Toca seguir esperant - St Pauli FanClub Catalunya\nPrimer partit de l’any i toca seguir esperant perquè la remuntada no arriba. Tots teníem esperances de sortir del malson dels darrers resultats. Sense parada d’hivern, sabíem que seria un partit difícil i més si tenim en compte el rival que visitàvem, el SpVgg Greuther Fürth (4t classificat de la Bundesliga 2, fins al moment). Tanmateix, la mala sort i un penal més que discutible, ens han enfonsat un xic més amb un altre resultat advers.\nLa remuntada no arriba, però l’equip està més unit que mai per aconseguir-la.\nAmb uns deu minuts inicials plens d’imprecisions, a poc a poc, l’equip local, va començar a dominar el matx i apropar-se tímidament a la porteria de Brodersen, però sense gaire perillositat. La seva poca eficàcia es devia, en gran part, pel bon posicionament del nostre equip en defensa.\nTot semblava molt sòlid fins als fatídics minuts vint. I és que al vint-i-dos i mig, un xut de Jaeckel va picar contra Knoll i l’àrbitre va xiular un penal que va acabar transformant Julian Green. S’ha de dir que el penal, tot i estar revisat pel VAR, va semblar un xic rigorós. A les imatges no s’acabava de determinar ni la mala intenció de Knoll que estirava els braços al saltar, ni si la pilota picava directament al braç del nostre jugador. En tot cas, penal i gol posterior en contra.\nPer si no hagués estat prou, quatre minuts després, una pilota bombejada cap a l’àrea, no va poder ser retinguda per Brodersen, que es va veure destorbat per un company. La pilota quedava morta i Havard Nielsen va aprofitar per fer el 2n del Fürth.\nDesprés dels dos gols, els locals van seguir dominant el partit. I just al temps d’afegit de la primera part, van disposar d’una gran oportunitat que Brodersen, aquest cop sí, va poder salvar.\nEl Fürth va dominar també l’inici de la segona part. Diverses ocasions dels locals seguien marcant el partit. Timo va decidir canviar Lukas Daschner i Simon Makienok per Daniel-Kofi Kyereh i Igor Matanovic. Makienok havia estat molt actiu en algunes fases del partit, però no havia tingut sort. Els pirates van reaccionar tímidament. Però no va ser fins als darrers minuts, després de l’entrada de Leon Flach, que els nostres nois de marró van assolir el dos a un. De fet, va ser el mateix Flach qui va marcar el gol. I quin gol! Mireu-lo a continuació:\nWell that’s #fcsp‘s goal of 2021 competition over pic.twitter.com/59Yyj4DJD1\n— FCSP Stats (@stpaulistats) January 3, 2021\nSchultz volia l’empat, com és lògic. I al 85′ va cercar més poder ofensiu substituint Kevin Lankford per Burgstaller, davanter centre arribat al setembre des del Schalke 04. Tot i això, qui va tenir l’ocasió més clara, van tornar a ser el Fürth. Els jugadors locals van marcar un tercer gol que va ser anul·lat per fora de joc.\nEl partit embogia als darrers minuts, però ni uns ni altres van poder variar un resultat que ens estroncava el començament de l’any. De nou, un partit més perdut. Tots somiem amb la remuntada, però toca seguir esperant. Ei, però això no s’ha acabat i no tirem la tovallola ni perdem l’esperança. Som el FC Sankt Pauli.\nSANKT PAULI FANCLUB CATALUNYA2021-01-03T22:40:17+01:00\nLibros de futbol para pedir o regalar\nFanClub Catalunya - FC Sankt Pauli © Todos los derechos reservados 2010 - | Diseño y desarrollo: enricvidal.cat


L’IAE és un impost directe, real i obligatori, que grava la realització de qualsevol tipus d’activitat econòmica, tant si s’exerceix per una persona física com jurídica. Han de pagar aquest impost les empreses o entitats que han obtingut un import net de la seva xifra de negocis igual o superior al milió d’euros durant el penúltim exercici. La gestió d’aquest impost la comparteixen el municipi i l’Administració tributària de l’Estat.\nL’IBI és un impost municipal directe, real, objectiu, periòdic i obligatori, que grava el valor dels béns immobles. Han de pagar aquest impost els propietaris, usufructuaris o concessionaris de qualsevol bé immoble o propietat (pis, plaça de garatge, traster, botiga, casa, despatx, etc.). En cas de transmissió, el nou propietari ha de pagar l’impost a partir de l’any següent. La gestió d’aquest impost la comparteixen el municipi i l’Administració tributària de l’Estat.


Obama, a la cua de l'atur (Antoni Bassas)\nANTONI BASSAS Actualitzada el 04/09/2011 00:00\n260x366 La mala dada de l'atur del mes d'agost ha estat un nou revés per a Obama. / JIM LO SCALZO / EFE La mala dada de l'atur del mes d'agost ha estat un nou revés per a Obama. / JIM LO SCALZO / EFE\nMai una xifra de l'atur havia estat tan clara: al mes d'agost, als Estats Units, s'han creat zero llocs de treball. L'economia nord-americana és com un formidable veler aturat a mar obert, amb tot el velam desplegat, esperant un vent que no bufa. Ja no es perden centenars de milers de llocs de treball com durant l'hivern del 2009, quan Obama va jurar el càrrec al Mall. Però no se'n creen. Ni a la indústria, ni als serveis, i encara menys a la construcció. La confiança dels consumidors (sigui el que sigui aquesta espècie de profecia autocomplerta) està al mateix nivell que a la tardor del 2008, després de la fallida de Lehman Brothers; és a dir, a la banda de la desconfiança.\nMilions de desocupats\nL'atur és del 9,1%, el doble d'abans de la crisi. Fa un any era del 9,6%. Això són uns 14 milions d'aturats nord-americans en un país de 153 milions de treballadors. I no tothom treballa tant com voldria: 9 milions de persones penquen a temps par cial forçosament perquè no han trobat una feina a temps complet o els han reduït la jornada a causa de les retallades.\nL'atur entre els negres és del 16,7% i dobla la taxa dels blancs, del 8%. Fins i tot els incansables i sovint explotats asiàtics tenen un atur del 7,1%. Un títol universitari millora les expectatives però ja no produeix l'antiga màgia laboral: 8,2% d'atur entre els que tenen alguna llicencia tura, no gaire lluny del 9,6% entre els que es van graduar a la secundària i no van continuar estudiant.\nAmb un màster, la situació és la meitat de dolenta: 4,3% d'atur. Només se'n salva el sector sanitari. En l'últim any els ambulatoris i hospitals han creat més de 300.000 llocs de treball.\nSi per a qualsevol país aquest és un mal quadre econòmic, per als Estats Units, a més a més, és un drama psicològic, perquè ataca dos principis sobre els quals s'ha vestit la narrativa nacional: qui treballa intensament se'n surt i els fills viuran millor que els pares. I aquests dos mites eren la matèria de què estava fet el somni americà, que, com tothom sap, durant dècades ha estat el somni més real que s'hagi pogut somiar. Aviat farà tres anys que va començar a desaparèixer el món que havíem conegut, amb les seves crisis cícliques de què se sortia més o menys malparat però la vida continuava. No és el cas del que estem vivint. Això és un doble reequilibiri: un canvi mundial de les jerarquies entre els països i les seves especialitzacions econòmiques, i un reequilibiri nacional de les relacions entre l'estat i el ciutadà, perquè el contracte social està esgotat i ha quedat parcialment rescindit, com en el cas d'Espanya i la seva vergonyosa -per semiclandestina- reforma constitucional. No, no és una crisi. És un nou ordre social com el que produeix una guerra, amb la diferència que el període 2008-2011 no està deixant morts sinó aturats i està convertint la classe mitjana en un parèntesi històric.\nDavant la transformació econòmica, la política bufa incapaç de fer avançar el veler. De moment, el manté flotant, que no és poc. Obama parlarà de crear feina dijous que ve davant les dues cambres del Congrés a Washington. Pel que ha transcendit, la recepta és coneguda: premiar fiscalment les petites i mitjanes empreses que contractin; reconstruir les infraestructures de transport del país malmeses, i retenir menys diners de les nòmines dels treballadors.\nL'escoltarà un país sense esma, escèptic en el millor dels casos. Un país que tampoc no espera gaire de la voluntat cooperativa dels republicans, que veuen que l'atur pot aconseguir que Obama sigui president d'un sol mandat.\nDes de la segona victòria de Roo sevelt el 1937, cap president no ha guanyat la reelecció amb una taxa d'atur superior al 7,2%. Jimmy Carter va perdre amb el 7,5% i George W. Bush pare amb el 7,4%. Ronald Reagan va repetir el 1984 amb el 7,2%. Obama té un 9,1%, i a l'agost el nombre d'ocupats ha crescut zero. Per això els republicans ja han imprès un nou adhesiu: "Obama, president zero".


Dura baralla entre seguidors del Reus Deportiu\nPosted By: elnacional.cat 8 Abril, 2018\nDura baralla entre seguidors del Reus Deportiu de Hoquei durant els minuts finals del partit contra el HC Liceo. Quan ja faltava poc perquè acabés el partit, diversos seguidors s’han estomacat a cops de puny per motius polítics, segons apunta EsportsdelCamp.cat.\nSembla ser que un grup de seguidors ha cantat “Puta Espanya” i un altre si ha tornat amb un càntic semblant encetant així un intercanvi d’insults que ha finalitzat amb una forta baralla a cops de puny.\nTot i que el públic ha aconseguit separar els implicats, no ha estat fins passats un parell de minuts quan els membres de seguretat del club i els Mossos d’Esquadra han arribat al lloc dels fets per endur-se els protagonistes de la baralla.\nLlibreta pèsols prolífics 2 visites


