Actualitat - Pàgina 160 - Ripollès Digital\nDimecres, 3.6.2015 09:30h\nLa Diputació de Girona premia el MAP Abadessenc per la seva victòria al MIC Integra\nLa Diputació de Girona va premiar ahir els millors equips gironins classificats al Torneig Internacional de Futbol Base MIC i els va oferir una recepció, a la qual van assistir jugadors i entrenadors. Entre ells, l’equip Negre de la Fundació MAP que va guanyar el Mic Integra. Van ser rebuts a la Diputació pel president i els vicepresidents en funcions, Joan Giraut, Miquel Noguer i Xavier Soy, respectivament. L’acte es va celebrar al pati del claustre, i hi van assistir més d’un centenar de representants dels equips, entre jugadors i entrenadors. Llegir més\nDimecres, 3.6.2015 08:30h\nEnllestida la rèplica de 6 dels 39 instruments que consten a la portalada de Ripoll\nAhir es va dur a terme la cloenda del taller “Despertant Instruments Adormits” a la sala Marià Font de Ripoll. Un projecte liderat pel musicòleg Antoni Madueño i amb la direcció tècnica de Carlos Ardura que ha assolit un èxit rotund perquè s’ha aconseguit fer la rèplica exacte de 6 dels 39 instruments que consten a la portalada. Es tracta d’un punt i a part d’aquesta iniciativa perquè ja s’espera amb ganes el concert del mes d’octubre, on es tocaran tots els instruments amb plenes condicions. Llegir més\nDimarts, 2.6.2015 16:15h\nLa comissió d'urbanisme de Girona deixa sobre la taula l'aprovació del futur polígon a la carretera de Les Llosses\nLa comissió d'urbanisme de Girona ha deixat sobre la taula la modificació del Pla General de Ripoll per tirar endavant el polígon industrial del polígon de la carretera de Les Llosses, en terme municipal de la capital de comarca. Segons el director general d'ordenació del territori i urbanisme, Agustí Serra, no s'ha presentat tota la documentació necessària per donar el vist-i-plau. Per tant, el tema de l'aprovació queda pendent per la propera reunió de la comissió. La trobada d'avui ha tingut lloc a Banyoles. Llegir més\nDimarts, 2.6.2015 17:00h\nInformació sobre la sòfora de Ripoll, un exemplar únic a Catalunya\nL’ajuntament de Ripoll ha informat que aquesta setmana ha col·locat un faristol explicatiu al costat de la sòfora o acàcia del Japó que es troba situada entre el pont de Ripoll i l'estació del transpirinenc. Aquest és un exemplar molt especial i únic d'arbre japonès i per aquest motiu l'ajuntament el té catalogat com arbre protegit. Al faristol es pot llegir el text següent: “Styphnolibium japonica. Acàcia del Japó Arbre centenari d'origen asiàtic. Es tracta d'un exemplar únic a Catalunya. Llegir més\nDimarts, 2.6.2015 15:30h\nLa UE Camprodon jugarà en principi la promoció a Primera Catalana davant la UD Vista Alegre\nla Unió Esportiva Camprodon jugarà en principi la promoció d'ascens a la Primera Catalana davant el conjunt de la Unió Deportiva Vista Alegre, després del sorteig que ha fet aquest migdia la Federació Catalana de Futbol. La UD Vista Alegre és un equip de Castelldefels que ha jugat al grup 3 de la Segona Catalana. Amb tot aquesta desició està supeditada a la resolució de la impugnació que ha fet la Unificació Bellvitge del partit que van jugar fa quinze dies amb el Sant Mauro i on van perdre per 3 a 0. Llegir més\nDimarts, 2.6.2015 15:45h\nL'Abadessenc jugarà amb la Fundació UE Tona l'eliminatòria de la Copa Catalunya Amateur\nAquest migdia també s'ha fet el sorteig de les eliminatòries de la Copa Catalunya de futbol. L'Abadessenc com a campió del grup 1 de la Segona Catalana jugarà davant la Fundació UE Tona. Serà una eliminatòria a partit únic que es jugarà al camp de l'equip d'Osona aquest cap de setmana en un dia i hora encara per determinar. Aquesta és la tercera eliminatòria d'aquesta Copa Catalunya Amateur. En cas de superar-la, els santjoanins jugarien la quarta eliminatòria els dies 13 i 14 de juny i la Federació realitzarà el sorteig el dimarts dia 9 de juny. Llegir més\nDimarts, 2.6.2015 14:00h\nL'ajuntament de Ripoll anuncia obres d'arrenjament a la Sèquia Molinar\nL'empresa municipal SOMASRSA ha iniciat els tràmits per a recuperar la concessió i gestionar els usos de la Sèquia Molinar, una infraestructura mil·lenària de Ripoll. Per aquest motiu, es va obrir un concurs públic per l’adjudicació d’unes obres d’arrenjament. Finalment, s’ha adjudicat a Aresta Arquitectes, per un import superior als 4.000 euros. El president de SOMASRSA, Xavier Cima, ha manifestat que “la redacció del projecte d’obres d’arranjament de la Sèquia Molinar de Ripoll servirà per a fer front a les problemàtiques que aquesta infraestructura ha generat els darrers anys”. Llegir més\nDimarts, 2.6.2015 12:00h\nEl ripollès Pol Bertran completa el podi de la segona Trail Ulldeter\nLa segona Trail Ulldeter, que es va disputar dissabte amb sortida i arribada a Setcases, va aconseguir una inscripció de 800 corredors. El gironí Toti Bes va repetir victòria a la prova reina de 50 quilòmetres tot i el condicionant de la boira amb un temps de 6 hores i 11 minuts. La seva germana, Tina, va ser la millor en categoria femenina. A la categoria masculina, cal destacar la tercera posició del ripollès Pol Bertran. A la prova més curta, de 30 quilòmetres, els tres primers classificats van arribar junts a la línia d’arribada de Setcases. Llegir més\nDimarts, 2.6.2015 07:45h\nNúria Pérez serà la nova alcaldessa de Pardines\nLa incògnita s'ha resolt i Núria Pérez serà la persona que rellevarà Esteve Perpinyà al capdavant de l'ajuntament de Pardines. Així ho va confirmar ahir Independents de Pardines-AM, llista vinculada a Esquerra Republicana de Catalunya que va guanyar les eleccions municipals del 24 de maig en aquesta població de la Vall de Ribes. Núria Pérez Desel va ser la persona més votada, amb un total de 58 vots, i per tant, assumirà aquesta responsabilitat en els propers quatre anys després d'especular que un altre membre de la candidatura podria assumir el càrrec. Llegir més\nDimarts, 2.6.2015 08:00h\nL'Escola Pirineu de Campdevànol estrena app\nDes de ja fa unes setmanes tothom qui ho vulgui es pot baixar gratuïtament l’aplicació per a mòbil i tauletes de l’Escola Pirineu de Campdevànol. Actualment està en ús pel sistema android i apple. En aquesta aplicació s’hi pot trobar tot el que fa referència a la informació bàsica de l’escola com l’organigrama, horaris de visita i transport escolar. I per altra, l’actualitat del dia a dia, amb les notícies de les activitats de cada curs, el recull de fotografies d’activitats, treballs i sortides, la llista de vídeos del seu canal de Youtube, el calendari i el menú del menjador escolar. Llegir més\nDimarts, 2.6.2015 12:45h\nRibes de Freser estrena gegantona\nRibes de Freser ha ampliat el seu mostrari de figures folklòriques. Diumenge a la tarda es va presentar a la plaça del Mercat la Martona, una gegantona que serà la parella de l’altre gegantó de la colla ribatana, en Jaumet. D'aquesta manera, dues figures acompanyaran als gegants ribatans, la Núria i en Manelic, i per tant, la colla gegantera segueix fidel als personatges de Terra Baixa d’Àngel Guimerà. La Martona és una figura que han construït ells mateixos, segons va destacar el cap de colla, Pep Carbonell. Llegir més\nDilluns, 1.6.2015 12:15h\nL'oposició de Ripoll signa un manifest en contra del polígon de Les Llosses\nL’oposició de l’ajuntament de Ripoll i diferents entitats ecologistes volen aturar el projecte del nou polígon de la Carretera de les Llosses. Aquest matí s’han reunit just al trencant entre la C-17 i la Carretera C-26, que uneix la capital de la comarca amb Les Llosses. El projecte ja va passar el darrer tràmit municipal i ara només falta que la comissió d’urbanisme hi doni el vistiplau. La comissió es reunirà demà, però l’oposició no creu que Ripoll tingui la necessitat de més sòl industrial. Llegir més\nDiumenge, 31.5.2015 20:00h\nLa Unió Esportiva Camprodon jugarà la promoció d'ascens a Primera Catalana\nLa Unió Esportiva Camprodon jugarà finalment la promoció d'ascens a Primera Catalana després de guanyar al seu camp contra el Calonge per un mínim 3 a 2, en el partit que tancava la lliga del grup 1 de la Segona Catalana. Els homes que entrena Manel Puigvert han aconseguit obrir el marcador només quatre minuts després que l'àrbitre xiulés l'inici del partit amb un gol d'Èric Galceran. El partit, però, s'ha complicat després que els xiulessin un penal en contra i se situés l'1 a 1 en el matx amb un gol d'Oriol Garcia. Llegir més\nDissabte, 30.5.2015 13:30h\nTres ferits en dos accidents aquest cap de setmana\nAquesta tarda, al voltant de les cinc de la tarda, s'ha produït un accident de trànsit a la C-38, en terme municipal de Camprodon, al punt quilomètric 7. Un vehicle ha sortit de via en un revolt per causes que, de moment, es desconeixen. A causa de l'incident, dues persones han resultat ferides de diversa consideració. Per aquest motiu, han estat traslladades a l'Hospital Josep Trueta de Girona on han estat hospitalitzades. Al lloc de l'accident, s'hi ha traslladat quatre dotacions dels bombers de la Generalitat. Llegir més\nDiumenge, 31.5.2015 10:45h\nXavier Tomasa i Albada Blai s'imposen a la 30ena Cursa del Comte Arnau de Campdevànol\nEls corredors Xavier Tomasa en categoria masculina i Albada Blai en categoria femenina van ser els grans triomfadors de la Cursa del Comte Arnau de Campdevànol que enguany arribava a la trentena edició. Va ser una cursa marcada per la intensa pluja que va caure durant la carrera d'adults. El berguedà Xavier Tomasa es va imposar amb un temps de 32 minuts i 40 segons i després de realitzar la major part de la cursa en solitari. Aquesta era la segona victòria de Tomasa a Campdevànol, ja que també es va imposar en la del 2012. Llegir més\nDiumenge, 31.5.2015 10:15h\nVictòria de l'HC Ripoll davant el Salt (5-1) i homenatge a Jordi Arxé i Sergi Marín\nL'Hoquei Club Ripoll va tancar la temporada regular al grup A de la Primera Catalana amb una victòria davant el Salt per un clar marcador de 5 a 1. Un partit que, a més, va servir per acomiadar als jugadors Sergi Marín i Jordi Arxé amb una llarga trajectòria al club. El matx va començar amb uns visitants portant la iniciativa en el joc i fins i tot s'haurien pogut avançar si haguessin transformat un penal que van tenir a favor. El porter Jordi Viñas, que va jugar tot el partit i que la temporada que ve no continuarà, el va acabar aturant. Llegir més\nDissabte, 30.5.2015 13:15h\nRua i recepció de l'Ajuntament de Sant Joan a l'Abadessenc\nAquest dissabte el Club Esportiu Abadessenc ha celebrat l'èxit del seu primer equip i també de l'equip juvenil. En concret s'ha fet una rua pels carrers de Sant Joan de les Abadesses amb els jugadors del primer equip santjoaní dalt d'un remolc. Després de sortir del camp de futbol s'han desplaçat a l'ajuntament on el membres del consistori els ha rebut oficialments i els han entregat una placa. L'alcalde en funcions, Ramon Roqué, ha destacat l'esforç de l'entitat així com també els èxits d'aquesta temporada amb el títol de lliga i l'ascens del primer equip i l'ascens dels juvenils. Llegir més\nDissabte, 30.5.2015 13:45h\nGuardó Guifré per Teresina Maideu\nTeresina Maideu va rebre ahir al vespre el Guardó Guifré. Un reconeixement de l’ajuntament de Ripoll que valora la seva trajectòria com a directora de les dues corals del municipi: la capella de Santa Maria i Els Follets. Maideu es va mostrar molt emocionada per rebre aquesta distinció, en un acte que va tenir lloc a la sala Abat Senjust. També van intervenir l’alcalde, Jordi Munell, i el director general de cultura popular, associacionisme, i acció culturals, Lluís Puig, que va glossar la seva figura. Llegir més\nDissabte, 30.5.2015 14:00h\n12 participants a la XI Dallada a Vallfogona de Ripollès\n12 persones han participat aquest matí a la XI Dallada de Vallfogona de Ripollès, organitzada per la Germandat del municipi, amb la col·laboració de l’ajuntament i el consell comarcal del Ripollès. Després de la trobada al local de l’entitat, amb un bon esmorzar, i la picada de la dalla a la zona del castell, els participants s’han traslladat fins a un solar situat a sobre de l’ajuntament per dallar tota l’herba. Tot i que feia calor i que els participants ja tenen una certa edat, s’ha anat per feina i bona part del terreny s’ha dallat amb rapidesa. Llegir més\nTaller sobre planificació educativa a Sant Joan de les Abadesses amb els prestigiós mestre italià Gino Ferri\nSant Joan de les Abadesses ha acollit aquest dissabte un taller sobre educació que ha impartit el prestigiós mestre italià Gino Ferri. "La planificació educativa i el concepte d'escolta a l'escola" és un taller que proposava reflexionar sobre el dia a dia a l'escola, el paper dels mestres, i sobre com es documenta i s'entén el concepte d'escolta a través de l'experiència pròpia. Gino Ferri és metre a les escoles bressol de l'ajuntament de Reggio Emilia, a Itàlia des de fa més de 25 anys i també dedica part del seu temps a la formació de mestres de diferents escoles d'altres municipis italians. Llegir més\nDivendres, 29.5.2015 16:30h\nSense acord per les indemnitzacions dels treballadors d'Interskol Power Tools\nFinalment es confirma que Interskol Power Tools farà un ERO. Aquest migdia el comitè, l'administrador concursal i els advocats de l'empresa s'han reunit a la seu de Ripoll i, tot i la confirmació de l'Expedient de Regulació, el comitè s'ha mostrat optimista. L'objectiu ha estat pactar una millora en les condicions en els acomiadaments i les respectives indemnitzacions. La setmana passada l'empresa va proposar recórrer al Fons de Garantia Salarial i el comitè va sortir de la reunió molt decebuda. Llegir més\nDivendres, 29.5.2015 12:15h\nMarina Puigcorbé renúncia a ser alcaldessa de Les Llosses\nMarina Puigcorbé ha confirmat al ripollesdigital.cat que renuncia a ser alcaldessa de Les Llosses per motius professionals. Puigcorbé ha rebutjat d'aquesta manera l'oferta que el mateix dia de les eleccions li fa va fer l'actual alcalde, David Serrat, a través de Televisió del RIpollès. L'actual alcalde en funcions li va oferir ocupar aquest càrrec perquè havia estat la persona més votada pels veïns. A partir d'aquí, tot sembla indicar que Serrat continuarà quatre anys com a alcalde d'aquest municipi del Baix Ripollès. Llegir més\nDivendres, 29.5.2015 08:15h\nJordi Muñoz pronostica un suport majoritari al sobiranisme el 27S\nÒmnium Cultural del Ripollès va organitzar ahir una nova xerrada. En aquest cas, per valorar els resultats de les eleccions municipals del 24 de maig i com s’afronten els comicis al Parlament del 27 de setembre. Per aquest motiu, l’entitat va convidar al politòleg valencià Jordi Muñoz. Muñoz va afirmar que ara mateix no hi ha cap motiu de pes per posposar les pròximes eleccions, tal com s’ha especulat des d’alguns sectors. Des del seu punt de vista, el sobiranisme continua fort després del 24M i va pronosticar que els partits que donen suport al procés sumaran un nombre de vots superior al 50% al setembre. Llegir més\n5a Fira de la Carbassa de Sant Joan de les Abadesses\nGala de lliurament dels Premis Ripollès Líders 2014


