Isona i Conca Dellà - Viquipèdia\nBandera d'Isona i Conca Dellà Escut d'Isona i Conca Dellà\n42° 07′ 02″ N, 1° 02′ 39″ E / 42.117294°N,1.044253°E / 42.117294; 1.044253\n• Maria Rosa Amorós i Capdevila\nIsona i Conca Dellà és un municipi de la comarca del Pallars Jussà, amb capital a Isona. Tal com és ara, és fruit de l'agrupació per decret del 12 de setembre del 1970, dels antics municipis de Benavent de Tremp, Conques, Figuerola d'Orcau, Isona, Orcau i Sant Romà d'Abella, que així ho acordaren aquell mateix any. En un primer moment, el nom aprovat per al nou municipi fou, simplement Conca d'Allà, però fou immediatament corregit per Isona i Conca d'Allà, que després passà a Isona i Conca Dellà, que és la forma més correcta. Està situat a l'extrem de llevant de la comarca. A causa de l'extensió i complexitat d'aquest municipi, és l'únic de la comarca que no formava agrupació municipal amb cap altre.\n2.2 Informe Roca\n2.3 Nuclis de població\n3.1.3 Legislatura 2011 - 2015\n4 Activitat econòmica\n6 Serveis turístics\n8 Centres d'ensenyament\n9 Altres entitats\nEl nom del municipi ha estat controvertit més d'una vegada. No és que sigui un topònim erroni o incorrecte, però sí que podem afirmar que el nom no s'ajusta del tot al territori.\nEl 1970, en crear-se el nou municipi d'Isona i Conca Dellà per l'agrupació de tots els termes esmentats més amunt a l'entorn de la vila d'Isona, fou imposada la presència del nom d'Isona, tot i que es proposava també el nom de Conca Dellà, sense esmentar la vila que hi fa de capital.\nD'altra banda, no tota la Conca Dellà hi és, car Abella de la Conca va rebutjar d'integrar-s'hi, principalment per mantenir la gestió dels importants boscos comunals del seu terme. Gavet de la Conca i, almenys en part, Llimiana també pertanyen geogràficament a la Conca Dellà. I, alhora, no tot el terme sencer pertany a la Conca Dellà: l'antic municipi d'Orcau aportà a aquest terme un territori que geogràficament és a la Conca de Tremp. La meitat nord del vell terme d'Orcau inclou tres pobles, Galliner, Montesquiu i Puig de l'Anell que estan situats a la riba esquerra de la Noguera Pallaresa, actualment del Pantà de Sant Antoni, i, per tant, a la Conca Deçà.\nIsona prové de la llatinització (Aeso) d'un nom, propi o comú, probablement preromà, iberobasc. Surt documentat ja al segle x, amb la mateixa forma actual.\nLa segona part del topònim -Conca Dellà- és la denominació popular de la Conca d'Isona. Prové de l'adverbi de lloc del català antic, actualment en desús, dellà, que vol dir de la part d'allà. En contraposició, trobaríem deçà, que significa de la part d'aquí. La Conca Deçà és, pròpiament, la Conca de Tremp, a l'entorn del cap de comarca.\nEl terme municipal d'Isona i Conca Dellà ocupa un extens territori, molt diversificat. Consulteu cadascun dels seus antics termes per a una descripció detallada. A grans trets, aquest municipi ocupa la major part de la meitat septentrionsal de la Conca Dellà; només en quedarien exclosos els termes d'Abella de la Conca i de Gavet de la Conca.\nTalarn i Salàs de Pallars Conca de Dalt i Abella de la Conca\nTremp Coll de Nargó (Alt Urgell) i la Baronia de Rialb (Noguera)\nGavet de la Conca i Llimiana Artesa de Segre (Noguera) Artesa de Segre\nCal tenir en compte que el terme d'Isona i Conca Dellà té al sud, una mica separat, l'enclavament de Montadó, que està situat entre Artesa de Segre, a llevant, Vilanova de Meià, a ponent, tots dos de la Noguera, i Gavet de la Conca, del Pallars Jussà.\nEl terme d'Isona i Conca Dellà des de Comiols (sud-est)\nEs tracta, bàsicament, de tot el territori inclòs entre la riba dreta del riu de Gavet, o de Conques, i el terme d'Abella de la Conca, a llevant, i la serra de Sant Corneli, que tanca aquesta conca pel nord, a ponent.