9 de diciembre de 2013 07:06h\nEl passat dia 5 de desembre, a les portes del Dia de la Constitució, la política catalana ens va regalar una foto que simbolitza el moment de canvi polític i social que estem vivint al nostre país. La foto dels líders catalans del PP, el PSC i C’s brindant al costat de la delegada del govern, sra. Llanos de luna (sí, aquella que homenatja els integrants de la feixista División Azul) i del cos de l’exèrcit.\nNomés faltaria que cadascú no pogués lliurement brindar amb qui consideri i celebrar allò que se sent com a seu. Crec, honestament, que hi ha dos partits que han comès un dels errors estratègics més greus dels últims anys: el PSC i C’s. El PSC per sortir a la foto de la mà de l’espanyolisme, el modern i l’antic, que vol asfixiar amb la confrontació de banderes el poble de Catalunya. I C’s perquè fulmina la seva imatge de partit lligat a la regeneració democràtica situant-se al costat d’un bipartidisme corrupte que ha esdevingut un dels grans mals de la nostra democràcia. Això sí: no sóc jo, ni em correspon a mi determinar quines són les seves estratègies.\nEl que més em preocupa és el rerefons d’aquesta imatge del nacionalisme espanyol nou i el modern brindant contra el poble. Perquè avui, per desgràcia, defensar aquesta constitució és defensar els qui volen atacar la sobirania del poble. I, evidentment, no parlo de la sobirania des del punt de vista identitari, ni tan sols nacional, parlo de la sobirania fiscal, de la sobirania energètica, de la sobirania social... en definitiva, de la sobirania popular. Ens han enredat massa temps i no hem de permetre que ens continuïn enredant: aquesta Constitució que ells defensen no és la constitució que va ratificar el poble espanyol en referèndum el dimecres 6 de desembre de 1978; és una altra. Aquesta d’avui és la seva constitució, la del bipartidisme i de l’espanyolisme; la que fan servir contra el poble. També contra el poble espanyol.\nAquella Constitució del desembre de 1978 apostava pel ‘dret a l’educació’ en el seu article 27. Parlava de que ‘tothom contribuirà al sosteniment de la despesa pública d’acord amb la capacitat econòmica mitjançant un sistema tributari just inspirat en els principis d’igualtat i progressivitat’ a l’article 31. Deia a l’article 35 que ‘tots els espanyols tenen el deure de treballar i el dret al treball”. O afirma a l’article 39 que “els poders públics asseguren la protecció social, econòmica i jurídica de la família”. Uns articles que el bipartidisme, aquests que surten a la foto amb grans rialles, no han complert degut a la seva falta de voluntat de generar un estat socialment just. Així doncs, que no ens enredin.\nPerò és que la Constitució de 1978 no és la que avui regeix l’estat espanyol. Avui, la constitució que ells defensen és la del 23 d’agost de 2011. De forma exprés, amb nocturnitat i traïdoria, el PP i el PSOE van pactar una modificació constitucional que vulnera clarament l’esperit de la Constitució de 1978. Es tracta de la modificació de l’article 135 que ens agenolla als poders del Mercat, al capitalisme i a la dictadura dels grans banquers. És aquell article que obliga a què si l’estat té un euro, aquest ha d’anar primer a pagar els interessos de la banca que no a l’escola pública o a la sanitat de tots i totes. És a dir, si la Constitució de 1978 avantposa la cobertura social (educació, sanitat, atur, pensions, etc) i universal dels nostres serveis públics, la constitució del 2011 situa aquests serveis públics i la seva cobertura com a subsidiaris dels interessos de la banca. Total, que ens han canviat aquesta Constitució i, a sobre, ens volen fer creure que és la mateixa, que l’hem de defensar perquè es va sotmetre a votació i que és la garantia d’un estat de dret. Una nova mentida del bipartidisme: no és la garantia d’un estat de dret, és la garantia d’un estat de dretes. Que és diferent.\nAixí doncs, jo no vull saber res de la gent que apareix en aquesta foto i els vull, democràticament i legítimament, fer fora dels llocs de responsabilitat pública, d’allà on es prenen les decisions, dels hemicicles on ells voten contra els interessos de la classe treballadora. El seu brindis és el senyal de la victòria dels poderosos contra un poble que ara els comença a fer por perquè estem organitzats: dels que són poderosos perquè ho porten a l’ADN, dels que són poderosos perquè han imitat les polítiques de la dreta i dels que són poderosos perquè han sigut artificialment creats pel poder.\nJo vull brindar amb un altre poder: amb la gent del SAT d’Andalusia que ens assenyala els culpables expropiant els supermercats, amb AGE de Galícia que ens esclareix perquè Feijóo és un narco-president, amb els i les treballadores de Syriza, a Grècia, que defensen la seva universitat pública amb ungles i dents, amb els comunistes francesos que han de batallar contra el feixisme de Le Pen, amb l’esquerra portuguesa que canta el ‘Grándola vila Morena’ per fer callar al primer ministre Passos Coelho, amb els pagesos de Guatemala que lluiten pels seus drets laborals, amb els pobles oprimits del Sàhra, Palestina... amb aquest és amb el poder que jo vull brindar: amb el poder popular.\nI aquest ha de ser el contra-poder a aquesta foto que destil.la classisme, falta de democràcia i imposició. Aquest poder només el podrem bastir des d’una alternativa social, política i també electoral que confronti amb l’antic règim, el del bipartidisme. L’esquerra democràtica, alternativa i transformadora ens hem de comprometre a deixar enrere sectarismes, personalismes i protagonismes perquè el que tenim en joc és que aquests de la foto continuïn brindant contra nosaltres. Per cert, CiU no surt directament a la foto, però el seu esperit està present. Amb llengües diferents, defensen el mateix.\n9 de diciembre de 2013 - 07:06 h\nEl "procés" porta l'himne espanyol a plaça Sant Jaume


10 preguntes sobre el romànic\nInici Temes Actualitat 10 preguntes sobre el romànic\nTot i que la identitat dels pintors d'esglésies de l'alta edat mitjana encara és un enigma, les seves obres ens ofereixen molta informació\nEls frescos que fa gairebé mil anys van pintar-se a moltes de les esglésies dels Pirineus pertanyen a diversos autors. Els mestres més coneguts són el de Pedret i el de Taüll, que deuen el nom als temples on van deixar les seves obres.\n1 1. Què defineix la pintura romànica?\nMapping a l'àbsis de Sant Climent de Taüll - Wikimedia Commons\nL'ús de tintes planes.\nL'absència de llum: no pinten ombres.\nNo hi ha paisatges darrere les figures, que estan descontextualitzades.\nLa tendència a la frontalitat.\nLes figures estereotipades.\n2 2. Tota la pintura romànica és religiosa?\nFrontal de Durro - MNAC\nPràcticament tota la que es conserva al notre país ho és, en el ric patrimoni d'esglésies romàniques que hi ha als Pirineus. Però també hi ha mostres d'art civil en algun castell. La pintura mural és la que se situa a les parets, utilitzant la tècnica del fresc. Els temes preferits eren el pantocràtor i la Verge amb el Nen.\n3 3. Les esglésies estaven totalment pintades?\nEsglésia romànica de Boí - Wikimedia Commons\nNo, això depenia del pressupost. Sovint eren com quadres, però en lloc de penjar-se es pintaven a la paret. La majoria dels edificis romànics estaven pintats tant a l'exterior com a l'interior. Però les pintures més importants es reservaven per a l'interior dels temples.\nLa pintura sobre taula utilitzava la tècnica del tremp, barrejant pigments i rovell d'ou, per decorar la part frontal i els retaules de fusta que decoraven els altars. Les miniatures eren petites pintures amb què s'il·lustraven llibres, com ara bíblies, còdexs i santorals.\n4 4. Com se sap qui pagava les pintures?\nCrist en majestat de Batlló - MNAC\nNormalment no se sap, excepte en alguna raríssima ocasió en què s'hi feien retratar, amb la mateixa estètica que la resta de l'obra. Es reconeix els mecenes perquè porten un ciri a la mà i l'altra la tenen oberta, en senyal d'oferir.\n5 5. Com es poden datar les pintures?\nÀbsis de Santa Maria de Taüll - Wikimedia Commons\nEn els casos en què hi apareixia el mecenes solien escriure-hi també el nom. Gràcies a això s'han pogut datar algunes pintures. Aquest és el cas de Sant Pere del Burgal, on hi apareix pintada la comtessa Llúcia de Pallars, perfectament documentada en la història.\n6 6. Existeixen gaires figures de mecenes?\nEsglésia de Sant Climent de Taüll - Wikimedia Commons\nA més de la pintura de la comtessa Llúcia de Sant Pere del Burgal, al nostre país es coneixen tan sols dos altres mecenes pintats: els de Santa Maria d'Àneu i els de Sant Pere d'Esterri d'Àneu.\n7 7. Els pintors, signaven d'alguna manera?\nFrontal romànic d'Avià - MNAC\nA totes les pintures hi acostuma a aparèixer un símbol que s'interpreta com un senyal del pintor: té forma de cuc amb la boca oberta. A més, la tècnica que emprava cada pintor és un element diferenciador.\n8 8. Què se sap del mestre de Taüll?\nDetall de l'àbsis de Sant Climent de Taüll\nBen poca cosa. Algunes fonts creuen que el seu orígen és italià, mentre d'altres el situen a França, ja que era d'allà d'on sembla que procedien els pigments que utilitzava per a fer una pintura blanca.\n9 9. Com se sap que el mestre de Pedret és italià?\nEsglésia romànica de Sant Joan - Wikimedia Commons\nEs dedueix perquè a les seves obres hi ha elements iconogràfics italians, i pinta sants d'aquell país, com Sant Piero.\nLes obres d'aquest mestre i del seu cercle es caracteritzen pel seu classicisme i una forta influència Llombarda. Es troben obres amb un estil similar a Itàlia, més concretament a San Vicenzo a Galiano i a San Pietro a Civate.\n10 10. Com se sap que hi hagué un "mestre de Pedret" i no dos o tres?\nFrontal de la Seu d'Urgell o dels apòstols - MNAC\nHi ha experts que afirmen que a les obres que se li atribueixen hi ha almenys les mans de dos artistes. En tot cas, tothom està d'acord que, fos una o més persones, l'important és que hi hagué un "taller de Pedret" que treballà d'una manera determinada. I posats a dubtar, qui sap si el mestre no fou, en realitat, una dona, com la misteriosa Elisava, que va signar el magnífic penó brodat de Sant Ot.


La Generalitat injecta 737.000 euros a Gandia per a fomentar l'ocupació - Diari Serpis\nLa Generalitat injecta 737.000 euros a Gandia per a fomentar l’ocupació\nEl coportaveu del govern de Gandia, Jose Manuel Prieto, i la regidora delegada de polítiques d’Ocupació, Alícia Izquierdo, han informat de l’aprovació per part de la Conselleria d’Economia Sostenible, sectors productius, Comerç i Treball, d’una ajuda a GAndia destinada a la contractació de persones en situació de desocupació de llarga durada, el programa conegut com a EMCORD, en el marc del Programa Iniciativa Social.\nD’altra banda, la Conselleria d’Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball ha atorgat a Gandia altra subvenció destinada a la contractació de persones en situació de desocupació majors de 30 anys per valor de 274.848,38 € que permetrà la contractació de 18 persones.\nSobre aquestes iniciatives i a manera de balanç, Prieto ha destacat que «l’any passat a Ajuntament de Gandia i altres administracions destinem més d’1,3 milions d’euros a diversos projectes d’ocupació i formatius on van participar més de 700 persones.\nSom conscients de la difícil situació econòmica que travessa el consistori i que no és competència directa de l’ajuntament. Tot i així, bolquem molts esforços en aconseguir la col·laboració d’altres administracions per tal de posar en marxa iniciatives que permeten donar una oportunitat laboral als aturats de la ciutat».\n«Paral·lelament, durant aquesta legislatura s’han millorat els polígons industrials gràcies a l’IVACE i millorat les relacions amb els proveïdors del consistori pagant el que es devia i abonant els treballs que es realitzen en temps i forma» afegia el coportaveu.\nPer la seua banda, Alícia Izquierdo ha declarat que «no oblidem a cap sector de la població pel que fa a la desocupació. Intentem demanar tots els ajuts per a arribar a tots i així ho fem al llarg de tot l’any. I ho fem no només en l’àmbit local sinó que hem posat en marxa l’Acord Territorial per l’Ocupació que ja porta en marxa dos anys i ja hem sol·licitat una ajuda de prop de 270.000 € per a la tercera edició«. «Les xifres globals de 2018 són bones però continuarem treballant per millorar les dotacions econòmiques i les persones a les quals beneficia«.\nD’altra banda, Prieto i Izquierdo han informat del Reial Decret del BOE pel qual el consistori retorna competències dins el Pacte d’Estat contra la violència de Gènere. «És un Reial Decret important, ja que es modifica la llei reguladora de bases de règim local. Un canvi legislatiu que deixa sense validesa l’eliminació d’aquesta competència per part de l’ajuntament que va posar en marxa al seu dia el PP. Som l’administració més propera als problemes dels ciutadans i creiem que la promoció de la igualtat i la lluita contra la violència de gènere ha de tenir una participació important dels consistoris«.\nDurant la passada setmana s’han rebut a més diverses comunicacions de concessió d’ajudes. Dins de la línia d’ajudes posada en marxa per part de l’Agència Valenciana de Turisme per 2018 destinades a la millora i la competitivitat de destinacions turístiques, l’AVT ha concedit un total de 20.321,21 € al consistori que seran destinats a la millora i ampliació de la senyalització dels recursos locals d’interés turístic.\nPer la seua banda, la Conselleria de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats públiques ha concedit 10.000 € per posar en marxa el programa escolar «La veu dels refugis».\nSobre totes aquestes ajudes, Izquierdo ha destacat la tasca que es desenvolupa desenvolupant projectes per part dels diversos departaments del consistori. «Alguns han dit que aquest govern estava de vacances, mentrestant, nosaltres estàvem treballant en aquests aspectes durant els mesos de juliol i agost i aquests ajuts són la prova».\nEls regidors també han informat que avui s’ha aprovat la modificació d’un dels projectes presentats dins el Pla SOM (Serveis i Obres Municipals) de la Diputació de València.