Món Esport | Ara toca culminar la remuntada als despatxos (3-0) | BARÇA\nAra toca culminar la remuntada als despatxos (3-0)\nEl Barça, aferrat a la figura de Messi, passa per sobre del Llevant en un partit clarament marcat per la polèmica amb la presumpta l'alineació indeguda de Chumi en l'anada\nper Blai Melgar 17/01/2019 23:27 | Actualitzat a 18/01/2019 11:41\nLeo Messi, autor d'un gol i dues assistències aquesta nit al Camp Nou | EFE\nNit d’incerteses al Camp Nou. El Barça remunta l’eliminatòria, sí; però afronta les pròximes hores amb el dubte de saber què passarà amb el seu futur en aquesta Copa del Rei. Amb l’arèola de l’alineació indeguda de Chumi sobrevolant el feu blaugrana, els de Valverde ho han tingut massa fàcil per superar un dèbil Llevant i, aferrats novament a la figura de Leo Messi, han evidenciat que al terreny de joc tot segueix el seu curs (3-0). La pilota, doncs, passa ara a uns despatxos obligats a trobar una sortida, si no volen esmenar tot allò que el Barça s’ha guanyat al camp.\nMarcats per la incertesa\nHavia de ser, a priori, un partit més. Sense el rebombori ni la mística generada per les grans remuntades, el Barça sabia que havia de fer un (petit) esforç extra per a poder passar als quarts de final de la Copa, després que el Llevant s’imposés al Ciutat de València per 2-1. La calma absoluta al Camp Nou, però, ha patit un exorbitant sotrac a primera hora de la tarda quan, per sorpresa de tot el barcelonisme, el diari ‘El Mundo’ assenyalava que el F.C.Barcelona hauria comès alineació indeguda en el partit d’anada, en fer entrar Chumi en l’11 titular.\nI la polèmica, just després, ha acabat desencadenant-se en una situació tant desconcertant com sorprenent. Instal·lats en la dinàmica del joc dels disbarats, els uns negaven la màxima mentre que els altres la corroboraven. Era el Barça qui, en primera instància, rebutjava la tesi de la irregularitat en l’alineació de Chumi i al·legava que el jugador ja va complir sanció amb el filial; mentre que la RFEF, d’altra banda, entrava de ple a la polèmica en assegurar que el club blaugrana sí que havia infringit la llei.\nAmb els despatxos del Camp Nou, de ben segur, saturats de trucades, al terreny de joc hi passava quelcom totalment diferent. Després d’uns primers minuts d’incertesa, Messi ha optat per posar la directa a la mitja hora de joc i trencar l’eliminatòria servint el doblet a Dembélé. El jove extrem francès, que ha delectat gèlid Camp Nou amb diverses espurnes de màgia, ha sabut aprofitar dues assistències marca de la casa del ‘10’ per deixar l’eliminatòria vista per sentència (2-0).\nMessi i Dembélé passen la pilota als despatxos\nVeredictes de la RFEF a banda i denúncies que s’emplacen després del partit, Leo Messi ha fet del Llevant la seva joguina i així ho ha demostrat quan, als deu minuts de la represa, ha anotat la sentència definitiva en punxar la pilota per sobre d'Aitor Fernández. Per si no estava clar, els de Valverde ho deixaven tot dat i beneit a més de mitja hora per a la conclusió del partit. Un gol que, més enllà del seu efecte immediat, també deixava una dada per a la història, ja que Messi es convertia, amb 49 dianes, amb el segon màxim golejador de la història blaugrana en Copa, just per darrere de Samitier.\nNomés ha calgut esperar: la resposta al camp ha estat més que evident i ara, amb els fantasmes de l’alineació indeguda a la retina, són els despatxos els qui han d’actuar. El marge és curt. A les cinc de la tarda de demà divendres es tanca el termini de polèmiques, denuncies i al·legacions, i serà aleshores quan se sabrà si el Barça està en disposició de revalidar el títol de Copa.\n#Copa del Rei #FC Barcelona #Llevant UE\nMai no entendré l'estupidesa de menystenir o renunciar a la Copa. No l'entendré en un Barça, és clar.\nPenso que el Barça serà expulsat de la Copa del paràsit, així a Ñ s'estalvien polèmiques amb pitades a l'himne, estelades, estadis etc (endavant GIRONA!!!!) de tota manera aquest any als segidors del Barça ens interessa molt més la Champions i la Lliga, benvinguda sigui l'exulsió!!!


El Museu Moto present a l'exposició Catalunya MOTO - Notícies - Museu Moto Bassella\nEl Palau Robert de Barcelona acaba d'inaugurar "Catalunya MOTO", una exposició realitzada per la Generalitat de Catalunya i l'Ajuntament de Barcelona on la moto i el motociclisme catalans es tracten des dels àmbits industrial, social, esportiu i tecnològic.\nLa mostra vol retre homenatge a totes les persones que fan i han fet possible que Catalunya esdevingui una referència mundial del sector.\nEl Museu Moto hi ha col·laborat no només amb la cessió de diverses peces de la seva col·lecció, sinó també com a membre del Consell Assessor. A més, dins l'exposició, les dues seus de la Fundació Privada Museu Moto Mario Soler, el Museu Moto Bassella i el Museu Moto Barcelona, hi tenen un espai propi on es reivindica que la moto és cultura.\nL'exposició s'estructura en quatre àmbits temàtics: Indústria, Societat, Competició, i Tecnologia.\nEn l'apartat d'indústria es presenta l'evolució històrica de la moto a Catalunya. Des de les primeres iniciatives a la dècada de 1920, a les fàbriques ja desaparegudes, com Derbi, Sanglas, Ducati Mototrans, fins a les fàbriques actuals: Gas Gas, Ossa, Rieju, Montesa-Honda, la ressorgida Bultaco...\nEn l'apartat de societat destaquen totes aquelles iniciatives catalanes que comporten una relació directa amb els interessos del gran nombre d'usuaris i aficionats a la motocicleta. S'hi fa referència a les concentracions d'usuaris, als clubs, a l'urban style, a la indústria auxiliar,... és en aquest àmbit on es parla del Museu Moto i es destaquen algunes de les seves principals activitats com la trobada de motocicletes antigues anomenada Motoclàssica Barcelona.\nEn competició es mostren les nombroses gestes esportives dels pilots catalans, els millors del món en una gran varietat de disciplines del motociclisme, a més a més de la història d'aquest esport a Catalunya; les seves modalitats; els circuits; les escoles de pilots, mecànics i enginyers que vetllen per la continuïtat de l'èxit esportiu, i la tasca de la Federació Catalana de Motociclisme.\nUn reclam important de l'exposició és l audiovisual amb imatges històriques de circuits, d'escoles de motos, de curses de fa uns anys i actuals, i dels èxits mundials dels pilots catalans, muntatges que han comptat amb la col•laboració del Museu Moto Bassella-Barcelona.\nPer acabar en l'apartat de la tecnologia, es destaca la tradicional iniciativa a Catalunya per assolir productes tecnològicament capdavanters.\nL'exposició es podrà visitar al Palau Robert de Barcelona veure fins al 25 d'Octubre de 2015.


