va rebre va fer molt per ajudar a establir una major independència del seu marit.\nEl 1939, Frida va partir cap a París, per invitació d'André Breton, que havia promès organitzar una nova exposició per a ella. No obstant això, Breton no havia pres mesures pràctiques per assolir aquest objectiu i després de diversos retards, va ser només amb l'ajuda de Marcel Duchamp , un altre surrealista, que l'exposició es va organitzar.\nKahlo a París va trobar als surrealistes i el públic francès de ser "massa intel lectual" i massa esnob per apreciar les obres d'un pintor estranger, que era, a més, dona. A més, Europa estava preocupat amb la guerra que molts pensaven era inevitable, i l'interès en l'art va ser en general baixa.\nNotables obres d'aquests anys inclouen el autobiogràfic meus avis, els meus pares i jo (1936), La meva cançó de bressol i jo o jo mamar (1937) i El suïcidi de Dorothy Hale (1938-1939).\nKahlo va ser de França immediatament després de l'exposició i va tornar a Mèxic, on ella es va allunyar d'ella exmarit, cada vegada més, tornant a la casa dels seus pares. La parella es va divorciar oficialment aquest mateix any, la majoria a la insistència de Rivera.\nKahlo retrata la seva desesperació per la separació en la seva pintura les Dues Frides " (1939). No obstant això, es va determinar que valer-se per si mateixa, i aquesta actitud va ser fotografiada al Autoretrat amb cabell curt (1940), on apareix amb un vestit d'home i amb el seu cabell curt.\nEl divorci no va durar molt, però, i la parella va tornar a casar-se a finals de 1940.\nLa dècada de 1940 va veure un auge a Mèxic, impulsat per la guerra a Europa, que va crear un mercat per als rics recursos naturals del país. Com el nacionalisme va augmentar, la popularitat de Kahlo al seu país va augmentar considerablement, i va ser guardonada amb els premis, convidat a participar en comissions i ofereix llocs de mestres. Ella realitzat exposicions tant a Mèxic com als Estats Units durant tot el període.\nEl 1942, va ser elegida membre del Seminari de Cultura Mexicana, un grup que té la missió promoure la cultura mexicana. El 1943, va ser nomenat membre de l'equip de la recentment fundada Escola de Pintura i Escultura, on va ensenyar una classe de pintura dotze vegades a la setmana.\nNotables obres d'aquest període inclouen mi i dels meus lloros (1941), -Autoretrat amb micos (1943) i Autoretrat com tehuana (1943), totes elles exhibeixen temes pre-colombins.\nMentrestant, la salut de l'artista estava en declivi - una conseqüència de la terrible accident que havia patit gairebé 20 anys abans. El dolor a l'esquena la confinar a casa seva, des d'on va continuar ensenyant, i ella es va veure obligada a portar una cotilla d'acer. Va ser sotmesa a diverses operacions.\nAquest temps de patiment està documentat profusament en les seves obres, que inclouen la columna trencada (1944), Arbre de l'esperança, estigues ferm (1946) i El cérvol ferit (1946). La seva obra de finals de 1940 està ple de simbolisme asteca, que ella vinculades amb les circumstàncies de la seva vida. Un exemple notable és el abraçada d'amor de l'univers: la Terra, Jo, Diego i el senyor Xolotlán (1949).\nDurant la dècada de 1950, la salut de Kahlo es va deteriorar constantment. Va passar per una sèrie d'operacions en la seva columna vertebral, tot va ser en va. Finalment, va ser confinat a una cadira de rodes, aquest cop permanentment relegats al llit. Ella es va veure obligada a prendre analgèsics gairebé\nconstantment, i l'execució tècnica del seu treball es va deteriorar visiblement.\nAlguns dels seus últims treballs inclouen Autoretrat amb el Retrat del doctor Farill (1951, el Dr Farill va ser el cirurgià que va operar a ella), el marxisme li donarà salut als malalts (1954) i Autoretrat amb Stalin. També va pintar nombrosos bodegons.\nDurant l'estiu de 1954, Kahlo contraure pneumònia. Ella va morir el 13 de juliol de 1954, a la Casa Azul, el lloc on havia nascut. El seu cos va romandre exposat al Palau de Belles Arts a la Ciutat de Mèxic, on el seu amic dels membres del partit comunista va insistir drapejat la bandera vermella del seu partit sobre el taüt. Això va provocar una tempesta d'indignació a la premsa de dreta, que va anomenar l'acte una provocació i un atac a la societat civil mexicana. De conformitat amb els desitjos de Kahlo, el seu cos va ser incinerat. L'urna va ser col.locada a la Casa Azul, que es va convertir en una galeria dels seus treballs.