▷ ⭐El temps a Calonge de Segarra⭐ - eltemps24.cat\nEl temps 24 » El temps a Calonge de Segarra\nEl temps a Calonge de Segarra\nAquí tens la previsió meteorològica de Calonge de Segarra per demà, si vols veure la informació més actualitzada del temps a Calonge de Segarra en aquesta secció tindràs la possibilitat de veure totes les dades perquè aconsegueixis planificar la teva setmana.\nCalonge de Segarra és una població de la província de Barcelona a Catalunya concretament forma part de la comarca Anoia, i té 191 pobladors segons les dades més recents. Ara tens la informació meteorològica per a les hores següents a Calonge de Segarra. Tens la previsió de temperatura, vent i temps i cal ressaltar que la temperatura màxima va a ser de ºC i la temperatura mínima serà de graus.\nPrevisió del temps a Calonge de Segarra avui\nseguidament tens la informació del clima per a les hores següents a Calonge de Segarra tens tota la informació de temperatura, vent i temps i cal destacar que la temperatura màxima serà de graus i la temperatura mínima es preveu que sigui de ºC.\nPrevisió del temps a Calonge de Segarra demà\nEn aquesta secció pots trobar la informació detallada de la previsió del clima de Calonge de Segarra per demà, pots veure la informació de les pròximes hores i pots observar la previsió global per al dia de demà.\nMeteorologia a Calonge de Segarra per als propers dies


Marcha Mundial por la Paz y la Noviolencia | Buscar en este sitio: Català\nLa Marcha Mundial por la Paz y la No Violencia llega al castillo de Montjuïc\nEl domingo 13 de diciembre, desafiando el frío y la amenaza de lluvia, las entidades organizadoras de la Marcha Mundial en Cataluña han organizado una Fiesta por la Paz y la No Violencia en el Castillo de Montjuïc, lugar emblemático de la ciudad de Barcelona, recientemente convertido en Centro Internacional por la Paz.\nConcert la Pau\nEl dia 18 de desembre, a les 18.30h, al Centre Cívic Can Taió de Santa Perpètua de Mogoda, es farà un Concert per la Pau a càrrec de Jordi Ferrer.\nSons per la pau, sons per la terra: el concert comptarà amb instruments de diverses cultures (didgeridoo, concs, veus tibetanes, flautes indies, hang, percussió, etc.), textes i contes sobre la pau i es passaran vídeos amb imatges de la Marxa Mundial.\nHoquei per la Pau i la No-Violència a Vilanova\nDivendres es va jugar el Partit d'Hoquei per la pau i la No-Violència en suport a la Marxa Mundial al Pavelló de les Casernes de Vilanova i la Geltrú. El van disputar un combinat de la Lliga de veterans contra el FC Barcelona.\nHOQUEI PER LA PAU i PER LA NO-VIOLÈNCIA\nVeterans del F.C. Barcelona y un combinat de la Lliga de veterans jugaran un partit d'hoquei per la Pau i per la No-Violència a Vilanova i la Geltrú\nEl proper divendres 11 de desembre, a les 21.30 hores, es celebrarà al Pavelló Plaça de les Casernes un torneig d’hoquei de veterans a favor de la Marxa Mundial per la Pau i la No-Violència.\nHi participaran els veterans del FC Barcelona i un combinat de la Lliga de veterans.\nDiumenge 13 de desembre, 11h - 14 h\nLa Marcha pasó por Catalunya\nEl 13 de noviembre el Equipo Base de la Marcha Mundial pasó por Catalunya, y se va a aprovechar para hacer un "Día de la No-Violencia" con eventos en las ciudades de Barcelona, L'Hospitalet de Llobregat, Mollet del Vallés, Sant Cugat y Castelldefels.\nLa Bomba FM retransmet el 13N\nLa Bomba (100.3 FM) retransmetrà l'esdeveniment del proper 13 de novembre a Barcelona, amb conexions en directe des de les 17 hores.\n13 de novembre a Sant Cugat\nA les 12,30 del mati 425 membres de l'escola públlica Pins del Valles sota el lema "PINS PER LA PAU" construirem tots junts un gran simbol de la pau en el pati de l'escola, amb cartulines de colors, com en els events del camp del barça, aixo sera filmat per tve Sant Cugat.\n3er Congrés de Ioga per la Pau a Mollet\n27 de Novembre: Durant tot el dia, tindrà lloc en el Mercat Vell de Mollet del Vallès el 3er Congrés de Ioga per la Pau, acte en col·laboració amb la Marxa Mundial per la Pau i la No Violència.\n13 de novembre a Mollet\nEl 13 de novembre arribarà a Catalunya la Marxa Mundial per la Pau i la No Violència. És per aquest motiu que els Centres Educatius de Mollet del Vallès volem donar-li la benvinguda fent aquestes activitats:


Afganistan, crònica d’un fracàs - Report.cat i el periodisme internacional\nPer Anna Lladóel 22/09/2021 22/09/2021\n“A l’Afganistan, el temps juga a favor de la insurgència”. Així ho escrivia el periodista Xavier Batalla en un article premonitori (El temps és talibà) l’agost de 2010 a La Vanguardia, sobre l’ocupació del país asiàtic. Onze anys després, l’exèrcit nord-americà ha abandonat l’Afganistan, deixant el país en mans de la insurgència, els talibans. Francesc Peirón, corresponsal a Nova York del diari de Godó, en un article aquest mes d’agost confirma la teoria de Batalla. “Els nord-americans tenien rellotges i els talibans posseïen el temps”, escriu. O dit d’una altra manera: “Els Estats Units els hi van superar en tecnologia i recursos, però els talibans van disposar de la capacitat de saber esperar”.\nEls vint anys d’ocupació militar han protagonitzat la xerrada Afganistan, la guerra del segle XXI organitzada pel Memorial Xavier Batalla –en record d’aquest periodista, mort el 2012– celebrada el passat 21 de setembre a la tarda al Col·legi de Periodistes. L’acte comptava amb la participació de Joan Cañete, sotsdirector d’El Periódico, Mònica Bernabé, periodista de l’Ara, i Jon Lee Anderson, periodista nord-americà especialitzat en les guerres posteriors als atemptats de l’11-S –aquests dos últims van participar-hi per videoconferencia– mentre que Xavier Mas de Xaxàs, corresponsal diplomàtic de La Vanguardia, exercia de moderador.\nEls talibans, encantadors amb la premsa estrangera\nTot i la retirada dels Estats Units, els talibans continuen controlant els tempos. “Encara avui hi ha molts periodistes estrangers a l’Afganistan i els talibans volen donar una bona imatge a la premsa internacional”, va explicar Mònica Bernabé, que va ser corresponsal freelance per a El Mundo entre 2006 i 2014, és autora del llibre Afganistán, crónica de una ficción (Debate) i que des de fa uns dies es troba informant des d’aquest país.\nPer aquesta periodista, sent estrangera, ara és més “fàcil” acreditar-se i treballar a l’Afganistan que durant els darrers anys, quan patia més per intents de segrest o robatoris. Tot i que les dones es veuen obligades a anar tapades, avui en dia té més llibertat de moviments. “Et deixen moure per tot el país i et donen una carta on t’indiquen que allà on vagis t’han de facilitar la feina”, va reconèixer. Ara bé, no et permeten participar en el que consideren manifestacions il·legals, va afegir.\n“Els talibans són encantadors amb els periodistes estrangers fins que fas alguna cosa que no els hi agrada”, es lamenta. Aleshores, et poden requisar el material. “No ens podem fiar dels talibans. Ho venguin com ho venguin, sempre ha estat un grup radical”, va advertir.\nSegons Bernabé, cal tenir en compte que són els primers dies del règim talibà. “El que estem veient ara no serà el que veurem en els pròxims mesos o anys”, va avisar. I pronostica que tot canviarà quan marxi la premsa estrangera, quan amb el pas del temps, la majoria de periodistes internacionals se n’anirà i se n’oblidarà. I llavors, assegura, bona part de la societat farà el mateix. Per tant, diu que perquè la situació que viu l’Afganistan no caigui en l’oblit, “és fonamental fer-ne el seguiment”.\nVídeo de l’acte, que el 21 de setembre va tenir lloc al Col·legi de Periodistes\nEls periodistes, testimonis del “fracàs dels Estats Units”\nEls darrers dies hem vist com els talibans diuen que respecten els drets de les dones, però després prohibeixen treballar a les funcionàries. És un dels molts exemples que mostren les seves contradiccions. De fet, segons Bernabé, quan comences a aprofundir t’adones del que està passant. “Tot és un desastre; l’administració està aturada, la universitat, tancada; als hospitals falta de tot… la situació és de desesperació”, va afirmar.\nJon Lee Anderson i Joan Cañete van coincidir en el fet que la situació de l’Afganistan mostra “el fracàs” d’Occident i especialment dels Estats Units durant els darrers vint anys. El periodista nord-americà ha criticat la falta d’implicació del seu país amb la població local i el fet que hagi creat una espècie de petita Amèrica a l’Afganistan. Per exemple, oferint servei de Burger King a les bases militars. Ell mateix va constatar el perill de moure’s per zones on hi havia insurgents, sent un periodista blanc. Podies passar mesos sense ser conscient que hi havia un món afganès a l’exterior de les bases nord-americanes, es va lamentar.\nEl sotsdirector d’El Periódico, per la seva banda, ha explicat que durant els darrers vint anys no només s’ha fet evident el fracàs dels Estats Units i de la propaganda que defensava que es podia exportar la democràcia, sinó també les limitacions del poder americà; ni pots lluitar contra els insurgents ni pots construir un país del no-res. “És difícil cometre la cadena d’errors que han comès els Estats Units”, va afegir.\nAquest article està publicat a la secció Crònica amb les etiquetes afganistan, joan cañete, memorial xavier batalla, monica bernabe, periodisme internacional, reporterisme. Si t'interessa pots guardar o copiar l'enllaç permanent.\nIrene Riart/ 21/09/2021 20/09/2021\nEls periodistes que treballen en l’àmbit audiovisual sovint s’han d’enfrontar als directes, tota una prova de foc sobre la seva capacitat d’informar al moment. Per...


10 curiositats de la Grossa de Cap d’Any que no sabies\nAquest divendres se sortejaran els vuit premis que repartiran entre 5.000 i 200.000 € per butlleta\nEl capgròs de la Grossa en una imatge d'arxiu. ARA\nGironaAquest divendres a dos quarts d’una se celebrarà el sorteig de la Grossa de Cap d’Any, en una gala que es transmetrà per TV3 i que presentaran Laia Ferrer i Marc Giró. Durant 50 minuts es repartiran vuit premis d’entre 200.000 € i 5.000 € per butlleta. Vint-i-quatre hores abans de saber els guanyadors, repassem deu curiositats que potser no sabies de la loteria organitzada per la Generalitat.\n1. Quants anys fa que se celebra el sorteig?\nEl 31 de desembre de 2013 va ser la primera vegada que la Generalitat va organitzar el sorteig de la Grossa de Cap d'Any, que s’afegia als altres formats de joc impulsats per l’entitat Loteries de Catalunya. El seu objectiu -segons van exposar a la presentació- era “reforçar econòmicament programes i serveis de prevenció destinats a infants i adolescents en situació de risc a Catalunya”.\n2. Quants diners et poden tocar?\nDepèn del premi. Amb la Grossa es reparteixen 200.000 € per butlleta, amb el segon premi 65.000 i amb el tercer 30.000 €. Amb els dos quarts pots guanyar 10.000 €, i amb el cinquè 5.000 €. Aquest 2021 s’han emès 100.000 números a 10 euros la butlleta, amb una tirada de 50 milions d’euros: 45 en paper i 5 en suport virtual (a través de terminal i per a compra en línia).\n3. Sempre s'ha repartit la mateixa quantitat de diners?\nSí, la Grossa sempre s’ha premiat amb 20.000 € per euro jugat, però ha canviat el preu de la butlleta. Els primers anys valia 5 €, però va augmentar fins als 10 € actuals. Per això, en els primers sortejos, es repartien 100.000 € per cada butlleta amb el número de la Grossa i, en els últims anys, 200.000 €.\n4. Alguna vegada s’ha quedat algun premi desert?\nSí, el 2014. El número de la Grossa, el 92484 -premiat amb 32.500 € per butlleta- no es va vendre enlloc i els diners es van destinar a fons socials.\n5. Qui és la imatge de la Grossa?\nÉs un capgròs d'Alella inspirat en Roser Arenas, exjutgessa de pau al municipi entre 1998 i 2007. El capgròs original es va fer el 1986, imitant la fesomia d'Arenas, que va morir a finals d'agost de 2014.\n6. Qui l'organitza?\nLoteries de Catalunya, que depèn del departament d’Economia. Va néixer l’any 1986 amb la creació de l’Entitat Autònoma de Jocs i Apostes de la Generalitat, però justament el 2020 va iniciar un procés de transformació per convertir-se en una societat anònima de naturalesa unipersonal. Amb aquest canvi, la societat -si volgués- podria incorporar altres socis i capital extern i, a més, té una mica més de flexibilitat pel que fa a control administratiu que com a entitat autònoma. Les dues modalitats estan sotmeses a la llei de contractes, però en les societats els mecanismes de control s’efectuen a posteriori.\n7. Quants jocs ofereix Loteries de Catalunya?\nEn total comercialitza cinc jocs de loteria convencional (El Rasca Ràpid, La 6/49, el Trio, l’Express i la Grossa) i un de destinat a les sales de bingo (El SuperToc). Durant el 2020, a conseqüència de la pandèmia, totes les modalitats de joc van patir una davallada en les quantitats jugades que, de mitjana, se situa en el 40%.\n8. Quants beneficis ha obtingut?\nA la web es poden consultar les memòries des del 2011 , que recullen els beneficis obtinguts cada any amb el conjunt de jocs i sortejos. L’any 2020 van ser 8,9 milions, un més que el 2019. Entre el 2011 i el 2020, l’exercici que més beneficis va registrar és el del 2014, amb 12 milions i, el que menys el del 2018, amb 5,2 milions.\n9. Qui es queda els guanys?\nDes de la seva creació, Loteries de Catalunya destina "el 100% dels beneficis” al pressupost del departament de Drets Socials. Segons consta en la seva pàgina web, aquests diners s’han destinat a diferents actuacions, com ara plans de protecció a la infància, a la tercera edat i a persones amb discapacitats, o a revertir situacions de vulnerabilitat i sensellarisme.\n10. En quins projectes s’han invertit els diners recaptats?\nLes memòries publicades a la web no ho especifiquen. L'ARA ha preguntat concretament en quins projectes es van invertir els 8,9 milions de beneficis del 2020, quan es va anunciar que es destinarien “a persones afectades pel covid-19”. Però la resposta del departament de premsa ha estat genèrica: “Els diners s’han destinat a dues grans línies: ajuts per a l’alimentació per a famílies amb infants i adolescents en situació de vulnerabilitat, i reforç de residències de gent gran i persones amb discapacitat per pal·liar els efectes del covid".