\nNomés l'antic terme de Conques travessa a la riba esquerra del riu esmentat.\nEn la proposta derivada de l'informe popularment denominat Informe Roca, el terme municipal d'Isona i Conca Dellà havia de sofrir una profunda remodelació. D'una banda, la vall de Montesquiu, amb els pobles de Galliner, Montesquiu i Puig de l'Anell eren extrets d'Isona i Conca Dellà i, per tant, separats de l'antic terme d'Orcau, per ser afegits al terme municipal de Tremp. De l'altra, Abella de la Conca perdia la seva independència municipal i era agregat al municipi remodelat amb capital a la vila d'Isona. En tercer lloc, els Obacs de Llimiana havien de deixar de pertànyer a Llimiana i eren integrats en aquest municipi. En quart, tot l'antic terme municipal de Sant Salvador de Toló, així com la meitat nord de l'antic terme d'Aransís, on hi ha el poble d'aquest mateix nom eren despresos de Gavet de la Conca, terme que desapareixia, i annexats a Isona. Finalment, el municipì d'Isona i Conca Dellà passava a denominar-se Isona i Conca d'Orcau.\nEls Masos de Sant Martí 0\nSant Romà d'Abella 104\nBenavent de la Conca: Benavent de la Conca, Biscarri, Gramenet i Montadó\nEl poble de Benavent de la Conca El poble de Biscarri\nEl poble de Gramenet El poble de Montadó\nFiguerola d'Orcau: Figuerola d'Orcau\nPobles dels antics termes de Conques i de Figuerola d'Orcau\nLa vila de Conques La vila de Figuerola d'Orcau\nIsona: Isona, Covet, Llordà, els Masos de Sant Martí i Siall\nPobles de l'antic terme d'Isona\nEl poble de Covet La vila d'Isona El poble de Llordà\nEl poble dels Masos de Sant Martí El poble de Siall\nOrcau: Orcau, Basturs, Galliner, Montesquiu i Puig de l'Anell\nPobles del terme d'Orcau\nEl poble de Basturs El poble de Galliner El poble de Montesquiu\nEl poble d'Orcau El poble de Puig de l'Anell\nSant Romà d'Abella: Sant Romà d'Abella, amb els seus barris dels Masos de Sant Romà i de les Cases de Sant Pere.\nNuclis de l'antic terme de Sant Romà d'Abella\nEl barri de les Cases de Sant Pere El barri de les Masies de Sant Romà El poble de Sant Romà d'Abella\nLes línies generals d'història d'Isona i Conca Dellà estan explicades bàsicament en l'apartat dedicat a la capital, Isona. Per a cadascun dels pobles que l'integren, vegeu l'article corresponent.\nCal destacar que tot el terme és ric en troballes paleontològiques (sobretot de dinosaures), castells i esglésies medievals i restes del front de guerra del 1938, que a principis del segle XXI s'estan promovent com a atractiu turístic.\nJosep Solans i Boncompte (1976-1979)\nJosep Solans i Boncompte (19.4.1979 - 7.5.1983)\nAgustí Graell i Comet (23.5.1983 - 24.5.2003)\nAntoni Grasa i Fàbrega (14.6.2003 - 10.6.2011)\nConstantí Aranda i Farrero (11.6.2011 - 15.6.2019)\nMaria Rosa Amorós i Capdevila (15.6.2019- actualitat)\nDes de les primeres eleccions municipals democràtiques, l'Ajuntament d'Isona i Conca Dellà ha tingut els regidors següents: Miquel Carles Abella Canal, Jeannine Abella i Chica Maria Rosa Amorós i Capdevila, Constantí Aranda Farrero, Sebastià Aubets Aubets, Antoni Benet Guàrdia,Lorena Farràs Peréz Jaume Bernadó Simó, Joan Bertran Cuders, Josep Bertran Riart, Núria Boixadera Guixés, Josep Boixadera March, Miquel Àngel Bullich Parramon, Jordi Coll Fité, Domingo Durich Miró, Miquel Erill Rius, Òscar Eroles Peiri, Jaume Fabà Capdevila, Josep Fabà Codina, Joan Farràs Graell, Jaume Farràs Puig, Clara Farrero Solsona, Joaquim Feliu Castells, Carles Feliu Erill, Joan Feliu Plana, Ramir Fité Cases, Santiago Fité Lloret, Romà Fité Ponsa, Cecili Fornós Poch, Francesc Xavier Forns Balcells, Jordi Fort Aubets, Francesc Garcia Llairó, Domingo Gascón Tohà, Agustí Graell Comet, Antoni Grasa Fàbrega, Antoni Grasa Llobet, Andreu Isanta Eroles, Josep Jofre Abella, Lluís Laplaza Graell, Margarita Lladós Sala, Glòria Llompart Mallorques, Francesc Malgrat Roca, Jordi Marc Boixadera, Marc Mir Puy, Ramon Mir Subarroca, Núria Obach Oller, Ferran Sáez Estapé, Josep Solans Boncompte, Joan Solé Cases, Josep Solduga Espuga, Andreu Tartera Capdevila, Ramona Tomàs Reig, Lluís Ubach Boluña, i Ramon Vilanova Solsona.