\nDIEGO RIVERA ,1886-1957:\nDiego María de la Concepcíon Juan Nepomuceno Estanislao de la Rivera y Barrientos Acosta y Rodríguez (1886-1957) va ser un destacat muralista mexicà famós per la seva tendència a plasmar obres d'alt contingut social en edificis públics, principalment en el Centre Històric de la Ciutat de Mèxic.\nVa néixer el 13 de desembre de 1886 a la ciutat de Guanajuato i a partir de 1896 comença a aprendre classes nocturnes a l'Acadèmia de San Carlos de la capital mexicana, on coneix el cèlebre paissatgista José María Velasco. El 1905 rep una pensió del Secretari d'Educació, Justo Sierra i el 1907 en rep una altra del governador de Veracruz que li permet viatjar a Espanya i ingressar al taller d'Eduardo Chicharro a Madrid. A partir de llavors i fins el 1916, alterna la seva residència entre Mèxic, Espanya i França i es relaciona amb intel·lectuals com Alfonso Reyes, Pablo Picasso i Ramon María del Valle-Inclán. Aquest mateix any neix un fill de la seva primera esposa, la pintora russa Angelina Beloff; fill que moriria l'any següent.\nEl 1919 neix la seva filla amb Marie Marevna Vorobev-Stebelska, Marika Rivera Vorobev, que mai reconeixeria però a la que sostindria econòmicament. El 1922 ingressa al Partit Comunista Mexicà i comença a pintar els seus murals en els edificis públics de la Ciutat de Mèxic. Aquest mateix any es casa amb Lupe Marín qui li donaria dues filles: Lupe, nascuda en 1925 i Ruth, nascuda en 1926. En 1927 es divorcia de Marín i és convidat als festejos dels primers deu anys de la Revolució d'Octubre a la Unió Soviètica. L'any de 1929 va casar-se amb la pintora Frida Kahlo.\nEl 1936 promou la demanda d'asil de Lev Trotski a Mèxic que es concreta l'any següent. Per a 1940 ja s'havia distanciat del cèlebre dissident rus i s'havia divorciat de Frida Kahlo. El 1950 il·lustra Cant General de Pablo Neruda i el 1955 es casa amb Emma Furtat i viatja a la Unió Soviètica per ser intervingut quirúrgicament.\nVa morir el 24 de novembre de 1957 a la Ciutat de Mèxic i les seves restes van ser col·locades a la Rotonda dels Homes Il·lustres, contravenint la seva última voluntat.\nPublicat per ALBERT MATALONGA VENTURA a 19:37 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: FRIDA KAHLO/DIEGO RIVERA: ART I VIDA EN COMÚ


Massa càstig per un Cerdanyola que perd per la mínima davant l’Europa – Cerdanyola FC\nCerdanyola FC 0 – 1 CE Europa\nEl Cerdanyola no ha pogut sumar aquesta matinal davant l’Europa i ha caigut per un ajustat 0-1, tot i gaudir de més ocasions que el conjunt escapulat. Toni Carrillo ha presentat un 11 inicial amb moltes rotacions en un partit on han debutat els jugadors del juvenil Hugo i Bilal, i Marru ha anat convocat.\nEls verds han dominat des del xiulet inicial i Hamza no tardaria en posar a prova a Briones amb un xut llunyà. Pinto i Elhadji també ho intentaven amb llançaments que blocava el porter visitant. Els barcelonins reaccionaven tímidament amb una rematada d’Àlex Cano que sortia fora. En el 22′, arribava l’ocasió més clara de la primera meitat amb un llançament de falta directa d’Aliaga que Dani Martí rematava amb el cap i estavellava la pilota al pal. Els homes de Toni Carrillo han seguit buscant el gol, i en el 33′ era Pinto qui després d’una internada a l’àrea, xutava i Briones desviava a córner. Just abans del descans, l’exjugador verd Briones s’ha lesionat i ha hagut de ser substituït per Sergio.\nA la represa, Marc ha entrat en substitució d’Aliaga. Els vallesans han seguit mostrant un alt ritme i la voluntat clara de sumar una victòria. En el 59′, Àlex Prat obligava a estirar-se a Sergio per evitar el gol amb una mà providencial. 10 minuts després, era Hamza qui amb una rematada creuada posava a prova els reflexos del porter visitant. Pitu, que ha entrat en substitució de Mario Manso, estavellava l’esfèrica a la creueta en el 71′ en un llançament de falta directa. Bilal, que havia substituït a Hamza, també gaudiria d’una clara oportunitat d’obrir el marcador amb un mà a mà que salvava Sergio. I quan semblava que el duel podia acabar amb repartiment de punts, Nolla aprofitava una passada de la mort de David Jimènez per posar el 0-1 a l’electrònic, que seria el resultat final.\nEl Cerdanyola ha finalitzat el play-off d’ascens en cinquena posició i espera el rival amb el que s’enfrontarà la setmana vinent a Fontetes.\nCerdanyola FC: Alex, Dani Martí, Aliaga (Marc,46’), Prat (Pitu, 65’), Angel (Jonny, 55’), Hamza (Bilal, 73’), Pinto, Elhadji, Raül Manso, Mario Manso (Sosa, 65’) i Hugo.\nCE Europa: Briones (Sergio, 45’), Carlos Cano (Alfons Serra, 76’), Alex Cano, Adri Guillen, Uri (Albert Martí, 64’), Prats, Eric, Varona (Nolla, 76’), Castell, Martí Alba i Ricky Vidal (Alfons Serra, 64’)\nÀrbitre: Mancera Antón. Sense amonestacions.\nGols: 0-1 Nolla, 83’.\nAmateur APrimer equip16/05/2021