ARA ÉS L’HORA completa a Martorell la prova pilot de la Gigaenquesta | Assemblea Nacional Catalana - VALLÈS OCCIDENTAL\n← Experts, entitats i moviments socials debaten sobre ‘Política, Democràcia i Participació’ al cicle ÀGORA del “EL PAÍS QUE VOLEM”\nComunicat de les entitats promotores del Pacte Nacional pel Dret a Decidir en suport al 9N →\nARA ÉS L’HORA completa a Martorell la prova pilot de la Gigaenquesta\nLa campanya ARA ÉS L’HORA ha testat la Gigaenquesta aquest dimecres a Martorell en la prova pilot sobre el terreny que precedirà l’inici oficial de les accions per tots el país previst per aquest dissabte 4 d’octubre en més de 60 localitats, entre elles Badalona, Girona, Reus o Tàrrega.\nCarme Forcadell, presidenta de l’Assemblea Nacional Catalana i Muriel Casals, presidenta d’Òmnium Cultural han recolzat els aproximadament 300 voluntaris que s’han reunit a partir de les 18.30h per a perfilar els últims detalls de l’acció amb l’organització i arribar així a 8.000 llars de la localitat del Baix Llobregat.\nLes presidentes de l’ANC i Òmnium s’han dirigit als voluntaris i al públic assistent a la Plaça Pompeu Fabra de Martorell remarcant la voluntat de conèixer el país nou que imaginen els catalans i les catalanes i recordant la feina que s’està fent per aconseguir 100.000 voluntaris mobilitzats i implicats per a la campanya política més important de la història del país.\nMuriel Casals ha explicat que la campanya projectada per ARA ÉS L’HORA no busca convèncer ni pregunta pel sentit de vot pel 9N, l’objectiu és “fer una gran enquesta per saber quina Catalunya volem i després fer un país nou entre tots“. En aquest sentit, la presidenta d’Òmnium ha remarcat que “els nostres polítics no poden escoltar els somnis de la ciutadania perquè només gestionen les escorrialles”.\nCarme Forcadell ha acompanyat la crida a implicar-se activament en la campanya amb la voluntat de deixar palès que ARA ÉS L’HORA “no renuncia a la Consulta” i que la resposta a la suspensió per part del Tribunal Constitucional serà “més campanya, més democràcia i més consulta”. Forcadell ha recalcat que “cap tribunal decidirà per nosaltres i menys un Tribunal Constitucional polititzat i sense legitimitat”. A més ha exposat que “no hi ha res per sobre de la democràcia i de la voluntat d’un poble”.\nFinalitzat l’acte de presentació, els voluntaris han iniciat la Gigaenquesta acompanyats de Joan Lluís Bozzo, Josep Maria Benet i Jornet, Ada Parellada o la mateixa Muriel Casals. L’acció ha acabat amb la recollida de centenars de formularis completats i un acte festiu per a voluntaris i públic.


Està sonant: 12/01/11\nVisca el submarinisme\nLlengua, escola, immersió… són paraules tristament d’actualitat. Màrius Serra ja va cridar ben fort un Visca el Submarinisme!, l’11 de setembre d’aquest any. Els Ix! tampoc es volien quedar enrere i ja preparen un nou CD que porta per títol Immersió. I qui són els Ix!? Doncs un grup que porta el segell de Cadaqués, una colla de valents que s’atreveixen a produir-se els CDs, aquesta vegada, tot s’ha de dir, amb l’ajuda de Verkami i el sistema de micromecenatge. Coneguem-los una mica més!\nEls Ix! van néixer el 2007 al Taller 11 de Cadaqués, una associació cultural que promou l’art contemporani. Es presenten amb una formació musical pròpia del pop-rock convencional, veu, guitarra elèctrica, teclats, baix i bateria. La música que fa aquest grup però, va des de cançons més acústiques fins a l’electrònica, sense oblidar la faceta roquera. Van començar amb una vena bastant punki i, de fet, la bateria encara conserva un aire contundent.\nDiuen que les cançons les componen entre tots, i es nota, perquè tot i que la marca del grup és present a tota la música que fan, els Ix! pertanyen a aquell tipus de bandes difícilment classificables. D’altra banda, l’arquitectura sonora està molt ben dissenyada. Bateria i baix constants, fidels. Guitarra plena i cuidada. Teclats soldadors i veu amable. La combinació està feta amb bon gust i dóna personalitat.\nFinalment, volem destacar també les lletres del grup que juguen amb els sons i les paraules. Un bon exemple és la cançó Ràdio, ens agrada l’ambigüitat entre som riures i somriures, som rius i somrius.\nMolta sort amb el nou disc!\nUn disc, una cançó\nEl disc: Autòmat Infinit és el primer disc que van treure els Ix!, l’any 2008. Amb ell van aconseguir fer-se un lloc dins del panorama musical català.\nLa cançó: El bosc que pertany al disc Autòmat Infinit. Un bon exemple de què és la música d'Ix.\nPublicat per Està sonant a 14:24 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: grup consolidat, Ix\nTots menys tu!\nEls Catarres es proposen anar més enllà de Jennifer i aquesta setmana presenten nou disc. Per això la cançó de la setmana la dediquem a aquest trio tan peculiar: us presentem Tots menys tu.\nTots menys tu sona rítmica, festiva i optimista, unes característiques que ja formen part del trio d’Aiguafreda. A part dels instruments que els Catarres ja portaven de sèrie ( guitarra, contrabaix i una acordió) aquesta cançó incorpora també la bateria. A més els contratemps rítmics, constants durant tota la cançó, contribueixen a donar un to de ska suau.\nTambé hem trobat interessant el videoclip que han gravat els Catarres, una petita història d’uns personatges que fan que la vida de les altres persones sigui una mica més alegre. Una al·legoria a la música dels Catarres? Qui sap...\nPublicat per Està sonant a 3:07 2 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Cançó de la setmana, Els Catarres, Tots menys tu\n▼ de des. 01 (2)


Tallers a l'Escoleta de Sant Antoni - C A L À B R I A 6 6\n22 desembre | Infància, Servei social | calabria\n😁 Les dos darreres sessions de l’any amb l’Escoleta de Sant Antoni han estat d’allò ben especials.\n⚫ Hem fet dos tallers dinamitzats per la Berta Hernández, especialista en disseny amb paper i creadora de Imagina Paper. Ens ha preparat dos tallers de creació artística amb paper i gràcies a la dinamització de les voluntàries, els infants del casal han fet unes creacions d’allò més originals. El primer taller ha consistit en crear un conjunt de bijuteria fet amb paper. Cada nen s’ha creat el seu propi penjoll, medalló i/o arracades o polsera. El segon taller ha consistit en crear una figura de nadal en origami.\n📗 Entre taller i taller, la Pepa Contes ens ha embadalit amb els seus màgics contes contats en directe.\n🦜🌈 Per a qui no conegui el projecte, L’Escoleta de Sant Antoni és un projecte d’acollida, reforç escolar i lleure educatiu destinat als infants del barri de Sant Antoni de 6 a 14 anys que es troben en una situació d’especial necessitat o vulnerabilitat. Els infants inscrits assisteixen a Calàbria 66 dos tardes per setmana per berenar, fer els deures i passar-ho bé amb activitats i jocs de lleure. Més enllà del reforç escolar, els infants poden gaudir d’activitats de lleure on es treballen els vincles personals i es fomenta la convivència grupal. El projecte el vam iniciar a Calàbria 66 el mes d’abril d’enguany i tanquem el 2021 molt contentes amb els resultats i amb idees noves de cara el 2022.\n🫀 Més enllà de les col·laboracions puntuals, agraïm especialment la col·laboració de les persones voluntàries que aporten cada setmana els seus coneixements i experiència professional i dediquen part del seu temps de forma altruista a aquests infants.\n🥮 També agraïm infinitament a Idoni i Nana Bio Supermercats per, a través de Sant Antoni Comerç, haver col·laborat amb el projecte oferint berenars saludables per als infants de l’Escoleta.\nEscoleta de Sant AntoniinfànciaInfància en risc


Crovatico Centro Vacanze Vieste Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLitoranea Vieste Peschici km 9, Grotta Dell'acqua, Vieste, Itàlia, 71019 - Veure al mapa\n"Perfect for families with children, beautiful location"\nTwo-Bedroom Holiday Home with Sea Views\nTwo-Bedroom Holiday Home with Partial Sea Views\nAl visitar Vieste, vosté es sentirà com a casa a Crovatico Centro Vacanze Hotel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: La Salata, Punta Lunga, Spiaggia di San Lorenzo.\nA Crovatico Centro Vacanze Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb balcó/terrassa, cuina americana, nevera, plat de dutxa, sala d'estar a cada habitació. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de platja privada, piscina exterior, parc infantil, pistes de tennis, ping pong. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Vieste, faci de Crovatico Centro Vacanze Hotel la vostra llar.\nCal que informeu el Crovatico Centro Vacanze de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (22) Parelles (7) Famílies amb infants petits (10) Famílies amb infants grans (3) Grups (2)