Els llibres, un cop escrits, ja no són només de qui els ha fet – Pilar Francès\nEls llibres, un cop escrits, ja no són només de qui els ha fet\nPublicat el 29 de Març de 2019 16 de Juny de 2021 by pilarfrances\nVagi per endavant la meva agradable sorpresa quan algú va suggerir el meu nom per a presentar el teu llibre aquí, a Palamós. No m’havia passat mai i no nego que estic content de fer-ho, sobretot al comprovar el currículum dels que m’han precedit en les presentacions que s’han dut a terme en altres poblacions de tota la província. Jo només sóc un mestre d’escola. I ho dic així, amb majúscules, però res a veure amb els historiadors i tècnics de museus que t’han acompanyat en aquesta aventura fins ara. Cal posar en valor però que els mestres tenim un avantatge sobre tots els grans especialistes: tot i no ser entesos en gaire res, tastem d’esma una mica de totes i cadascuna de les àrees del saber. I això, de retruc, ens fa curiosos i apassionats de mena. Algú va dir sabem quasi bé res de quasi bé tot!! I és precisament des d’aquesta perspectiva encuriosida que vaig encetar il·lusionat —no fa pas gaire— l’exemplar que molt amablement em vas venir a portar a la meva escola. Un llibre que encara feia olor de tinta acabada d’imprimir, tot destil·lant enyorança a poc que giressis quatre planes.\nA ningú se li escapa que el fet de que siguis antiga alumna de l’escola va suposar també d’entrada un al·licient afegit. Als mestres ens omple de tranquil·litat comprovar que qui ha passat per les nostres aules, sigui capaç de donar forma a projectes culturals reeixits —com pot ser escriure un bon llibre—. Iniciatives com la teva deixen palès que la feina que vam fer els mestres i professors d’aquella època hi té alguna cosa a veure en aquest magnífic desenllaç. Immersos com estem en una època en què els canvis metodològics i tecnològics envaeixen (gràcies a Déu i ja era hora) el dia a dia de les escoles d’arreu de Catalunya, em reconforta validar la gran tasca lingüística i humanística que van anar fent durant molts anys un grup de professors de la meva escola. Escollits i de referència, que ara em resisteixo a enumerar-los pel perill i la injustícia que suposaria oblidar-me’n d’algun. Garanteixo però un llistat a totes llums immillorable.\nDeixa’m dir-te, així de revolada, que el llibre que vas dipositar a les meves mans amb la mateixa cura que té una mare pel seu fill, em va resultar entranyable i llegidor des de la primera plana. Escrit amb una prosa amena i propera, vagareja amb solvència d’una època a una altra i de personatge en personatge; entre descripcions que juguen amb el record i la melangia. I tot plegat cimentat en una recerca documental i fotogràfica meticulosament rigorosa i fefaent. Quin pes tan específic que tenen els treballs de investigació —com el que has fet Pilar— a l’hora de consolidar la memòria històrica dels nostres pobles i a l’hora també d’aixoplugar el sentiment de pertinença a un context local que ens abraça i ens identifica com a societat i com a país. No cal que us digui —amics assistents— que coneguda i patida la situació socio-política actual, el llibre de la Pilar adquireix (volgudament o no) una pàtina de rabiosa actualitat. Moltes de les situacions que en el llibre s’expliquen, tot i reflectir circumstàncies de temps ja passats, justifiquen i incideixen de ple, directe o indirectament, en el que hores d’ara ens toca viure.\nEvidentment els vessants que des de diferents perspectives dibuixes en les pàgines del llibre conflueixen totes a Sant Feliu de Guíxols, tant en l’escenari com en el protagonistes. Però podia haver passat tranquil·lament —i sense gaire deriva— a Palamós, a Palafrugell o a qualsevol altre poble de la contrada. I la història de la teva família podria haver estat la meva o la de qualsevol de les persones que avui estem en aquesta sala. Els paral·lelismes que s’hi poden establir són constants i evidents. Moltes de les escenes que tan acuradament s’hi descriuen, en un argument precís i altament documentat, podrien ser aplicades sense gaire diferències en un llibre d’història contemporània de Palamós i dels palamosins. Si parles dels bombardejos que va patir la costa durant la Guerra Civil, aquí també n’hi va haver. Els costums dels treballadors de les fàbriques de suro no eren gaire diferents d’un lloc a l’altre. La tipologia dels comerços, la feina dels burots, fins i tot la freqüent arribada de jugadors de futbol forasters que venien per a defensar els colors de l’equip del poble, com si de grans figures es tractés, i que calia allotjar en fondes i cases particulars; com ho feia a casa seva l’àvia Pietat.\nSi a Sant Feliu de Guíxols es bevia i es cantava a la Taverna de Can Jaume de les Parres, a Palamós, tothom de certa edat, encara recorda el local de «La Panyoleta», Taverna Flamenca a la pujada del Far on es va donar a conèixer la «Xunga», una gitana que ballava descalça embolcallada pels aplaudiments dels primers visitants estrangers; i que va esdevenir,amb el temps, una figura folklòrica d’àmbit nacional.\nInsisteixo i no puc estar-me de repetir que m’encanta com descrius delicadament les escenes quotidianes del Sant Feliu de la postguerra; les constants referències que fas dels costums i de la gastronomia de l’època en un relat, entre cert i novel·lat, que reviu la història de tota la família de l’avi Josep. Alguna part del llibre, sobretot quan engrunes una a una les diferents personalitats dels actors secundaris, i quan no escatimes en detalls en tot un seguit d’anècdotes mig imaginades, m’has recordat (ja t’ho he dit en alguna ocasió) les millors pàgines d’algun llibre de la Maria Mercè Roca; la qual cosa t’equipara, encara que de moment només sigui a la meva galeria de «preferits», amb les il·lustres plomes del context literari més proper i més nostre.\nI si abans hem parlat de llengua i de lingüística voldria ressaltar l’encert en l’ús constant que fas de localismes i paraules manllevades; com també d’expressions molt pròpies d’un moment sociocultural on la barreja d’idiomes era un fet tangible i barroer. Algunes d’elles les havia escoltat sovint quan era petit en boca de la gent més gran, principalment, és clar, dels meus avis. «Susto», «Colmado», «monedero», «asunto»… i tot un estol de mots mal dits (així,per separat) que empastifaven la parla col·loquial de la gent de poble, en un escenari de postguerra farcit de misèria, i on el castellà, idioma oficial del Estado, tacava de mica en mica la llengua materna i vehicular dels nostres avis. Només la consolidació de l’Ensenyament en català a les escoles i la irrupció de la televisió en llengua catalana va posar fi i remei a tot aquest desgavell que encara avui en dia algú (deixeu-me dir, beneit) encara qüestiona. …\nJa que parlem d’escola haig de dir que hi has fet diferents i interessants referències. Ara aquí, ara allà, pinzelles detalls del paper que pot arribar a jugar l’escolaritat en la vida dels teus personatges. Quan ens parles de la Isabel, una de les filles dels parents d’Onil que van venir a viure a Barcelona (la Nina que tots esperaven), comentes que va anar a parar a un centre escolar de la reconeguda pedagoga Rosa Sensat. I hi escrius textualment: En aquesta escola aprèn les lliçons a través del coneixement i de les seves pròpies experiències i observacions. Res de llibres, només tinta. (…) Les assignatures les fan en català i en castellà perquè volen que les dominin totes dues. Si el temps acompanya les classes les imparteixen a l’aire lliure, assegudes en taules i cadires plegables i es passen hores observant en deteniment el llibre obert que els ofereix la natura, la que tenen a tocar de les seves mans. Un segle més tard aquesta descripció del mètode escolar, que segurament amb caràcter excepcional feien servir a l’escola de Barcelona, encaixa perfectament amb molts dels conceptes de l’evolució metodològica més definitoris d’una escola innovadora submergida i crítica amb el corrent dominant d’un context i d’una època.\nAnomenes també el convent de les Germanes Carmelites de Sant Feliu (aquest era dels nostres!), el Col·legi dels Hermanos de La Salle (dit així, per suposat) que també encara regenten una escola aquí a Palamós. I ja en ple segle XX menciones el Col·legi Cor de Maria (també ben present hores d’ara en el mapa escolar ganxó) i que deixes (ho dic així, ben baixet) no massa ben parat per culpa d’algun personatge. Tot queda perdonat quan al·legues que fruït de tot això decideixes apostar per la nostra escola a l’hora de continuar sense tants contratemps la teva etapa d’estudiant. En algun altre capítol menciones també alguns detalls que ens ajuden a dibuixar l’entorn escolar francès de l’època, sobretot quan relates l’estada d’en Paquito durant dos anys amb l’avi Josep a Briva. Ben palesa he deixes la diferència entre les escoles d’aquí i les d’allà quan escrius: Quina diferència tan abismal que copsa entre els seus antics Estudis Nous de SF i la seva nova escola francesa. Per començar res de càstigs corporals ni de cap altra mena, com tampoc cantar himnes feixistes, tot es fa d’una manera més educada i afortunadament molt més lliure. un pupitre de fusta modernisme, un tinter a vessar i una estufa de llenya per no patir fred a l’hivern”. De pel·lícula l’anècdota que expliques del Timbaler del Bruc, però res més lluny de la meva intenció que fer ara un espoiler.\nDeixa’m acabar per submergir-me a nivell més personal en l’ànima més profunda del relat amb la sana intenció de fer-me’l una mica meu. Què hi tinc de propi a la teva obra Pilar? Potser va ser en aquest joc de comparances i aproximacions subliminals on em vaig sentir més identificat amb el que tan subtilment ens expliques a les planes del teu llibre.\nI és que jo també tinc parents que un mal dia de guerra —estúpida i cruel com totes— van creuar la frontera pels camins de la retirada, també van haver de prendre decisions importants sense massa temps per analitzar-les. Alguns van fer marxa enrere i van patir els camps de concentració en territori espanyol. D’aquests camps als llibres i pel·lícules potser no se’n parla gaire, però els testimonis que els van sobreviure asseguren que van ser igual de denigrants. Entre ells hi ha un oncle de la meva mare, el tio Emili, que restà empresonat a un camp de concentració de Aranda de Duero i, vés per on, va deixar mal escrita i en castellà una altra història a mig camí entre l’esborrany i el projecte de novel·la. Encara espera la seva oportunitat en una lleixa de casa.\nAltres parents van coincidir molt més amb el destí de l’avi Josep. Camp d’Argelers, triar l’opció tropes franceses a les portes d’una Segona Guerra Mundial, camp de concentració de Mauthausen i, amb l’arribada de l’Armistici, un llarg exili a la francesa, en aquest cas, de per vida i sense voluntat de retorn. Sovint la vida ens la fem sense marxar del costat dels que són dels nostres.\nI si parlem de les generacions de la postguerra, de les que malvivien en terra de vençuts, a casa també van optar per l’opció «restaurant amb habitacions», aprofitant un boom inesperat d’un nou fenomen anomenat turisme que va arribar com un allau potencial de prosperitat i de bonança. L’arribada del turista estranger posa punt i final a un període de temps de silenci i penúries econòmiques. El trampolí a casa la Pilar va ser l’Hostal Sant Pol, a casa meva el Restaurant Maria de Cadaqués. Els meus pares també contractaven personal provinent d’Andalusia, precisament de Pozo Alcón, a Jaén. Els de casa s’hi desplaçaven amb un vell Citroën dos cavalls per anar a contractar gent molt jove que volia guanyar-se la vida treballant a Catalunya. Per cert, Pilar, el meu pare, com el teu, també li encanta la pintura i el meu avi, com el teu, també patia una úlcera d’estómac.\nI en el súmmum de les coincidències apareix la sorpresa més divertida de totes. La recerca dels orígens de la teva besàvia Clara, la mare de la Pietat, la que va viure sempre a Cervià de Ter, et va portar fins a Cartellà: un petit llogarret perdut en la immensitat dels camps a la Vall del Llèmena. No m’ho podia creure. A Cartellà, al seu castell medieval, a la llera del riu Gàrrep s’hi han escrit unes de les pàgines més divertides i recordades de la nostra escola. Fa més de dues dècades que molts dels nostres alumnes hi passen els millors dies de l’estiu. Ens ho hem passat tan bé a Cartellà que el meu fill se n’ha gravat a la pell les coordenades.\nBé, ja ho veus. Els llibres, un cop escrits ja no són només de qui els ha fet. Esdevenen, pel que diuen i pel que provoquen, una mica dels lectors i dels escenaris on s’ubiquen.\nEn nom de la comunitat educativa Vedruna a la que represento i, m’atreveixo a dir, per extensió, de tots els palamosins i palamosines que estimem la nostra terra i la nostra història: sort i moltes gràcies.\nMario Mercader, març 2019.\nEntrada prèvia Verbaliz-ARTE\nEntrada següent Comme un besoin à fleur de peau