\nResultats electorals - Isona i Conca Dellà, 2011\nCiU Constantí Aranda Farrero 290 4 46,33\nIpIilCD-PM Andreu Isanta Eroles 238 4 38,02\nERC-AM Maria Rosa Amorós Capdevila 88 1 14,06\nConstantí Aranda Farrero, CiU, alcalde. Representant del municipi en el Consell Comarcal\nAntoni Grasa Llobet, CiU, regidor.\nNúria Boixadera Guixés, CiU, regidora\nJaume Farràs Puig, CiU, regidor\nAndreu Isanta Eroles, IpIilCD-PM, regidor. Representant del municipi en el Consell Comarcal\nSantiago Fité Lloret, IpIilCD-PM, regidor\nÒscar Eroles Peiri, IpIilCD-PM, regidor\nMarc Mir Puy, IpIilCD-PM, regidor\nMaria Rosa Amorós i Capdevila, ERC-AM, regidora. Representant del municipi en el Consell Comarcal\nCiU - PDeCAT Constantí Aranda i Farrero 305 5 51,61%\nFem Poble - AM Susanna Solans i Roya 147 2 24,87%\nIxIiCD - PM Andreu Isanta i Eroles 108 2 18,27%\nConstantí Aranda i Farrero, PDeCAT, Alcalde. President del Consell Comarcal.\nJeannine Abella i Chica, PDeCAT, Tinent d'Alcalde.\nLorena Farràs i Pérez, PDeCAT, Regidora.\nNúria Boixadera i Guixes, PDeCAT, Regidora.\nÀngel Peretó i Bernadó, PDeCAT, Regidor.\nSusanna Solans i Roya, Fem Poble - AM, Regidora. Representant al Consell Comarcal.\nFrancesc Amorós i Capdevila, Fem Poble - AM. Regidor.\nAndreu Isanta i Eroles, IxIiCD - PM. Regidor. Representant al Consell Comarcal.\nAida Masip i Sánchez, IxIiCD - PM. Regidora.\n291 139 276 1.239 2.989 4.568 4.251 4.256 3.502 2.841\n2.896 2.695 2.331 2.257 2.116 1.615 1.565 1.428 1.351 1.337\n1.272 1.270 1.222 1.214 1.189 1.139 - - 1.083 1.049\n1.046 1.028 - - - - - - - -\nEn els censos i padrons de població, estan incorporats el 1515 Sant Martí, i el 1857 Covet. El 1970 Benavent de la Conca, Conques, Figuerola d'Orcau, Isona, Orcau i Sant Romà d'Abella van ser units per tal de formar el nou municipi d'Isona i Conca Dellà. Les dades demogràfiques anteriors a aquesta data són la suma de la població dels municipis preexistents.\nL'activitat econòmica d'Isona i Conca Dellà no ha variat substancialment des de segles anteriors. En tot cas, hi ha hagut una selecció de les activitats menys productives i una potenciació de les que sí que ho eren. És per això que ha crescut notablement el nombre de granges porcines, que han permès la creació d'algunes indústries familiars de fabricació d'embotits.\nEn efecte, les truges per a la cria són més de 3.000, i el nombre total de porcs, sobre uns 10.000 animals. També hi ha unes 6.000 ovelles.\nRespecte de segles anteriors, la vinya va ser pràcticament del tot abandonada a ran de la crisi provocada per la fil·loxera, i el conreu dels camps s'ha anat decantant cap als productes de més rendiment.\nEn tot el terme hi ha 4.937 ha. conreades, 4.456 més es dediquen al guaret i a pastures, i 2.676 són boscos. Una mica més de la meitat són per al conreu de cereals, una quarta part a arbres fruiters, entre els quals destaquen els ametllers, un deu per cent per a farratges, i queda una presència testimonial de vinya, que no arriba al 4%.