Una sentència defensa de manera indirecta el manteniment de les naus reformades de la Fàbrica del Gas de Premià de Mar | Consell Comarcal del Maresme\nInici La Comarca Una sentència defensa de manera indirecta el manteniment de les naus reformades...\nUna sentència defensa de manera indirecta el manteniment de les naus reformades de la Fàbrica del Gas de Premià de Mar\nUna sentència judicial del TSJC va fallar el passat mes de febrer que no és necessari ampliar la carretera de Premià de Dalt i per tant, des de l’Ajuntament s’interpreta que això implica que no s’hagi d’enderrocar una nau de la rehabilitada Fàbrica del Gas afectada en el Pla General per\naquesta possible ampliació.\nLa demanda es referia a la rehabilitació de la Fàbrica del Gas i la presentava el senyor Manuel Pizarro, president de la comunitat de veïns de la urbanització el Palmar, ja que el nou pla viari de Premià de Mar contempla aplicar la direcció única en la carretera de Premià de Dalt per la\nqual cosa, el trànsit de baixada d’aquesta carretera quedaria desviat per l’avinguda del Torrent Castell, lloc on viu el representant d’aquesta urbanització que es troba a uns cinc metres del Torrent Castell.\nManuel Pizarro va presentar un contenciós segons el qual la rehabilitació contravenia el Pla General de Premià de Mar, perquè aquest pla contempla una possible ampliació de la carretera de Premià de Dalt i part d’una nau lateral queda justament sobre d’aquest espai. La sentència que ara ha emès\nel jutge recorda a l’Ajuntament que, efectivament, la Fàbrica està afectada per aquesta ampliació, però també considera que, com a mínim durant els pròxims 15 anys, aquesta carretera no s’ha de tocar i que, per tant, no cal\ntocar la paret de la nau, i molt menys enderrocar-la, que és el que en última instància perseguia el demandant.\nAquesta conclusió del jutge prové del que li manifesta d’una banda el mateix Ajuntament i del que li manifesta la Diputació de Barcelona: l’Ajuntament ja fa temps -des del 1996- que ha aprovat un pla viari segons el qual el\ntrànsit de baixada que ara hi ha en aquesta carretera passarà al torrent Castells. Tant és així que molt probablement el nou Pla General, que aviat arribarà, modificarà aquest punt en concret per tal que la carretera i la nau deixin d’estar afectades. Pel que fa a la Diputació, propietària de la carretera, també manifesta que, almenys per espai de 15 anys -temps de vigència dels projectes actuals- no s’ha de tocar la dita carretera. En\nresum, i tal com resa la mateixa sentència, no s’ha d’enderrocar la paret lateral i molt menys la nau de la fàbrica.\nHi ha però, una part de l’edifici que si s’ha de modificar, segons la sentència: el jutge estima que allò que s’ha fet de nou dins la nau -un envà i un lavabo i una sala de calderes- més una finestra que s’ha obert, han de\ndesaparèixer del projecte en tant que podrien en el futur encarir una possible expropiació. La sentència, però, només parla d’eliminar-ho del projecte, perquè en última instància la demanda judicial es referia al\nprojecte: enlloc diu que aquests elements hagin d’eliminar-se físicament. En aquest sentit el demandant, Manuel Pizarro, ja ha anunciat que recorrerà la sentència a fi que aquesta decisió tingui una traducció física.\nDes de l’Ajuntament s’afirma que el més probable és que es canviï el Pla General per tal que la Fàbrica quedi del tot protegida en el futur.\nI respecte d’aquests elements s’acatarà la sentència en el sentit d’anular aquesta obra nova del projecte, tot i això, encara hi ha recursos legals per mantenir l’obra nova en peu. En qualsevol cas, un enderrocament d’aquests\nmurs interns no afectarien a l’activitat de Promoció Econòmica que s’està realitzant a la nau restaurada.\nArticle anteriorEl Pla Integral de Rocafonda-El Palau de Mataró comptarà amb el seu propi consell de participació\nArticle següentVisita institucional del diputat provincial Joan Rangel a l’ajuntament de Canet de Mar


‘Cantant sota les Bales’ guanya el XXXVIII Concurs de Teatre de Mislata - Levante-EMV\nLa companyia d'Albalat dels Sorells ha sigut la triomfadora de la nit, mentre que el premi de l'espectador, molt valorat per les companyies, ha recaigut en l'obra «Homes!» de El Nuc-BTT\nUna escena de «Cantant sota les Bales» de la companyia Stres de Quatre. | L-EMV\nMalgrat tot, ahir es van donar a conéixer els premiats Centre Cultural Carmen Alborch, una gala conduïda per la reconeguda companyia Cashalada, i conduïda pels presentadors Noèlia Pérez i Josep Zapater. Una gala que va comptar amb la presència de l'alcalde, Carlos Fernández Bielsa, i la regidora de Cultura, Pepi Luján.\nLa companyia Stres de Quatre (Albalat dels Sorells) va ser la gran vencedora de la nit emportant-se quatre guardons en diferents categories, entre ells el guardó a millor espectacle del concurs Vila de Mislata en la seua trenta-huit edició. Ho va fer amb la seua obra Cantant sota les Bales. Suc de Teatre-La Tarumba (Alzira) que partia també com una de les favorites amb l'espectacle Serendipia finalment va guanyar el segon premi del jurat. I el tercer es va quedar a casa, amb la companyia La Trinxera (Mislata) que va estrenar la seua obra Mercaders de Venècia i suposa un nou èxit per a la seua trajectòria.\nL'obra guanyadora Cantant sota les Bales, d'Antonio Álamo, està dirigida per Javier Sahuquillo i retrotrau en to satíric a la dictadura franquista; l'actor protagonista, Jordi Tamarit (també premiat) interpreta a un esperpèntic Millán Astray. Una combinació d'elements còmics que mescla diferents llenguatges d'interpretació i proposa una reflexió a través de l'humor crític amb el qual va aconseguir la millor puntuació del jurat.\nL'alcalde de la ciutat, Carlos F. Bielsa, va tancar la gala agraint la seua participació a totes les companyies en aquesta edició tan complicada, que malgrat tot ha vist culminat el seu objectiu de promoure la creació teatral de companyies no professionals en llengua valenciana. “Hem de tornar a convidar al gran públic a les sales; i Mislata continuarà oferint en els divendres de tardor una proposta diferent de teatre, de les millors companyies, que porten a aquesta ciutat el seu treball i el seu talent”.\nEl Vila de Mislata va entregar també premis al millor actor (Jordi Tamarit, de Stres de Quatre), millor actor de repartiment (ex aequo per a Salva Carreres, Marcel Santacreu, Guillem Lancero i Jorge García, tots ells de Suc de Teatre), millor actriu (Ester Chicharro, d'Ars Dementia), millor actriu de repartiment (Teresa Llàcer, de Malatesta Teatre), millor direcció (Javier Sahuquillo, de Stres de Quatre) i els premis ‘Matíes Ruiz’ a l'ús de la llengua i la dicció (Stres de Quatre), i el ‘Nemesio Batres’ a la millor estètica de conjunt (Malatesta Teatre).


Flamenc a les venes – El blog de l'Ajuntament de Tarragona\nL’Adelaida Guerrero viu pel flamenc i per difondre la seva cultura entre els tarragonins. D’ençà que va començar a ballar amb només set anys, el flamenc s’ha convertit en la seva vida i passió. Amb un paper destacat en la formació de joves i adults en diverses escoles i associacions de la ciutat, l’Adelaida també és considerada una bailaora distingida, amb la participació en diversos espectacles, no només en l’àmbit català i espanyol, sinó també internacional. Ara, desitja que el Festival Sona Flamenc, que ha arrencat aquesta setmana, serveixi per situar el flamenc i tot el que l’envolta on es mereix.\nGuerrero va començar a interessar-se pel flamenc quan era una nena gràcies a unes amigues. A partir d’aquell moment la seva passió ja no s’ha aturat. Més enllà de la participació en destacats espectacles, donar classes és la seva vida. De ben jove començà a l’escola de dansa Alhambra i ha exercit de mestra en diversos barris tarragonins, així com a Barcelona i Madrid. Actualment, ho fa a Tarragona, Reus i el Vendrell. “Els petits d’ara tenen molta sort, treballem perquè ells puguin ballar flamenc”, comenta. A més, realça la importància de “preparar-me i formar-me” per oferir nou material als alumnes.\nAdelaida Guerrero durant una classe al local de l’Associació de Veïns Verge del Pilar\nDestaca aquesta importància per preparar-se, davant d’un flamenc actual que considera “desconegut” per una part de la societat. “Es coneix més el flamenc d’abans, amb rumbes i sevillanes, que el d’avui en dia”, diu. De fet, el flamenc, com tot art musical, mai deixa de renovar-se i aportar nous estils. La bailaora tarragonina creu que a voltes “no es dona importància” a les escoles i que “realment som els que preparem el futur del flamenc a Tarragona”. “Fem una aposta ferma per aquesta cultura”, referma. Adelaida Guerrero també forma part del grup musical Retales, on s’encarrega del vessant flamenc.\nDe gira a Rússia i al Palau de la Música\nL’Adelaida també ha tingut una rellevància destacada sobre els tablaos. Treballa en els espectacles del reconegut coreògraf, bailaor i director artístic tarragoní Francis Núñez; amb la també tarragonina Belén López com a primera ballarina o amb Inés Rubio, amb la qual formarà part del grup de ballarins aquest dissabte, 19 de març, en la representació De la tierra, en el marc del Festival Sona Flamenc 2022.\nLa tarragonina també ha pujat a l’escenari del Palau de la Música amb Maria de la O o ha viatjat fins a Rússia per fer-hi set gires amb l’espectacle Pura Sangre. A la seva ciutat natal és resident al tablao La Herrería.\nAdelaida Guerrero pensa que “cal fer una aposta pel flamenc al territori, tot i que soc conscient de la inversió que comporta organitzar aquests tipus d’espectacles”. Ho defensa per “fomentar la cultura”. “Som artistes i treballem per això, lluitem i treballem molt”, diu amb rotunditat. Una mostra del que explica la tarragonina es troba al Festival Sona Flamenc, que se celebra a Tarragona del 18 de març al 3 d’abril, que comptarà amb 24 activitats que combinen ball, teatre, música, activitat divulgativa, formativa i participativa.\nL’Adelaida, en un espectacle de l’edició del 2020 del Sona Flamenc. Foto: Alba Rodríguez\nPer a la bailaora el festival “millora any rere any” i enguany considera que el cartell presentat “fa molt de goig”. L’Adelaida, més enllà de la seva participació amb Inés Rubio, oferirà un taller de flamenc en família al Centre Cívic Municipal de Torreforta el pròxim 26 de març. Està “molt a sobre” de la resta d’activitats que s’hi realitzen i ho recomana sense pensar-ho als seus alumnes. “Som uns privilegiats de tenir aquest festival a la nostra terra”, afirma.\nAbans de finalitzar l’entrevista, referma la seva perspectiva del flamenc: “És un art universal que arriba a tots els públics i ha trencat fronteres. A qualsevol persona que vegi un espectacle en un tablao o teatre li asseguro que sentirà unes sensacions especials”.\nImatges: Alba Rodríguez i Josep Gallofré\nEtiquetes: Adelaida Guerrero, Belén López, Francis Núñez, Gent de TGN, Gent de Tarragona, Inés Rubio, Sona Flamenc, Tarragona, Tarragona Sona Flamenc, flamenc, formació\nEl "paradís" de la roba de segona mà a Tarragona


Gandia renova l'acord de col·laboració amb el Col·legi Territorial d'Administradors de Finques de València i Castelló | Valencia Extra\nL’Ajuntament de Gandia i el Col·legi territorial d’Administradors de Finques de València i Castelló ha renovat el conveni de referència que té per objecte establir un marc de col·laboració entres les dues entitats amb la finalitat de millorar les condicions de gestió dels edificis en règim de propietat horitzontal que presenten qualsevol classe de vulnerabilitat arquitectònica o social.\nTal com es constata en els diversos informes del consistori realitzats des del departament d’Habitatge i Regeneració Urbana, en determinades parts de la ciutat existeixen zones amb el parc immobiliari molt envellit i que presenta unes importants manques de rehabilitació i regeneració, situació que s’intensifica especialment en les comunitats de propietaris amb escassos recursos que de cap manera poden afrontar les despeses inherents a aquestes actuacions.\nD’altra banda, molts dels habitatges diagnosticats pels Departaments d’Urbanisme i Serveis Socials no reuneixen les condicions mínimes d’habitabilitat, d’accessibilitat, seguretat i eficiència energètica, situacions que s’emfatitzen en edificis amb circumstàncies econòmiques singulars.\nEn aquest context, a més de les actuacions sobre mediació i regularització dels supòsits de morositat que es contemplen en l’acord, el conveni permetrà establir un marc de col·laboració en la gestió i tramitació de les ajudes i subvencions públiques referents a les rehabilitacions d’aquestes comunitats.\n“Es tracta d’un acord de vital importància per a la ciutat” va afirmar la regidora delegada Habitatge i Regeneració Urbana, Amparo Victoria qui ha afegit que “totes les iniciatives de regeneració ARRUR que hem posat en marxa i el dia a dia de la ciutat necessiten la col·laboració d’aquesta mena de Col·legis Professionals perquè ells tenen el millor coneixement sobre la situació de bona part de les comunitats de propietaris de la ciutat”.


