transport públic: de juny 2016\nDiuen els filòsofs que la vida es divideix en passat i futur i que el present és sols una frontissa no detectable. A Mataró no pensem igual, aquí creiem que el temps es divideix entre abans de Santes i després de Santes, essent la frontissa un present ben detectable com és la festa en si. En el que si coincideixen ambdues lectures és que aquest present fugisser sols pot ser captat per donar-li sentit de permanència i eternitat per uns personatges màgics capaços de caçar amb el seu art i la seva saviesa , la immediatesa del segon, la intensitat de la mirada , la potència del fer i del sentir. Uns personatges amb poders superiors, com son els fotògrafs.\nDe fa 24 anys que aquests personatges màgics tenen a bé, i com a preludi de la festa , com si en fos el primer tro d’avís, fer-nos avinents la immortalitat de les imatges del passat, convertint-les en present i per que serveixin per a flairar el futur que ja tenim a la cantonada. Uns fotògrafs que en aquests anys han donat ja totes les voltes possibles a la polièdrica mirada que ens ofereix la festa, analitzant-la des de tots els seus angles i possibilitats.\nEnguany li toca a ROMUALD GALLOFRÉ exercir aquest encanteri i ho fa sota el més que encertat títol de SANTEROS, una paraula sense oficial definició de diccionari, però que tots els mataronins sabem perfectament que vol dir.\nEn Romu és un excel·lent professional especialitzat en el reportatge periodístic, i aquí encertadament ens presenta una gran mostra del que ell tant bé sap fer. Ha entès perfectament que la festa no son els actes, la història, la tradició...,que la festa és la gent , aquella que fent-la seva, la perpetua però alhora la fa diferent cada vegada i en cada persona. Romu ha cercat l’essència, la raó i la veritat de la festa que queda expressada perfectament en aquestes instsntànies en les que tots ens hi sentim reflectits . son aquests ulls, aquella mirada , aquell gest, aquella llum,aquell detall, els que ens transporten de nou a la veritable frontissa de la vida de la ciutat, la seva festa major de les Santes.\nEndinseu-vos doncs en el regal que Romuald Gallofré ens fa, identifiquem-nos com a protagonistes, i passegem-nos amb aire de festa per tant magnífic mostroari. Sentiu-vos com el que sou, santeros, gaudint plenament de ser-ho. I en sortir no us avergonyeixi dir un Glòria a les Santes amb la boca petita, és el que pertoca davant tant magnífica demostració artística i ciutadana., o millor dit , santera.\n(Escrit de presentació per el catàleg de l'exposició "SANTEROS" de ROMUALD GALLOFRË que s'inaugura a quest divendres a la sala de l'Ateneu Iluro i que inaugura e manera formal el temps de pre- Santes.)\nEtiquetes de comentaris: ateneu Iluro, Romu Gallofré\nQuan un té molt, perdre una mica pot no significar res , però quan els bens son escassos qualsevol pèrdua s’ha de tenir en compte i més si la pèrdua és important. D’igual manera quan la possessió és petita qualsevol cosa que l’engrandeixi ha ser molt ben considerada.\nMataró és una ciutat pobre patrimonialment parlant, i a més a més amb un patrimoni que hem de considerar quasi invisible. Fent comparança amb ciutats del seu nivell a bon segur deu ser de les més malaurades del país. No és qüestió de comparar-se amb Girona , que pr habitants ja tocaria, però si ho fem amb ciutats com Vic, Manresa o Vilanova per agafar tres exemples de capitals de comarca,la derrota és abrumadora.\nI com dèiem, el poc que tenim és invisible.O està tancat o sols obre en uns horaris impensables per a la majoria dels possibles visitants.Un tema del que caldria parlar i molt.\nPerò seguint amb la nostre reflexió del perdre o gunyar, ha passat ja una setmana del tema Viladomat. Una pèrdua per la ciutat de la que n’ha parlat tota la premsa però que no ha tingut explicació oficial per part ni d’alcaldia ni la del regidor de culturaque sols ha fet unes declaracions en la que tot es contradiu amb la realitat i amb el que expliquen MNAC i Fundació ILuro. I evidentment l’informe de la directora l’hem pogut aconseguir quatre però no ha estat posat a disposició del general per part de Cultura.\nQuim Fernández deu tenir a Rajoy com a ídol i pensa que quan una cosa va malament millor no tocar-ho que el temps i el silenci portaran a l’oblit d’aquí aquest laissez passer, laissez faire però sigui com sigui Viladomat lluny de Mataró perdent una gran possibilitat d’augmentar el nostre migrat patrimoni.\nI el pitjor no està aquí i sí en la possibilitat de que aquest migrat patrimoni minvi encara més i fugin de Mataró elements importants que son desitjats i cobejats per altre indrets.\nLluís Bassat està més que fart de l’ajuntament i en especial del tracte que rep a Cultura. Desaparegut tot el feeling i les sinergies existents amb els alcaldes Baron i Mora , el tracte de Bote i Fernández està acabant amb la seva paciència i arribarà el moment en que l’atractiu de disposar de la Nau Gaudí no serà suficient.\nEl seu oferiment de la col·lecció al MNAC tal i com declarava a la premsa en motiu de la magnificent exposició que està realitzant al Tecla Sala i tots els elogis rebuts per la mateixa marquen dos fets que cal considerar. El primer, aquest sentiment de desarrelament amb Mataró que comença a fer-se visible, i el segon i més important l’alt nivell de la col·lecció i la importància de la mateixa per cobrir un espai erm en la museística del país.\nCada vegada que rebo notícies de Rodez, aquell petit poble d’Aveyron, amb sols 23mil habitants i desconegut de tothom malgrat el seu bon nivell patrimonial i que ho va apostar tot a la carta Soulages i és va llençar a fer-li un espectacular Museu i ara és la més visitada de les ciutats mitjanes de França. Crec que a Bote i Fernández els hi caldria fer-hi visita per entendre la importància de disposar d’un equipament remarcable i d’importància cultural. I el retruc que el mateix provoca en al mateixa ciutat i la seva riquesa.\nPerò encara hi ha un altre tresor, desconegut per tothom ja que mai ha estat ensenyat al públic com ho és el Fons documental Miralles, un dels millors fons de llibres, catàlegs i documents d’art que existeix en el país i que rl crític va voler dipositar a Mtaró i establir les corresponents sinergies amb la col·lecció Bassat per crear en conjunt un punt fonamental entre els estudiosos de l’art català contemporani. Tots bavegem quan visitem la Fundació Tàpies i observem la seva biblioteca que queda empetitida perla quantitat i qualitat dels documents del Fons Miralles.\nJa fa uns quants anys que aquets fons es diposità a Mataró i el cert és que s’ha fet ben poc per a no dir res.I mentre avui mateix és noticia destacada de cultura el fet de que el Fons Giralt Miracle pare era lliurat al Museu del Disseny i fa un parell d’anys Vic rebia amb tot honor el fons de Daniel Giralt Miracle fill. A Mataró tenim abandonat el fons Miralles i òbviament el su propietari Francesc Miralles està amb un cabreig impressionant que pot provocar que qualsevol dia aquest important documentari marxi de la ciutat ja que no s’han complert cap ni una de les premisses previstes en la cessió.\nPobre en patrimoni i a punt de perdre més. I mentre Cultura callant, fent la viu viu i menystenint ad limitum als generosos que van creure que Mataró era un magnífic indret per convertir-se en un focus important de l’art català de la sgona meitat del segle passat.\nPerò per a beneficència no passa res, que demà inaugurem una exposició espectacular de dibuixets al voltant dels guions de la Riera., el culebrot de TV3. Espero que es posi en marxa la reserva d’entrades ja que si no les cues a la plaça de l’Ajuntament poden fer història.\n(Fotografia: camps de l’Aragó tan erms com la cultura a Mataró)\nEtiquetes de comentaris: Antoni Viladomat, Col·lecció Bassat, CUltura mataró, FOns Miralles\nLa sala d’exposicions del col·legi d’aparelladors presenta aquest mes el debut expositiu de Francisco Padilla un dels més personals artistes mataronins que sols es deixava veure anyalment en la seva participació a la col·lectiva de Sant Lluc fet que no permetia aprofundir en el seu coneixement.Ho fa amb una mostra de títol "protagonistas cotidianos" reflex perfecte del seu tarannà creatiu.\nDe bones a primeres hem de dir que és aquesta una exposició brillant que respón a la perfecció a les premisses creatives que intuíem. Les diset obres presentades , uniformes en el concepte i la realització, confegeixen un tot que permet definir la seva personal pintura com de caire essencialment social i humanista, establerta i construïda amb el concepte plàstic del còmic com a eix central.\nLes seves obres protagonitzades sempre per un personatge central que moltes vegades s’assembla físicament al propi autor, al que col·loca en l’escena sota un angle de visió i perspectiva prou personal. Un personatge de qui sempre ensenya les mans com si fos un permanent homenatge al sentit de l’ofici i el treball. Uns personatges que semblen pertanyer a l’època fosca de la nostra història més propera. Molt en un sentit del neorealisme literari i cinematogràfic, però que malgrat l’aparença d’aquest desfase temporal, es senten propers i actuals.Personatges normals, fent coses normals en sistuacions quotidianes.\nÉs difícil per a no dir impossible encasellar a Padilla en un línia determinada. Per a molts el domini del concepte del còmic , amb el que juga col·locant en algunes de les seves obres fins i tot el núvol del diàleg , com convidant a l’espectador a la juguesca , és essencial. Altres es decantaran per parlar d’un concepte de caire pop.\nEstilísticament jo m’inclino a considerar a l’autor com un artista exprssionista en la línia dels grans expressionistes espanyols amb qui salvant totes les distancies enllaça.En algunes obres hi ha una atmosfera tràgica que m’enllaça amb l’expressionisme ombrívol de Gutiérrez Solana, però en altres la referència amb els personatges de Rafael Zabaleta és evident tot i que en el concepte plàstic , especialment en el camp cromàtic es mogui en les seves antípodes.\nTècnicament Padilla és un pintor enormement acurat que té molt interioritzat el seu propi concepte creatiu i les maneres d’aconseguir-ho. D’aquí l’especial composició de les seves obres i la limitació estructural de la seva paleta amb tonalitats que conviden a lligar l’obra , evitant tota dispersió.\nTot per aconseguir uns resultats atractius en l’aparença i profunds en la reflexió, aconseguint de manera ben adient allò que és necessari en una obra per a ser considerada obra d’art, que la mateixa ens interrogui i ens neguiteixi, elements ambdós que es troben en aquesta exposició que aconsellem de manera intensa , de la mateixa manera que us recomano tingueu d’ara i per sempre , ben present el seu nom, si hi ha sort Padilla té la suficient personalitat i qualitat com per fer un salt endavant ben poderós.\nFelicitats i a no ser tan gasiu amb les aposicions públiques.\n(les fotografies han estrat extretes el blog de l'Associació sant Lluc)\nPublicat per pere pascual "pic" a 6:43 p. m. 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Francisco Padilla. sCol·legi d'Aparelladors.\nJOB RAMOS. PRESA DE PÈL A CAN PALAUET. EL REI ANÀVA DESPULLAT.\nQuan comença a apretar la calor sempre és convenient fer-se una retallada capil·lar per eliminar incòmodes suors. Però una cosa es tallar-se el cabell i altre ben diferent, que et prenguin el pèl, fet que succeeix amb el diguem-ne ”projecte expositiu” que Job Ramos presenta a Can Palauet sota el títol de “Si Can Palauet fos pla”.\nEl fet de que Can Palauet prengui el pel als ciutadans en general i als amants de l’art en particular és força habitual, tant que en una veritable acció conceptual crec que caldria col·locar en la façana exterior un rulo d’aquells amb els colors de la bandera francesa que és símbol dels perruquers. Però feia temps que no veiem un encarnissament en l’estupidesa creativa com en el cas que ara ens ocupa.\nJob Ramos ens ofereix un projecte consistent en col·locar un mig mur blanc en l’espai final de la sala d’exposicions i unes quantes planxes pintades de negre recolzades a la paret i per tot l’espai de Can Palauet uns feixos de llum dels de mesurar distàncies. Tot en un degavell ininteligible que va fer que una de les persones que més saben d’art a la ciutat e dirigís als conserges, tot preguntant si s’havia ajornat l’exposició i encara no estava muntada, la seva cara i la seva ràbia interior davant la resposat de que l’expo era “allò”han estat impagables.\nSegons el web de cultura: Partint de les condicions de l’espai expositiu de Can Palauet, Job Ramos treballa analitzant la distància entre les coses. Aquesta “distància entre les coses” és un terme ambigu i pot referir-se a múltiples ítems diferents.\nPrecisament d’aquesta possibilitat difusa parteix la proposta: mesurant la distància en mil·límetres entre on es troba una determinada superfície i on hauria de ser.\nJob Ramos treballa amb impossibles. Intenta dominar situacions i llocs que sap d’entrada que no són possibles de controlar, però no per això deixa de fer-ho. Busca generar situacions d’estranyesa, allunyades de la noció d’utilitat o construcció. Sovint explora rols de dominació: reconstrueix llocs, modifica tempos…\nUna collonada vaja. Per que ja sabem que la funció fonamental de l’art és a més de trametre emocions i sensacions, és preguntar, inquirir respostes, neguitejar, però per a fer-ho cal un idioma comú i les suficients dades per començar el diàleg cosa que aquí ni de bon tros succeeix.\nPerò és clar la solució de tot està en el catàleg, del més aspre i inintel·ligible que he llegit en molt de temps, tant que vaig consultar al neuròleg si vistes les meves circumstàncies particulars era convenient enfrontar-se a tal munt de bajaneria xulesca, d’ínfules de superioritat i de menysteniment de l’espectador, la seva resposta va ser que prengué mesures de protecció i així l’he llegit: a trossos, i a poc a poc per acabarr esparverat del tot.\nConsiderar com elements claus per a la teoria de l’art el llibre de Maurice Merleau Ponty sobre Cézanne , l’estudi de Freud al voltant del Moisés de Miquel o la sentència de dos magistrats argentins en relació a la censura en el 2004 d’una exposició, promoguda per l’actual papa, confegeixen el desideratum de la presa de pel. L’onanisme físic o mental és i ha de ser un fet personal i privat que no cal que esquitxi a la resta de ciutadans i molt menys ha d’estar recolzat per diner públic.\nMostres com aquesta demostra el malament d’unes certes consideracions mal definides com a contemporànies que tant mal fan al mateix art ja que el seu conductivisme pseudo-intel·lectual el que fa és allunyar als interessats o no, que no entenen ni poden entendre cap de les propostes dutes a terme per ments tan preclares.\nPresa de pèl total i és que com diu la història per més ohs i ahs del nucli del poder de Cultura , el rei el cert és que passejava despullat.\nI si apostem ara per: Si el Guggenheimm de Nova York fos pla\nPS.- I aquesta expo costa calerets. I és curiós que fa justament un any amb tempus fugit hi va haver-hi promesa formal i pública que en un o com a màxim dos anys hi tornaria a haver una proposta d’aquell estil. La proposta està ja de fa mesos en mans de cultura i la resposta és del tot negativa, la raó , no hi ha un duro. Però si que n’hi ha per bajanades plens d’estupideses supines com aquesta de Job Ramos.\nPer a quan s’acabarà aquesta dictadura de tipus chavista que domina a Cultura. Ja n’hi ha prou. Plegueu d’una vegada. Joaquim Fernández dimissió.\nEtiquetes de comentaris: Can Palauet, Job Ramos