\nLa indústria no ha tingut mai gaire espai, a Isona. A més de les indústries ja esmentades, hi ha alguns tallers mecànics, de fabricació de mobles, i una fàbrica de confecció. Hi ha diversos comerços i entitats bancàries, i se celebra mercat el dissabte. Tot això fa que Isona faci realment de petit cap comarcal, per als pobles del seu terme i els dels immediats d'Abella de la Conca i Gavet de la Conca.\nL'any 1949 es fundà a Isona la Cooperativa del Camp d'Isona i Comarca, per a la comercialització de la producció agrícola del municipi. Depèn de la Cooperativa una fàbrica de pinsos.\nActualment Isona celebra mercat setmanal el dissabte, amb molta assistència dels habitants de tota la Conca Dellà, i una Fira de la Pell el primer dissabte de febrer.\nEn no existir cap festa comuna per a tot el municipi, esmentarem les festes respectives per a cadascun dels pobles que componen Isona i Conca Dellà.\nEn el terme d'Isona i Conca Dellà, els serveis turístics no abunden pas gaire. Per a poder-s'hi hostatjar, compta només amb tres cases rurals: una a Biscarri (Cal Ros), una a Conques (Ca l'Estudiant) i una a Figuerola d'Orcau (Casa Blanc).\nCom a restaurants, en trobem tres: dos a Isona (La Rosta i Miami) i un a Figuerola d'Orcau (La Barbacoa). I de bars, que eventualment poden fer dinars de menú, poc més: un a Figuerola d'Orcau (El Racó de la Font) i quatre a Isona (Cafè Modern, Edelweis, Miami i El Racó). Precisament aquest últim bar, el Racó, està allotjat als baixos d'una casa espectacular de pedra, just darrere de l'església i molt a prop del Museu de la Conca Dellà.\nEn el terme d'Isona i Conca Dellà hi ha diverses carreteres. La més important, actualment, és la C-1412b (Ponts - Tremp), que entra en el terme pel Coll de Comiols i el poble de Benavent de la Conca, i en surt després de superar el poble de Figuerola d'Orcau, en el lloc on la carretera travessa el riu d'Abella, prop del Molí de Suterranya.\nAquesta carretera té un traçat nou, que evita de passat pels nuclis urbans d'Isona, Conques i Figuerola d'Orcau, però conserva l'antic, actualment C-1412bz, que abandona l'anterior poc abans d'arribar a Isona i s'hi reincorpora a prop de Figuerola d'Orcau, just al lloc on hi ha l'única benzinera del terme.\nA part d'aquesta carretera, al mateix Coll de Comiols comença, cap a ponent, la carretera L-911 (C-1412b, a Isona i Conca Dellà al Coll de Comiols - Sant Salvador de Toló). Aquesta carretera té continuïtat, després d'aquest darrer poble, en la L-912 (Sant Salvador de Toló - C-1412b, a Tremp, al Molí de Suterranya).\nA Isona comença, cap al nord-est, la carretera L-511 (Isona - Coll de Nargó), que és, de fet, la primera carretera existent com a tal en aquest sector del Pallars, hereva de l'antic camí ral de la Seu d'Urgell. Aquesta carretera enllaça, per una carretereta local, amb Abella de la Conca, i amb Bóixols, del terme del darrer poble esmentat.\nDe la C-1412bz dos quilòmetres a ponent d'Isona surt cap al nord la carretera L-5113 (C-1412bz, a Isona i Conca Dellà - Sant Romà d'Abella), que en dos quilòmetres i mig mena a aquest darrer poble, del terme isonenc.\nEncara, de la carretera C-1412b un quilòmetre a ponent de Figuerola d'Orcau arrenca cap al nord la carretera L-5112 (C-1412bz, a Isona i Conca Dellà - Orcau), que en quatre quilòmetres i mig duu fins al poble d'Orcau.\nA més d'aquestes carreteres, tota una xarxa de carreteres i pistes locals, algunes d'elles asfaltades, menen als altres pobles del terme i els enllacen entre ells.\nIsona i Conca Dellà no té tren, però sí que n'hi ha a Tremp, a 18 quilòmetres. Es tracta de la línia de tren de Lleida a la Pobla de Segur, antigament de RENFE i actualment gestionada per la Generalitat, a través dels FGC (Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya). Tres trens diaris en cada direcció enllacen el Pallars Jussà amb Balaguer i Lleida o amb la Pobla de Segur.