Les utopies urbanes de Jordi Pintó a La Galeria | Bonart\nDel 4 de març al 9 d’abril, La Galeria de Sant Cugat del Vallès exposa Urbanita Assilvestrat, de l’artista Jordi Pintó (Cardona, 1968). La mostra recull una vintena de quadres de diverses mides i formats, una trentena de petites pintures sobre cartó reciclat i vuit escultures, peces úniques, de fusta. El títol, explica el mateix artista, “fa referència a la fusió entre el camp i la ciutat, la fusió entre la natura i la cultura, que no necessàriament han de ser incompatibles”. Pintó, un habitual de La Galeria (hi exposa des de fa quinze anys), desgrana el que hi trobareu: “Paisatges urbans farcits de vegetació, terrasses amb horts i paisatges naturals per on transiten cotxes i al cel volen avions que no contaminen. És una oda a la vida sana –recalca–, a l’ecologisme, a la intel·ligència dels humans, a la sostenibilitat de la societat i del planeta. Una utopia, però m’encanta pintar utopies”, es justifica.\nLa seva proposta respira flaires de pintura metafísica amb gestualitat cubista i actitud naïf. Un seguit de paisatges utòpics i coloristes amb escenes plàcides sorgides d’un món fantàstic. “Quan vaig començar a pintar –relata– m’interessaren les primeres avantguardes del segle XX pel seu caràcter rupturista amb les imatges reals, la metafísica, el cubisme, l’expressionisme; després em va interessar la llibertat dels nens i d’aquí les meves simpaties per l’art naïf, l’art outsider o la il·lustració contemporània.” En la seva producció proliferen paisatges diguem-ne mig onírics. “Els escenaris –puntualitza– són imaginats però plens de petits records personals, de sensacions viscudes: un arbre, una muntanya, un llac, un riu, diversos personatges, però tot simplificat i esquematitzat, portant cada una de les coses a la seva essència formal quasi pictogràfica.” L’artista, que exposa també a la galeria Jordi Barnadas de Barcelona i l’obra del qual ha viatjat, en diferents exposicions, per mig món, subratlla: “La realitat m’importa més aviat poc. Hi ha càmeres fotogràfiques i mòbils que fan meravelles. Crec que, si la pintura té algun sentit, és precisament mostrar quelcom que no es pot fotografiar: el món interior de les persones, i la pintura és fantàstica per fer això.”\nA la imatge, detall de La cultura de la natura de Jordi Pintó.\nEtiquetes: Jordi Pintó · La Galeria


L'Oficina Jove i la Regidoria de Salut posen en marxa un servei de Whatsapp per resoldre les demandes de salut dels i les joves\nEl telèfon és el 678.508.612\nLes noves tecnologies es posen al servei dels nois i noies que tinguin dubtes sobre sexualitat, drogues o alimentació. El servei funciona de dilluns a divendres, i es compromet a donar resposta en 24 hores\nPer aprofitar les noves tecnologies i el fet que la població juvenil utilitza el servei de missatgeria Whatsapp com a eina de comunicació habitual, l'Oficina Jove i la Regidoria de Salut han posat en marxa un servei de resposta de dubtes utilitzant aquest mitjà.\nEs tracta d'una via de comunicació perquè les persones interessades es puguin adreçar a l'Oficina Jove de manera ràpida, directa i de forma anònima, per consultar dubtes sobre la seva salut en àmbits com poden ser les drogues, la sexualitat, els pírcings i tatuatges o l'alimentació.\nEl telèfon és el 678.508.612. El servei es compromet a donar un resposta en un màxim de 24 hores, de dilluns a divendres. El servei de Whatsapp estarà disponible de dilluns a diumenge, però els dubtes i peticions dels caps de setmana i dies festius es respondran en dilluns o el següent dia laborable.\nLes persones responsables del servei són tècniques especialistes de l'assessoria de salut de l'Oficina Jove Garraf.\nL'objectiu d'aquest projecte és arribar a totes les persones de 12 a 35 anys de Vilanova i la Geltrú, i resoldre les seves possibles demandes, proporcionant informació sobre sexualitat i relacions de parella (mètodes anticonceptius, anticoncepció d'emergència, ITS, regla, canvis del cos, dubtes en les primeres relacions sexuals, problemes de parella,...); oferint també informació sobre identitat i orientació sexual (transexualitat, homosexualitat, bisexualitat, homofòbia, transfòbia,...); sobre drogues, reducció de danys i riscos; treballant aspectes relacionats amb l'alimentació (bons hàbits, cura del cos, autoestima, trastorns de la conducta alimentària,...); on i com fer-se amb seguretat sanitària un tatuatge o un pírcing; promovent l'adopció d'estils de vida saludables entre la joventut; donant a conèixer l'espai de l'Oficina Jove, l'Espai d'Equitat i altres serveis; i derivant quan convingui als recursos adients (ASSIR, Espai Equitat,...); entre d'altres temes que poden ser d'interès o generar dubtes o neguits als i a les joves de Vilanova i la Geltrú i comarca.\nMés informació al telèfon de l'Oficina Jove del Garraf, 93.893.77.77, o als correus electrònics plpd@vilanova.cat i salut.garraf@oficinajove.com