Roses crea un mirador dels Aiguamolls des del Canal Gran de Santa Margarida - Empordà\nL'Ajuntament preveu potenciar l'espai com a zona verda amb mobiliari urbà i plantació de tamarius\nEMPORDA.INFO 25.09.2018 | 11:47\nLa zona d´actuació en el seu estat actual. AJUNTAMENT\nL'Ajuntament de Roses acaba d'aprovar el projecte per a la millora i modernització de la zona verda situada entre el carrer Riu Ridaura i el Canal Gran, a la urbanització de Santa Margarida. La privilegiada situació d'aquest espai, amb vistes obertes al Parc de Natural dels Aiguamolls, s'ha tingut en compte en el projecte, que emfatitzarà la seva funció com a mirador d'aquest espai natural.\nActualment, la zona verda existent combina una zona enjardinada amb parts pavimentades, que es troben deteriorades pel pas del temps i els desperfectes ocasionats per les arrels dels arbres. El projecte aprovat preveu una reformulació de tota l'àrea, de 2.700 m?2; de superfície, que incorporarà un espai de descans i estada amb bancs i zona de jocs infantils, i una franja construïda amb entarimat de fusta destinada a passeig, que resseguirà la corba de contacte amb l'aigua del canal Gran i servirà de mirador dels Aiguamolls que s'obren a l'altra riba.\nLes obres previstes consistiran en la demolició del paviment i vorada existents actualment, i la substitució per una combinació de paviments que diferenciarà la zona d'estada amb la de jocs infantils. La vegetació serà un element protagonista, on es mantindran els pins existents actualment, realitzant-se també una nova plantació de tamarius per dotar de més espai verd el conjunt.\nEl projecte inclou la instal·lació de la xarxa de rec i l'enllumenat corresponents, la reparació de les esquerdes del mur exterior de la zona de moll, la col·locació del nou mobiliari urbà i dels jocs per a infants, i la instal·lació de la tarima que actuarà com a passeig.\nPer últim, cal remarcar que per tal de potenciar la presència d'espècies vegetals, s'eliminarà l'actual accés a l'àmbit de l'extrem est per realitzar les plantacions previstes, quedant limitada l'entrada a tot el nou espai pel carrer Riu Ridaura.\nEl projecte comptarà amb un pressupost de 149.000 euros.


Des d’un esplèndid balcó sobre Barcelona, al final de la Avgda. Tibidabo, on et porta el Tramvia Blau, Mirabé és un marc espectacular on podràs gaudir del nostre restaurant amb cuina mediterrànea i plena de detalls.\nPot reservar taula a través del següent formulari. Un cop rebem\nla sol·licitud el contactarem per confirmar definitivament la reserva\nPot també reservar per telèfon a través del nº 93 418 58 80\nEl restaurant Mirabé, situat al bonic barri de Sant Gervasi, amb un esplèndid balcó sobre Barcelona des d’on es pot veure tota la ciutat, és un lloc especial per anar amb amics o companys d’empresa, per celebrar\nuna festa o aniversari.\nComptem amb la sala restaurant, apta per a\nqualsevol tipus d’esdeveniment.\nEns esforcem perquè cada esdeveniment sigui únic, especial i irrepetible, per aixó comptem amb el nostre equip especialitzat que et guiarà per oferir-te les millors opcions perquè el teu esdeveniment sigui tot un èxit.


La Petita Llibreria: 01/27/14\nPer tots aquells que sigueu seguidors de la ploma de la Delphine de Vigan, esteu d’enhorabona doncs gràcies a labutxaca podem gaudir de la seva darrera obra titulada Res no s’oposa a la nit.\nLa Delphine de Vigan ens va sorprendre a tots amb la seva primera novel·la autobiogràfica “Els dies sense fam” i es va consagrar i va començar a tenir una legió de seguidors voraços de les seves lletres amb “Les hores soterrades” ambdues publicades per labutxaca. Amb aquest darrer títol ens demostra que ha vingut per quedar-se.\nEn les seves novel·les, que amb més o menys profunditat són autobiogràfiques, podem veure la valentia de l’autora al despullar la seva ànima a mans del públic.\nEn aquest darrer volum, la situació arrenca en quan la Delphine de Vigan troba a la seva mare Lucile morta al seu apartament. Les circumstàncies tèrboles en que succeeix aquest fet seran el detonant d’una revisió vital sobre la seva mare a càrrec d’ella mateixa.\nLa Lucile surt dibuixada com una dona increïblement bella, seductora, amb àngel, bohèmia, salvatge... podem dir que era una dona que es va construir a si mateixa i va viure, com diria en Frank Sinatra, a la seva manera.\nEn els retalls de vida que la Delphine va ajuntant com si fossin peces d’un trencaclosques descobrirà que de la mateixa manera que la seva vida va ser molt lluminosa també hi havia molta foscor.\nUna foscor que farà entendre la vida de la mare i com determinats actes que van afectar a la filla es poden arribar a justificar. Tancarà ferides però en trobarà de noves, les seves van esdevenir les de la seva mare de la mateixa manera que ara ella pateix en carn allò que forma part del passat de la seva mare.\nUn retrat on l’autoconeixement, la confiança, la veritat, la pietat i el perdó juguen un paper imprescindible teixint una novel·la summament emotiva que fa que el lector es vegi descrit en segons quin fragment.\nÉs de les novel·les que et posa els pels de punta i la carn de gallina, les llàgrimes poden ser evitables però no pas els ulls plorosos i rogencs.\nL’autora agraeix a la seva germana i als seus tiets tant paterns com materns la seva ajuda per tal de fer del relat una fotografia realista alhora que respectuosa i atraient per al seu públic. Crec que és la seva manera de fer un homenatge a la seva mare des del més profund amor que es pot sentir.\nElla emmarca la novel·la en la cançó “Osez Joséphine” d’Alain Bashung i Jean Fauque, una lletra fosca i trista però que emet unes petites guspires que la fan brillar, nosaltres som més del mestre que ja hem anomenat i realment en molts moments t’adones que la Lucile va viure a la seva manera, marcada per les circumstancies però sortint-se’n com ella podia.\nEns agradaria deixar-vos amb la cançó que ens ve a la ment un cop acabat el llibre, un tribut a una vida, un acomiadament amb la promesa de retrobament en la pau d’haver fet les coses el millor possible esquivant les bufetades del destí. La seva mare va morir conscient i més viva que mai.\nQuè millor que Edith Piaf? “Non, Je ne regrette rient”\nEtiquetes de comentaris: Biografia, labutxaca\n4-DataBrokers (1) A fin de cuentos (1) Aguilar (7) Alevosia (2) Alfaguara (25) Alianza Editorial (1) Alienta (1) Alrevés (49) Amat editorial (25) Amazon (1) Amsterdam (46) anagrama (4) Angle (53) Ara llibres (35) Ara Mini (3) Argumentaria (2) article (3) Assaig (139) Automática Editorial (1) Autral (1) Aventures (117) B de Block (3) B de Blok (3) B de bolsillo (78) B de Bolsillo maxi (9) B de Books (3) Babelio (1) Balàfia Postals (1) Barataria (2) Bienestar (21) bilogia (3) Bindi Books (4) Biografia (57) Booket (78) Bromera (2) Bruguera (2) Capital Books (7) clàssic (78) Click Ediciones (10) Club editor (1) col·lecció (39) Columna (184) Comanegra (35) còmics (4) concurs (12) conte (2) Cossetània (153) CreateSpace (1) Crims.cat (37) Cruïlla (8) Cuina (8) Debolsillo (215) debutxaca (4) Delito (5) Desclée de Brower (1) Destino (6) Didàctic (36) Disney (6) Documenta Balear (1) Dolmen Books (2) Duomo (90) Ediciones B (99) Ediciones Cúpula (1) Edicions Terrícola (1) Edicions62 (80) Editorial Desenlace (1) Editorial Mediterrània (2) Editorial Milenio (1) Editorial Obscura (6) Editorial Verbum (1) EDT (1) Educaula 62 (1) El Anden (1) El Gall Editor (1) empuries (1) Empúries (51) Eneida (5) entrevista (103) Esencia (84) Espasa (19) Especial (41) Especial Sant Jordi 2014 (15) Especial Sant Jordi 2015 (14) Especial Sant Jordi 2016 (14) Especial Sant Jordi 2017 (11) Especial Sant Jordi 2018 (6) Esportiu (5) Estrella Polar (23) Fanbooks (70) Fantascy (23) Fantàstica (218) Gastronomia (22) Generalitat de Catalunya (1) Gestión 2000 (1) Gregal (2) Grijalbo (42) Grup 62 (36) Guia (14) Harlequin (5) Harper Collins (22) HarperBolsillo (6) historica (5) Històrica (356) HQN (3) il·lustrat (161) Impedimenta (65) Indicios (1) Infantil (111) irònic (49) Jo llibre (1) Juvenil (193) Kairós (2) La Campana (5) La Galera (17) La Garúa (1) La llibreria de la imatge (1) La Magrana (22) La Vanguardia (1) labutxaca (290) Landscape (34) Les Hores (19) Librooks (4) Libros del zorro rojo (24) LibrosCupula (1) Librosdevanguardia (1) Llibres del delicte (48) Lumen (21) Lunwerg Editores (2) Maeva (12) Malinka (1) manga (1) Marbot (2) Maresia Libros (3) Menoscuarto (1) Més llibres (2) Meteora (3) Mondadori (1) Montena (2) mr ediciones (6) Musical (6) Navona (2) Negra (307) Neo (1) Noticia (2) Now Books (11) Nuevos Talentos (1) Oz editorial (1) P&J (89) Pagès editors (1) Páginas de espuma (1) Picantona (126) Plan B (1) Planeta (41) Plataforma Editorial (1) poesia (16) Pòrtic (6) Presentació (1) Proa (84) Profit Editorial (5) Psicològica (789) Publicacions de l’Abadia de Montserrat (1) Puck (4) Punto de lectura (1) Quaderns Crema (1) Quorum llibres (1) Random (9) Random House (1) RBA (34) RBA Fantàstica (5) RBA Molino (21) Recull (65) Red Apple Ediciones (1) Reservoir Books (1) Roca Editorial (14) Roja y Negra (8) Romàntica (657) Rosa dels Vents (53) Rosa dels Vents flexibook (1) saga (302) Saga editorial (1) Salamandra (2) SB Books (1) SeeBook (1) serie (29) Serie Negra (1) Shakelton Kids (1) Stonberg editorial (5) Suma de Letras (127) Taurus (1) Teatre (4) Televisió (6) Thriller (283) Titania (56) TNC (1) Trànsit (1) trilogia (163) Tusquets (2) Umbriel (17) Urano (3) Vanir (1) Vergara (88) Versatil (1) Viena edicions (1) Vive Libro (1) Voliana Edicions (1)