\nExisteix un servei d'autobusos que travessa el terme d'Isona i Conca Dellà, a través de dues línies: la de Barcelona a la Pobla de Segur, i la de Barcelona ath Pònt de Rei.\nEn el primer cas, hi ha tres serveis diaris cap a la Pobla de Segur i tres més cap a Barcelona, ara bé només un en cada direcció para a tots els pobles del terme pels quals passa: Figuerola d'Orcau, Conques, Isona, Biscarri i Benavent de la Conca. Tots tres passen per Isona, però només dos ho fan per dins de la vila; el tercer té parada a la cruïlla de la C-1412b amb la C-1412bz, a llevant del poble, a un quilòmetre de distància. En direcció a Barcelona, dos circulen al matí i un a la tarda; en direcció contrària, tots tres són a la tarda.\nEn la ruta de Barcelona a eth Pònt de Rei, hi ha dos serveis en cada direcció. Cap a la Vall d'Aran tots dos són al matí (un d'ells es queda a Esterri d'Àneu), amb poca estona de diferència. Cap a Barcelona,tots dos (un té l'origen, també, a Esterri d'Àneu) són a la tarda, amb 40 minuts de diferència entre els dos.\nA la comarca hi ha força línies de transport escolar, atès que la concentració escolar ha obligat a posar autobusos per portar els nens dels pobles mitjans i petits cap als centres de la comarca, principalment Tremp i Isona, però també Bóixols. Sis línies de transport escolar menen els nens i nenes del terme d'Isona i Conca Dellà cap a les escoles esmentades, i cap a l'institut de Tremp.\nEscola Aeso (públic, infantil i primària)\nEl Centre d'Estudis d'Isona i Conca Dellà va ser fundat el 1988 amb l'objectiu de donar a conèixer la història del municipi i promoure tasques de conservació del seu patrimoni. El 2016 compta amb 210 persones associades. Ha realitzat la restauració de la capella dels Masos de Sant Martí i la preservació de la documentació de l'església de Conques. Ha organitzat també diverses exposicions i conferències i ha publicat set obres: Caramelles a Isona el 2008, Isona a La Vanguardia el 2009, L'últim cavaller d'Isona el 2011, Isona a la premsa comarcal (1866-1937) el 2013, Francesc de Moner i de Miret: un pallarès a la guerra de Successió (1702-1714) el 2014, L'església d'Isona: 50 anys d'imatges i records el 2015 i Lo Sant Crist de Conques el 2016. Edita una memòria anual que lliura a totes les seves persones associades. Entre les seves tasques té la coordinació i gestió del Punt Òmnia d'Isona i Conca Dellà. La seva presidenta actual és Susanna Solans i Roya.[cal citació]\n↑ AADD. Museus i Centres de Patrimoni Cultural a Catalunya. Barcelona: Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, 2010, p. 70. ISBN 84-393-5437-1.\nCabana del Catarrí.\nLo Planell (Sant Romà d'Abella).\nPla de Sobes.\nCamí dels Calvaris.\nCamí dels Plans.\nCamí de Comiols.\nCentre d'Estudis d'Isona i Conca Dellà.\nBELLMUNT I FIGUERAS, Joan. "Isona", a Pallars Jussà, II. Lleida: Pagès editors, 1997 (Fets, costums i llegendes, 32). ISBN 84-7935-406-2\nCONDAL, Teresa i PRADAS, Marga. "Isona", a El Pallars Sobirà, el Pallars Jussà, la Vall d'Aran. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2000 (Catalunya romànica. Guies, VIII). ISBN 84-412-0247-8\nGAVÍN, Josep Maria Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9\nPAGÈS, M. i PONS, J. "Isona", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Isona i Conca Dellà\nEnciclopèdia Catalana en línia\nIsona: la reconstrucció d'un poble entre dos fronts (femTurisme.cat)\nRetrieved from "https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Isona_i_Conca_Dellà&oldid=22639971"\nThis page was last edited on 19 January 2020, at 09:26.