“In memoriam” - Associació pel Desenvolupament Rural de la Catalunya Central\nEl passat dimarts dia 30 de juny, s’escrivia el final d’una mercantil de capital públic i privat anomenada Berguedà Iniciatives, SD,SL, constituïda el 4 de juliol de 1996, amb una vuitantena de socis (amb predomini de privats). Malgrat que la societat haurà tancat amb més patrimoni nét que l’existent a la seva creació, resulta un obituari corporatiu lògic fruit del procés de racionalització d’organismes encetat des de la creació de l’Agència de Desenvolupament del Berguedà, i, alhora, per les derivacions de la Llei 27 /2013, de 27 de desembre, de racionalització i sostenibilitat de l’Administració Local.\nPer què fer aquest laudatio? En primer terme, pel fet que la societat fou la gestora de les iniciatives Leader II i Plus entre 1996 i 2008 a la comarca, una iniciativa de la Comissió Europea destinada a promoure activitats econòmiques en el món rural. Al final no és baladí recordar la capacitat d’apalancament d’inversions (més de 30 meuros), el fet com en el Leader Plus el Berguedà fou el territori on van aterrar més subvencions a iniciatives bàsicament privades de tot Catalunya (5 meuros), i el fet de l’enorme empenta a sectors com és el turisme rural. L’èxit estibava en què Berguedà Iniciatives aplicava “Drucker”…és a dir, sense perdre l’essència d’un programa públic d’ajuts aplicava criteris de nova gestió a l’hora de cercar la pluralitat i la cooperació entre els agents. L’absència de cap mena de maledicència o crítica era fruit de la transparència, la col·laboració público-privada i la participació. Ves per on, ara en diem d’això open goverment!\nEn tot cas, al finalitzar la singladura en la gestió del programa Leader, la societat entomà dos projectes relligats. En primer lloc, la gestió d’un programa de cooperació europeu anomenat POCTEFA 2007-2013 i que ha estat l’únic de la Catalunya Central;iniciativa entre el Berguedà i l’Arièja al voltant d’accions alineades amb el turisme sostenible i l’aplicació de les tecnologies de la informació. Un cop més…una entitat amb un capital social de 33 mil euros fou capaç d’optar i gestionar amb èxit un projecte d’1,6 meuros d’inversió entre tots dos territoris, d’incorporar els socis del Berguedà per donar valor i alhora poder cofinançar i fer front a la tresoreria, i, darrerament, essent nomenada bona pràctica per part de la Unió Europea. A banda, resulta curiós entreveure com Berguedà Iniciatives ha estat des de fa molts i molts anys un dels principal actors reconeguts a l’Arièja per promoure l’E-9 com a via d’intercanvi de coneixement i de generació de riquesa per ambdós territoris.\nI, darrerament, des de l’any 2009 va agafar l’encomana de gestió del Camí dels Bons Homes, com tots saben un producte ecoturístic que va des de Berga fins a Montsegur i que des del seu inici ens vàrem fixar com a fita visualitzar-lo i aplicar millores. Entre d’altres elements, més enllà de ressenyar que gràcies a Berguedà Iniciatives fou viable la supervivència del Camí dels Bons Homes, fa un any es va culminar l’ampliació del camí, concretament, em refereixo a un nou brancal.La part nova de la ruta, que rep el nom d’El Camí de l’Últim Càtar, converteix la ruta transfronterera fins ara lineal entre el santuari de Queralt, al Berguedà, i el castell de Montsegur, al departament francès de l’Arieja, en una gran anella. En el fons, és un projecte de cooperació interterritorial i transnacional sorgit de la implicació de cinc consells comarcals–el Berguedà, l’Alt Urgell, la Cerdanya, el Solsonès i el Pallars Sobirà–, de les Diputacions de Barcelona, Lleida i Girona, empreses privades i un llarg etcètera.\nJa per acabar, l’èxit de tot plegat entenc que ha estat de les persones que han participat.D’entrada, agraïment a tots els socis, membres de la junta i del propi consell d’administració. En segon lloc, a tots els tres presidents que han permès a la gerència aplicar una gestió disruptiva i plenament participativa. I, finalment, a l’equip tècnic i a la secretària del Consell d’Administració, que han estat un gran baluard.\nDiuen que aquell que coneix el passat és capaç de controlar el futur, i qui controla el present és capaç de controlar el passat, per això, estic plenament convençut que les ensenyances de cooperació público-privada i de voluntat de servei d’aquesta humil mercantil sempre romandran presents o d’utilitat per afrontar amb èxit projectes complexes.\nBerga, juliol de 2015