Infraestrucutres.cat licita les obres d’un nou vial de connexió des de la ronda nord de Granollers cap al polígon industrial Can Castells, a les Franqueses del Vallès. Els treballs, que ara es liciten per un import d’1,3 MEUR, milloraran l’accessibilitat i la mobilitat a aquesta zona industrial. L’obra començarà la tardor vinent i ...\nLicitades les obres d'una rotonda a la BV-2429 a Subirats\nL’actuació millorarà la canalització del trànsit en l’encreuament amb la carretera BV-2428. Els treballs començaran el setembre vinent i compten amb una inversió prevista d’uns 483.000 euros. Infraestructres.cat licita les obres per a construir una rotonda a l’encreuament entre les carreteres BV-2429 i BV-2428, al terme ...\nLicitades les obres de la rotonda-GI-632 Bellcaire d'Empordà\nEs licita les obres per a la construcció d’una rotonda a la carretera GI-632 a Bellcaire d’Empordà, per un import de 800.000 euros. L’actuació permetrà reordenar el flux de vehicles a l’accés al nucli urbà des de la carretera. Els treballs, que s’iniciaran la tardor vinent tindran una durada prevista de quatre mesos i ...\nLicitades les obres a l´encreuament de la N-II Alcarràs\nEs licita les obres per a la construcció d’una rotonda a l’antiga N-II al seu pas per Alcarràs (Segrià), per un import d’1 MEUR. Aquesta actuació permetrà millorar la canalització dels vehicles i la seguretat viària en l’encreuament entre aquesta via --en aquest àmbit té els noms d’avinguda de Lleida i ...\nLicitada la redacció de projecte: Estació intermodal Prat\nL’estació servirà d’intercanviador entre les línies de Rodalies Renfe, l’L9 del metro i els futurs trens d’alta velocitat. L’intercanviador es completarà amb una nova estació d’autobusos i un aparcament soterrat Infraestrucutres.cat ha licitat la redacció del projecte bàsic i el projecte constructiu de ...


El vaixell d'Odisseu: Alcínoe, conta´ns aquell mite de...\nÉs tracta de Píram i Tisbe.\nI quan arribavala nit s’acomiaden i l’endemà,s’hi reunien de nou.\nÉs una història molt trista, però realment commovedora, és fascinant el que es por arribar a fer per amor no?\n14 d’abril de 2010 a les 22:55\nEn el quadre podem veure a Tisbe arrambada a la paret, escoltant per l'escletxa que han obert escoltant les paraules que li dirigeix Príam de3s de l'altra banda de la paret, cadascú a les seves respectives cambres.\nDiria que la obra d ela literatura universal que s'inspira en aquets mite és: "El somni d'una nit d'estiu".\nLa veritat és que per amor es poden arribar a fer moltes coses...!\n16 d’abril de 2010 a les 10:22\nAquest mite és semblant a Romeu i Julieta perque els dos no poden casar-se perque els seus pares no els hi deixen, també dir que aquest mite em sembla que també surt al llibre de "les metamorfosis d'Ovidi".\n16 d’abril de 2010 a les 10:25\nAquesta història té una clara coinsidencia amb la de Romeu i Julieta que la va escriure el gran mestre Sheakspeare fa ja molts anys.\nÉs molt maca i com he dit,aquestes dues históries tenen molta relació!\nJa que ja està explicat l'argument del mite, afegiré que aquest va ser mencionat per primer cop per Higini (Fabulae 242), tot i que només se'n explicava el suicidi dels amnts. El primer en narrar la història completa va ser Ovidi en la seva obra "Les metamorfosis".\nL'entrada porta el títol "Alcínoe, conta'ns aquell mite..." perquè en l'adaptació dels mites i les metamorfosis d'Ovidi "Narracions de mites clàssics", el mite de Píram i Tisbe s'explica a travès d'un altre mite: el de les Miníades. Explica que les Miníades, que eren tres germanes, durant la festa de Bacus van quedar-se a casa cosint i cadascuna explicava un mite clàssic. Quan és el torn d'Alcínoe, aquesta explica el mite dels dos amants, d'aquí el títol de l'entrada.\nPersonalment, el mite em va agradar bastant tot i que és una història trista, perquè tambés és molt romàntica; em va recordar molt a "Romeu i Julieta".\nSí, a mi també em recorda molt a Romeu i Julieta, una història d'amor desgraciat, frustrat per families incomprensives i egoïstes. En les dues històries els joves lluiten contra les normes que se'ls han imposat i intenten fugir, amb conseqüències catastròfiques que tots sabem. Històries precioses però tristes...\nHola, aquest quadre fa referència a una escena ,possiblement, quotidiana dels joves. Tisba posa l'orella a la pared amb l'intenció d'escoltar el seu estimat, que viu a la casa del costat, o potser ell li està parlant i d'aquesta manera es comeniquen... ja que el seu amor no està ben vist per la família i ho han de fer d'amagat.\nClarament podem relacionar aquesta tragèdia amb la de Romeo y Julieta (1597)de William Shakespeare. On per error un dels enamorats pensa que l'altre ha mort, i davant la sensació de buit que li desperta la idea de no poder estar al seu costat decideix matar-se.\nsí, jo també penso que fa referència Romeu i Julieta, així que he fet un petit resum:\nRomeu i Julieta és una tragèdia escrita per William Shakespeare en versos hendecasíl·labs. Conta els amors de Romeu i Julieta, contraris a l'enemistat dels seus pares, de les famílies Montagu i Capulet. Fou escrita per Shakespeare entre el 1594 o el 1595.\nMirat des d'una nova perspectiva, la tragèdia dels joves enamorats pot ser vista com una obra extraordinària, en efecte, en la tragèdia es fonen l'amor i la mort i és comparada amb "una tempesta de sang" on aquesta obsessió mai no havia estat tan ben descrita.\n16 d’abril de 2010 a les 17:07\nEl quadre que apareix en l’entrada i que representa el tràgic però alhora preciós mite de Priam i Tesbe, s’anomena Thisbe i va ser pintat pel pintor J. W. Waterhouse en el 1909. Buscant aquesta informació me n’he adonat que Waterhouse va pintar molt quadres, que per cert m’han agradat molt, relacionats amb la mitologia com el de Pandora o el d’Apol•lo i Davne treballat anteriorment. Suposo que seria un gran amant dels clàssics! També he trobat un enllaç on apareix un poema de Luis de Góngora fent referència a aquest mite. Aquí us el deixo!\n17 d’abril de 2010 a les 14:46\nEncara ens queden algunes preguntes per respondre: quin és l´argument de Romeu i Julieta, de William Shakespeare? Heu sentit a parlar de West Side Story? De què tracta? Té algun paral·lelisme amb la història de Píram i Tisbe? I què me´n dieu de la pel·lícula que il·lustra aquesta entrada?\n19 d’abril de 2010 a les 23:47\nAquesta història em recorda a una canço d'un gran poeta, jo li dic poeta perquè per mi la seva música és poesia!\nEs diu Carlos però es anomenat shinoflow.\nRomeu i Julieta crec que està basada en aquesta història tràgica! un drama d'amor!\nEstaríem disposats a morir per amor, nosaltres?\n20 d’abril de 2010 a les 20:34\nAqui us deixo l'argument de West Side Story:\nAl barri West Side de Nova York es pot viure tota una vida en quaranta-vuit hores. Riff és el cap dels "Jets" i Bernat el de "Els Taurons". Són enemics.\nEn un ball es prepara un bon desafiament. Per Maria el ball és també molt important. En el ball i en plena rivalitat arriba Tony, ex-membre dels "Jets". Tots dos experimenten una mútua atracció. En ballar els dos junts, es provoca l'incident i l'ocasió que Riff desafiï a Bernat. En la lluita, Bernat mata Riff i Tony, amb el ganivet de Riff, apunyala Bernat. Maria, que vol odiar per la seva acció, no pot perquè l'estima. Una confusió fa creure a Tony que Maria ha mort a mans del Xinès. Trontollant, surt al carrer cridant: "vine i dispara'm Xinès".\nDe sobte apareix Maria i Tony, incrèdul, es dirigeix cap a ella, moment que aprofita el Xinès per disparar. Tony trontolla i Maria corre cap a ell, el rep als seus braços. Darrere d'ells, les dues colles comencen a reunir-se. Aixecant el cos de Tony sembla per fi haver trobat comprensió en la tragèdia.\n29 d’abril de 2010 a les 18:51\nWest side story és una pel·lícula estadounidens dirigida per el director Robert Wise i Jerome Robbins. Aquesta es va estrenar al 1961. Està inspirada en l'obra musical que porta el mateix nom i inspirada alhora en l'obra de teatre de Romeu i Julieta de William Shakespeare. L'obra de teatre que porta el mateix nom que la pel·lícula va ser estrenada al 1957 a Nova York on va obtindre un gran èxit, per aquest motiu van decidir adaptar aquesta obra ,basada en la història de Romeu i Julieta adaptant-la als temps moderns, a la gran pantalla.\nDe sempre que m'ha agradat molt la mitologia, però aquest any que la tinc a les meves mans encara m'agrada més i sobretot quan s'expliquen històries com aquesta.\n11 de maig de 2010 a les 16:06\nPreciós el quadre! Sens dubte! Aquesta imatge pertany a Tisbe del mite "Píram i Tisbe" on reflexa aquells moments en que els amants al mateix temps que se'ls hi fa odiosa la pared que els separa també agraeixen l'esquerda que hi ha ja que es l' única manera de posar-se en contacte, només poden escoltar la veu de l'altre. El que no entenc (no sé si algu ho ha respost) però no entenc el nom d'Alcínoe perquè que jo recordi no apareix el nom d'aquest personatge.\nPD:Gràcies Jordi per posar un altre quadre d'en J.W. Waterhouse.\n11 de maig de 2010 a les 22:24\nAriadna, la Lídia, en la seva entrada, ens explica perquè l´entrada porta aquest títol:\n"L'entrada porta el títol "Alcínoe, conta'ns aquell mite..." perquè en l'adaptació dels mites i les metamorfosis d'Ovidi "Narracions de mites clàssics", el mite de Píram i Tisbe s'explica a travès d'un altre mite: el de les Miníades. Explica que les Miníades, que eren tres germanes, durant la festa de Bacus van quedar-se a casa cosint i cadascuna explicava un mite clàssic. Quan és el torn d'Alcínoe, aquesta explica el mite dels dos amants, d'aquí el títol de l'entrada"\nAviat ha d´aparèixer un altre quadre de Waterhouse. A mi també m´agrada molt.\n11 de maig de 2010 a les 23:24\nAh!Ara ho entenc doncs es que jo vaig buscar- ho però només vaig trobar molt poc de Minias però res d' aquest mite. A si? Doncs l' espero amb candeletes!jeje\nPD: Vull fer un altre entrada, però mai m' enrecordo de dir-t' ho perquè seria més que res de que hauria de parlar. Bé ja ho parlarem demà.