Ralph Winston Fox (Halifax, West Yorkshire, Regne Unit, 30 de març del 1900 - Lopera, Jaén, 27 de desembre del 1936) fou un novel·lista, historiador social, periodista, traductor i polític anglès que combaté a la Guerra d'Espanya, on fou mort durant la batalla de Lopera, a la província de Jaén. Estudià idiomes moderns a la Universitat d'Oxford, on s'identificà amb els moviments polítics socialista i comunista després d'una visita a la Unió Soviètica el 1920, on observà els efectes de la recent revolució russa del 1917. Va ser un dels fundadors del Partit Comunista de la Gran Bretanya.\nRalph Winston Fox (Halifax, West Yorkshire, Regne Unit, 30 de març del 1900 - Lopera, Jaén, 27 de desembre del 1936) fou un novel·lista, historiador social, periodista, traductor i polític anglès que combaté a la Guerra d'Espanya, on fou mort durant la batalla de Lopera, a la província de Jaén. Estudià idiomes moderns a la Universitat d'Oxford, on s'identificà amb els moviments polítics socialista i comunista després d'una visita a la Unió Soviètica el 1920, on observà els efectes de la recent revolució russa del 1917. Va ser un dels fundadors del Partit Comunista de la Gran Bretanya. El 1936, amb la finalitat d'anar a lluitar a la Guerra d'Espanya, s'allistà a les Brigades Internacionals, a través del Partit Comunista Francès a París. A finals de l'any 1936 arribà a la base d'entrenament de les Brigades Internacionals a Albacete, on fou assignat a la XIV Brigada Internacional. Immediatament fou enviat al front com a comissari polític de la seva unitat i morí el dia 27 de desembre en l'assalt republicà del poble de Lopera (província de Jaén), just un dia abans que un altre poeta anglès, John Cornford. El seu cos no pogué ser recuperat pels seus companys i mai més no es va poder identificar la seva tomba. (ca)\nRalph Winston Fox (Halifax, West Yorkshire, Regne Unit, 30 de març del 1900 - Lopera, Jaén, 27 de desembre del 1936) fou un novel·lista, historiador social, periodista, traductor i polític anglès que combaté a la Guerra d'Espanya, on fou mort durant la batalla de Lopera, a la província de Jaén. Estudià idiomes moderns a la Universitat d'Oxford, on s'identificà amb els moviments polítics socialista i comunista després d'una visita a la Unió Soviètica el 1920, on observà els efectes de la recent revolució russa del 1917. Va ser un dels fundadors del Partit Comunista de la Gran Bretanya. (ca)\nRalph Fox (ca)


Apartment Lumbarda 9263a Korcula Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLumbarda, Korcula, Croàcia - Excepcional ubicació - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment Lumbarda 9263a és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Lombarda. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Lumbarda 9263a ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix habitació familiar per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Apartment Lumbarda 9263a es reflexa en cada habitació. aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, cuina americana, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Apartment Lumbarda 9263a no troba competidors en cap categoria.\nDescompte a Apartment Lumbarda 9263a


Diego Gómez, alcalde d’Alzira «Crec que serà un any de moltíssima importància per a la ciutat. Alzira serà la clau de la cultura valenciana» – Les Bandes de Música\nen Entrevistes, Notícies, Presències Permanents\nEl Consell reconeix l’impuls de la cultura a Alzira i designa a la ciutat Capital Cultural Valenciana el 2022\nAlziraserà el 2022 la Capital Cultural Valenciana, dins de la categoria de municipis de més de 5.000 habitants. «És tot un orgull, i el reconeixement de què esta ciutat té la seua vitalitat cultural dins del panorama del país», ha declarat l’alcalde, Diego Gómez, només conèixer la notícia. Per a Gómez, esta designació convertix a Alzira en «clau de la cultura» i reconeix la tasca realitzada pel consistori en l’impuls de la cultura a tots els espais possibles i per a totes les audiències: «Som una vila que fa 708 anys va ser conquerida per Jaume I, i ens va donar la clau del regne. Ara tindrem la clau de la cultura, tan important sobretot ara després de la pandèmia. Nosaltres hem demostrat que la cultura no s’atura, i que la cultura uneixal poble i que, d’alguna forma, la capitalitat cultural a la nostra ciutat ve donada per la nostra programació cultural, que és de molta vitalitat, de molta participació popular, com totes les activitats que fem de Somriu als parcs, d’Art al carrer, dirigida als xiquets i a tots els públics, i que fem a tots els espais escènics i urbans». El reconeixement fa referència especialment a la celebració del centenari del Gran Teatre, que precisament hareobertdesprés de tres mesos d’obres de millora.\nEl reconeixement fa referència especialment a la celebració del centenari del Gran Teatre\nPerò, en paraules de l’alcalde, esta distinció té també en compte altres vessants de la riquesa cultural d’Alzira, com «els dos patrimonis de la humanitat: les falles i la tamborada, amb tot el nostre conjunt històric; i el nostre patrimoni natural de la Murta i la Casella». «Crec que serà un any de moltíssima importància el 2022 per a la nostra ciutat. Serem la clau de la cultura, perquè som un poble unit, combatiu, alegre i som tot un poble en moviment», ha conclòs.\nGran Teatre d’Alzira després de la seua remodelació\nAlzira i Aielo de Malferit prenen el relleu a Alcoi i Bocairent\nEl conseller Vicent Marzà ha assenyalat que «per cinqué any consecutiu promovem des de la Generalitat este reconeixement d’àmbit autonòmic per a destacar la importància que els municipis valencians donen a la cultura com a motor de recuperació i element fonamental de cohesió social. Les capitals culturals valencianes vertebren el nostre país i, com en la resta d’edicions passades, des de Cultura de la Generalitat també nodrirem amb programació els projectes que ens han presentat Alzira i Aielo de Malferit, dues poblacions que felicitem per la qualitat de les seues propostes».\nAlzira serà la capital cultural valenciana 2022 corresponent a un municipi de més de 5.000 habitants per presentar un projecte que abasta tot l’espectre de la cultura en el sentit de realitzar accions i manifestacions artístiques que recullen les diverses arts i que donen a conéixer els nous camins de les expressions artístiques, al mateix temps que es parla i es reflexiona també sobre la cultura popular i tradicional.\nUna part important del projecte que lidera la capital de la Ribera Alta està relacionada amb la celebració dels 100 anys del Gran Teatre d’Alzira. Este espai, contenidor fonamental de les manifestacions culturals a la localitat i a tota la comarca, acollirà moltes propostes artístiques de primer nivell, però també obrirà les portes a tots els usuaris perquè el coneguen, el visiten, descobrisquen la seua història i xafen el seu escenari. La Regidoria de Cultura ha previst, dins de les actuacions per commemorar el centenari, iniciar un programa de visites guiades al Gran Teatre per als escolars i estudiants i també per al públic en general. A més a més, com va indicar ahir el regidor de Cultura, Alfred Aranda, este mes estarà a punt el quadern didàctic «Descobrim el Gran Teatre» preparat per Marina Pascual Perezpérez, i també hi ha l’edició del llibre commemoratiu «Cent anys del Gran Teatre», a càrrec d’Inés Orts Cebolla.\nEl Gran Teatre d’Alzira acollirà moltes propostes artístiques, però també obrirà perquè els usuaris xafen el seu escenari\nGandia va ser elegida com a primera CCV per al període 2017-2018. Amb la incorporació de dues distincions, una per a municipis de més de 5.000 habitants i una altra per als que tinguen menys de 5.000 habitants, Sagunt i Potries prengueren el relleu com a CCV el 2018-2019, Altea i Vilafranca ho foren durant el període 2019-2020, i, finalment, Alcoi i Bocairent són les actuals capitals culturals valencianes 2021.Amb este reconeixement, es vol promoure des de la Generalitat una descentralització de l’oferta cultural, millorar les comunicacions entre la Generalitat i els agents culturals de tot el territori valencià i garantir l’accés universal a la cultura.\nResultats del Certamen Provincial de bandes d'Alacant


EL DR. JART + CICAPAIR ™ TRACTAMENT CORRECTOR DE COLOR HERBA TIGRE VA ESCLATAR A TIKTOK - I FINALMENT TORNA A ESTAR EN ESTOC - BELLESA\nAquesta crema facial per a usos múltiples s’ha esgotat dues vegades després d’haver-se convertit en viral i, finalment, torna a estar en estoc\nPrincipal Bellesa Aquesta crema facial per a usos múltiples s’ha esgotat dues vegades després d’haver-se convertit en viral i, finalment, torna a estar en estoc\nSi heu recorregut recentment TikTok, és possible que hagueu vist una crema màgica que els usuaris presenten com un producte de bellesa del Sant Grial que fa que la seva pell sembli perfecta sense fonaments. Després de fer-se viral i esgotar-se absolutament a tot arreu dues vegades, el Dr. Jart + Cicapair ™ Tractament corrector de color herba tigre SPF 30 finalment torna a estar en estoc.\nRelacionat: Més notícies de bellesa\nDr. Jart + Cicapair Tiger Grass Tractament Corrector de Color Crèdit: gentilesa de Sephora\nComprar: sephora.com , $ 18- $ 52\nvaixell de banyera d'hidromassatge de Seattle\nEl producte es va llançar per primera vegada de la marca de bellesa coreana Dr. Jart + el 2016, però és més popular que mai gràcies a TikTok. El tractament es torna verd i desapareix fins a un color vermell beix clar, que corregeix el color i proporciona protecció contra els agressors UV i ambientals.\nAbans de l’èxit de la pandèmia, viatjava tot el temps, de manera que sempre buscava productes que facessin un doble o triple deure per alliberar espai a la meva preciosa bossa cosmètica, i aquesta crema, sens dubte, s’ofereix en aquest front. Ajuda a calmar la pell seca i irritada centella asiatica , una planta a base d’herbes procedents de zones humides d’Àsia també coneguda com a herba del tigre, tot tonificant qualsevol enrogiment i proporcionant protecció UV.\nmillor companyia de lloguer de cotxes\nRelacionat: Aquests productes de cura de la pell francesos i coreans preferits pel cult són súper assequibles i ideals per a la pell seca d’hivern\nPersonalment lluito amb l'enrogiment i la sensibilitat, i aquesta crema neutralitza i calma la meva pell clara a to clara. Per utilitzar la crema, l’aplicareu a la cara i la fregueu fins que es converteixi en un color beix com a darrer pas abans del maquillatge. Personalment, considero que s’aplica millor quan l’escalfo a les mans i m’acaricio o em froto suaument a la cara després d’haver aplicat la meva crema hidratant preferida. Un cop torni a volar regularment, definitivament ho guardaré al meu segueix , però, ara com ara, és una base ideal per als dies de maquillatge sense maquillatge en què vull tenir un aspecte fresc per a les reunions de Zoom mentre treballo des de casa.\nvegas està obert?\nllocs web d’ofertes de viatges\nreembossaments de les companyies aèries a causa del coronavirus\nManchester, al costat del mar\nMiquel Àngel, la tortuga ninja, va anar a una exposició de Miquel Àngel i va pensar que era radical