Busques una autocaravana familiar i polivalent? Tria una caputxina! – l'Alba\nPublicat a 22 February, 2021 23 February, 2021 per lalba\nSi busques una autocaravana familiar, amplia i polivalent us recomanem triar una autocaravana caputxina. En aquest article us detallem els avantatges d’aquesta mena d’autocaravanes i us resumim els models que tenim en estoc, disponibles per a lliurament immediat, tant nous com de km.0 o d’ocasió.\nPer què una autocaravana caputxina?\nLes autocaravanes caputxines es caracteritzen per situar un ampli llit de dues persones, per sobre de la cabina. Aquesta zona damunt de la cabina els dóna la seva habitual forma, que recorda a una caputxa, d’aquí el seu nom.\nEstan disponibles en models que van de les 4 places a les 7 places.\nLes caputxines són la nostra recomanació per a:\nPersones o parelles que per les seves activitats requereixen de molt d’espai de magatzematge, esportistes per exemple. I que, a la vegada, vulguin un espai ampli per a estar còmodament llargues estades.\nFamílies de 3-4 persones que busquen una autocaravana còmoda, versàtil i àmplia, que no vulguin desplegar o muntar llits cada nit i/o que requereixin de molt d’espai de magatzematge.\nGrans famílies o amb convidats habitualment, per a tots en resum: Amb models de fins a 7 places, es disposa d’espai per a les famílies amb molts nens. O amb nens que conviden als seus amics. O amb els oncles i/o cosins que s’apunten a tots els viatges. O amb l’àvia, que li encanta viatjar en autocaravana.\nCombinen les dimensions compactes d’una autocaravana perfilada amb l’espai que ofereixen les autocaravanes integrals.\nEl llit doble addicional, en estar situat en una estructura fixa, evita els mecanismes de plegat que redueixen temporalment l’usabilitat d’altres zones en estar desplegades. D’aquesta manera, l’altura lliure i la sensació d’espai no varien, quan s’usa el llit.\nDe fet, la sensació d’espai és major en una caputxina. Bàsicament perquè hi ha més espai, tant per la seva major altura lliure com per la seva major capacitat de magatzematge.\nAquest augment d’espai interior no penalitza en excés les mesures del vehicle o el seu maneig. Els models actuals són molt compactes i sense diferències al volant comparant amb una perfilada.\nEs disposa de molt més espai de magatzematge en les zones de cuina i bany, i en la resta de zones de magatzematge i garatge.\nFinalment, i no menys important: En una caputxina s’aconsegueixen dues zones independents a l’hora de dormir, moltes vegades separades amb portes, aconseguint una major privacitat.\nAUTOCARAVANES EN ESTOC\nDISPONIBLES PER ENTREGA IMMEDIATA\nA continuació us presentem els models d’autocaravanes caputxines que tenim actualment en estoc en les nostres instal·lacions prop de Granollers (Barcelona).\nSi esteu interessats en algun d’aquests models podeu contactar-nos per telèfon (93.849.60.60), Whatsapp (636.95.88.84) o correu electrònic (vendes@lalba.net).\nEn la nostra pàgina web sempre trobareu actualitzat l’estoc, indicant en cada model si està disponible, si ja ha estat venut o reservat o si esperem la seva recepció pròximament.\nPlaces dormir: 6\nAutocaravanes caputxines quilòmetre 0 i d’ocasió\nADRIA CORAL A 670 SL SUPREME EDITION 160 – OCASIÓ\nPlaces en ruta: 4\nPlaces dormir: 4\nPlaces dormir: 8\nMatriculada a l’agost de 2020\nROLLER TEAM FIAT KRONOS 277 M 140 CV\nPlaces en ruta: 7\nPlaces dormir: 7\nDe la flota de lloguer\nSi teniu algun dubte sobre aquests models o vols reservar algun d’aquests models contacteu amb el nostre equip per Whatsapp o per correu electrònic lalbagroup@labagroup.com.\nAquesta entrada va ser publicada a Exposición Virtual, Modelos, Notícies, Novetats, ofertas i etiquetada 2020, 2021, 4 plazas, 5 plazas, 7 plazas, 8 plazas, adria, autocaravana, autocaravana km 0, AUTOCARAVANA NUEVA, autocaravana ocasión, capuchina, fiat, kronos, roller team, zefiro.