Cinc tendències populars tèxtil internacional\n1. informàtica procés aplicacions\nTecnologies de control la informació moderns basats en ordinadors electrònics han penetrat en tots els àmbits de tèxtils i peces de vestir. La indústria tèxtil global generalment adopta electrònic i control de programa d'ordinador. De la informació del mercat pel disseny de productes, el disseny d'estructura, color i teixit, als camps de producció i gestió de camps com filatura, teixit, tint i acabats, etc. es troben computadores electròniques. . Amb l'ajuda de la indústria informàtica supervisió i eines de suport, es pot aconseguir les demandes del mercat petit-lots, diverses espècies, competitivitat producte pot ser millorat i màxima eficiència econòmica es pot aconseguir. Segons els informes, 70% de les empreses europees peça utilitzar sistemes CAD (disseny assistit per ordinador) i cobertura de sistema empreses tèxtils japonès CAD arriba al 80%.\n2. mecànica i elèctrica integració de maquinària tèxtil\nExperts en resumir la tendència de desenvolupament de tecnologia de maquinària tèxtil: d'alta velocitat, corregut, qualitat i eficiència alta són encara els objectius perseguits per al desenvolupament de maquinària tèxtil; es fan esforços per ampliar l'acompliment tecnològic de la maquinària per adaptar-se a les necessitats canviants del mercat tèxtil; contínuament s'està expandint l'àmbit d'aplicació de la tecnologia electrònica, i el nivell està augmentant constantment. Millora, l'estalvi energètic i la protecció del medi ambient han rebut atenció més extensa.\nActualment, electromecànica integració s'ha convertit en una tendència en el desenvolupament de maquinària tèxtil internacional. Segons els informes, gairebé tots els estrangers màquines jacquard i grans màquines ronda han estat decorades amb dispositius electrònics jacquard, i l'ús dels sistemes CAD estergits a plats prototip ha canviat els mètodes mecànics originals.\n3. tecnologia tèxtil composta de\nLa combinació de tecnologia tèxtil es reflecteix principalment en: primer, la tecnologia de capitalització i processament tecnologia de fibra química; fibra natural, segona barreja i barreja, fibres naturals i diversos fibra química de barreja i barreja productes i tecnologia de processament; Tecnologia composta de teixit, incloent-hi compostos estructurals, composites adhesius, recobriments, etc. Diverses fibres naturals i fibres químiques tenen pròpies avantatges i desavantatges. Mitjançant la tecnologia compost de diverses fibres, les excel·lents característiques de les diferents fibres poden ser totalment utilitzats per millorar les propietats de la tela. En l'actualitat, teixits tèxtils i peces de vestir veure sovint més de tres tipus de fibra barrejat i entrellaçat i alguns fins i tot arribar a tipus cinc o sis de fibra barrejat entrellaçats, aquest tipus de teixit en el mercat val molts diners.\n4. acabar tecnologia després de la impressió i tenyit\nDegut a l'ús extensiu d'ordinadors electrònics per a disseny de producte i l'ús de la combinació de colors basats en ordinadors i separació de color basats en ordinadors, la qualitat dels acabats després de la impressió i tenyit ha millorat.\nEn l'actualitat, la indústria tèxtil internacional ha desenvolupat ràpidament en termes ecològics tintura i acabats de tecnologies. Els materials tintura i tintura es caracteritzen per flux curt i sense contaminació. Impressió i tenyit s'ha utilitzat àmpliament en tecnologia de tractament d'aigua lliure, tecnologia d'impressió plateless i les tecnologies de processament de plasma de baixa temperatura. El sistema compost i avançades d'impressió i tenyit procés de tecnologia fer tintura de flux del procés acabat més curt i la impremta, l'eficiència productiva és superior i l'actuació de producte és millor.\n5. alta tecnologia tèxtils\nDes de la dècada de 1980, la proporció d'alta tecnologia tèxtil al mercat tèxtil tot ha deixat de créixer. Segons les estadístiques, la quota de mercat d'alta tecnologia tèxtil als països desenvolupats ha duplicat en els últims cinc anys. En el mercat europeu tèxtil, la quota de mercat d'alta tecnologia tèxtil s'ha arribat a més del 40%.\nEn l'actualitat, alta tecnologia tèxtil principalment inclouen fibres químiques d'alt rendiment, alta tecnologia industrial tèxtil, tèxtil especial atenció mèdica i sanitària. Aquests teixits d'alta tecnologia són àmpliament utilitzats en la defensa nacional, aeroespacial, conservació de l'aigua, fabricació d'automòbil, atenció mèdica i l'agricultura. Al mateix temps, el camp va presentar major requisits sobre tecnologia tèxtil.\nUn parell de: Progrés tècnic de la màquina de deformació - Control precís del desplaçament\nSegüent: Suggeriments per a la lubricació i manteniment de la màquina de fixació automàtica


Dilluns comencen les obres de millora del carrer Nou — Ajuntament de Vic\nSou aquí: Inici → Notícies → Dilluns comencen les obres de millora del carrer Nou\nDilluns comencen les obres de millora del carrer Nou\nEl cost de l’actuació l’assumirà íntegrament l’empresa constructora que ja ha dipositat la quantitat econòmica a l’Ajuntament perquè no tingui cap repercussió econòmica pels habitants del municipi\nVista del carrer Nou\nEl dilluns, dia 29 de juliol, comencen les obres al carrer Nou per la restitució de la rigola del carrer, que és la faixa longitudinal que hi ha construïda al centre de la mateixa calçada per conduir l’aigua cap als embornals.\nEstà previst que les obres durin unes dues setmanes, aproximadament, com ja s’ha informat des del departament de Territori de l’Ajuntament al veïnat afectat. La regidora d’Urbanisme, Fabiana Palmero, detalla que aquesta actuació l’assumirà íntegrament l’empresa constructora que ja ha dipositat la quantitat econòmica a l’Ajuntament perquè no tingui cap repercussió econòmica pels habitants del municipi.\nLes actuacions seran de diferents tipus en funció del descens sofert per la rigola. Així, a la zona on hi ha descensos greus es retirarà la rigola, el formigó de suport i les terres subjacents i es farà de nou reomplint la rasa amb ciment grava, tenint en compte que s’obrirà el tram que es pugui reomplir el mateix dia. En el cas dels punts en què els descensos són lleus es recol·locarà a cota la rigola assentant-la sobre formigó. En el cas dels 100 metres de carrer en què hi ha descensos moderats de la rigola es determinarà in situ quin tipus d’intervenció s’hi fa.


Insomni (títol original en anglès: Insomnia) és una pel·lícula dirigida per Christopher Nolan en 2002, un thriller que ens situa davant d'un estrany assassinat realitzat en un petit poble d'Alaska (Estats Units) al qual arriba un veterà policia de la ciutat (Al Pacino) per ajudar en la investigació. És una adaptació de la pel·lícula noruega Insomnia, protagonitzada per l'actor Stellan Skarsgård el 1997. Argument Repartiment\nInsomni (títol original en anglès: Insomnia) és una pel·lícula dirigida per Christopher Nolan en 2002, un thriller que ens situa davant d'un estrany assassinat realitzat en un petit poble d'Alaska (Estats Units) al qual arriba un veterà policia de la ciutat (Al Pacino) per ajudar en la investigació. És una adaptació de la pel·lícula noruega Insomnia, protagonitzada per l'actor Stellan Skarsgård el 1997. El títol fa referència a l'insomni que pateix el protagonista a causa tant de les interminables hores de llum que hi ha al poble com als fantasmes personals que li impedeixen sentir-se tranquil. Argument Un prestigiós detectiu de Los Angeles (Al Pacino) i el seu company arriben a una petita ciutat d'Alaska per investigar el brutal crim d'una adolescent. Però quan estan a punt d'atrapar a l'assassí de la jove, el detectiu, per causa de la boira, confon al seu company amb l'assassí i dispara matant al seu company; el detectiu comet un error que el porta al límit: ara ha de resoldre el crim i el seu propi error entre la manca de son, al·lucinacions i turmentat per un passat i una investigació que qüestiona tota la seva actuació. L'assassí (Robin Williams) és testimoni i comença a contactar-en secret per fer-li veure que tenen molt en comú i que no va a deixar-se atrapar sense donar batalla, i fa xantatge al detectiu, qui culpa falsament a l'assassí de la jove. Turmentat per la culpa que li provoca la mort del seu amic i per les constants trucades nocturnes que li fa el criminal per no buscar-ho i que cap surti inculpat, el detectiu comença a patir atacs d'insomni que perjudiquen el seu rendiment en les indagacions. Repartiment Al Pacino com el detectiu Will Dormer Robin Williams com Walter Finch Hilary Swank com Ellie Burr Martin Donovan com el detectiu Hap Eckhart Maura Tierney com Rachel Clement Paul Dooley com Chief Nyback Jay Brazeau com Francis Nicky Katt com Fred Duggar Larry Holden com Farrell Kerry Sandomirsky com Trish Eckhart Lorne Cardinal com Rich Katharine Isabelle com Tanya Francke Jonathan Jackson com Randy Stetz Crystal Lowe com Kay Connell (ca)\nInsomni (títol original en anglès: Insomnia) és una pel·lícula dirigida per Christopher Nolan en 2002, un thriller que ens situa davant d'un estrany assassinat realitzat en un petit poble d'Alaska (Estats Units) al qual arriba un veterà policia de la ciutat (Al Pacino) per ajudar en la investigació. És una adaptació de la pel·lícula noruega Insomnia, protagonitzada per l'actor Stellan Skarsgård el 1997. Argument Repartiment (ca)


Fede Baíllo: «El projecte '150 palabras' va néixer a partir de la meva realitat com a malalt de càncer» - Revista Cambrils\nFede Baíllo: «El projecte '150 palabras' va néixer a partir de la meva realitat com a malalt de càncer»\nPublicat el Divendres, 27 d'abril de 2018 10:28h\nActuació de "150 palabras en vivo", el passat dissabte a la tarda al Casal Parroquial | Berta Ruiz\nEl cambrilenc Fede Baíllo va posar en marxa, el passat mes de desembre, el projecte de creació literària “150 palabras”. Es tracta d'una iniciativa que va néixer, segons ha comentat ell mateix a revistacambrils.cat, “a partir de la meva realitat com a malalt de càncer”. Se li va ocórrer escriure, cada setmana, una història amb l'únic límit de les 150 paraules d'extensió. Hi ha alguns textos que són d'humor, d'altres són records, fabulacions o diferents històries per pensar i reflexionar. Aquests textos els envia a través del correu electrònic als seus 'subscriptors'. “Volia experimentar amb un sistema de distribució molt antic que és el de la subscripció, és a dir, tu t'apuntes i vas rebent alguna cosa a través del correu electrònic. Això em permet tenir una relació bilateral amb el lector, sé a quanta gent li arriba i, sobretot, em permet molta interacció i conèixer la reacció de la gent. Vam començar amb poc més d'una vintena i ara ja som 525” ha explicat Baíllo. L'adreça electrònica del seu projecte és fede150plbrs@gmail.com.\nEs posa en escena "150 palabras en Vivo"\nArrel de la distribució dels seus textos va sorgir una altra iniciativa: “150 palabras en Vivo”. La companyia teatral barcelonina Lector va idear la posada en escena d'una lectura dramatitzada dels seus textos. Així doncs, el passat dissabte 21 d'abril a la tarda, al Teatre del Casal Parroquial, es van oferir dues sessions. Els intèrprets van ser Albert Roig, Adriana Galofré, Dídac Rodríguez, Lara Villodres –sota la direcció de Minerva Prat– i amb la música de Armando Erenas i Marc Dalmau. Precisament, la directora de la companyia és una de les lectores setmanals dels seus textos. Segons ha comentat Baíllo, “del projecte “150 palabras en Vivo” jo no tinc cap altre mèrit que el d'haver cedit els textos. La directora de la companyia va començar a rebre els escrits, li van agradar molt i ens van dir si els podien fer servir per muntar un espectacle. Jo, a l'espectacle vaig ser un espectador més, perquè no sabia quins textos llegirien ni quins moviments escènics tindrien. De fet, al no ser textos teatrals, tota la feinada escènica i tota la interpretació ha estat d'ells i ho han fet com han volgut”.\nEl projecte “150 palabras”, a més, ha derivat en d'altres iniciatives que, des de fa mesos, Baíllo té entre mans. Bona part del seu material es fa arribar als instituts com a material docent i també imparteix xerrades amb els alumnes. “El projecte '150 palabras' va néixer a partir de la meva realitat com a malalt de càncer i és una manera d'explicar a la canalla com en moments difícils, a partir d'un projecte i a partir de la cultura, pots treure coses molt bones. Les xerrades tenen molt d'èxit i la canalla té reaccions molt naturals i fan preguntes molt directes”.