Un enginyer marca a Abertis el camí a l'exterior\nEl conseller delegat d'Abertis, Francisco Reynés, ha focalitzat la companyia en les concessions d'autopistes. Amb formació d'enginyer, ha tingut un ascens meteòric\nFa tres anys, Abertis va iniciar un canvi de rumb en la seva estratègia empresarial. Va deixar anar llast venent participacions a diverses empreses i va decidir centrar-se en la gestió de concessions. Al mateix temps, va prémer l'accelerador en el procés d'internacionalització, amb la compra a OHL de múltiples concessions d'autopistes al Brasil i a Xile, juntament amb Brookfield, un grup canadenc. L'operació i tot el canvi de rumb van estar capitanejats per Francisco Reynés, conseller delegat del grup des del juny del 2010.\nNascut el 1963 a Palma, Reynés es va llicenciar en enginyeria industrial a la Universitat Politècnica de Catalunya, una formació que va completar amb un MBA a l'Iese. Durant la carrera va conrear la seva passió per la mecànica, especialment per les motos, una de les seves grans aficions, i ho va arrodonir entrant a treballar a Volkswagen. Com a directiu del grup alemany va passar diversos anys a Wolfsburg, on es va seguir formant i va aprendre alemany, un idioma que va afegir a l'anglès i el francès, a part del català i el castellà.\nDesprés de Volkswagen va treballar per la companyia Johnson Controls i posteriorment a la catalana Dogi, on va iniciar l'expansió de la companyia a Àsia. Tres anys més tard, el 2002, va fitxar per la fàbrica de ciment Uniland, on també es va dedicar a l'expansió internacional del negoci fins que l'empresa va ser comprada per FCC. Va ser llavors quan va entrar a l'òrbita de La Caixa, com a nou director general de recursos de Gas Natural.\nNomés va durar en el càrrec cinc mesos, ja que el president de La Caixa, Isidre Fainé, va materialitzar l'enorme confiança que té en Reynés amb l'encàrrec de dirigir la sortida a borsa de Criteria, el seu hòlding industrial on també va concentrar les activitats en el negoci financer. El seu ascens meteòric ha culminat, de moment, a Abertis. Actualment n'és conseller delegat i ocupa el primer càrrec executiu de la companyia, ja que la presidència, ocupada per Salvador Alemany, és un càrrec no executiu.\nEls que han treballat amb Reynes asseguren que al capdavant d'Abertis ha desplegat una manera de fer molt directa i sense espai per a la filosofia. "És tal com raja, molt enginyer", assenyala un col·laborador seu que destaca les al·lusions a conceptes tècnics com la termodinàmica amb què amaneix les seves intervencions en públic. Asseguren que té facilitat per treballar en equip, i la confiança i el crèdit que dóna als seus col·laboradors es tradueix en el fet que les reunions no són gaire habituals.\nHa situat la companyia com la principal operadora d'autopistes del món gràcies a la internacionalització i la focalització del negoci en aquest àmbit, una missió amb què va arribar a la cúpula del grup participat per La Caixa. "Hem mogut molts mobles del pis", reconeixia recentment en una entrevista.\nAquest estiu s'ha casat amb l'empresària Cristina Valls-Taberner, filla de l'expresident del Banco Popular, i té tres fills de la seva parella anterior, de qui va enviduar. Entre les seves aficions hi ha esports com l'esquí, la vela, el ciclisme, el tennis i el trekking , que ha practicat en diverses competicions a l'Àfrica.