Benirredrà - L'Enciclopèdia, la wikipedia en valencià\nConvent de les esclaves de Benirredrà\nBenirredrà (oficialment i en valencià Benirredrà) és un municipi situat en la província de Valéncia, en la Comunitat Valenciana. Es troba en la comarca de la Safor i pertany al partit judicial de Gandia.\n1.1 Localitats limítrofs\nSituat en l'Horta de Gandia, en la part est de la serra de Falconera. La superfície del terme és plana, en chicotetes ondulacions per l’oest.\nEl clima és clima mediterràneu; els vents dominants són els del nort-est i sur-est. El poble forma quasi un a soles núcleu urbà en Gandia.\nDes de Valéncia, s’accedix a esta localitat a través de la N-332.\nEl terme municipal de Benirredrà està rodejat totalment pel de Gandia de la província de Valéncia.\nNom de l'alcalde\n1979–1983 Agustín Mafé PSPV-PSOE\n1983–1987 Agustín Mafé PSPV-PSOE\n1987–1991 Agustín Mafé PSPV-PSOE\n1991–1995 Joaquín Carbó Camarena PSPV-PSOE\n1995–1999 Joaquin Carbó Camarena PSPV-PSOE\n1999–2003 Joaquin Carbó Camarena PSPV-PSOE\n2003–2007 Pascual Ivars Ivars PSPV-PSOE\n2007–2011 Cristina Gutierrez\nLoles Cardona Llopis (febrer de 2010) PP\n2011- n/d n/d\n944 887 999 1.008 1.035 1.177 1.330 1.460 1.584 1.566 1642 1570\nWeb de l'ajuntament de Benirredrà\nMunicipis de La Safor\nGandia • Oliva • Tavernes de Valldigna • Xeraco • Bellreguart • Vilallonga • La Font d'En Carròs • Simat de Valldigna • Daimús • Piles • Xeresa • El Real de Gandia • Almoines • Miramar • Palma de Gandia • Benifairó de Valldigna • Beniarjó • Benirredrà • L'Alqueria de la Comtesa • Rafelcofer • Ador • Barig • Ròtova • Potries • Palmera • Lloc Nou de Sant Jeroni • Alfauir • Beniflà • L'Alqueria de Guardamar • Almiserà • Castellonet\n↑ El PSPV i Els Verds lleven al PP l'alcaldia de Benirredrà\nObtingut de «https://www.lenciclopedia.org/w/index.php?title=Benirredrà&oldid=144103»\nEsta pàgina fon modificada l'última volta el 28 dec 2018 a les 10:47.


Mor un veí de la Seu en un accident laboral — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Mor un veí de la Seu en un accident laboral\nUn veí de la Seu, Antonio C.A., de 43 anys, ha perdut la vida aquest dijous a la Seu d’Urgell, en un accident laboral.\nEl sinistre ha tingut lloc en el magatzem d'un recinte privat al camí del Pregada, a la zona de l'Horta del Valira. El company de feina de la víctima ha efectuat una maniobra de marxa enrera amb el vehicle i ha atropellat mortalment l'home, que descarregava la furgoneta en aquell moment.\nEn la gestió de l’accident, del qual s’ha rebut l’avís a les 16.54 hores, hi han participat dotacions dels Mossos d’Esquadra, la Policia Local de la Seu i els serveis sanitaris de la ciutat. També s'hi han desplaçat tres dotacions dels Bombers de la Generalitat de Catalunya, tot i que finalment no han hagut d'intervenir un cop han arribat el metge forense i el jutge per certificar la mort.\nAquest no ha estat l'únic accident laboral de la jornada a l'Alt Urgell. Segons ha informat la Direcció General d'Emergències, a un quart de 7 de la tarda hi ha hagut un altre sinistre al nucli d'Aravell, al terme municipal de Montferrer i Castellbò. Per causes que s'estan analitzant, un operari ha caigut des d'una alçada de dos metres. L'accident, en aquest cas, no ha estat greu, tot i que com a mesura preventiva s'ha immobilitzat el treballador fins que ha arribat el vehicle de transport sanitari que l'ha traslladat al Sant Hospital, cap a 3/4 de 7.