Édith Piaf, nom artístic d'Édith Giovanna Gassion, amb el sobrenom de la Môme (París, 19 de desembre de 1915-Plascassier, ajuntament de Grasse, als Alps marítims, 10 d'octubre de 1963), va ser una famosa cantant francesa i una icona cultural, "gairebé considerada universalment com la millor cantant popular de França". Després de la Segona Guerra mundial ella va escriure La Vie en rose, la seva cançó més cèlebre. Després dels anys cinquanta la seva fama va esdevenir mundial. El 1951, Charles Aznavour es va convertir en el seu home de confiança i secretari.\nÉdith Piaf al Teatre de l'ABC\nÉdith Piaf, nom artístic d'Édith Giovanna Gassion, amb el sobrenom de la Môme (París, 19 de desembre de 1915-Plascassier, ajuntament de Grasse, als Alps marítims, 10 d'octubre de 1963), va ser una famosa cantant francesa i una icona cultural, "gairebé considerada universalment com la millor cantant popular de França". Tot i l'existència de nombroses biografies, gran part de la vida d'Édith Piaf està envoltada de misteri. El seu pare, Louis, era contorsionista i la seva mare, Anita, era d'origen italoalgerià. Édith va ser educada per les seves àvies en un bordell. Va debutar el 1935 cantant al carrer cançons populars. El 1936, enregistra amb la casa discogràfica Polydor el seu primer disc Les Mômes de la cloche. El març de 1937 debutà en el gran music-hall, l'"ABC". El 1940, Jean Cocteau va escriure per a ella Le Bel Indifférent. Després de la Segona Guerra mundial ella va escriure La Vie en rose, la seva cançó més cèlebre. Després dels anys cinquanta la seva fama va esdevenir mundial. El 1951, Charles Aznavour es va convertir en el seu home de confiança i secretari. Édith Piaf va tenir moltes relacions sentimentals, entre les quals cal destacar la que va tenir amb Yves Montand, Georges Moustaki i Marcel Cerdan. L'any 1949, després de la mort de Cerdan en un accident d'avió, Piaf va esdevenir drogoaddicta. La seva autobiografia es titula Au bal de la chance. A París, se li ha dedicat el Museu Édith Piaf i la seva tomba, al cementiri del Père-Lachaise, és de les més visitades. (ca)\nÉdith Piaf, nom artístic d'Édith Giovanna Gassion, amb el sobrenom de la Môme (París, 19 de desembre de 1915-Plascassier, ajuntament de Grasse, als Alps marítims, 10 d'octubre de 1963), va ser una famosa cantant francesa i una icona cultural, "gairebé considerada universalment com la millor cantant popular de França". Després de la Segona Guerra mundial ella va escriure La Vie en rose, la seva cançó més cèlebre. Després dels anys cinquanta la seva fama va esdevenir mundial. El 1951, Charles Aznavour es va convertir en el seu home de confiança i secretari. (ca)\nÉdith Piaf (ca)


Emojis i emoticones! ;-) – Icofam\nQue aixequi la mà qui utilitzi a diari els emojis quan xateja pel seu smartphone!…\nSens dubte aquestes petites imatges s’han fet un lloc destacat en la forma de comunicar-nos, han esdevingut una mena de llenguatge modern i universal, una forma d’expressió pròpia amb un món molt ric ple de matisos comunicatius.\nEn aquest post anem a veure una mica més la seva historia i la seva evolució ...\nAl cap i a la fi, ens agradin o no, es tracta d’una nova forma de comunicació digital que s’ha estès per tot el món: segons un informe recent de la companyia EMOGI, un 92% de la població mundial els utilitza assíduament.\nL’origen d’aquesta nova forma de comunicació la trobem en les seqüències de signes de puntuació que volien representar expressions facials molt bàsiques. Aquestes són les anomenades emoticones (emotion+icon), que van aparèixer primer en forma de text ;) :( :-)\nS’atribueix la seva invenció (quasi de forma casual!) a Scott Fahlman, de la Universitat Carnegie Mellon (EE UU), ja que va ser el primer en utilitzar aquests símbols l’any 1982, per representar una careta somrient. A Mellon li va semblar una bona idea incloure’ls per remarcar quins missatges es tenien que prendre seriosament i quins no tant, ja que en la comunicació online basada en textos, no comptem amb les dades addicionals que aporten el llenguatge corporal o el to de veu. Així, se li va acudir teclejar al final d’un correu electrònic :-)\nPerò els que actualment fem servir més – sobre tot a les converses de Whatsapp- són els emojis (mot que prové del japonès: “e” que vol dir imatge, 絵) + "moji" que vol dir lletra 文字);\nEls actuals emojis, a diferència dels seus precursors, les emoticones, van aparèixer posteriorment i tenen forma d’imatge; representen diferents objectes, països, monuments, professions, menjars, animals, elements de la natura, etc.\nEs considera que el primer emoji data del 2002, i va ser una imatge d’una plana d’un calendari (amb el 17 de juliol), que va utilitzar Apple per presentar la seva aplicació Ical.\nLes emoticones fetes amb símbols del teclat van ser els primers en crear-se i utilitzar-se en la comunicació online i els emojis van aparèixer després, i es van popularitzar sobre tot mitjançant els serveis de missatgeria dels telèfons mòbils japonesos.\n...Però la cosa no és tan simple! Avui en dia hi ha apps i serveis que converteixen les emoticones més simples i populars en emojis. Sense anar més lluny, a l’escriure aquest post en un document de Word m’ha passat... Resulta que jo escric una emoticona i se’m converteix en un emoji! :-)\nEls emojis estan canviant la forma en que ens comuniquem, de vegades l’ús d’aquestes petites icones ens és tan important per expressar-nos per escrit com l’ús de paraules reals. Segons els lingüistes que estan estudiant aquest nou fenomen comunicatiu les formes en què utilitzem els emojis varien segons on vivim, la cultura, la nostra edat, la situació socio econòmica... Algunes de les formes –ja siguin humorístiques o serioses- en que els utilitzem s’han convertit ja en representacions icòniques del llenguatge.\nEls emojis són universals, i s’han anat adaptant perfectament als temps i a les necessitats globals. Un exemple clar és que al principi estaven estereotipats per gènere: hi trobàvem un ciclista, un policia, un graduat... mentre que la dona estava representada per arquetips femenins: una princesa, una núvia, una bailaora... mica en mica s’ha anat ampliant el repertori, procurant la igualtat de gènere i incloent-hi famílies monoparentals o parelles homosexuals; El mateix succeix amb el to de pell, ara podem elegir diferents colors segons la raça amb la que ens identifiquem. En una reivindicació de no violència, inclús es va suprimir una pistola per una d’aigua...\nAquest són uns pocs exemples de la seva evolució i adaptació als temps moderns. A mida que els emojis evolucionen, també ho fa la forma en que les persones els utilitzen.\nA San Francisco, el passat dia 4 de novembre es va cel.lebrar el primer congrés dedicat al fenomen emoji, l'EMOJICON. A aquest esdeveniment hi van assistir més de 1000 persones, entre fans i experts destacats en el món de la comunicació i el disseny, especialistes en l’estudi i creació d’aquestes figuretes, per analitzar el present i debatre com els emojis seguiran canviant la nostra comunicació digital. També es van presentar suggerències per ser aprovades i entrar a formar part de la gran família d’emojis.\nEl consorci internacional Unicode creat el 1991, és l’òrgan encarregat d’unificar el panorama «emoji». Es poden enviar propostes a aquest consorci, i és qui té la potestat de decidir quins nous emojis s’inclouran als nostres telèfons, segons demanda, idoneïtat i necessitat.\nAlguns dels més demandats últimament han sigut l’emoji David Bowie, un hiyab, un burrito mexicà, el martell i la falç, i com ja sabreu el de la nostra estimada paella!! Un cop s’aprova un nou emoji, generalment passa a formar part de la nostra comunicació digital per sempre.\nÉs innegable que mica en mica les emoticones han construit el seu propi món.\nTant és així, que el 2015 la paraula de l’any elegida pel Diccionari Oxford va ser un emoji…\nUs imagineu quin?\nDoncs sí, la careta que plora de tant com riu!


Inici > Encens i Aromas > Encens India\nencens orgànic Sandalwood, també conegut com "Chanada", aquest encens és reconegut a tot el món per la seva fragància espiritual que aixeca l'ànim. Usat pels vidents per la seva propietats aromàtiques i saludables. La crema d'aquest encens...\nL'encens orgànic Astagandha, és un encens que per la seva elaboració s'han tingut en compte les propietats beneficioses de les herbes, i és ideal per crear una atmosfera holística i de benestar. Envàs de 15 grams (entre 12 i 15 estics).\nConos goloka nag champa\n"Nag Champa" és un perfum molt especial creat en els Monestir Hindú i Budistes de l'Índia i el Nepal. La base essencial és el sàndal, a l'quin se li afegeix una varietat d'oli de flors, incloent també la flor de l'Champa.Cada caixa conté 12...\nSatya llança aquest encens de cons elaborat mitjançant la tècnica tradicional hindú de l'Massala. Els cons Nag Champa de Satya estan compostos per diferents resines d'origen 100% natural i de gran qualitat, destacant especialment aquella que...\nDavanam encens organic\nL'encens orgànic Davanam, també conegut com "Artemisia Siversiana", és popular per la seva religiós i espiritual ús per tot el món. Actua com ambientador natural, capaç de crear ambients que afavoreixen la relaxació i meditació.\nEncens Arbre de la Vida\nL'encens Arbre de la Vida de Balaji és un encens màxima qualitat elaborat de forma artesanal a l'Índia, a base d'olis i resines amb barreja especial d'aromes. Envàs de 15 gr. Caixa completa 12 paquetes.Se ven per unitats.\nEncens Golden Spirit\nL'encens ens ajuda a desenvolupar la nostra voluntat psíquica, serveix per purificar i netejar de males vibracions l'ambient de casa i de la feina. També s'utilitza per equilibrar l'aura, aclarir-i per atreure les vibracions positivas.Se ven per...\nL'encens de mirra és un excel·lent aliat per netejar energies negatives i atreure la pau a la llar o l'àrea de trabajo.Se ven per caixa individual de 15 gr o també Caixa sencera de 12 caixes\nLes flors de champaca amb els extractes d'aquesta flor són utilitzats per a l'elaboració d'un dels millors encens naturals de la India.Caja de 15 gr, es ven per unitat o caixa sencera\nEncens organic Frangipani\nL'encens orgànic Frangipani, també conegut com "Plumeria", està elaborat a partir de la fragància de l'arbre "Ailanthus malabarica", popularment anomenada Nag Champa.


DISCREPÀNCIES SOBRE ELS HORARIS COMERCIALS | Coordinadora d'Entitats del Poble-sec Coordinadora d'Entitats del Poble-sec\nDISCREPÀNCIES SOBRE ELS HORARIS COMERCIALS\nLes entitats de comerciants i l’Ajuntament de Barcelona han arribat a un acord que permet obrir els comerços tots els diumenges de juliol i agost fins les dues de la tarda i dos diumenges més dels permesos fins ara al llarg de l’any, però no totes les entitats de comerciants estan completament d’acord amb el pacte. “Ho hem acceptat a contracor”, assegura Llorens Porxas, president de Sants Establiments Units. “Creiem que va en contra del que s’havia aconseguit sobre horaris comercials”, afegeix. Considera que ha estat un acord forçat per determinats grups empresarials però que no beneficia al petit comerç.\n“Tot el que sigui obrir en festius, com a petits comerciants, hi estem en contra”, opina en el mateix sentit Manel Tort, president de l’Associació de Comerciants del Poble-sec – Paral·lel. Assegura que els perjudicarà sobretot en la conciliació familiar sense tenir, en canvi, una relació directa amb l’augment dels beneficis: “Són més despeses per poca afluència de públic, almenys al nostre territori.” “Necessitem descansar un dia a la setmana, si permetem que els altres comerços obrin també els diumenges no ens beneficia”, diu també Ivan Ruiz, president de l’Associació de Comerciants de La Marina. Tot i això, en tots els casos la decisió final d’obrir o no serà de cada comerciant.\nAl districte només l’Associació de Comerciants de Creu Coberta i l’Eix Comercial Sants-Les Corts creuen que és un acord positiu. Per Lluís Llanas tot i la polèmica que hi ha hagut considera que beneficia Barcelona en conjunt en contraposició a d’altres municipis propers, com per exemple La Roca del Vallès, que haguessin quedat en avantatge si haguessin liberalitzat els seus horaris i Barcelona no ho hagués fet. També considera que és positiu perquè tracta per igual totes les àrees comercials de la ciutat, sense donar un tracte preferent a les zones que tenen més afluència de turistes. “Creiem que la fórmula que s’ha adoptat permet que tots els barris puguin obrir, tot i que no és una obligació per tothom, qui no vulgui obrir no té perquè fer-ho”, comenta Llanas. Tot i això, Llanas considera que l’alta presència de locals de restauració a la zona i la proximitat amb la plaça d’Espanya farà que molts comerços de Creu Coberta optin per obrir. “Calia fer un pas endavant”, assegura Josep Escofet, president de l’Eix Comercial Sants-Les Corts. “Si cal fer-ho pel turisme penso que s’ha arribat a un acord molt raonable” perquè s’ha permès només els mesos de juliol i agost, quan es concentra el 70% de turisme que rep la ciutat en un any, i en dies d’alta afluència de visitants. “S’ha actuat d’una manera molt salomònica, pensada i raonada”, comenta. Però Escofet no creu que els comerços de l’Eix Sants-Les Corts optin per obrir els diumenges d’estiu perquè molts fins i tot fan vacances a l’agost. En canvi, si que creu que en la resta de festius de l’any molts probablement en què se’ls permeti molts optaran per obrir.