El Dr. Duch explica els beneficis de les lents trifocals | ICR\nICR | Blog | Cirurgia refractiva | El Dr. Duch explica els beneficis de les lents trifocals\nEl Dr. Duch explica els beneficis de les lents trifocals\nEl Dr. Francesc Duch, cap del Departament de Cirurgia Refractiva de l’ICR, ens explica com les lents trifocals ens permeten oferir resultats a un grup de pacients que a més dels problemes de visió de lluny i d’aprop, tenen per exemple una graduació d’astigmatisme associada que és difícil de corregir amb altres mètodes.\nLa lent intraocular trifocal ha suposat un gran avenç en la cirurgia refractiva en benefici dels nostres pacients, ja que ha permès millorar la qualitat de visió i independència de la correcció amb ulleres en totes les distàncies a moltes persones operades. La lent trifocal permet solucionar la catarata, la presbícia o vista cansada (en les 3 distàncies: a prop, intermèdia i de lluny), la miopia, la hipermetropia i l’astigmatisme amb una sola cirurgia.\nQuè suposa per al pacient i el cirurgià l’entrada de la trifocalitat a l’oftalmologia actual?\nLa trifocalitat és un concepte que ens permet avançar en el resultat de la cirurgia que estem realitzant. Trifocal significa que tenim tres punts d’enfocament: un des de lluny i un de prop, amb els quals ja treballàvem fins ara amb les anomenades lents multifocals; però, el tercer focus, és l’avantatge afegit d’aquesta tecnologia i fa que ens apropem una mica més a una visió natural.\nAquest tercer focus està pensat sobretot per al treball a distància intermèdia, amb el mòbil, amb l’ordinador, que amb les lents multifocals que teníem fins ara (bifocals) quedava una mica penalitzada. El pacient havia d’esforçar-se i ara es busca una situació més natural, ja que les lents trifocals cobreixen aquest “buit”.\nÉs quelcom que apreciem com a cirurgians perquè ens permet solucionar un problema que fins ara no teníem ben resolt. A més, també ho aprecien els pacients, lògicament, perquè aconseguim una visió molt més natural en totes les distàncies sense dependre de les ulleres, ja sigui de lluny, en conduir, de prop, en llegir, o en treballar amb l’ordinador, que seria a una distància intermèdia.\nPer què la lent trifocal tòrica FineVision?\nLa lent trifocal tòrica és un pas més endavant, també molt important, perquè fins ara les lents multifocals, o ara les trifocals, ens permetien corregir graduacions que afectaven la visió de lluny i de prop (la hipermetropia, la miopia i la presbícia). Però no teníem solució per als pacients que, a més de tot això, pateixen astigmatismes alts.\nL’astigmatisme afecta la claredat o nitidesa de la visió, tant de lluny com de prop. Per tant, una lent que a banda de trifocal (d’aquest tercer focus) afegeix la correcció de l’astigmatisme en aquells casos en què és necessari (aquestes lents s’utilitzen en astigmatismes alts a partir d’1,5 diòptries), ens dóna la possibilitat d’aconseguir aquesta independència de les ulleres o graduació final 0 que permet fer vida normal sense ulleres en totes les distàncies.\nEn aquest sentit, és un gran progrés, que hem presentat al SECOIR i en el qual estem treballant com a novetat més actual.


Cursos de català per al 2018. Generalitat de Catalunya\nCursos de català per al 2018\nL’oferta formativa inclou cursos especialitzats i sessions formatives d'aspectes concrets\nEl Consorci per a la Normalització Lingüística (CPNL), integrat per la Generalitat de Catalunya i 146 ens locals i adscrit al Departament de Cultura, organitza una nova tanda de cursos de català a tot el territori. L’oferta abasta 146 localitats. L’oferta inclou nivells que van des de l'inicial fins al superior, en les modalitats presencial, en línia i combinada. Els cursos permeten obtenir certificats equivalents oficialment als certificats oficials de la Direcció General de Política Lingüística.\nA més de l’oferta general, que s’ha llançat amb l’eslògan “Connecta’t al català”, el CPNL organitza cursos a mida adreçats a les organitzacions i empreses per atendre necessitats específiques de llengua i aportar els recursos i les pràctiques necessàries d'expressió oral, escrita i de gramàtica.\nLes modalitats de formació s'adapten a les noves maneres d'aprendre, a més dels cursos presencials, el CPNL ofereix cursos en línia mitjançant la plataforma Parla.cat, si són cursos generals, i mitjançant l'Aula Mestra si són cursos especialitzats.\nA partir de gener, s’obriran grups de tots els nivells, des de l'inicial fins al superior, de forma presencial, en línia o combinant les dues modalitats\nQuiosc.cat ofereix durant tres mesos premsa i revistes digitals als voluntaris per la llengua\nParla català al ritme de la música\nEl català està cada cop més arrelat a la població nouvinguda\nVols apendre la llengua de signes catalana?


Laventure Sous-Marine Watch Review Review - estil de rellotgeLlegir Més\nPrincipal estil de rellotge Laventure Sous-Marine Watch Review Review\nLaventure Sous-Marine Watch Review Review\nActualment, el que més em fa és arrabassar internet, els racons de les fires i tots els llocs de finançament multitudinari que busquen microbrandes noves i interessants. Durant els últims tres anys, he comprat diversos projectes interessants i em vaig vacil·lar en molts altres, sovint xutant-me més endavant cada cop que no deixo de disparar. Una marca en què no em vaig penedir mai de comprar-la és Laventure. El rellotge Laventure Sous-Marine és la seva última obra. Disponible en dos estoigs, amb quaderns negres, blaus i verds disponibles en cadascun, és una bona mida amb cada estil limitat a només 50 peces.\nQuè fa un microbrand micro?\nPodeu definir un microcord en una infinitat de maneres. Per a mi, la definició més senzilla és una marca independent que pretén proporcionar un producte excel·lent a un preu competitiu, normalment mitjançant un model de venda directa amb èmfasi en el creixement orgànic a través de canals de comunicació social.\nLa quantitat de micro que hauria de cobrar per les seves mercaderies és un tema controvertit. Per a mi, posar-hi una tapa dura no és realment perfecte, en un sentit absolut. Definir un autèntic microbrand requereix una mica de discerniment. Concretament, requereix que apreciau que un producte car encara pot oferir un valor excepcional.\nTots els rellotges llançats per Laventure fins ara presenten la provada ETA 2824-2. Està regulat en cinc posicions, amb una reserva de potència de 38 hores i una velocitat de funcionament de 28.000 vph. El primer grau 2824-2 és un desafiament de la indústria. És un moviment de tractor sòlid per a la qual pot confiar qualsevol start-up.\nEl moviment Sous-Marine presenta un acabat més alt que el seu precursor, però ho amaga darrere d'una caixa tancada. En conseqüència, s'ha eliminat el rotor decorat. Normalment, em molestava amb aquest sacrifici, però no en aquest cas. Una de les coses que em va atreure a la Sous-Marine va ser una exquisidament gravada. La imatge en si –una escena peculiar de l’oceà– està molt ben il·lustrada i tan profundament gravada només vaig haver de tenir-la. És un procés car que simplement ha de ser perfecte per justificar-se. Però l'home que hi ha darrere de la marca està acostumat a prendre aquestes decisions.\nEl propietari de la marca i dissenyador en cap és un home anomenat Clément Gaud. El pedigrí de Gaud està fora de retret, després de treballar cinc anys en una agència de disseny de rellotges de primer nivell a Suïssa. El 2017, va decidir posar-se al marge i va néixer Laventure. Les seves influències són evidents. Apareixen les tonalitats de Gerald Genta al llarg de la caixa que encara conserva el caràcter d’un accidentat rellotge d’aventura.\nGaudí, però, ha posat un gran èmfasi en la qualitat de la fabricació. El resultat? Un rellotge dur i molt mecanitzat que s’adapta perfectament al seu entorn previst. És capaç de ser alhora un homenatge al passat, així com avançar cap a un futur independent.\nOpcions del cas\nLa Sous-Marine ofereix dues opcions de casos. Tots dos són de 41 mm i resistents a l'aigua de 200 metres. Per als tradicionalistes, hi ha una versió d’acer inoxidable, i per a aquells que busquen alguna cosa una mica diferent (i totalment de tendència), hi ha una opció de bronze (CuSn8). El bronze CuSn8 és un aliatge format per coure i estany, un aliatge de qualitat marina conegut per la seva durabilitat. Una alternativa més barata és el bronze d’alumini. Algunes empreses de rellotges ho fan servir per la seva diferent aparença, a més de la seva rendibilitat, però és lleugerament inferior al bronze que s’utilitza aquí.\nL’estètica dels dos aliatges és diferent, i una petita investigació demostra que hi ha una certa variabilitat dins del procés de fabricació del propi CuSn8. El CuSn8 del rellotge Laventure Sous-Marine comença la vida sorprenentment vermell a causa del seu contingut en estany. CuSn8 és conegut per desenvolupar una pàtina de color marró fosc amb el pas del temps, mentre que el bronze d’alumini se suposa que es va tornar més vermell, per la qual cosa vaig ser vigilant quan el rellotge començava a envellir.\nL’envelliment amb gràcia\nEn el passat, he evitat els rellotges de bronze simplement perquè la meva suor sulfúrica fa que la patinació forçada sembli un bany relaxant en un bany galvànic. Dit això, el procés d’envelliment d’aquesta peça m’ha encantat. Molt ràpidament va començar a patinar, però no de la manera fangosa que esperava.\nPer a mi, el procés d’envelliment va alleujar la pressió associada de tenir un rellotge de luxe. He passat casos molt minsos i, tot i que em dic que afegeix caràcter, mai no em molesta. Tinc un llarg camí per recórrer abans que la meva Laventure Sous-Marine arribi al nivell de patinació que es veu a l’oceà a l’Instagram de la marca, però estic gairebé desitjat. I, per primera vegada a la meva vida, no estic preocupat pels menys cops i cicatrius que inevitablement es mantindrà al canell.\nArticle AnteriorRellotge de reducció Haldimann H9\nArticle SegüentRevisió de rellotge automàtic Orient Mako CEM65001M\nActualment, el que més em fa és arrabassar internet, els racons de les fires i tots els llocs de finançament multitudinari que busquen microbrandes noves i interessants. Durant els últims tres anys, he comprat diversos projectes interessants i em vaig vacil·lar en molts altres, sovint xutant-me més endavant cada cop que no deixo de disparar. Una © Copyright 2021


RESPIRS i ESTADES | Jocviu\nESTADES i VACANCES per a infants, joves i adults\nEl projecte neix a JOCVIU el 2005 com a resposta a la demanda que fan algunes famílies de l’entitat; “disposar de TEMPS per a les persones cuidadores d’infants, joves i adults amb necessitats de suport”.\nJOCVIU desenvolupa així un projecte basat en 2 objectius:\n1. Oferir lleure de qualitat, independentment de les necessitats de suport de les persones participants.\n2. Proporcionar a les famílies i/o persones cuidadores un espai de temps, programat, que els permeti disposar de temps per a elles; temps de descans, temps d’oci, temps de gestió,...TEMPS que reverteix en les relacions familiars i socials i en la cura i prevenció de les situacions de sobrecàrrega física i emocional.\nESTADES: 2 TORNS DISPONIBLES\nPer infants a partir de 5 anys\nEl preu de les estades és de 415€\nFer la Pre-Inscripció\nEls RESPIRS de JOCVIU es desenvolupen sempre en espais propers a la natura, en petit grup (12 participants), amb un equip de monitores professional, contractat per l’entitat i amb un equip de persones voluntàries que possibiliten una atenció més personalitzada.\nEl projecte compta amb el suport de l’Ajuntament, la Diputació i de Dincat, i te accés a quotes reduïdes i la possibilitat de programar les sortides.\nEl preu del respir és de 95€\nEnvieu la sol·licitud a:\nDisponible a partir del 8 de Novembre a les 8h\nDisponible a partir del 29 de Novembre a les 8h


Saura alerta que el retorn de CiU a la Generalitat seria un "salt enrere" i insta a millorar les relacions del tripartit\nEl president d'ICV i conseller de Relacions Institucionals, Joan Saura, ha alertat del "salt cap enrere" que faria Catalunya amb un eventual retorn de CiU al capdavant de la Generalitat i ha advocat perquè, en un futur tripartit, es millorin les relacions entre el president, els consellers i els seus partits, un tema que, segons ell, "no s'ha solucionat del tot" en aquesta legislatura. En una visita a la Festa del Treball, l'ecosocialista ha reconegut que aquesta manca de fluïdesa, la qual assegura que no ha afectat el seu partit, ha estat un element que ha condicionat negativament l'acció de govern.\n16/09/2006 - 15.34 Actualitzat 16/09/2006 - 18.36\nJoan Saura feia referència així a la conferència que va pronunciar aquest divendres Pasqual Maragall, en què va admetre que el Pacte del Tinell no va preveure prou "una relació entre el president de la Generalitat i els partits coalitzats que no erosionés la posició de cadascun", i ha assenyalat que en formar-se el tripartit "probablement vam menysvalorar les dificultats objectives del govern en coalició".\nTot i això, Saura ha destacat que les polítiques de gestió del govern han estat molt importants "però no sempre això ha estat percebut per la societat", en especial, ha afegit, a causa del "debat de l'Estatut, del fet que el mateix govern ha provocat molts incidents i que en alguns moments el govern ha estat incapaç d'explicar què ha fet".\nMalgrat entonar aquest "mea culpa", Saura ha assegurat que no hi ha ni punt de comparació entre les polítiques de dretes i d'esquerres que ha fet aquest govern amb l'anterior.\nCiU, perill de futur\nPel candidat a la Generalitat per ICV-EUiA hi ha un "perill de futur", i és que CiU torni al comandament del govern de la Generalitat i propiciï "un salt cap enrere" de Catalunya.\nSaura ha afegit, en referència a la proposta presentada per Artur Mas per bonificar fiscalment les persones que sàpiguen anglès, que el que fa falta no és que desgravin sinó "diners perquè els que no poden estudiar anglès puguin fer-ho". En aquest sentit, Saura ha acusat el líder de CiU de "fer en tot una política sempre a favor dels que tenen més".