Tanizaki ens descobreix l'arquitectura japonesa - Molins Design\nFa temps ja que corre pel nostre estudi un llibre que és una autèntica relíquia. No només per la cura i l’estètica de la seva edició, sinó també per la transversalitat del seu contingut, aplicable a molts àmbits quotidians. Pel que ens concerneix, suposa també una aproximació a l’arquitectura japonesa.\nSi hi ha un llibre que descobreixi i explori la comparació històrica entre el món oriental i occidental és El elogio de la sombra, de Junichiro Tanizaki.\nL’autor nipó reflexiona sobre la concepció de l’ombra, de la seva bellesa i subtilesa. Però també de l’ús que tradicionalment en orient s’ha fet d’ella.\nSi bé en el món occidental històricament l’ombra es percep com un concepte negatiu, un lloc de el qual cal escapar, en l’oriental ens trobem amb un concepte oposat. L’ombra és una cosa bell, el preàmbul d’alguna cosa o simplement un lloc de calma i bellesa per als sentits.\nNo és casualitat que en l’antiguitat, en els palaus i millors cases d’Europa, es feia ús de vaixelles, decoració i acabats brillants. Potser per aquesta obsessió i persecució de l’or.\nNo obstant això, en els homònims orientals, l’ús de la fusta, els acabats mat i el negre són els protagonistes de les llars.\nÉs més, hi ha una diferència abismal en la manera de decorar i de nomenar el que és bell o no, creant de vegades cert rebuig a l’ombra i a la llum, respectivament. Raó per la qual segurament ens sorprèn tant descobrir-nos entre nosaltres.\nEn certs moments, Tanizaki fuig clarament de la cultura occidental, segurament fruit de la seva experiència i maduresa adquirida en el món oriental, i en conseqüència del seu amor pels elements més propis de la seva terra.\nTanizaki tindrà detractors i seguidors, però una de les reflexions més universals que s’extreu després d’aquesta lectura és la necessitat de tots dos mons de l’existència d’l’altre. Dues forces que són oposades però alhora complementàries.\nL'estreta relació amb l'arquitectura japonesa\nCom bé s’intueix, el món de Tanizaki és de fàcil aplicació si ens traslladem a l’interiorisme i arquitectura.\nSi pensem en arquitectura japonesa, ens ve al cap materials com la fusta, els elements de coure, abans que d’or. Però, sobretot, textures i tonalitats crues, res estridents.\nAvui dia podem assegurar que l’arquitectura japonesa és l’evolució de l’estil xinès, els quals històricament han treballat la fusta.\nEntre les seves obres més emblemàtiques hi ha els temples budistes, el torii, que són monuments en forma d’arc i molt característics de l’arquitectura japonesa tradicional.\nPel que fa a el disseny d’interiors japonès, hi ha certs elements que apareixen en les descripcions de Junichiro de les llars japoneses. Parlem dels clàssics paravents i màrfegues que segur que tots recordem de les seves il·lustracions.\nI finalitzant la casa, per la teulada, aquests són potser un dels elements estètics més importants que defineixen l’arquitectura japonesa. Sent molt variats en el seu disseny, tot i que seguint en gairebé totes les seves ocasions les formes triangulars.


2013 0211. El PSE rebutja de ple una consulta sobiranista a Euskadi - Gironès per la independència\n2013 0211. El PSE rebutja de ple una consulta sobiranista a Euskadi\nCONGRÉS DELS SOCIALISTES BASCOS\nEl PSE rebutja de ple una consulta sobiranista a Euskadi\nPatxi López recull un 90% dels vots contra el dret a decidir\nBilbao | Actualitzada el 11/02/2013 00:00\nEl líder del PSOE, Alfredo P. Rubalcaba, va participar en la cloenda d'un congrés en què el PSE i Patxi López van abraçar el federalisme. A. ALDAI / EFE\nUna esmena presentada per l'agrupació d'Irun i defensada per l'alcalde de la ciutat fronterera, José Antonio Santano, que demanava aprovar una consulta sobre el dret a decidir d'Euskadi va comptar ahir amb l'oposició del 90% dels compromissaris del setè congrés del PSE. Durant els debats previs al conclave, una altra iniciativa de l'exalcalde de Sant Sebastià, Odón Elorza, tampoc va prosperar i no va poder passar ni el filtre de la seva pròpia agrupació donostiarra.\nLa negativa a incorporar a l'ideari dels socialistes bascos el dret a decidir en una consulta, o si més no un plantejament de no impedir el seu desenvolupament, evita de moment una divisió com la que es dóna a Catalunya entre les files del PSC. L'experiència viscuda en el partit de Pere Navarro ha reforçat, sens dubte, les tesis dels que consideren "suïcida" endinsar-se en una qüestió en què "només estan còmodes els nacionalistes". "Sobretot -pensen de manera majoritària en el PSE- ara que el lehendakari Urkullu està primant el debat econòmic i de sortida de la crisi sobre el sobiranisme".\nEl portaveu del govern basc, Josu Erkoreka (PNB), traçava dissabte en una entrevista a l'ARA la línia que diferencia, segons ell, els socialistes catalans dels bascos: els primers, assenyalava, entren en el debat nacional "per construir", mentre que els bascos hi entren "per frenar-lo". Pels vots d'ahir, però, ni això: el PSE ni vol entrar en el debat.\nEncara fa uns mesos, després de la derrota a les urnes -el PSE va passar de tenir un govern, un lehendakari i 25 parlamentaris, a només 16 diputats-, semblava possible un cert canvi, si més no retòric, en aquesta qüestió. El resultat del congrés conclòs ahir, però, s'allunya molt d'aquelles expectatives. La veritat és que al PSE hi seran les mateixes persones les que faran el mateix, tot i que l'escenari ha canviat totalment per als socialistes bascos.\nUna direcció continuista\nEl congrés del PSE ha portat pocs canvis. Ni en persones ni en qüestions programàtiques. L'únic ressenyable és que l'executiva passa de 38 a 22 membres i hi entren alguns líders joves, tot i que en llocs de menys rellevància. El nucli dur segueix en les mateixes mans. El secretari general seguirà sent Patxi López -amb el suport del 88% dels vots, vuit punts menys que el 2005-, el president serà Jesús Eguiguren, que segueix tot i que s'havia acomiadat fa uns mesos de la política amb un documental biogràfic, i la forta secretaria d'organització continuarà controlada per l'exconseller d'Interior Rodolfo Ares. L'única cara nova -relativa- és la d'Idoia Mendia, que serà la portaveu del partit, com ja ho va ser del govern de López.\nPel que fa al debat territorial, el PSE ha aprovat defensar un model d'estat de tall federal, que busca allunyar-se tant del dret a decidir com de la recentralització que propugna la dreta espanyola. López ha agafat amb força la bandera de l'autonomisme estatutari però en el seu full de ruta coixeja de plantejaments clars de futur: sap el que no vol, però no arriba a explicar el que vol.\nEl congrés no ha aconseguit redreçar el rumb d'un partit allunyat del poder institucional, abatut per la seva falta d'influència en la política basca, i amb unes senyes d'identitat d'esquerra per terra després del seu pacte amb el PP. La tasca que té al davant López no serà fàcil. A partir d'ara, l'exlehendakari haurà de filar molt prim per, com vol, situar el PSE al centre dels debats, inclòs el sobiranista, que durant el cap de setmana ha eludit.


Deute d'escàndol a la Paeria amb 175 milions d’euros - Teleponent\nInici Política Deute d’escàndol a la Paeria amb 175 milions d’euros\nDeute d’escàndol a la Paeria amb 175 milions d’euros\nL'actual govern municipal denuncia que es va trobar amb partides del pressupost 2019 executades "en un 90 i un 100%" i amb factures sense consignació als comptes\nImatge de l'alcalde de Lleida, Miquel Pueyo, amb els tinents d'alcalde Sergi Talamonte, Toni Postius, Montse Pifarré i Jordina Freixanet\nL’equip de govern de l’Ajuntament de Lleida d’ERC, JxCat i el Comú quantifica en uns 175 milions d’euros el deute municipal, sumant al de la Paeria, el de l’EMU i el Parc Científic, xifra que suposa una ràtio d’endeutament del 106,76% sobre els ingressos corrents.\nAixí mateix, ha ressaltat que al juliol es va trobar que més del 70% del pressupost del 2019 ja estava executat, “amb partides exhaurides en un 90% i, fins i tot, en un 100%” i, a més “amb compromisos adquirits sense partida pressupostària“.\nL’alcalde Miquel Pueyo considera que la situació econòmica “és greu però no crítica” i ha reconegut que “limita” la capacitat d’actuació municipal de l’actual i dels pròxims exercicis.\nEn aquest sentit, la Paeria emprendrà diferents actuacions per “recuperar l’equilibri financer” tot i que Pueyo ha descartat un increment de la pressió fiscal a les famílies lleidatanes.\nL’Ajuntament de Lleida té en l’actualitat un deute viu de 175 milions d’euros, dels quals 82 corresponen a la Paeria; 51,9, a l’Empresa Municipal d’Urbanisme (EMU), i 41,17, al Parc Científic i Tecnològic (PCiTAL), segons les dades de l’informe econòmic presentat aquest dilluns pel govern municipal. Això suposa un deute de 1.273 euros per habitant, el tiple de la mitjana dels municipis catalans (425 euros/habitant) i considerablement superior a la mitjana dels municipis de més de 100.000 habitants (563 euros/habitant).\nAquest endeutament representa el 106,76% sobre els ingressos corrents, fet que comporta que la Paeria estigui subjecta a la tutela financera de la Generalitat, restant obligada a demanar autorització per a formalitzar noves operacions. Però, a efectes pràctics “limita enormement la capacitat d’abordar noves inversions a la ciutat, com ha passat en els darrers anys”, segons ha posat de relleu la tinenta d’alcalde i regidora de Recursos Municipals i Hisenda, Montse Pifarré .\nLa càrrega financera que l’Ajuntament de Lleida ha d’assumir l’any 2019 és de 33,7 milions d’euros. En concret, la Paeria ha de fer front a gairebé 11,5 milions d’euros, dels quals 9,3 milions són per amortitzar el deute i 2.230.933 per interessos. En el cas de l’EMU, la carrega financera per aquest exercici ascendeix a 6,7 milions d’euros, dels quals 1,4 milions són per amortització i 1,5 milions per interessos.\nEls altres 3,8 milions estan en procés de refinançament. El Parc Científic ha de fer front aquest exercici a 15,4 milions d’euros, dels quals 200.000 són per amortització i 200.000 per interessos. La resta, 15 milions d’euros també estan en procés de refinançament, ja que no hi havia previsió al pressupost.\nD’aquesta manera, els 33,7 milions d’euros de despesa financera per aquest 2019 corresponen a amortització de capital (10,9 milions), interessos (4 milions) i a la necessitat d’un nou refinançament per impossibilitat de fer-los-hi front, per manca de pressupost (18,8 milions).\nEl govern de la Paeria ha destacat l’aposta pel PCiTAL i, així, per garantir la seva continuïtat. En aquest sentit, l’equip de govern ha començat a treballar per aconseguir una reestructuració del deute a llarg termini, que permeti pagar-lo amb un nou pla de finançament. També ha reclamat el suport d’altres institucions amb el parc científic.\nLa Paeria detecta suposades “irregularitats comptables” a l’EMU\nPel que fa a l’EMU, la voluntat del govern de la Paeria és reforçar la gestió de l’habitatge, per donar-li “una dimensió real al parc d’habitatge públic”. Perquè els 241 habitatges que gestiona actualment l’EMU “són insuficients”, segons el tinent d’alcalde i president de d’aquesta empresa municipal, Sergi Talamonte.\nAixí mateix, Pifarré ha criticat que l’EMU “s’ha utilitzat per finançar obres del desenvolupament urbanístic que la Paeria no podia fer a causa del seu endeutament”. “Aquest fet explica l’actual deute milionari que arrossega i què ha posat en risc la viabilitat de l’empresa i la funció social que tenia”, ha assenyalat la responsable municipal.\n“L’elevat deute i la dependència actual de la Paeria” per a la seva viabilitat diària, amb una subvenció anual per a l’explotació de 3,5 milions d’euros, més un crèdit participatiu, fa que el govern municipal estigui estudiant i analitzant la viabilitat i funcions de l’EMU”, ha dit Pifarré. Així, la Paeria durà a terme “una revisió profunda” de l’estat financer de l’empresa, ja que també “s’han detectat irregularitats comptables, que així ho aconsellen”, segons ha exposat la regidora d’Hisenda.\nA banda de les hipoteques amb entitats financeres a mitjà i llarg termini, producte de l’endeutament de l’Ajuntament, el nou govern municipal ha trobat una altra “hipoteca” més immediata, segons Montse Pifarré, que és l’estat d’execució del pressupost 2019. El govern municipal ha criticat que en arribar a la Paeria es va trobar al juliol amb més d’un 70% del pressupost executat i “amb partides exhaurides en un 90% i, fins i tot, en un 100%”, a més de factures pendents de pagament no pressupostades.\nAixò condiciona “el marge de maniobra” de l’actual govern poder acabar l’exercici, segons ha assenyalat Pifarré. És el cas d’àmbits com els de Foment de l’ocupació (100%), Activitat agrícola i ramadera (99%), Educació (95%), Medi Ambient (93%), Cultura (90%) o Serveis Socials (88%).\nPel que fa a partides concretes, Pifarré ha destacat la partida prevista per a festes populars, que tenia una dotació pressupostària de 900.000 euros i que “està totalment exhaurida”. “Haurem d’assumir les Festes de Tardor sense ni un sol euro i, a més, amb 10.000 euros de factures de la Festa Major de Maig pendents”. En l’àrea de Relacions exteriors, Coordinació i Organització institucional al juliol ja s’havia executat més d’un 95% del pressupost i “amb factures al calaix, sobretot de protocol, pendents de pagament per valor de més de 40.000 euros”, i a Comunicació “hi ha més de 140.000 euros pendents de pagar”, ha explicat la responsable municipal. Pifarré també ha detallat que “no s’havia pressupostat el vestuari per als nous agents de la Guàrdia Urbana”, uns 60.000 euros.\nEn Urbanisme, l’execució del pressupost se situa entorn del 85%. En aquest àmbit, Pifarré ha denunciat que el pressupost del 2019 preveia uns ingressos d’uns 6 milions d’euros per la venda de terrenys i “no s’ha arribat ni a 300.000 euros”. També ha lamentat que un projecte com el Pla de Barris de Noguerola, subvencionat en un 50% per la Generalitat, “no s’han materialitat actuacions per la impossibilitat de disposar de l’altre 50% que havia d’aportar la Paeria”.\nPueyo assegura que la situació financera “limita” l’acció de govern actual i futura\nL’alcalde Miquel Pueyo ha expressat el compromís de transparència del govern d’ERC, JxCat i Comú a l’hora de donar a conèixer aquestes dades i ha lamentat que “s’han vist confirmades les sospites” que tenien sobre la situació de les finances municipals. Així, ha manifestat la “preocupació” que això genera a l’actual govern de la Paeria, ja que les conseqüències “afectaran la gestió municipal i la capacitat inversora actual i futura”.\nPueyo ha convidat a la resta de grups municipals a fer pinya amb l’equip de govern per afrontar plegats la situació econòmica, que ha qualificat de “greu, però no crítica”. “El que expliquem no va contra ningú” sinó que “és un exercici de responsabilitat, transparència i un compromís amb la ciutadania, però les coses són com són”, ha dit. Davant aquesta situació financera i l'”enorme” deute, l’alcalde s’ha mostrat convençut de la capacitat del govern municipal “de revertir la situació sense haver de retallar els drets dels ciutadans i sense generar més deute”.\nPer tal recuperar l’equilibri financer i millorar la gestió econòmica de la Paeria, Pueyo ha posat com a receptes l’estalvi en despeses “supèrflues”; buscar la manera d’incrementar els ingressos, i ser “escrupolosos amb la despesa, ajustant partides, revisant concursos i sent exigents amb els contractes”, al marge de refinançar l’endeutament d’organismes dependents. L’alcalde ha descartat, però, un increment d’impostos i taxes municipals però si ha dit que caldrà “garantir l’eficàcia en la seva recaptació”.\nAl marge de les auditories a què estan sotmeses les administracions públiques pels òrgans de control que marca la llei, l’Ajuntament de Lleida va iniciar dijous passat la licitació d’auditories financeres externes de diverses entitats i organismes autònoms municipals, que va aglutinar en dos lots.\nEn el primer, s’inclouen Turisme de Lleida, Parc Científic i Tecnològic, Fundació Lleida 21, Fundació Paisatge Urbà, Fundació Teatre de la Llotja, Centre de Negocis i Convencions, SA i Llotja Agropecuària Mercolleida. SA. En el segon lot, s’estudiaran les concessions de serveis públics que afecten l’abastament d’aigua i sanejament (Aigües de Lleida); el transport urbà de viatgers (Autobusos de Lleida), i la neteja viaria, recollida i transports de residus urbans (Ilnet). (acn)\nArticle anteriorL’aeroport d’Andorra–La Seu d’Urgell ultima importants millores tècniques\nArticle següentNo és optimitzar, és empobrir i abandonar