Gestió documental i col·laboració - (Sharepoint) - Universitat de Barcelona\nSharepoint és la solució Microsoft 365, disponible al Núvol UB, per a la gestió documental i col·laboració entre un grup de persones que participen en un servei o projecte comú.\nCom sol·licito un lloc Sharepoint?\nDes de l'Àrea TIC, en fer la sol·licitud del lloc, donem d'alta el lloc i la persona/es propietària/es d'aquest. Recomanem que siguin 2 persones.\nEn la mesura del possible recomanem que el lloc Sharepoint que sol·licitis sigui de caràcter intern, és a dir, tingui deshabilitada la compartició amb personal extern a la Universitat (persones que no disposen de correu corporatiu personal).\nEls llocs Sharepoint que donem d'alta no estan associats a un grup Microsoft 365.\nCom accedeixo a Sharepoint?\nPots accedir a Sharepoint des del llançador d'aplicacions del Núvol UB.\nLa petició de llocs Sharepoint només la poden fer PAS i PDI amb relació contractual a la UB.\nLlocs Sharepoint en els que participo\nNomés pots entrar als llocs on tens permís d'accés. Pots fer-ho clicant sobre l'enllaç que t'haurà enviat la persona propietària del lloc o cercant el lloc des de la pàgina inicial de Sharepoint.\nUna manera còmoda de trobar un lloc Sharepoint és seguir-lo clicant sobre l'estrella. D'aquesta manera ja el tindràs disponible a la secció dels llocs que segueixes de la part esquerra de la pàgina inicial de Sharepoint.\nMés informació sobre com buscar i seguir llocs en la pàgina de suport de Microsoft.\nCom sé en quins llocs o biblioteques tinc accés?\nLa pàgina inicial de Sharepoint et mostra diferents llocs en funció de la seva popularitat, freqüència de visites ... Es tracta de llocs Sharepoints, però també pots trobar equips Teams i canals i elements de notícies d'aquests.\nEls espais que veus, els veus perquè tens algun permís en aquests, ja sigui perquè t'han convidat, n'ets propietari o perquè l'espai és de caràcter públic per tota la Comunitat UB. L'ordre dels espais que surten, el tria Microsoft, tu sempre, però pots seguir algun lloc que t'interessi per trobar-lo més fàcilment.\nPer distingir el que són espais Sharepoint dels que són equips Teams (grups Microsoft 365) ens fixarem en l'enllaç:\nEspai Sharepoint: https://ubarcelona.sharepoint.com/sites/\nEquip Teams: https://ubarcelona.sharepoint.com/teams/\nEt recomanem seguir aquells llocs que t'interessin tal i com s'explica a l'ajuda anterior "Llocs Sharepoint en els que participo"\nCom es gestionen els permisos d'un lloc Sharepoint?\nPer defecte, quan des de l'Àrea TIC donem d'alta un lloc Sharepoint es creen 3 grups:\nPropietari/s del lloc: persones que gestionaran les altes i baixes del lloc, la creació de nous elements com biblioteques o llistes ..., es tracta de les persones que tindran més coneixement tècnic sobre el funcionament d'un lloc Sharepoint.\nMembres del lloc: persones que participaran amb la creació o modificació d'informació.\nVisitants del lloc: persones amb permís de lectura del lloc.\nCada vegada que compartim un document o una carpeta amb persones que no estan dintre d'un d'aquests grups, estem trencant l'herència d'aquell document o carpeta en donar-li un permís diferent.\nPer poder personalitzar qui pot veure o editar determinats objectes (llibreries, llistes ...) del teu lloc Sharepoint pots trencar herències i assignar diferents permisos o treballar amb més grups per obtenir la màxima flexibilitat i confidencialitat de la informació.\nInformació sobre personalitzar permisos per una llista o biblioteca de documents en les pàgines de Microsoft.\nCom puc saber de quins llocs sóc propietari o membre o visitant?\nSi accedeixes a un lloc Sharepoint és perquè disposes d'algun tipus de permís. Serà la persona/es propietària/es del lloc Sharepoint qui te'ls haurà atorgat. A nivell general:\nSi pots accedir al lloc però no pots fer canvis en el seu contingut és perquè formes part del grup de visitants que té únicament permisos de lectura.\nSi pos accedir al lloc i fer canvis en el seu contingut, per exemple editar o pujar nous documents, és perquè formes part del grup de membres.\nSi pots canviar la configuració del lloc és perquè formes part del grup de propietaris.\nA partir d'aquests permisos inicials, el grup de propietaris pot crear nous permisos, assignar permisos diferents sobre els diferents elements que formen part del lloc Sharepoint aconseguint la privacitat i l'accés a la informació que sigui necessària pels diferents participants del lloc.\nDepèn de quan es va donar d'alta el lloc, aquest pot tenir unes característiques i interfície diferent. Pots saber qui forma part del lloc i, en experiències més modernes, qui està a cada grup de permisos, si vas a la rodeta de configuració que trobaràs a la part superior dreta del lloc i cliques sobre l'apartat "Permisos del lloc".\nUna bona pràctica per part de les persones que administren un lloc Sharepoint és afegir informació, en la pàgina inicial d'aquest, sobre l'objectiu, propòsit del lloc,qui l'administra i altra informació rellevant per donar la benvinguda i orientar a les persones que han d'accedir-hi.\nCom comparteixo enllaços a carpetes o documents del lloc?\nLa compartició d'enllaços per a llocs Sharepoint sempre requerirà la identificació per part dels usuaris que hagin d'accedir a la informació compartida, d'aquesta manera es garanteix la traçabilitat d'accés i seguiment de les accions que es puguin fer sobre aquesta.\nPots compartir l'accés a una carpeta o document, seleccionat l'element i desplegant els 3 puntets (...) triar l'opció Compartir. Desplegant la fletxa que surt al costat de Els usuaris que especifiquis ho poden editar pots triar altres opcions en la configuració d'enllaços.\nSi tens el rol de propietari del lloc, pots restringir que la resta de participants comparteixi carpetes o documents. Per fer això cal que vagis a la rodeta de configuració - Permisos del lloc - Configuració de permisos avançada - Configuració de la sol·licitud d'accés i desactivis i el botó "Permeteu als membres que comparteixin el lloc i fitxers i carpetes individuals".\nPer compartir informació de caràcter públic, recomanem l'ús de webs corporatives. Excepcionalment i sota justificació per part del responsable del lloc, es podrà sol·licitar habilitar el lloc (si aquest ho permet), perquè accepti la compartició anònima dels enllaços. El propietari haurà de ser conscient a qui i com dona els permisos d’aquesta compartició que sempre hauria de ser de lectura.\nHe canviat de lloc de treball (departament o servei) i encara veig els documents antics, què he de fer?\nEn els llocs Sharepoint no existeix l'opció de sortir-ne. El que sempre es pot fer és deixar de seguir un lloc.\nSi ja no formes part d'un lloc i vols sortir-ne, hauries de contactar amb alguna de les persones que l'administren i demanar-li-ho (consulta l'apartat anterior Com puc saber de quins llocs sóc propietari o membre o visitant?\nSi no saps qui poden ser aquestes persones, pots obrir un tiquet PAU fent la consulta.\nQuè són les biblioteques de documents en Sharepoint?\nLes biblioteques de documents ens ajuden a estructurar la informació del nostre lloc Sharepoint. Són contenidors per emmagatzemar, crear i actualitzar arxius i documents. Una biblioteca conté una estructura de carpetes i fitxers.\nPer defecte sempre disposem d'una biblioteca de documents que es diu Documents, però si tenim els permisos adients, en podem crear tantes com siguin necessàries.\nLes biblioteques agrupen documents relacionats i les podem personalitzar creant noves columnes que continguin metadades que ens ajudaran definir els documents, filtrar-los o agrupar-los segons diferents criteris.\nTambé podem donar permisos diferents a cada biblioteca de documents de manera que un grup de persones només puguin consultar o editar determinada informació.\nInformació sobre com crear una biblioteca de documents en les pàgines de Microsoft.\nVull sincronitzar una biblioteca de documents d'un lloc Sharepoint\nPer defecte, en tractar-se d'un espai compartit entre diferents persones, recomanem no sincronitzar les biblioteques de documents si no és estrictament necessari.\nSi tens el rol de propietari pots deshabilitar aquesta opció per cada biblioteca de documents que tingui el teu lloc Sharepoint.\nPer fer-ho has d'anar a l'apartat de Configuració de la biblioteca - Configuració avançada i posar a "No" aquesta opció:\nNecessito més informació sobre Sharepoint


Què destaca de Tarragona un periodista de viatges?\nQue destaca de Tarragona un periodista de viatges?\nUna de les imatges del reportatge sobre Tàrraco.\nArticle d'una redactora mexicana a la revista digital 'Viaje con escalas' dedicat a la capital tarragonina\nActualitzada 11/11/2016 a les 17:35\nPer una redactora que prové d'una ciutat que tot just té 126 anys d'edat, les 'pedres' de l'antiga Tàrraco són tota una descoberta. Arlene Bayliss, la responsable del portal digital 'Viaje con escalas' firma un article dedicat a Tarragona sota el títol de Tarraco forever. La periodista, de Tijuana, a Mèxic, valora especialment com les restes romanes estan integrades a la ciutat i a la vida social.\nPer ella resulta destacable que la paret del balcó de la seva habitació d'hotel sigui un tros de muralla del segle I d.C. i també que espais com la plaça Fòrum combinin pedres mil·lenàries amb un mercat de fruita i verdura.\nPer a la periodista «Tàrraco és lo més Roma que he trepitjat després de Roma».


Polseres amb versos d'Estellés per al 'Mes del valencià' a Mislata\n“Mislata parla valencià” és l’eslògan de la regidoria de Promoció del Valencià de l’Ajuntament i l’objectiu de la segona edició del “Mes del valencià” que ha arrancat hui celebrant el Dia d’Estellés. El Consistori ha volgut commemorar l’aniversari del naixement del poeta de Burjassot repartint a tots el veïnat unes originals polseres amb els versos més reconeguts de Vicent Andrés Estellés.\nAmb esta activitat arranca la segona edició del “Mes del valencià”, una iniciativa de promoció de la llengua pròpia que al llarg de tot el mes de setembre es completarà amb exposicions, audiovisuals, campanyes informatives en els col·legis i fins i tot un programa de voluntariat per a ensenyar valencià als castellanoparlants.\nPrecisament hui s’ha obert el termini per a inscriure’s en el programa “Voluntariat pel valencià” que coordina Escola Valenciana. Fins al pròxim 13 de setembre, els veïns i veïnes de Mislata que ho desitgen poden apuntar-se en la Casa de la Dona a esta iniciativa, tant com a aprenents com de voluntaris. El programa consta de 10 sessions d’una hora setmanal i està pensat per a posar en contacte a persones que volen aprendre valencià i, sobretot, llançar-se a parlar-ho amb una altra persona que ja és valencianoparlant.\nEtiquetas: campanya Mislata Valencia