5 de maig de 2014 Olga Bover i Guiteras\nVilaweb és un diari generalista exclusivament digital. Gràcies al seu format, doncs, aporta regularment informacions en format de vídeo o notes de veu. A més, destaca per oferir les informacions d’actualitat amb una immediatesa molt eficaç gràcies als convenis que té amb diferents agències de notícies, com per exemple Europa Press, la ACN, France Press o Inter Press.\nAquest diari, a més, té un tret molt destacable i positiu; dóna una importància cabdal a la opinió als seus lectors. Amb l’apartat de Blocs dels lectors, permet que totes les persones que tenen algun vincle amb aquest diari, aportin el seu punt de vista i el seu parer dels temes que els commouen o els resulten interessants.\nNo considero que aquest diari sigui exclusivament neutral, ja que potencia les seccions que van d’acord amb el criteri propi de l’editorial, i encara que la informació que aporten no està manipulada, penso que passen temes per alt que possiblement haurien de sortir a la llum, bàsicament per l’interès dels seus lectors.\nCom a tret positiu, crec que cal anomenar la nova secció de la recent nascuda edició en anglès, VilaWeb-News from Catalonia, que ofereix el diari. Aquesta permet que els catalans de tot el món estiguin al corrent del que passa al seu país, encara que estiguin a distància. A més, aquest diari té un aspecte que em sembla molt rellevant, i és que crea comunitat.\nUn altre tret que cal tenir en compte, segons la meva opinió, és que la importància que dóna a les seccions locals, ja que encara que és un diari generalista, aporta informacions de les diverses comarques de Catalunya. Crec, doncs, que aquest és un punt molt fort d’aquest diari, ja que no només té en compte l’àrea metropolitana de Barcelona, sinó que aporta també informacions d’altres indrets del país.\nA més, Vilaweb compta amb una secció d’Opinió tan complerta com ben estructurada, fet que penso que és molt important, ja que amb això, surt a la llum la opinió de moltes persones, ja siguin lectors, periodistes, o l’editorial, en relació a moltes temes que poden ser d’interès públic o simplement, que poden interessar generalment als seguidors d’aquest mitjà.\nPersonalment, i en comparació a El Periódico, penso que Vilaweb és un diari que tot i que la informació que aporta està contrastada, ben complementada i no està manipulada, crec que aquest diari promou d’una manera fàcilment observable el nacionalisme català, fet que pot comportar que moltes persones no el segueixin bàsicament per una no-complementació d’ideologia.\nEncara així, penso que aquests dos diaris es complementen pel fet de compartir una línia més aviat progressista, així com pel que fa a la seva neutralitat i el rigor de contrastar les informacions que ofereixen, però crec que Vilaweb es mostra molt més posicionat que El Periódico pel que fa a la ideologia i valors polítics i nacionalistes.\nEn conclusió, considero que Vilaweb és un bon diari de referència, ja que aporta una immediatesa bastant potent, i a més, informa i complementa les informacions aportant links que deriven a fonts d’informació que amplien els seus textos. També crec que el fet de potenciar la opinió dels lectors és un tret molt important que el fa diferent a altres diaris.


Schieferhof Schmallenberg Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAlte Poststrasse 13, Oberkirchen, Schmallenberg, Alemanya, 57392\nMés informació sobre Schieferhof\nAl visitar Oberkirchen, vosté es sentirà com a casa a Schieferhof, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Schieferhof és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets .\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable a cada habitació. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com sauna, camp de golf (a 3 km), esquí, pesca, massatge que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Schieferhof és una elecció inteligents per a viatgers a Oberkirchen, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


El Govern presenta a la Seu d'Urgell les bases del Pacte Nacional per a la Immigració\nD'abril a juny es durà a terme la fase participativa al territori amb sessions a Sort, Puigcerdà i Vielha\nEl secretari per a la Immigració del Departament d'Acció Social i Ciutadania, Oriol Amorós; acompanyat pel subdirector general de Participació Ciutadana, Jordi Pacheco; i l'alcalde de la Seu d'Urgell, Albert Batalla; presentarà aquest divendres 25 d'abril a la sala d'actes de l'Ajuntament el document de bases del Pacte Nacional per a la Immigració. Es tracta del resultat del treball de diversos grups d'experts que han plantejat els principals reptes que té Catalunya per garantir una bona convivència i una major cohesió social. El document incorpora 50 propostes d'actuació “per viure junts i juntes”.\nL'objectiu d'aquesta presentació és posar a l'abast de tots els actors implicats i de les persones interessades el document de bases per tal de debatre i ampliar el seu contingut durant el procés de participació que s'allargarà fins al mes de juny. A l'Alt Pirineu i Aran s'estableixen dos grups de treball per a professionals de l’administració i per a responsables d'entitats el 13 de maig i el 3 de juny, en sessions de matí a Sort i de tarda a Puigcerdà. De forma paral·lela i per primera vegada, una mostra de 15 ciutadans i ciutadanes tindrà l’oportunitat de fer arribar les seves aportacions en dues sessions a Vielha, el 9 de maig i el 4 de juny. Aquesta fase participativa compta amb el suport de la Direcció General de Participació Ciutadana.\nNota: les autoritats atendran els mitjans a les 16.30 hores a l'Ajuntament, abans de l'inici de l'acte previst a les 17 hores.\n16:30|.Ajuntament. Sala d'actes (Plaça dels Oms, 1)|Seu d'Urgell (L' Alt Urgell)\nEl secretari per a la Immigració, Oriol Amorós, presentarà a la Seu d'Urgell les bases del Pacte Nacional per a la Immigració, acompanyat pel subdirector general de Participació Ciutadana, Jordi Pacheco, i l'alcalde de la ciutat, Albert Batalla.


Manises acull l’exposició “Hi havia una vegada, però ja no” per visibilitzar els rols imposats a les dones | tucomarca.com\nAdded by administrador on 8 març, 2019.\nSaved under Canal Salut, Finestra, Infraestructures, La Comarca, La Comunitat, La Foia de Bunyol-Xiva, Política, Secció\nL’exposició està composta per 13 fotografies i 6 textos de l’artista Pilar Taberner sobre les desigualtats que es deriven dels rols.\nL’Hospital de Manises exposa la mostra “Hi havia una vegada, però ja no” de la fotògrafa Pilar Taberner composta per 13 fotografies i 6 textos amb la qual es pretén fer reflexionar sobre els rols imposats a les dones i les desigualtats que es deriven d’aquests des de diverses temàtiques com la violència de gènere o la cosificació del gènere femení. Una exposició que es va inaugurar a la Casa de Cultura de Manises i que ha estat present a la Universitat de València i diferents localitats de la província.\nAquesta iniciativa s’emmarca en la celebració del Dia Internacional de la Dona i ha estat inaugurada per les responsables del Comitè de Direcció del Departament de Salut de Manises, que representen el 60% del comitè, encapçalades per la directora Assistencial de l’Hospital de Manises, María José Fas i la regidora d’Igualtat de l’Ajuntament de Manises, Pilar Bastant. En el Departament de Salut de Manises, el 73% del personal contractat és femení amb una important presència a la Direcció.


L'advocat internacional dels presos exigeix que siguin excarcerats «immediatament» - Regió7\nL'advocat internacional dels presos exigeix que siguin excarcerats «immediatament»\nBen Emmerson diu que si Espanya no fa cas de l'informe, «estarà cometent de manera continuada i flagrant una violació de la llei internacional»\nLONDRES | 29·05·19 | 19:47\nBen Emmerson, l'advocat que representa internacionalment tres líders independentistes catalans empresonats, demana a Espanya que excarceri als seus clients "immediatament" per complir amb les conclusions d'un informe d'un grup de treball de l'Organització de les Nacions Unides (ONU). Així ho ha anunciat en una roda de premsa que ha tingut lloc aquest dimecres a la tarda a Londres.\nEl grup de treball de l'ONU qualifica de "arbitrària" la privació de llibertat d'Oriol Junqueras, Jordi Sànchez i Jordi Cuixart, que estan sent jutjats per l'organització del referèndum il·legal de 2017, i demana al Govern espanyol que procedeixi al seu alliberament.\n"Si Espanya ignora aquesta decisió o no la implementa immediatament i al complet estarà cometent de manera continuada i flagrant una violació de la llei internacional", ha dit Emmerson en una roda de premsa a Londres.\nTot i que la comunicació emesa pel Grup de Treball sobre la Detenció Arbitrària de l'ONU no és legalment vinculant, el lletrat sosté que el Govern espanyol no l'ha d'ignorar.\nPer a Emmerson, es tracta de l'"última paraula" d'un organisme emparat per l'"autoritat de l'ONU" per tal d'interpretar les "obligacions" que marca la legislació internacional.\nEl grup, que depèn de l'Oficina de Nacions Unides per als Drets Humans, dirigida per l'alta comissionada Michelle Bachelet, demana a Espanya que adopti les mesures necessàries per posar remei "sense dilació" a la situació dels polítics que són a la presó de forma preventiva.\n"Si els jutges a Madrid els condemnen a penes de presó, encara que siguin només d'una setmana, Espanya s'avocarà cap a una col·lisió amb les Nacions Unides", considera Emmerson.\nL'advocat sosté que per complir amb la comunicació del grup de treball de l'ONU dels líders catalans, aquests han de ser alliberats i han de rebre el pagament d'una compensació pel temps que han estat a la presó.\nEl Govern central lamenta l'informe de l'ONU\nFonts del Govern espanyol consideren que l'informe del grup de treball de l'ONU es podria ser interpretat "com una interferència en un procés penal en marxa", en referència al judici als presos que té lloc al Suprem i que encara la recta final. La Moncloa considera que els seus redactors no saben els delictes dels quals estan acusats a Espanya, perquè creuen que és legal en aquest país la convocatòria d'un referèndum independentista i perquè "no tenen en compte el principi de separació de poders ni la independència judicial".\nMoncloa també fa una crida als responsables d'aquest informe perquè "reforcin el rigor, independència i equanimitat dels seus treballs" i estiguin "alerta" davant els "intents de manipulació i desinformació als quals puguin ser sotmesos".


Marlaska assegura que s'han pres les mesures "necessàries" per garantir el dret al vot\nPublicat 9/11/2019 15:20:41 +01:00CET\nMés de 92.000 agents de les Forces i Cossos de Seguretat vigilaran el transcurs dels comicis\nEl ministre de l'Interior en funcions, Fernando Grande-Marlaska, ha assegurat que s'han pres les mesures "necessàries i precises" per garantir el dret al vot dels ciutadans aquest diumenge.\nAixí ho ha manifestat el ministre de l'Interior en funcions en declaracions als mitjans durant la seva visita a les instal·lacions del Centre Nacional de Difusió de Dades en Ifema-Feria de Madrid.\nSense precisar el dispositiu dissenyat a Catalunya, Marlaska ha destacat que s'ha preparat el dispositiu perquè durant la jornada electoral "tots els ciutadans puguin participar i desenvolupar el seu dret al vot".\nPrèviament, el ministre ha participat en la reunió del comitè de coordinació de la situació a Catalunya, que ha estat presidida pel president del Govern central en funcions, Pedro Sánchez.\nLa reunió, segons ha informat La Moncloa, s'ha celebrat aquest matí i en ella també ha participat la vicepresidenta de l'Executiu en funcions, Carmen Calvo.\nEl Govern d'Espanya va activar, abans que es consegués la sentència del procés, un comitè de coordinació compost per representants de Presidència del Govern espanyol, els Ministeris d'Interior, Exteriors, Defensa, Justícia, Economia, Hisenda, Foment i el Centre Nacional d'Intel·ligència per donar informació i assessorament a la Presidència del Govern en relació amb possibles altercats a Catalunya.\nMÉS DE 92.000 AGENTS GARANTIRAN LA SEGURETAT\nMés de 92.000 agents de les Forces i Cossos de Seguretat vigilaran el transcurs dels comicis. Als 29.000 agents de Policia Nacional i 46.000 guàrdies civils, s'hi uniran 4.300 membres de policies autonòmiques i 13.300 policies locals.\n"Tots ells vetllaran pel bon desenvolupament del procés electoral, igual que el personal de Protecció Civil", ha assegurat la sotssecretària del Ministeri de l'Interior, Isabel Goicoechea, qui ha afegit que el dispositiu de seguretat inclou mesures de ciberseguretat per a la protecció davant "amenaces a la xarxa" i "desinformació".