Noah Gundersen presentant el seu nou treball "White Noise" al Molino de Barcelona - Radio Star Terrassa 100.5 Fm --- La Cultural de Terrassa\nNoah Gundersen presentant el seu nou treball "White Noise" al Molino de Barcelona\nEl dimecres 7 de març a les 21h, l'escenari del Molino de Barcelona acollirá a al cantant Noah Gundersen presentant el seu nou treball "White Noise", i telonejat prèviament per Willy Naves.\nNoah Gundersen nascut a Seattle, Washington, és un artista que viatja entre la cançó d’autor, el folk i l’ aprofundiment poètic, aconseguint petites gemmes d’intimisme. La seva carrera musical va començar en 2008 i des de llavors no ha parat de créixer i consolidar-se com el cantautor que és avui dia. El seu aclamat últim disc “Carry The Ghost”, és sens dubte una clara mostra de com ha evolucionat al llarg d’aquests anys.\nLes seves cançons han anat apareixent en sèries televisives de renom com "The Vampire Diaries", però no van aconseguir la seva màxima popularitat fins a la inclusió de "Day is Gone" a la banda sonora de Sons of Anarchy, per la qual també va ser nominat a un premi Emmy.\nPrèviament a aquest artista podrem escoltar a Willy Naves, un artista de marcat caràcter del nord, multiinstrumentista i productor. Les seves composicions bussegen en entre la malenconia i l'èpica, paisatges musicals que et transporten com si es tractés d'un viatge a través de l'espai/temps. Les textures i melodies recorden al millor folk i dream pop internacional. Un artista en contínua evolució que reflecteix en les seves composicions la seva interacció amb la naturalesa i els llocs que visita.\nPosted on Thursday 15 February 2018 - 15:31:49 in Varios by Director


La Falla Sant Francesc i Pla i Revés d’Altea tanquen el teló del ‘Salvador Soler’ | Ajuntament d'Oliva\n31 octubre 2018 | associacions,cultura,promoció valencià\nEl grup de teatre de la comissió fallera presenta hui a les 22.00 h una comèdia al més pur estil vodevilesc\nEls últims guanyadors del Certamen ‘aMat’ tornen a Oliva per a clausurar la XIX edició\nEl XIX Concurs de Teatre en valencià ‘Salvador Soler i Soler’, organitzat per la Federació de Falles i la Regidoria de Cultura, abaixa el teló aquesta setmana amb les dues últimes representacions programades al Teatre Olímpia.\nAquesta nit de dimecres arriba el torn de la Falla Barri Sant Francesc. La quarta proposta que puja a l’escenari és “Boeing boeing”, l’obra més exitosa del francés Marc Camoletti, que s’oferirà al públic a les 22.00 h. Gabi Carmona, David Capellino, Maria José Miralles, Gema Moreno, Empar Sastre i Verónica Morató es posen a les ordres d’Ernest Parra en un vodevil frenètic sobre les relacions entre homes i dones.\nEl grup de teatre Pla i Revés d’Altea s’encarregarà de clausurar el concurs, el divendres dia 2, amb l’obra guanyadora del V Certamen ‘aMat’ de Teatre Amateur. Maties Serrat i Joan Carratalà tornaran a interpretar els seus personatges en “Hereus”, la comèdia dirigida per Vicent Lloret en la qual dos germans es reparteixen l’herència de la mare encara en vida. L’espectacle començarà a les 10 de la nit i l’entrada és gratuïta.\nTot seguit, hi haurà el lliurament de premis. Com és tradició, la millor obra tindrà accés directe al Certamen ‘aMat’ i l’espectacle faller millor valorat representarà Oliva en la III Mostra de Teatre Faller de Juntes Locals i Junta Central Fallera de València.\nLa XIX edició del ‘Salvador Soler’ arrancava el 19 d’octubre, i l’afluència d’espectadors ha sigut constant i nombrosa des de la primera funció. L’organització s’ha mostrat satisfeta i ha apuntat que l’alt nivell participatiu prova “la bona salut del concurs i l’interés que segueix suscitant entre el públic local”.