Agencia Sírius: 13 d’agost 2010\nL'ONU acusa França de promoure el racisme\nL'ONU expressa la seva preocupació pel discurs "polític" i les recents accions del govern francès. Dimecres i dijous a Ginebra, el Comitè per al'Eliminació de la Discriminació Racial (CERD), una branca de l'organització internacional, ha considerat la qüestió. Les seves conclusions són inequívoques: el govern de Sarkozy està portant a terme polítiques de racisme institucional pròpies d'un estat feixista, que d'altra banda contribueixen a estendre el racisme sociològic. Les imatges dels brutals desallotjaments d'unes mares africanes o de famílies rumaneses gitanes recorren al món per a vergonya de la República Francesa, que ja ha oblidat totalment els principis de Llibertat, Igualtat i Fraternitat sobre els que va ser fundada.\nPrivació de la nacionalitat, sancions arbitràries, mesures de seguretat CCTV ... El govern francès i les seves mesures recents pertorben les Nacions Unides. Des del dimecres, la CEDR no ha deixat d'apuntar a un "retorn significatiu de racisme i xenofòbia" al país, ressaltant una política de govern en particular, cap als nòmades i els francesos "d'origen estranger".\nEncara que les ONG denuncien una "regressió cap a un tracte desigual", els experts de la comissió no han escatimat tema, si el tractament dels nòmades i gitanos, el debat sobre la identitat nacional El no reconeixement de drets de les minories en la legislació, i l'enduriment del discurs polític.\nAl nigerià Waliakoye Saidou, les restriccions al moviment de viatgers li recorden els dies de Pétain. Diversos membres també van preguntar si els recents informes de Nicolas Sarkozy eren compatibles amb la Constitució francesa. "No entenc el que és un origen francès" i "em pregunto si això és coherent amb la Constitució", va preguntar l'expert.\nLa qüestió de la transferència dels romanís, inclosos més de 40 campaments il.legals que han estat desmantellats en 15 dies, s'ha esmentat en diverses ocasions. "Com entendre que els romanesos (...) puguin ser extraditats, com si no pertanyessin a la Unió Europea?" Preguntes a l'expert algerià Noureddine Amir. "No sé com en un país es pot fer la diferència entre un ciutadà de primera i segona categoria", va afegir.\nL'expert Togo Ewomsan Dieudonné, per la seva part ens descriu les declaracions de Nicolas Sarkozy, el passat 30 de juliol: "El discurs del cap d'Estat no només és discriminatori, és també una incitació a l'odi."\nAquest divendres, 13 d'agost, el portaveu del partit presidencial, Dominique Paille va dir que estava "sorprès per l'actitud de la comissió", davant del tracte donat a persones que vénen de països on no hi ha drets humans ". No obstant això, els 18 membres del CERD van expressar la seva qualitat d'experts i no es van pronunciar en nom del seu país.\nEl Sr Paille és formal, "aquesta comissió està malament, tenim un país que respecta els principis democràtics i republicans i els drets humans és innegable. Un mètode de defensa que no s'ha de convèncer la CEDR, aquest últim al·legant que França no s'intenta amagar darrere de la seva condició de "país dels drets humans".\nLa comissió haurà de presentar un informe sobre la situació de França en deu dies.\nEtiquetes de comentaris: França, Nazis, ONU, Racisme, Sarkozy\nIsrael profana cementiri musulmà a Jerusalem\nLes autoritats d'Israel van retirar unes 300 làpides d'un antic cementiri musulmà al centre de Jerusalem per tal de construir el "Museu de la Tolerància", va informar l'ajuntament de la ciutat amb la desvergonya sionista acostumada. El territori del cementiri -com la resta ocupada pels fanàtics- és objecte de disputa entre musulmans i l'administració sionista de la ciutat. En el territori que ocupa el cementiri, el centre Simon Wiesenthal, amb seu a Los Angeles, planeja construir el Museu de la Tolerància, i activistes musulmans protesten pel desmantellament del cementiri que es troba en aquest lloc des de l'edat mitjana.\nL'alcaldia de la ciutat afirma que les làpides retirades eren falses i van ser instal.lades fa poc pels activistes musulmans que van aprofitar un permís per a la restauració del cementiri, segons va indicar l'agència ianqui-sionista Associated Press.\nPer la seva banda, representants del Moviment Islàmic rebutgen totes les acusacions en declarar que les làpides són autèntiques i van acusar les autoritats locals d'infringir la sentència d'un tribunal que va prohibir destruir les tombes i va obligar a realitzar totes les excavacions previ acord amb representants de les comunitats musulmanes.\nEtiquetes de comentaris: Israel, Jerusalem\nLa planta nuclear de Bushehr en marxa\nLa posada en marxa del reactor de la central nuclear a la ciutat iraniana de Bushehr s'iniciarà el proper 21 d'agost, ha anunciat avui Serguei Novikov, portaveu de corporació nuclear russa Rosatom. Segons Novikov, el 21 d'agost es durà a terme el trasllat de combustible des del dipòsit a la unitat generadora: "A partir d'aquest moment, Bushehr serà considerada com a instal.lació nuclear", va explicar.\nL'inici de la posada en marxa serà un acte solemne que marcarà la finalització de les proves a la central de Bushehr i que comptarà amb la participació d'una delegació russa amb el director general de Rosatom, Serguei Kirienko, al capdavant, així com d Akbar Salehi, vicepresident iranià i cap de l'Organisme nacional d'Energia Atòmica.\nAnteriorment, es va comunicar en nombroses ocasions que l'arrencada de la primera central nuclear iraniana tindrà lloc a la segona meitat d'agost.\nEl projecte de Bushehr va ser iniciat per empreses alemanyes el 1975 però es va quedar en suspens després que els EUA, després de la revolució islàmica a l'Iran i la presa d'ostatges a l'ambaixada nord-americana a Teheran, va decretar un embargament sobre el subministrament d'altes tecnologies al règim iranià.\nRússia va signar el 1998 un contracte per completar les obres en Bushehr però el llançament de la central es va posposar en reiterades ocasions per raons financeres o tècniques. Funcionaris iranians retreien a Moscou la seva renúncia a finalitzar el projecte a causa de les sancions internacionals i les sospites al voltant del programa nuclear de l'Iran.\nEtiquetes de comentaris: Internacional, Iran, Rússia\n"Probable" recaiguda en recessió dels EUA\nLa probabilitat que l'economia dels EUA, la més rica del món, recaigui en recessió, oscil.la entre el 25 i 30%, segons analistes de Goldman Sachs Group Inc: "Els indicis d'alentiment del creixement econòmic dels EUA van augmentar, la preocupació dels actors del mercat sobre el fet que es produeixi una recaiguda en recessió, va augmentar", segons l'informe dels analistes. La por d'una recaiguda en recessió de l'economia dels EUA va augmentar després d'un anterior informe de la Reserva Federal nord-americana en què s'afirma que el ritme de recuperació de l'economia nord-americana "es va alentir en els passats mesos".\nD'acord amb el document, la probabilitat d'una recaiguda en recessió de l'economia nord-americana oscil.la entre el 25 i 30%. A més assenyala que el mercat immobiliari, les despeses de les companyies en compra d'equips, cotxes i altres béns de llarga durada, els estalvis de la població i la creació de nous llocs de treball, són factors que impedeixen que les crisis en l'economia del país es repeteixin.\nAixí mateix, el director executiu de Pacific Investment Management Co, Mohammad A. El-Erian, en les seves declaracions fetes la setmana passada va coincidir amb els pronòstics de Goldman Sachs a l'assegurar que la recessió i deflació de l'economia dels EUA serà d'un 25%.\nEtiquetes de comentaris: Economia, EUA\nEscàndol pels mercenaris polonesos a Afganistan\nTres soldats polonesos podrien passar vuit anys a la presó per vulnerar la Convenció de Ginebra en fer explotar una cabana afganesa per "diversió": "Que bonic!", diu un dels militars quan el projectil impacta en el petit edifici. El vídeo, de prop de tres minuts de durada, s'ha fet públic avui divendres al portal del diari polonès Rzeczpospolita tot i que fos gravat entre octubre de 2009 i abril de 2010.\nEl general polonès Janusz Bronowicz ha claificado aquesta 'divertida acció' de "criminal i inadmissible". Per la seva banda, les Forces Armades poloneses ja estan investigant els fets, així com la munició de llarg calibre disparada des del vehicle armat amb què es va aconseguir enderrocar l'edifici.\nEtiquetes de comentaris: Afganistan, Internacional, Polònia\nEl TC condemna les Corts d'en Camps\nEl Tribunal Constitucional espanyol ha condemnat les Corts Valencianes per vulnerar els drets fonamentals dels diputats de Compromís quan la mesa de la cambra, amb majoria del PP, va vetar sense donar cap explicació una trentena d'iniciatives parlamentàries, la meitat de les quals eren preguntes en què es demanava informació sobre els contractes amb empreses vinculades al cas Gürtel. Ara el govern de Camps té l'obligació de respondre per escrit sobre les adjudicacions a aquestes empreses.\nEl veto de la mesa a les preguntes de Compromís va passar el 9 de març de l'any passat, un mes després que la policia entrés a la seu d'Orange Market i de la detenció del seu responsable, Álvaro Pérex, 'El Bigotes'. Aquell dia el portaveu, Enric Morera, demanava a cada conselleria informació sobre una vintena de contractes amb empreses, entre les quals les vinculades amb el cas Gürtel. Segons el tribunal, també hi va haver veto el 31 de març, quan Morera va preguntar el conseller d'Economia, Gerardo Camps, sobre el pagament de factures a aquelles mateixes empreses.\nEl tribunal considera que hi va haver una vulneració dels drets dels diputats a rebre informació, tenint en compte que no hi havia pas cap explicació adequada a la negativa.\nEtiquetes de comentaris: Espanya, Gürtel PP, País Valencià, TC\nCampanya pels presos polítics maputxes\nDes del 12 de juliol d'enguany 31 comuners maputxes es troben en vaga de fam a les presons de Concepción, Valdivia, Lebu i Temuco. Els presos polítics maputxes en vaga de fam demanen el dret a processos justos, l'aplicació d'una justícia objectiva i imparcial i en especial la derogació de la Llei Antiterrorista. El fet que presoners polítics indígenes es vegin obligats a una acció tan dràstica es deu al fet que en el curs de la darrera dècada la llei antiterrorista No.18.314 -dictada durant el règim dictatorial de Pinochet-, exclusivament s'aplica en contra dels líders polítics i comuners maputxes.\nLa derogació d'aquesta llei és exigida per gran part del Sistema Internacional de Drets Humans entre els quals es destaca la Comissió Ètica Contra la Tortura, el informe ha estat discutit pel Comitè de Eliminació de la Discriminació Racial de Nacions Unides en el mes d'agost de 2009.\nL'aplicació de la Llei Antiterrorista és una violació als drets humans dels ciutadans que exerceixen el seu dret a protesta, demanen el dret de propietat sobre les seves terres ancestrals, exigeixen respecte a la seva forma de vida i la seva identitat cultural. El Consell de Drets Humans de l'ONU, en diversos informes especials, ha recomanat la no aplicació de la Llei Antiterrorista a les activitats i manifestacions de protesta i reivindicació del poble maputxe. Aquestes Recomanacions sostenen que l'aplicació d'aquesta llei no garanteix un judici imparcial i aporten antecedents sobre els casos en què aquests drets són vulnerats. Es destaca la utilització de testimonis sense rostre, mantenir els imputats en presó preventiva indefinida, i de sotmetre als inculpats a doble judici -per la justícia civil i militar- al mateix temps.\nA Xile en el curs d'aquesta dècada la persecució ètnica presa proporcions alarmants. En aquest moment són 37 dirigents polítics maputxe que estan a la presó en diferents penals del sud de Xile. D'aquests 28 presoners estan processats o condemnats per la llei antiterrorista. En total hi ha 60 comuners que estan a la presó o en llibertat condicional per sentència o mesures cautelars. Tres maputxes han hagut de buscar refugi polítics a l'Argentina (2) i Suïssa i cinc han mort a conseqüència dels trets i la tortura de la policia xilena.\nEl Poder Executiu i els representants del poder legislatiu de Xile tenen l'obligació d'iniciar un procés de diàleg amb els presoners polítics en vaga de fam. Cal rectificar la política discriminatòria aplicada a les històriques demandes del poble maputxe que l'Estat de Xile segueix vulnerant. L'Estat xilè té l'obligació de de respectar les obligacions dels Instruments Internacionals que ha subscrit, com és el Conveni 169 de l'OIT., La Declaració de l'ONU sobre els drets dels pobles Indígenes i de posar fi a la repressió i les persecucions contra lloes dirigents maputxe".\nPuntualitzar el següent.\nLes Organitzacions maputxe i solidàries d'Europa i Amèrica del Nord expressem el nostre suport als presoners polítics maputxe en vaga de fam. Recolzem les seves demandes, de justícia amb vista a:\n• Terme de la violència institucionalitzada i derogació de la Llei Antiterrorista.\n• Posar fi a la política de militarització a de les zones maputxe.\n• Assegurar el respecte a les garanties d'un procés degut, i la llibertat dels presos polítics Mapuche actualment empresonats.\n• Derogació del sistema de "dobles judicis simultanis" davant tribunals militars i Tribunals civils. Garanties de defensa dels inculpats.\n• Drets polítics i territorials, autonomia i autodeterminació. Drets reconeguts en la Declaració de les Nacions Unides sobre els Drets dels Pobles Indígenes, ratificada per l'Estat xilè el 13 de setembre de 2007.\n• Reafirmem que la Nació Maputxe es troba en el legítim dret de lluitar per la recuperació i reconstrucció del seu territori històric, usurpat per l'Estat xilè. Territoris reconeguts formalment en tractats internacionals per l'Imperi Espanyol i l'Estat de Xile.\nComuniquem que continuem la nostra feina de denúncia de l'Estat xilè per la seva política racista i repressiva en contra de la nació maputxe.\nPer signar la campanya anar a l'enllaç:\nEtiquetes de comentaris: Cultura, Internacional, Xile\nAllau de crítiques a Google pel seu concepte de Neutralitat a la Xarxa\nDesenes d'organitzacions de consumidors han criticat ferotgement la postura que defensa el comunicat de l'acord recent entre Google i Verizon i han assenyalat que suposaria el principi de la fi d'Internet tal com el coneixem i la creació d'una xarxa de dues categories: una bona per a rics i una altra dolenta per pobres.\nEl president de l'Associació d'Internautes, Víctor Domingo, va assegurar que aquesta proposta és "un cop a la neutralitat a la xarxa", ja que s'està proposant crear un "Internet de dues categories". "Intentem que la Internet 2.0", va explicar, "no sigui com la televisió 2.0". Enrique Dans es va mostrar també crític amb la intenció de les dues companyies de deixar al marge de tota regulació l'accés a internet pel mòbil.\nPer més que Vinton Cerf, pare d'Internet i fundador de Google, hagi expressat el seu desig que la llibertat segueixi imperant a la xarxa, la veritat és que ja no existeix. Els criteris sobre l'ordre en què es mostren les pàgines obeeixen a interessos comercials fins i tot si l'acord entre Google i Verizon es quedés sense signar.\nAccedim a mantenir els principis de la neutralitat de la xarxa a Internet d'avui, a canvi de vendre els nostres principis a Internet de demà. Una autèntica hipoteca que permet a les operadores vulnerar la neutralitat en els cada vegada més populars serveis mòbils, bloquejar el que desitgin bloquejar i privilegiar el que els vingui de gust privilegiar, així com desenvolupar una "Internet per a rics" en què aquest principi regulador i director del que ha estat la Xarxa fins ara no tingui la menor importància. Aplicant una cita de Groucho Marx, "aquests són els meus principis: si no li agraden, tinc altres".\nHipotecar la Internet del futur a canvi d'un compromís de les operadores és, simplement, una estupidesa. La permanent innovació i les lleis del mercat han assegurat en tot moment que les suposades capacitats limitades de les xarxes mòbils i la rendibilitat del negoci de les operadores no estiguessin en cap moment en perill: estan amenaçant als governs amb arguments falsos, amb fanals de jugador de poker. Que Google col.labori en una cosa així no fa més que donar la raó als seus crítics. La història dirà fins a quin punt tenia Google d'haver-se ficat en un acord així, i quins beneficis li ha reportat.\nLa violacions de la neutralitat s'han multiplicat en els darrers anys per part dels operadors mòbils. Són aquests els que prohibeixen arbitràriament la VoIP, el P2P o alenteixen el streaming de vídeo. Fins i tot et diuen des de quin dispositiu pots o no utilitzar l'accés d'internet mòbil, per exemple quan prohibeixen fer tethering per obligar-te a que paguis una altra tarifa addicional.\nPer tant, necessitem una regulació per la neutralitat de la xarxa, però la necessitem sobretot per a internet mòbil. S'espera que en la pròxima dècada, Internet mòbil sigui el mitjà més utilitzat per accedir a Internet.\nEtiquetes de comentaris: Google, Internet, Neutralitat de la Xarxa\n▼ 13 d’ag. (8)\nL'ONU acusa Fran��a de promoure el racisme\nAllau de crítiques a Google pel seu concepte de Ne...