Taller 'Monogràfic, improvisació teatral' | Guia BCN: agenda d'activitats, directoris i cursos de Barcelona Taller 'Monogràfic, improvisació teatral'\nProjecte europeu d´arts escèniques per a joves de 16 a 25 anys.\nDe dilluns 11 a dissabte 16 de novembre de 10 a 14h\nEl dissabte 16 de novembre a les 12h es mostrarà el treball realitzat pels joves participants del projecte europeu Future Èpics.\nProfessores: Anna Rubirola, Miriam Escurriola\nDe dilluns a dissabte de 10:00h a 14:00h Entrada Gratuïta. Cal inscripció prèvia\nCentre Cívic Parc Sandaru. Del 16 al 26 de setembre, on line, o presencial de dilluns a divendres de 9h a 14h i de 16h a 21h, i de 10h a 13.30 el dissabte.


Projecte d'una dècada cooperativa\nEn l'Assemblea General de l'Aliança Cooperativa Internacional, celebrada a Manchester el passat mes de novembre, es presentà l'esborrany del projecte 'Una Dècada Cooperativa', on es recullen els trets fonamentals que han de desenvolupar les cooperatives per aprofitar les oportunitats que s'obren per a la propera dècada.\nEl document, que s'ha elaborat de manera molt interactiva entre diferents persones i agents del cooperativisme, considera que el cooperativisme es troba en una cruïlla de camins en la qual, per ocupar el lloc que li correspon en l'economia mundial, ha ser capaç d'utilitzar tot el seu potencial i explotar els nous models de gestió, i consta de cinc capítols:\nSostenibilitat: posicionar les cooperatives com constructores de la sostenibilitat.\nEl document, que anirà incorporant idees que el perfeccionin durant el 2013, planteja que els elements característics de la identitat cooperativa s'han de tenir en compte en l'elaboració dels marcs jurídics, ja que, entre els diferents models d'organització, només les cooperatives posen els recursos econòmics sota el control democràtic; el model cooperatiu és una manera comercialment eficaç i efectiva d'emprendre activitats empresarials, el qual té en compte una major proporció de necessitats humanes i valors en la presa de decisions.\nTambé planteja que, per mantenir-se al dia en un món que es transforma ràpidament, és essencial que els ciutadans mostrin cada vegada més iniciativa, esperit emprenedor i vocació cooperativa per fer front als inevitables reptes socials i mediambientals que ens afecten com a comunitat global. Per això, la prioritat principal és aconseguir que moltes més persones es familiaritzin amb les empreses cooperatives, aportant-los els instruments i el suport necessaris per crear, finançar i consolidar cooperatives sostenibles.\nLes cooperatives són millors perquè permeten la participació de les persones a través de la propietat, el que fa que siguin inherentment més atractives, més productives, més útils i més rellevants en el món contemporani. La proposició cooperativa davant el món d'avui s'examina a través de la identitat, la qual es vincula amb la participació i la sostenibilitat i a més ha de caracteritzar el tipus de capital emprat per finançar les cooperatives.\nEn el projecte, la necessitat de construir identitat cooperativa és un element molt important i estableix que els mecanismes per fer-ho són l'aprenentatge de les tradicions i idees cooperativistes, les quals han de ser incloses en els programes educatius a tots els nivells. Cal explicar la identitat cooperativa als futurs líders, en les escoles empresarials i òrgans professionals. Cal impulsar i estendre la investigació i el desenvolupament de teories, coneixement i idees, fomentant la col·laboració entre els col·lectius de directius, professionals i personal acadèmic.\nPer últim, també considera important supervisar la recepció dels missatges cooperativistes per part del públic, així com reforçar la solidaritat entre cooperatives, animant a les més grans a reservar part dels seus beneficis per donar suport al desenvolupament de cooperatives noves.\nSi bé el document és molt més ampli, aquestes línies pretenen donar a conèixer el camí que prenen les reflexions que es fan des de les organitzacions cooperatives, amb l'objectiu que el cooperativisme pugui complir la funció social que la societat demana i contribueixi a ser un element dinamitzador de la mateixa, amb l'objectiu que les persones prenguin protagonisme en la solució dels seus problemes i siguin recolzades, mitjançant legislacions apropiades, pels poders públics dels que s'han dotat en la societat en què viuen.