AraMaó | Defensam l’autonomia financera municipal, segrestada per la Llei Montoro i la regla de despesa\nPosted at 16:31h in Article, Nota de premsa\tby\taramaó 1 Comment\nEls ajuntaments no poden comptar amb tots els seus propis recursos, encara que, com és el cas de Maó, complesquin l’estabilitat, mantenguin un reduït nivell de deute, estiguin al corrent de pagament a proveïdors a menys de 30 dies i no tenguin dèficit estructural\nTot i el Real Decret 1/2018 de 23 de març, que prorroga per al 2018 la possibilitat de destinar part del superàvit de les corporacions locals per a inversions financerament sostenibles, com ha sortit a la premsa en les darreres setmanes i del qual s’ha fet ressò el Ministeri d’Hisenda com un gran favor als ajuntaments, aquest no és més que una cortina de fum. Primera perquè aquesta pròrroga no és nova i es va aplicant des de 2014. I segona, perquè la veritat és que els ajuntaments continuen sense poder disposar en llibertat ni del seu propi superávit de l’any tancat anterior, ni tampoc dels romanents de tresoreria d’anys anteriors, que no estan inclosos en aquesta “pròrroga”. Les fil·ligranes que s’han de fer per poder comptar amb tots aquests recursos estalviats per retornar-los al mateix municipi en noves inversions, si la norma estatal no canvia, són certament complicades i, moltes vegades, inviables. En el cas de Maó aquesta xifra de romanents acumulats d’anys anteriors pot estar al voltant de 7,5 milions d’euros.\nLes xifres de l’Ajuntament de Maó no parlen d’altra cosa que d’una gestió municipal acurada, d’una disminució del deute (dels 11,4 MEUR de tancament a 2015, que ja està molt per davall del límit legal, als 6,8 MEUR), d’un escurçament del període de pagament a proveïdors, a la vegada que hi ha hagut una puja general en inversions i despesa. Però això no serveix per a res, perquè segueix sense poder comptar amb tots els seus diners. I és que la Llei de finançament local és profundament injusta. L’estat dóna permís per gastar els diners que són de tothom i a més diu en què. Però, tot i així, continua limitant la despesa i la inversió dels ajuntaments per davall d’una taxa de referència basada en el PIB a mitjà termini, que és completament inexacta i arbitrària. Els ajuntaments són les administracions que més han davallat el deute, mentre que les altres administracions (autonòmiques i estatal) l’han apujat.\nLa regla de despesa, a què s’han de sotmetre tots els ajuntaments, suposa un limit en la despesa i només és possible superar aquesta taxa si l’entitat augmenta els seus ingressos de caràcter permanent, o sigui i traduït en pla, si l’entitat local apuja impostos via ordenança. Tot al contrari que el PP preconitza en els seus discursos tan suposadament liberals. Els grans ajuntaments de l’Estat (Madrid, Barcelona, València, Saragossa, i d’altres també d’envergadura) han manifestat per activa i per passiva les greus conseqüències d’aquestes polítiques d’austeritat contra els que ofereixen uns serveis més directes al ciutadà, a la vegada que són els que representen, amb la seva gestió honesta, una millora més clara de la recuperació econòmica.\nEntenem que la regla de despesa ha de desaparèixer per als ajuntaments complidors i sanejats com el nostre, o com a mínim ja és imprescindible revisar-la en profunditat o modular-la.\najuntament, aramao, economia, maó, pressupostos\nPosted at 14:10h, 19 abril Respon\nEstic de acort,que es una llei injusta.


Celebració dels jugadors del CH Ribes. José María Báñez\nHandbol Ribes Sènior A 37 - Molins de Rei B 31\nAquesta vegada, van ser els ribetans els que van estar més encertats als minuts finals. Tant en atac com en defensa i amb un Marc Alonso decisiu, aturant 3 llançaments per passar del 30-29 a falta de 8 minuts al conegut 37-31 final.\nPrimera part on van funcionar millor els atacs que les defenses. Poc llançament exterior o d’extrem i molt des dels 6 metres. Quasi totes les jugades amb pivot o d’un contra un amb penetracions molt fàcils. Igualtat al marcador de màxim 2-3 gols pel rival fins el minut 27 quan el Ribes es va posar per primera vegada davant al marcador 17-16. Temps mort demanat pel Molins per preparar les últimes possessions.\nDesprès de l’empat a 17 i a manca de 1:22 per la finalització, temps demanat per Guillem Moliné que va donar molt bon resultat. Dos gols d’Iker Martínez i una gran aturada de Jordi Bermejo van deixar el marcador en 19-17 pels locals al descans.\nLa segona part va ser idèntica a la primera excepte que va pujar la intensitat defensiva dels dos equips. Els del Ribes sempre van conservar l’avantatge fins el minut 19 en que el Molins va posar el 27-27 al marcador. Però, dos jugades al contraatac de Oscar Fernàndez i Joseba López, van tornar a posar 2 gols a sobre al Ribes en menys d’un minut 29-27. Tots dos equips no van deixar de córrer i en dos minuts, minut 22, arribem al ja esmentat 30-29.\nAquesta velocitat va fer augmentar l’avantatge al Ribes 33-30 a falta de 5 minuts i Oscar Fernández, va provocar dos 7 metres consecutius amb exclusions del rival. Toni López va aprofitar totes dues penes màximes per posar un 36-30 insalvable quan restaven 2 minuts. Final amb victòria del Ribes que ens mantenen a la tercera posició de la classificació, igualant a Molins amb 9 punts i a només dos del líder Aula.\nDestacar els 10 gols de 12 intens d’en Joan Pere Noguero, Pedri, que el posen com màxim anotador de la categoria superant a Toni López que no va poder participar la jornada anterior i destacar també el gran joc de tot l’equip del Ribes, on van anotar tots els jugadors que van sortir a pista.\nJugadors: Jordi Bermejo, Marc Alonso, Oriol Báñez (3), Gabri García (1), Oscar Fernández (3),Genís Soler (2), Ivan Roldán, Pol Fernández (4), Roger Reverter (1),Kike Soriano, Pedri Noguero(10), Iker Martínez (3), Marcel Guiu (1), Joseba López (1), Toni López (7) i Roger Castelló (1).\nPropera setmana, diumenge 28/11,desplaçament a la pista dels Maristes de Rubí. Partit complicat com tots els d’aquesta categoria.


El diàleg que Veneçuela necessita\nDavant la crisi a Veneçuela molts aposten al diàleg, però honest i substantiu, eficient, oportú i que de resultat. Quin? La porta per negociar els termes de la reconstrucció del país. Sens dubte no és qualsevol gesta.\nEl Govern proposa diàleg i l'oposició també, l'OEA i UNASUR, els països amics, Estats Units, els Europeus, l'església veneçolana i el Papa-. Zapatero, Fernández i Torrijos, facilitadors. Estem llavors en els inicis d'un procés a Veneçuela. La pregunta, obligatòria: "¿Perdurarà?". Pot ser, i serà efectiu si es compleixen diverses variables. Per exemple, respecte, confiança, mostra de rectificació per les parts i per descomptat facilitadors fiables.\nAixò vol dir que les dues actors han de confiar en els expresidents facilitadors i aquests a més han d'escoltar a altres sectors. Si això falla, no importa, els enfortim o busquem altres, sempre de comú acord. De què dialoguen? De tot el que sigui necessari per generar confiança i fins a trobar espais comuns. Hi participen els interlocutors que decideixin les parts. Pel temps que sigui necessari i en un espai acordat mútuament. Mentrestant el Govern exerceix les seves funcions d'estat i resol les necessitats del poble, l'oposició fa la seva, avalua la gestió.\nEn aquest sentit altres actors poden donar la seva contribució i sempre aferrats a la Constitució ia la justícia. Una Assemblea complint el seu paper, un CNE imparcial, un TSJ ajustat als principis jurídics i unes Forces Armades no bel·ligerants.\nDos punts de partida per generar confiança. És viable el procés del Revocatori (2016) i l'altre que la renúncia és una decisió personal del president. A l'agenda dels presos polítics, drets humans, l'economia i tants altres que ens guiïn de nou a la ruta democràtica. I si canvia el govern, el diàleg és igual de necessari.


Poesia per a carnívors - David Madueño - Versos.cat\nPocs mesos després de guanyar el premi Salvador Estrem i Fa, a principis del 2009 començava a donar forma al concepte que estructuraria els poemes que llavors em rondaven. Tot plegat va anar prenent cos sota el nom d’Ominosament teu, perquè el caràcter dels meus nous versos eren molt més íntims i personals que Desvetlla de mots és feina obscura. D’alguna manera estava inscrivint-los sota el segell de “l’experiència”, perquè moltes de les coses que hi deia em ballaven pel pap de feia temps.\nUn cop embastat el llibre, mesos després, em vaig atrevir a demanar-li l’opinió a en Jordi Llavina. La seva recepció no només va demostrar entusiasme pels resultats, sinó que em va oferir molts bons consells per millorar el material, fins a l’extrem de suggerir-me un títol infinitament més inspirat i engrescador que l’anterior. Sota el nom de Poesia per a carnívors feia present aquesta dèria que travessava el llibre de presentar carnassa de forma conscient, agosarada i fins un pèl grollera.\nTanmateix, vaig començar a enviar-lo a concursos sense obtenir cap resultat. 2010 i 2011 van anar passant el llibre de mans a mans, sempre després de fer-li uns petits retocs per millorar-ne les possibilitats. El desencís pels rebuigs i l’interès per nous materials que anava escrivint me’n van anar allunyant emocionalment. Diverses vegades em plantejava la possibilitat d’una autoedició per treure-me’l del damunt de la forma més digna possible, però sempre el tornava a enviar a una nova edició de premis literaris.\nFins que me n’he cansat, i l’he volgut veure materialitzat, palpar-lo, passar-hi els ulls per jutjar que ja està, que és el moment de passar pàgina, i aquest cop no només figuradament.\nAixí doncs, amb l’ajut de les eines de Bubok us presento Poesia per a carnívors, la meva nova publicació de poemes. No ha obtingut cap premi, ni està publicat per cap segell de prestigi, ni crec que el ressenyi ningú. I fins i tot us puc dir que ara mateix estic escrivint millors poemes dels que hi trobareu –però això, tractant-se d’una creació, és obvi, i espero que normal durant molt de temps–. Però sí que us puc dir que es tracta de seixanta pàgines de poesia d’algú que aprén a escriure-la acostant-se perillosament a materials massa personals, un abisme que sempre he volgut evitar però que, vés per on, ja sigui per enjogassament, rebequeria o morbositat, he volgut albirar ni que sigui per una vegada a la vida.\nPodeu comprar Poesia per a carnívors en dos formats: paper i ebook. El primer costa 6,88 euros (despeses d’enviament a part); el segon, 3 euros. Hi ha una tercera possibilitat: més endavant disposaré d’uns quants exemplars que us puc donar en mà si viviu a Barcelona, o si us hi podeu atansar. Així us estalvieu alguns cèntims (seran lleugerament més econòmics) i les despeses d’enviament, i podeu conèixer el mateix autor per regraciar-l’hi o per llençar-l’hi pel cap. Qualcú diria que tot és massa precari, però jo penso que antigament, quan no existien els intermediaris, la gent portava la gallina a la plaça per canviar-la al moliner, que li daria un bon sac de farina.\nAixí doncs, qui vol un bon enfilall de salsitxes poètiques?