Almenys vuit morts en l'atemptat més sagnant des del traspàs de poder a l'Iraq\n15 abril 2021 10:03\nTres soldats americans moren en una operació de combat a la província d'Al Anbar\nFrance Press | 07 juliol 2004\nUns iraquians observen el cràter que deixà el cotxe bomba a Jalis, a 80 quilòmetres de Bagdad.\nAlmenys vuit persones moriren i 23 més resultaren ferides ahir en un atemptat amb cotxe bomba a la localitat de Jalis, 80 quilòmetres al nord de Bagdad, en l'atac més mortal d'aquest tipus des del traspàs de poder als iraquians el 28 de juny passat.\n«Vuit persones han mort i 23 més han resultat ferides, la majoria de gravetat, en l'explosió d'un cotxe bomba», declarà el doctor Ammar Sobhi Zidane, director adjunt de l'Hospital de Jalis.\nSegons ell, el vehicle esclatà prop d'un habitatge on se celebrava una cerimònia en memòria dels familiars d'un responsable local de Baaquba assassinats diumenge a la nit per uns desconeguts.\nEl doctor Zidane indicà que el seu establiment ha demanat l'assistència de l'hospital de Baaquba per tractar els ferits més greus, sense comentar si aquestes persones seran traslladades o si seran ateses allà mateix.\nEl general Walid Jaled Abdelsalam, cap de la Policia de la província de Diyala, de la qual Baaquba és la capital, indicà amb anterioritat que l'atemptat havia causat diverses morts i ferits.\n«Diverses persones han mort i altres han resultat ferides per l'explosió d'un cotxe bomba a Jalis», indicà. Segons el seu testimoni, el vehicle esclatà prop d'un immoble els habitants del qual estaven rebent les condolences per la mort del germà i del pare d'un responsable administratiu de Baaquba assassinats diumenge a mans d'uns assaltants desconeguts.\nD'altra banda, a l'oest de la capital tres soldats dels Estats Units perderen la vida dilluns, en una operació de combat a la província d'Al-Anbar, informaren ahir fonts militars dels Estats Units.\nSegons el comandament de la Coalició a Bagdad, dos dels soldats de Marina de la I Força Expedicionària moriren en el transcurs de l'assalt a una posició, mentre que el tercer finà ahir en un hospital de campanya a causa de les ferides rebudes.\n«Dos marines de la Primera Força Expedicionària han mort en combat, i un altre ha finat després de resultar ferit dilluns durant una operació a la província d'Al Anbar», segons indicà l'Exèrcit dels Estats Units en un comunicat.\nAquestes tres noves víctimes mortals fan pujar a 639 el nombre d'uniformats nord-americans morts en accions bèl·liques des de l'inici de les operacions militars a l'Iraq, l'any passat.\nMentrestant, el Pentàgon començà a comunicar ahir la mobilització forçosa de 5.600 reservistes, prova que l'Exèrcit dels EUA és, segons el parer dels analistes, massa petit per afrontar totes les seves missions.\nEls reservistes, que tenen per endavant un servei de 18 a 24 mesos, seran assignats a unitats que, a partir de l'1 d'agost, es distribuiran per l'Afganistan i per l'Iraq.