XELU.NET - LLIBRES - Blood Engines (Marla Mason #1; Spectra, 2007) - Miquel Codony\nxelu.net >> àgora 2.0 >> llibres (219 llibres disponibles) >> Blood Engines (Marla Mason #1; Spectra, 2007)\nBlood Engines (Marla Mason #1; Spectra, 2007)\nAutor/a del llibre: Tim A. Pratt\nAquest llibre ha rebut 20121 visites\nbiografia de Tim A. Pratt\nUs presento a la Marla Mason: La inteligent, cínica i lleugerament malvada bruixa de la Costa Est.\nLa fetillera marla Mason, guardià de la ciutat de Felport, té un gran problema. Una fetillera rival està preparant un poderós sortilegi que pot acabar amb la vida de la Marla i, encara pitjor, destruir la seva ciutat. L’única oportunitat de supervivència de la Marla és trobar la Pedra Angular, un artefacte màgic ocult a alguna part de San Francisco, però quan hi arriba descobreix que aquesta missió no serà tan fàcil com s’imaginava... i que algunes persones amb les que havia de parlar han estat assassinades...\nAcompanyada de Rondeau, el seu company de delictes, la Marla es troba en mig d’una cursa en contra del temps a travès de les parts més estranyes del submón de San Francisco, esquivant granotes verinoses, colibrís assasins, caníbals i un variada mostra de la població sobrenatural de San Francisco que sospiten que té a veure amb l’onada de crims que s’està produïnt a la ciutat.\nTim Pratt (12 de desembre de 1976) es escriptor de ciència-ficció i fantasia i poeta. Va créixer a ales rodalies de Dudley, a Carolina del Sud, i va estudiar a la Appalachian State University, a on va graduarse en Llengua Anglesa. Al 1999 va estudiar al Taller d’escriptura de Clarion. Al 2000 va anar a viure a Santa Cruz, California i actualment viu a Oakland amb la seva dona. És l’editor senior de la prestigiosa revista de ciència ficció Locus Magazine.\nL’obra de Pratt ha aparegut a nombroses publicacions, com Asimov’s Science Fiction, Realms of Fantasy, Orson Scott Card’s Intergalactic Medicine Show i Strange Horizons. Els seus relats han format part de diverses antologies hi han estat nominats als premis Hugo i Nebula en diverses ocasions, guanyant un Premi Hugo a la categoria de Millor Història Curta amb el seu relat “Impossible Dreams\nTambé ha publicat poemes i històries de caire no fantàstic en diverses publicacions i antologies.\nAl 2009 va donar el seu arxiu al departament de Llibres Rars i Coleccions Especials de la Northern Illinois University.\nHe arribat a aquest llibre seguint les recomanacions del meu amic de twitter @Odo, que van demostrar ser encertadíssimes. Blood Engines és un llibre de fantasia urbana del mateix tipus que els Dresden Files que tant m'agraden, però amb una personalitat més gamberra que aquests. Com els Dresden Files, aquest llibre forma part d'una sèrie de novel·les que recullen històries independents amb un fil conductor proporcionat per la Marla Mason, fetillera responsable de mantenir la pau entre la comunitat sobrenatural de la ciutat nordamericana de Felport. Val a dir que la seva primera aventura no transcorre a Felport sino a San Francisco, a on haurà d'intentar trobar un artefacte màgic que l'ajudi a cancel·lar l'efecte d'una maledicció que està preparant una seva rival que pretén "succeïr-la" en el càrrec, acabant amb la seva vida en el procés. De moment la sèrie consta de quatre novel·les i està a punt de sortir-ne una cinquena, amb una sisena en preparació. Blood Engines és el començament de la saga.\nSi una cosa té la Marla és personalitat, i la gràcia dels llibres és que la aquesta personalitat (corrosiva com el suquet fastigós aquell que surt de les piles quan te les descuides massa temps a dintre d'un aparell) es transmet perfectament a la resta de la història. La Marla deu rondar els 40 i, si pot escollir, les solucions per als seus problemes passen per la violència i la destrucció, ja sigui a través de la màgia o a través del seu domini de les arts marcials ("She fought mainly with Jeet Kun Do, the style created by Bruce Lee"). Parlant clar: La Marla no està per hòsties. O de fet, sí que està per hòsties, però per a repartir-ne. Heu sentit mai parlar dels antiherois? La Marla Mason n'és un exemple perfecte. Si us agrada que els vostres protagonistes siguin simpàtics és possible que aquest no sigui el vostre llibre. Demaneu per en Harry Dresden, amb sort Felport caurà a prop de Chicago.\nSi us dic que la Marla té una capa màgica que, quan l'activa, la transforma en una màquina de matar psicòpata sense consciència ni escrúpols amb capacitats comparables, i cito textualment, a les de l'Spiderman, us podreu fer una idea del to de la història, dinàmica bordejant el frenètic i amanida amb tot de referències pop i pulp que funcionen perfectament gràcies a la imaginació de Tim Pratt. L'autor és capaç d'inventar situacions i personatges molt suggerents que de vegades em feien pensar en el Kraken de China Miéville, sense arribar al seu surrealisme barroc. Com em va passar fa poc amb el Hard Magic de Larry Correia mentres llegia el llibre pensava amb qui m'agradaria que fes la peli, i era bastant fàcil: el Guillermo del Toro de Blade o Hellboy. La prosa de Pratt és relativament sencilla però té personalitat i voluntat d'estil, i sumada a la seva voluntat d'estil fa que el llibre sigui més gran que la suma de les seves parts. Si li he de posar una pega serà la mateixa que li he posat a gairebé totes les novel·les de Dresden Files (i sento les comparacions constants, però la meva cultura en termes de fantasia urbana no va més enllà): el final em sembla precipitat, propi de videojoc, i no fa justícia a la magnífica progressió de la resta de la novel·la. Tot plegat m'ha fet passar una magnífica estona i li posso un notable alt.\nDesprés d'aquesta primera novel·la estic decidit a seguir amb la sèrie (la següent novel·la és Poison Sleep, i amb una gran il·lusió. Si en Tim Pratt posa la meitat d'atenció a la creació d'una mitologia pròpia que en Jim Butcher amb les seves novel·les de Harry Dresden aquesta pot ser una saga antològica.


Condicions de privacitat – Hotel Canadiano | Web Oficial | Hotels a Ponta Delgada\nPer poder-te oferir la millor experiència possible, Hotel Canadiano fa servir cookies pròpies i de tercers al web amb finalitats tècniques, analítiques i de màrqueting. Si segueixes navegant pel nostre web, significa que acceptes l'ús que fem de les cookies. Per a més informació, mira't el nostre Avís sobre les cookies.\nAquesta Política de privacitat s'aplica a www.hotelcanadianopontadelgada.com, que és propietat i està operat per Hotel Canadiano. Aquesta Política de privacitat descriu com recopilem i fem servir la informació que deixes al nostre web (www.hotelcanadianopontadelgada.com), com ara les teves dades personals. A més, descriu les opcions que tens pel que fa a l'ús que fem de les teves dades personals i com pots accedir-hi i actualitzar-les.\nSi vols que es deixin de processar les teves dades d'acord amb el que s'estipula als propòsits C-F i no trobes cap opció per donar-te de baixa directament (com per exemple, a la configuració del teu compte), posa't en contacte amb book.canadiano@platanohotels.com .\nConfiem en tu per assegurar que les teves dades personals estan completes, són precises i estan actualitzades. Si hi ha cap imprecisió o canvi en les teves dades personals, cal que ens n'informis immediatament a book.canadiano@platanohotels.com . Gestionarem la teva petició d'acord amb la llei vigent.\nSi tens cap pregunta o queixa sobre com processem les teves dades personals o vols exercir els drets que es descriuen en aquest avís, pots posar-te en contacte amb nosaltres a: book.canadiano@platanohotels.com . També pots posar-te en contacte amb l'autoritat de protecció de dades local.


Obertes les inscripcions de la 37a Travessa d’Encamp – Ràdio Valira\noients avui: 1867\noients aquí avui: 1867\nObertes les inscripcions de la 37a Travessa d’Encamp\nEl comú d’Encamp ha obert aquest dimarts les inscripcions per la 37a edició de la Travessa d’Encamp, que tindrà lloc el proper 19 de juliol.\nLa històrica cursa encampadana, la primera de muntanya que se celebra després del confinament, tindrà tres modalitats: la popular de 6 km, la mitjana de 11 km i la llarga de 21 km. Les dues últimes categories són puntuables per la Copa d’Andorra.\nEls participants s’hi hauran d’apuntar a través del web del comú fins al dia 15 de juliol, ja que enguany no serà possible realitzar la inscripció presencialment. El preu és de 20 euros, tot i que els menors de 18 anys en pagaran 5. Un euro de totes les inscripcions serà per Unicef Andorra. El Pack d’inscripció inclou l’assegurança, productes de la marca OTSO (mascareta, bidó d’aigua i “headband”), barretes energètiques i vals de 2×1 per al Funicamp, i per als ‘finishers’ mitjons OTSO i medalla. Les categories absolutes compten amb un premi econòmic. De fet, l’organitzador de la cursa d’aquest 2020 és OTSO Sport, després del conveni que va signar amb el comú a principis d’any, que també inclou l’organització de curses Trail Dog i la cursa de 25 km d’Encamp.