El dissabte 11 de juny, Bombers de la Generalitat conjuntament amb l’Obra Social de Sant Joan de Déu organitzen la IV Vertical Montserrat, la qual s’emmarca dins del projecte solidari Bombers amb Causa. En la cursa vertical és la més exigent de l’Estat espanyol, inclosa dins del circuit internacional Towerrunning World Association.\nEls prop de 200 participants en la Vertical Montserrat hauran de pujar els 2.180 esglaons que separen l’estació inferior del Funicular de la Santa Cova de Montserrat de l’estació superior del Funicular de Sant Joan de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) i superar els 388 metres que hi ha de desnivell.\nEls objectius de la prova són solidaris: aconseguir fons per finançar projectes de recerca en malalties infantils i programes socials d’atenció a la infància en risc d’exclusió ateses en els diversos centres de Sant Joan de Déu i fomentar la inclusió de les persones amb discapacitat a través de l’esport.\nEn aquesta edició hi participaran 39 bombers i, per primera vegada, 3 bomberes, entre els quals 17 (16 bombers i 1 bombera) són del cos de Bombers de la Generalitat. La resta són de diferents cossos: Bombers de Barcelona, Bomberos del Ayuntamiento de Madrid, de la Comunidad de Madrid, de la Diputación de Zaragoza i dels Sapeurs-Pompiers de França.\nComptarà també amb la categoria Inclusiva, que està adreçada a persones amb discapacitats físiques, intel·lectuals, auditives o visuals. Entre els inscrits hi haurà la participació de l’atleta paralímpica Josefa Benítez, que va competir als jocs de Londres, medalla de plata en la modalitat de Tàndem, Rio i Tokio i el multiesportista amputat Dani Nafría.\nA més, aquesta edició de la Vertical Montserrat segueix apostant per la categoria més solidària: ‘Som Un Equip’. Dirigida a persones, empreses, clubs esportius i altres organitzacions, participaran amb dos corredors/es que les representa després d’haver aconseguit un repte solidari de 500€. En aquesta categoria encara està oberta la inscripció.\nL’ambaixadora de la Vertical Montserrat de 2022 és l’atleta professional de curses de llarga distància, bombera professional de la Generalitat i mare de dos fills, Núria Picas. Durant la presentació com ambaixadora d’aquesta edició, que es va fer el dilluns 25 d’abril a Montserrat, va confirmar la seva participació en la cursa del dia 11 de juny.\nLa passada edició del 2019 va tenir com ambaixadora l’Emma Roca, que malauradament va morir el 18 de juny de 2021 per una malaltia. Per aquest motiu, abans del lliurament de premis, se li retrà un sentit homenatge al qual hi assistirà la seva família.\nUna de les novetats d’aquesta edició, és la retransmissió en directe que farà La Xarxa TV per les televisions locals d’arreu de Catalunya. També es podrà veure a la plaça del Monestir, punt on és recullen els dorsals i té lloc l’acte de lliurament de premis, on hi haurà instal·lada una pantalla gegant.\nPer a aquelles persones que vulguin col·laborar, però que no puguin participar en la prova, s'ha habilitat un ‘Dorsal Zero’ que estarà operatiu fins l’endemà de la cursa.\nRedacció / Fotos: Vertical Montserrat


Michelle Zhang – Mar de teories\nMar de teories\nUna nova forma d'apropar-se a la veritat\nAutor: Michelle Zhang\nPublicat a març 3, 2021 març 3, 2021\nTEORIES PSEUDOCIENTÍFIQUES FALSES\nEL POLÍGRAF DETECTA SI ALGÚ MENTEIX?\nEl polígraf es un bon instrument però no serveix per dir que algú menteix , aquest detecta les pulsacions, el ritme cardíac i la sudoració pero com he dit no detecta si algú menteix , aquest dona unes dades que un expert interpreta pero no es del tot segur , només té un 20 o 30% de fiabilitat.\nENS FUMIGAN DES DEL CEL?\nEs unes de les teories més o menys conegudes en Internet o el món, la teoria diu que ens fumiguen amb els avions des del cel per enfermarnos o canviar el clima. Això és fals ja que ningú ha caigut malalt per la “fumigació” i tampoc s’han trobat químics.\nLA COVID 19 HA ESTAT CREADA A UN LABORATORI?\nLa COVID-19 no ha estat creada a un laboratori, molts científics han estudiat els gens d’aquest virus i han dit que una màquina de contagi tan perfecta està molt lluny de l’abast de la creació artificial. Tampoc forma part d’una arma biològica manipulada genèticament per acabar amb la humanitat ni un experiment nord-americà. Segons la revista Nature aquest virus el va crear la naturalesa.\nLA COVID 19 HA SIGUT CAUSADA PER EL 5G?\nUna de les teories que han sigut desmentides des del principi ha sigut que la Covid 19 a sigut causada per el 5G. Diuen que el 5G pot inutilitzar el sistema immune i així aconseguir que les persones siguin més sensibles al virus, l’altra es que el virus es contagia per les tecnològies 5G (totes aquestes teories son falses , fins i tot els especialistes diuen que es una basura total). Aquesta teoria es completament falsa perquè la radiació del 5G no és suficient com per modificar genèticament l’organisme , a aquesta radiació se li diu radiació no ionizant i es la radiació que no pot fer mal a la gent , per altre costat està la radiació ionizant que es la que si pot fer mal perquè son gran quantitat de radiació.