Joan Roma: June 2006\nPassat ja el referèndum amb un magnífic resultat pel sí i un rotund fracàs del no, entrem en un nou escenari apassionant. En pocs mesos tindran lloc les avançades eleccions al Parlament de Catalunya de les quals en sortirà el nou govern. I en aquestes eleccions hi haurà canvis tant importants com que no es presentarà en Pasqual Maragall, i qui les encapçalarà pel PSC serà en José Montilla.\nSense cap mena de dubte, estic segur que els resultats del referèndum passaran factures als seus protagonistes. Es a dir, els defensors del sí en sortiran reforçats i els del no, castigats. El grau de càstig és el que encara no podem preveure a aquestes alçades. Però és ben segur que molts votants habituals o de darrera jornada no han entès com ERC es decantava pel no, tot i reconèixer que el nou Estatut és infinitament millor que el fins ara vigent.\nAquest és un d’aquells errors històrics que es paga durant molt anys i que no s’entén com un partit s’hi fica sense calcular les destrosses que li pot produir.\nPerò, a hores d’ara els partits han de perfilar candidatures, programes i propostes concretes a presentar just passat l’estiu, en una campanya curta i contundent. El resultat produirà canvis notables en els partits en funció de si guanyen o perden.\nSóc dels partidaris de la reedicació d’un pacte d’esquerres i progressista si es produeix el desitjat i buscat reforçament del partit socialista, tant en vots com en diputats. Hem de recordar que el PSC ha guanyat les dues darreres eleccions al Parlament per vots, però en canvi no per diputats. Es una de les curiositats i desgràcies de la vella llei electoral que per culpa de desacords entre els socis del tripartit ha aconseguit sobreviu. Es a dir, tornem anar a una contesa electoral amb la llei electoral provisional de l’any 80 que de tant provisional ha esdevingut habitual i oficial. Aquesta llei dona molta més representació a les províncies de Girona, Lleida i Tarragona que no pas a la de Barcelona. En definitiva un vot en la nostra província val la meitat o un terç que en les províncies veïnes.\nPerò, lleis electorals a part, el que ens juguem en les properes eleccions és un model de país. El de CiU ja el coneixem bé perquè l’hem tingut durant 23 anys. El de les esquerres encara no, degut al poc temps que ha funcionat i per culpa de la redacció, discussió i aprovació de l’ Estatut que ho ha tapat tot.\nEs cert que s’ha fet un bon treball en els dos anys i mig de tripartit. No tant bo com haguéssim volgut, però tampoc tant dolent com volen fer veure els de CiU. Per això cal buscar nous resultats. I és evident que un govern més fort i compacte és millor que no pas un de més ampli i dispers. El PSC buscarà ampliar la representació com per poder fer govern ell sol o amb un altre soci. Si calgués reeditar el tripartit s’hauria de fer amb un partit socialista molt més reforçat i sense tantes necessitats de complements. L’avantatge dels càrrecs socialistes és que gairebé tot provenen del món municipal i realment és la millor escola política que hi ha.\nAra mateix es pot veure la tranquil·litat i harmonia en que actua el govern. Ja no hi ha discussions, diferències i baralles entre acords o propostes dels partits que conformen el govern. Es treballa intensament , en la mateixa direcció i de manera totalment coordinada. Es una mostra del que voldríem que fos el nou govern de la Generalitat que surti de les eleccions de la tardor.\nSi en aquest panorama hi afegim l’entrada en vigència del nou Estatut i dels majors recursos financers que porta, és evident que el futur es pot contemplar amb optimisme. I entra en escena un nou polític ,ja ben bregat en altres escenaris com l’ajuntament de Cornellà, la Diputació de Barcelona i el Ministeri d’Indústria. Pels qui el coneixem bé i hem treballat prop seu, és una garantia de treball seriós, intens i eficaç. La gent ben aviat se’n donarà compte d’unes virtuts molt superiors a les possibles mancances que com a tota persona pugui tenir.\nJa era previsible que els resultats del referèndum fossin interpretats de múltiples maneres per cada partit, però francament algun s’ha passat llargament dels límits de la prudència i fins i tot de la decència.\nEs digui el que es digui, el cert és que l’aposta pel sí ha estat contundent, sense contemplacions, i la derrota del no, estrepitosa i general.\nDites aquestes obvietats ara toca mirar endavant i veure què passa a cada partit i com es prepara per la propera contesa electoral on es jugarà el futur del proper govern de la Generalitat.\nArribats en aquest punt i pels qui hem estat en el Parlament i hem vist ,seguit i actuat al costat del govern ,encara ens indigna més la situació a la que hem arribat per culpa d’unes decisions i comportaments d’ ERC que han obligat a escurçar la legislatura en un any, a part de fer-la especialment complicada a tots els nivells.\nI ens indigna perquè el treball fet ha estat enorme, a la majoria de departaments i organismes, però que ha quedat tapat per les altres notícies sobre discrepàncies, actituds o decisions.\nEl soroll no ha deixat escoltar el silent treball intern i extern per posar al dia una maquinària administrativa, francament mal organitzada i clarament ineficient. Els resultats ja els veiem des dels ajuntaments o des del Parlament, alguns també ja son apreciats pels ciutadans, però no encara amb prou amplitud com per justificar tota una legislatura.\nPrecisament quedava l’any més brillant. L’any de recollida de beneficis per la feina feta. Una collita traduïda en gestions més àgils, una major eficiència en tots els nivells, una bona economia pública com per poder repartir dividends, en forma de nous serveis, equipaments, infraestructures, etc per a tot el país.\nAra el govern desplega una frenètica activitat en un ambient de calma i coherència interna. Així hagués hagut de ser tot el temps i durant els normals quatre anys de legislatura. Però, no ha pogut ser, i ara toca mirar endavant.\nI mirar endavant, vol dir preparar-se per la nova contesa electoral i aconseguir uns resultats prou diferents com per garantir un altre govern de progrés sota criteris i composició força canviats.\nEls resultats del referèndum premiaran a uns i castigaran a d’altres. Haver-se oposat a un text clarament positiu pel nostre futur , no tenia cap lògica, sobretot a la vista de la manca d’alternatives.\nSoc dels que creuen en un nou pacte de progrés, però sota criteris completament diferents i amb canvis notables. Queda poc temps per fer aquests canvis i facilitar una entesa que ha de ser de persones, partits i programes. I seria clarament negatiu pel país no fer els deures i donar més empenta a CiU. Una força política que s’ha vist reforçada més per culpa dels nostres errors que no pas pels seus encerts.\nI que ningú oblidi que el llarg passat amb governs de CiU no foren precisament ben aprofitats per donar una projecció i impuls a Catalunya en el marc d’ Espanya i de la UE. Amb el nou Estatut i un govern renovat i reforçat, després de les eleccions tindríem per davant un magnífic futur.\nPerò cal passar els exàmens . Pel PSC la millor prova és la feina feta al davant dels departaments de la Generalitat, i molt especialment el treball serè, prudent i facilitador d’acords en tot el complicat procés de l’ Estatut. Tenir un major protagonisme és la millor garantia perquè les coses vagin millor en la segona etapa que es pot obrir l’ endemà de les eleccions al Parlament.\nEN INTERÈS DE TOTS\nDeu n’ hi do les sorpreses que ha donat la precampanya i la campanya del referèndum de l’ Estatut. Les posicions extremes sempre comporten situacions paradoxals i n’hem vist algunes de inimaginables poques setmanes abans.\nD’ entrada el Govern ha hagut de modificar la campanya institucional de crida a la participació perquè el PP ha presentat denúncia davant la Junta Electoral i aquesta ha considerat excessiu l’entusiasme posat pel Govern. De fet el PP ha coincidit amb ERC que també reclamava total neutralitat davant el referèndum .En aquest cas la paradoxa és més gran perquè la campanya havia estat preparada en temps en que aquest partit estava en el govern i d’ ell depenia aquesta responsabilitat.\nUna altra sorpresa és l’ exigència d’ ERC de que els membres del Govern i altres càrrecs institucionals no fessin ús de les seves atribucions sota amenaça de denúncies a la Junta Electoral. El govern s’ha de mantenir neutral en un tema de la màxima rellevància pel país, segons ells. Obliden que durant la campanya pel referèndum de la Constitució Europea tots els consellers i conselleres d’ ERC varen ser objecte d’ una especial promoció en tanques publicitàries escampades per tot arreu.\nEn fi, podem continuar amb altres exemples relacionats amb les crítiques a l’actual Estatut ben poques setmanes després d’haver-lo elogiat i reclamat com a seu en un elevat nivell de continguts.\nPerò el que compte és la situació actual, just a la recta final . Tots sabem que el PP no vol l’ Estatut per qüestions de tàctica política . Tot el que pugui afavorir al seu adversari polític ha de ser combatut, criticat i denigrat. En aquest cas , ells només pensen en clau estatal i consideren que la aprovació de l’ Estatut beneficia a Rodríguez Zapatero i per tant els perjudica a ells. Ergo cal anar- hi en contra. I pel broc gros. Res de febleses ni contemplacions. Es el que fan, i realment hi han posat tot el fetge. Res a dir, és una greu irresponsabilitat i aquest posicionament ha fet impossible un pacte d’ Estat com hagués estat recomanable.\nI en el cantó del no hi trobem ERC que en aquest cas sí ha estat una sorpresa i una paradoxa. En primer lloc perquè tot partit que vulgui donar imatge de govern ha de ser conseqüent. No es pot dir ara que aquest Estatut no val res, que està devaluat o que no és ambiciós simplement perquè han de compartir protagonisme amb altres partits.\nL’ Estatut del 32 com el del 79 varen ser resultat d’acords i pactes entre la part catalana i la estatal. Es evident que cada part defensa el seu text i les seves posicions, però és que és la seva obligació. I tothom ha de cedir en part si es vol arribar a un acord. Francesc Macià així ho va creure i ho va defensar en l’ Estatut del 32 i així ho varen defensar i acceptar en el 79.\nPerò és que quan es defensen posicions arriscades o contràries a la majoria cal aportar solucions i alternatives. I ERC no les dona, simplement perquè no les té. Es a dir, proclamar que en cas de guanyar el no es retornarà al text de l’ Estatut aprovat pel Parlament el passat mes de setembre és condemnar- lo a la paràlisi total i absoluta.\nEs que ERC té majoria suficient per negociar-lo en el Parlament? I a les Corts Generals? En absolut. Per aprovar un nou text cal dues cinquenes parts en el Parlament i majoria absoluta a les Corts Generals. I no es poden fer jocs de mans sense tenir possibilitats.\nFins i tot els més acèrrims contraris al nou Estatut han de reconèixer l’ enorme avenç que suposa respecte els dos anteriors. Suposa una actualització, modernització i ampliació de competències i finançament respecte l’actualment vigent. Si aquest ha donat ja un bon resultat, és evident que el nou permetrà continuar avançant per les vies de progrés. I això és el que compta.\nEstem davant un repte històric que mai els catalans havíem tingut al nostre abast. Poder votar dos Estatuts en un període relativament curt com el que va del segon a aquest tercer no s’havia donat mai. Es lògic que aprofitem la ocasió per demostrar la sintonia amb el desig de millorar i ampliar el nostre autogovern i fer que ningú pugui utilitzar els vots en contra per fer batalles partidistes i estratègiques.\nEs massa el que ens juguem el dia 18. Una alta participació en votació i un potent resultat afirmatiu son les millors maneres per demostrar a tothom que Catalunya avança cap a noves cotes d’autogovern. Els partidaris del no, no tenen altra alternativa que quedar com estem en un moment que tots els altres avancen. Això significaria un clar retrocés i son moltes les necessitats i reptes que Catalunya té al davant. D’aquí la petició d’anar a votar i fer-ho amb un sí contundent.\n# posted by joanroma @ 9:55 AM


Borrassà celebra Sant Andreu amb festa jove, música i ball amb La Maravella - Empordà\nBorrassà celebra Sant Andreu amb festa jove, música i ball amb La Maravella\nEl municipi ja s'ha sumat als actes de la Marató amb diferents propostes que han recollit 2.000 euros\nLa solidaritat per la Marató, a Borrassà\nLa festa Major de Borrassà per honorar a Sant Andreu es fa aquest dissabte dia 30 i el diumenge 1 de desembre. La celebració omplirà d'activitats festives el poble per fer les delícies tant de petits com de grans.\nL'activitat comença el dissabte amb una jornada d'inflables i, a la nit, s'ha previst la Festa Jove on la música i la gresca acompanyaran la vetllada de la mà del grup Poker, que, un any després, tornarà a actuar al poble.\nL'endemà, diumenge, l'orquestra Internacional Maravella agafarà el relleu musical. La formació serà l'encarregada d'acompanyar l'Ofici solemne que començarà els actes festius dominicals, a l'església de Sant Andreu, i continuarà amb la interpretació de dues sardanes i, a la tarda, amenitzarà el concert i el ball de fi de festa. També està previst que hi hagi servei de bar.\nBorrassà es manté en constant activitat i ja s'ha sumat també als actes de la Marató per recaptar fons. Amb el títol Borrassà es belluga amb la Marató, van haver-hi activitats amb judo i diverses modalitats de ball programades, juntament amb un dinar solidari al qual es van inscriure uns 250 comensals. En conjunt s'han recaptat 2.000 euros que aniran a benefici de les malalties minoritàries.


SANTA CATERINA DE SENA,\nVERGE I DOCTORA DE L'ESGLÉSIA,\nLectura primera 1Jo 1,5-2,2\nLa sang de Jesús ens deixa nets de tot pecat\nEstimats, us anunciem el missatge que hem sentit de Jesucrist: Déu és llum, i en ell no hi ha foscor de cap mena. Si dèiem que estem en comunió amb ell, però de fet caminàvem en la fosca, mentiríem i no viuríem d'acord amb la veritat. Però si caminem en la llum, tal com ell és en la llum, vivim en comunió els uns amb els altres, i la sang de Jesús, el seu Fill, ens deixa nets de tot pecat. Si dèiem que no tenim cap pecat, ens enganyaríem a nosaltres mateixos i no tindríem la veritat en nosaltres. Però si reconeixem els nostres pecats, ell és prou bo i prou fidel per a perdonar-nos els pecats i deixar-nos nets de tot mal. Si dèiem que no hem pecat mai, el tractaríem de mentider i no tindríem la seva paraula en nosaltres.\nFillets, us escric això perquè no pequeu. Però, si algú pecava, recordeu que tenim prop del Pare un defensor, Jesucrist, que és just. Ell mateix és la víctima propiciatòria pels nostres pecats. I no únicament pels nostres, sinó pels de tot el món.\nSalm responsorial 33,2-3.4-5.6-7.8-9.10-11 (R.: 2a; o bé: 9a)\nR. Beneiré el Senyor en tot moment.\nvenereu-lo, i no us mancarà res.\nno els faltarà cap bé. R.


Laporta, amb les penyes d’Astúries | FCBarcelona.cat\nLaporta, amb les penyes d’Astúries\nJoan Laporta va participar aquest dissabte, envoltat d’una enorme expectació, en la XIII Trobada de Penyes Barcelonistes d’Astúries. Una Trobada en què els miners i les mines asturianes van acaparar bona part del protagonisme.\nNomés aterrar a terres asturianes el president blaugrana, acompanyat dels vicepresidents Alfons Godall i Rafael Yuste, es va desplaçar fins a la localitat de Mieres, on va ser rebut per l’alcalde a l’Ajuntament. Seguidament Joan Laporta va acudir al Valle de Turón, on, en un acte carregat d’emotivitat, va dipositar una ofrena al monument a les víctimes de la mina de carbó de San José de Turón.\nCom ja va passar en l’arribada del primer equip a Gijón, la comitiva barcelonista va estar acompanyada en tot moment d’un elevat nombre d’aficionats i simpatitzants del club. Concretament en aquesta ofrena floral van ser més de 200 les persones que van acompanyar els directius blaugrana. El Coro Minero del Turón, format per 30 exminers, va posar la nota musical amb les dues cançons que va interpretar.\nLaporta col•labora amb els apuntaladors miners\nJoan Laporta es va mostrar especialment actiu en una exhibició d’apuntaladors miners. I és que el president blaugrana no va dubtar a ajudar-los a aixecar un dels tres troncs de fusta que servien per fixar les mines amb l’objectiu que els túnels no s’enfonsessin. Aquest gest va provocar els aplaudiments de les persones que presenciaven aquell instant.\nFinalment, va tenir lloc la visita a la seu de la Penya Barcelonista de Turón, així com el sopar oficial d’aquesta Trobada, al qual van acudir representants de pràcticament totes les penyes d’Astúries. Després d’aquest sopar, el vicepresident Alfons Godall va destacar com la comitiva barcelonista havia percebut en tot moment “l’enorme il·lusió i el barcelonisme que es respira a Astúries”.\nEn el seu discurs del sopar oficial Joan Laporta va fer referència al fet que, en la darrera ocasió en què va estar amb els penyistes asturians i va baixar a una mina, l’abril del 2006, el FC Barcelona va acabar guanyant la Lliga i la Champions. “Astúries és terra de conqueridors, i nosaltres volem reconquerir un passat recent. Espero que aquesta sigui una temporada d’èxits”, va comentar el president blaugrana en aquest sentit.


concentracions manada manresa 4N | Intersindical Valenciana\n04 / 11 / 2019 | Intersindical\nEl dia 4 de novembre hem d’eixir al carrer en solidaritat amb la nostra germana de Manresa, una xica de 14 anys que va ser violada per 5 individus mentre un sisé mirava i no va fer res. Com ja va passar amb la “manada” d’Irunya, els tribunals provincials han considerat que el que li va passar era un abús, i no una violació. Per desgràcia tornem a veure com la (in)justícia no creu la paraula de les dones, ja que la menor va declarar que recordava que un d’ells portava una pistola amb la qual l’amenaçava.\nEl moviment feminista continuarà lluitant sense descans perquè es rectifique aquesta abherració jurídica i perquè les lleis d’escriguen i s’apliquen amb perspectiva de gènere. Només així les dones podrem estar veritablement protegides com a ciutadanes.\nAcí teniu les diferents convocatóries que s’han llançat al País Valencià:\nAlacant, 19.00. Audiència provincial. Plaça de l’Ajuntament\nAlcoi, 19.00. Plaça d’Espanya\nCastelló, 19.00. Plaça Major\nCullera, 19.30. Ajuntament Vell\nValència, 19.00. Parterre\nVila-Real, 19.00. Plaça Major\nXàtiva, 19.00. Ajuntament\n#20S, totes al carrer per l’emergència feminista!


plaestanydigital.cat | Banyoles Televisió - El Bàsquet Porqueres guanya el Garrotxa Santjoanenc 62 – 54\nEls porquerencs van aconseguir la victòria a casa contra un dels equips de la part alta de la classificació. En el partit d’anada, els garrotxins van liquidar els del Pla de l’Estany amb un contundent 83 a 67, però aquesta vegada els de Porqueres van dominar el joc, liderant el partit amb relativa comoditat, acabant amb un resultat de 62 a 54.\nDe fet, els locals van guanyar les tres primeres parts, i l’últim període el van empatar a 14 punts.\nTot i la victòria el Porqueres ha acabat la lliga tercer per la cua, amb deu partits guanyats. Amb aquest resultat, es jugarà la promoció per mantenir la categoria. De fet, els porquerencs arribaven al partit d’aquest cap de setmana sense tenir res a guanyar, ja que la sentència estava escrita. El proper 26 de maig es jugarà el primer partit d’aquesta fase, en el que els del Pla de l’Estany s’enfrontaran al Jesuites Casp del barri de Gràcia de Barcelona, amb el factor de pista en contra.


Via ferrada a Tivissa i ruta en caiac pel riu Ebre - Fent País Cooperativa\nVia ferrada a Tivissa i ruta en caiac pel riu Ebre\nDescens del riu Ebre\nGuiatge en la via ferrada\nEt proposem conèixer l’activitat d’escalar en una via ferrada senzilla ideal per iniciar-se i amb grans vistes de la Ribera d’ebre i el Priorat. El nostre monitor ajudarà amb la tècnica, el material i a aprendre a progressar per la muntanya.\nA més inclou una ruta en caiac, canoa o paddle surf per l’espectacular meandre que descriu el riu Ebre a Flix. Sense límit de temps i al vostre aire envoltats de bosc de ribera i en un entorn privilegiat.\nLa Barca 40 · Flix · 43750 · Ribera d'Ebre\nInclou el material per a les dues activitats. La ruta en caiac és pel Meandre del riu Ebre a Flix. A escollir entre piragües individuals, dobles o triples.\nRuta dels petits pobles de l’Empordà en Burricleta i Burritó\nRuta amb segway i orientació descoberta al Berguedà\nConstrucció d’iglús i raquetes de neu a Andorra


Les millors estrenes de cinema i sèries a Netflix del maig 2021 | NacióDigital\nEls protagonistes de «Jupiter's Legacy» | Netflix\nLes millors estrenes de cinema i sèries a Netflix del maig\nDestaquen des de noves sèries, com una de superherois en retirada, fins a noves denúncies contra el racisme o la nova de Zack Snyder amb Dave Bautista\nNetflix és la plataforma que segueix liderant el mercat espanyol (i mundial) per sobre d'Amazon Prime, Disney+ i HBO. La companyia presenta un bon grapat d'estrenes diverses de sèries, pel·lícules i documentals. Des de superherois en retirada, fins a noves denúncies contra el racisme o la nova de Zack Snyder amb Dave Bautista.\nNetflix ha preparat un bon llistat d'estrenes per l'últim mes de la primavera, entre les quals destaquen estrenes de noves temporades de sèries com El método Kominsky o El vecino de Quim Gutiérrez. També arriben noves pel·lícules i sèries, com Monster, Oxygen o The Woman in the Window amb Julianne Moore, Gary Oldman i Amy Adams.\n1. The Sons of Sam: A Descent Into Darkness (5 de maig)\nEl famós cas del Fill d'en Sam es va convertir en una obsessió de per vida per al periodista Maury Terry, qui es va convèncer que els assassinats estaven vinculats a un culte satànic. La sèrie aborda en diferents capítols tota la investigació, com es van produir les morts i quins van ser els responsables de la monstruositat.\n2. Jupiter's Legacy (7 de maig)\nLa sèrie segueix la història dels primers superherois del món, que van rebre els seus poders allà per la dècada de 1930. Després de dedicar gairebé un segle a protegir la humanitat, ara aquesta primera generació ha de passar el testimoni als seus fills perquè continuïn amb el seu llegat. Però les tensions van en augment quan els joves, ansiosos per demostrar la seva vàlua, no aconsegueixen estar a l'altura ni de la llegendària reputació pública dels seus progenitors ni tampoc dels exigents estàndards personals d'aquests.\n3. Monster (7 de maig)\nUn dels films que hauria d'haver vist la llum fa mesos (i es va produir el 2018), que segueixen el rastre de diverses pel·lícules i sèries que denuncien el racisme profund dels Estats Units. "Monstre", és el que l'advocat de l'acusació crida contra el jove de 17 anys Steve Harmon, un brillant estudiant de Harlem i aspirant a director de cinema. Acusat d'assassinat per un crim que ell assegura no haver comès, la pel·lícula se centra en la complexa batalla legal que determinarà si passa la resta de la seva vida a la presó.\n4. Oxygen (12 de maig)\nUna dona desperta en una unitat criogènica mèdica. No recorda qui és ni com ha acabat tancada en una caixa no més gran que un taüt. Mentre es queda sense oxigen, ha de reconstruir els seus records per a escapar d'aquest malson. Protagonitzada per Mélanie Laurent (coneguda pel seu paper a Malditos Bastardos), promet ser una de les grans pel·lícules de Netflix d'aquesta primavera. \n5. The Woman in the Window (14 de maig)\nLa Dra. Anna Fox, que pateix d'agorafòbia, passa els seus dies tancada a casa de Nova York, bevent vi mentre veu velles pel·lícules i espia als seus veïns. Un dia, mentre mira per la finestra, veu alguna cosa que succeeix davant de casa, a la llar dels Russell, una família a la qual tot el barri pren per exemplar... Adaptació de la novel·la AJ Finn i protagonitzada pels oscaritzats Amy Adams, Julianne Moore i Gary Oldman. \n6. Halston (14 de maig)\nMiniserie inspirada en el famós dissenyador de moda i socialité nord-americà Roy Halston Frowick (interpretat per Ewan McGregor), més conegut com Halston, icona de la moda que va ajudar a definir l'estil dels anys 70. La sèrie narra com va convertir el seu nom inventat en un empori mundial sinònim de luxe, sexe, estatus i fama, definint literalment la seva època, el Nova York dels anys 70 i 80.\n7. Love, Death + Robots, Volumen 2 (14 de maig)\nGegants despullats, dimonis nadalencs i robots embogits... Netflix presenta la segona temporada de la sèrie antològica de curts amb històries independents presentada pels creadors, productors i directors Tim Miller, David Fincher i Jennifer Yuh Nelson. La primera temporada va ser un èxit immens, amb el premi Emmy a la seva esquena. \n8. ¿Quién mató a Sara? - Temporada 2 (19 de maig)\nEn unes poques setmanes es va convertir en una de les sèries més vistes de la plataforma. Netflix ja tenia preparada la seva segona temporada, que reprèn exactament el punt exacte on ho deixa la primera col·lecció de capítols. Tot i que no ha tingut una gran recepció a la crítica, a nivell popular és un èxit rotund, de les produccions mexicanes més vistes de la història de la plataforma.\n9. Army of the Dead (21 de maig)\nZack Snyder fa el salt d'HBO a Netflix amb una desgavellada pel·lícula que abasta zombis, violència i disbauxa. Un grup de mercenaris decideix dur a terme el major atracament que mai s'hagi realitzat a la ciutat de Las Vegas just després que es produeixi una epidèmia de morts vivents. Per a això hauran de endinsar-se en una zona de quarantena, amb els riscos que això comporta.\n10. El vecino - Temporada 2 (21 de maig)\nTornen les aventures del pitjor superheroi del planeta i a sobre espanyol. En la segona temporada, Javier (Quim Gutiérrez), Lola (Clara Lago), JR (Adrián Pino) i Julia (Catalina Sopelana) coneixeran un personatge molt especial: un misteriós funcionari (Javier Botet), que es presenta al veïnat per trobar a l'autèntic Guardià. Mentrestant, Madrid es postula com a candidata als Jocs Olímpics i l'alcaldessa (Gràcia Olayo) farà tot el possible per guanyar-los, fins i tot utilitzar a un actor famós (Fran Perea) per fer veure que és Tità i aprofitar la seva estirada comercial. \n11. Master of None presents: Moments in Love (23 de maig)\nLes dues primeres temporades de Master of None 'comptaven les penúries romàntiques, familiars i professionals del novaiorquès Dev (Aziz Ansari). L'episodi Acció de Gràcies de la 2a temporada aprofundia en el personatge de Denise (Lena Waithe), la seva amiga de tota la vida. Denise torna ara com a mestra de cerimònies en aquesta tercera temporada. Els cinc nous episodis mostren els alts i baixos en les vides de Denise i la seva parella Alicia (Naomi Ackie). Els moments romàntics més intensos es barregen amb pèrdues personals i qüestions existencials sobre l'amor i la vida.\n12. Lucifer - Temporada 5 (28 de maig)\nLa sèrie se centra en Llucifer (Tom Ellis) qui, avorrit i infeliç com el Senyor de l'Infern, dimiteix del seu tron i abandona el seu regne per traslladar-se a la ciutat de Los Angeles i obrir un luxós piano-bar anomenat Lux. Un cop allà ajudarà a la policia a castigar els més perillosos criminals de la ciutat. La cinquena temporada tancarà per sempre la sèrie, que ha tingut múltiples cancel·lacions però va remuntar el vol gràcies a Netflix i va recuperar la seva popularitat. \n13. The Kominsky Method (22 d'abril)\nTercera temporada de l'estimada sèrie sobre la vellesa de dos amics: un actor caigut en desgràcia a la seva carrera i el seu agent. Aborda el final de la vida, des d'una perspectiva de comèdia però plena de moments pessimistes i reflexius. El co-protagonisme d'Alan Arkin i Michael Douglas és el principal atractiu de la sèrie.