El Suprem acaba amb les sancions de l'Ajuntament de Barcelona als habitatges buits - Blog\nUna de les mesures estrella de l’Ajuntament de Barcelona per a intentar acabar amb l’existència d’habitatges buits a la ciutat ha estat anul·lada de manera definitiva pel Tribunal Suprem. Es tracta de la taxa que el setembre de 2016 va establir el consistori barceloní per a sancionar als grans propietaris d’habitatges que els tinguessin buits durant almenys dos anys sense causa justificada.\nL’alt tribunal ratifica d’aquesta manera una sentència dictada en el seu moment pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya que considerava que l’Ajuntament de Barcelona no es competent per a legislar sobre aquesta matèria, per la qual cosa va anul·lar diversos articles d’aquesta norma.\nLa pretensió del consistori barceloní era cobrar 633€ per cada habitatge buit als grans propietaris per a cobrir el cost de les actuacions administratives tendents a descobrir i sancionar l’existència de pisos buits. Després d’aquesta sanció, en cada requeriment posterior s’imposaria una multa de 286€. El govern municipal va modificar per a això les ordenances fiscals i va justificar la seva decisió en els problemes d’habitatge que pateix la ciutat.\nNo obstant això, la Sareb va recórrer aquesta norma per considerar que l’ajuntament barceloní ni té competències per a legislar sobre aquesta matèria ni està entre els serveis que s’inclouen en el seu marc normatiu.\nDesprés de veure que el TSJC va donar la raó al recurrent, l’Ajuntament de Barcelona va optar per presentar el corresponent recurs davant el Tribunal Suprem, que finalment ha acabat per ratificar la sentència de l’alt tribunal català.\nDe totes maneres, la decisió del TS a penes tindrà repercussió en els comptes de l’Ajuntament de la capital catalana. Quan el TSJC va dictaminar en contra de la norma, el consistori va optar per no imposar sancions i mantenir en suspensió l’aplicació d’aquest tribut fins que el Suprem resolgués de manera definitiva la causa.\nDes de l’Ajuntament es considera que la decisió del TS no entra en el fons de la qüestió, ja que no s’analitza la possibilitat que la Generalitat, en funció de les seves competències, pugui atorgar als ajuntaments catalans les atribucions necessàries perquè puguin legislar localment en aquesta matèria.


Apartment V Borovicich VI Harrachov República Txeca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment V Borovicich VI\nAl visitar Harrachov, vosté es sentirà com a casa a Apartment V Borovicich VI, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nL'ambient de Apartment V Borovicich VI es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Apartment V Borovicich VI.


Suposo que esteu al corrent del cas del primer home embarassat del nostre país. És un jove de 25 anys, que va néixer a Jaén com a Estefanía i ara es diu Rubén. Es va sotmetre a un tractament hormonal per tal de canviar de sexe però va conservar l'aparell reproductor femení, la qual cosa li ha permès iniciar un procés de gestació. Ell i la seva parella esperen bessonada. Quan hagi parit, ha declarat que s'operarà de manera definitiva, per esdevenir un home "complet". Fa uns dies, li van fer una entrevista a l'Hora Q (molt respectuosa, en cap moment va caure en la morbositat) i aparentava ser un home segur, tranquil i equilibrat, convençut de la seva decisió, impassible davant de la tempesta mediàtica que s'ha desencadenat al seu voltant. Per començar, ha de fer front al desconeixement i rebuig que encara existeix respecte la transsexualitat . En segon lloc, a l'oposició de molts ginecòlegs, que consideren que el seu estat és absolutament contranatural i\nRecordo el lema dels joves punk dels anys vuitanta: No future; un clam nihilista, segons el qual calia viure desenfrenadament, morir jove i deixar un bonic cadàver. A l'any 2009, les expectatives de futur també són limitades per als joves, encara que d'una manera ben diferent... El País publicava ahir un excel·lent reportatge sobre l'anomenada "Generació Zero". El rotatiu assenyalava que Espanya encapçala el rànquing de joves aturats de la Unió Europea (destaquem sovint en els llistats més depriments). La "Generació Zero" la formen un grup de joves ben preparats, de menys de trenta anys, que han acabat la formació acadèmica en plena crisi econòmica. Malgrat que tenen talent i empenta per a treballar, es troben sense oportunitats laborals i han de tornar a casa dels pares. Els que tenen recursos econòmics i reben recolzament familiar, opten per continuar formant-se: fan màsters, postgraus i cursos de tota mena. Paral·lelament, treballen en feines precàr\nLa solució Després de la revolta del 17 de juny el secretari de la Unió d’Escriptors va fer repartir fulls de propaganda a la Stalinallee. Hom hi podia llegir que el poble havia perdut la confiança del govern i que només treballant doble podria reconquerir-la. No seria molt més senzill que el govern dissolgués el poble i n’elegís un de nou? Bertolt Brecht Traducció de Feliu Formosa\nL'alcohol és, amb diferència, la droga més popular entre els menors i adolescents espanyols, que s'inicien en el seu consum abans dels 14 anys, segons les últimes enquestes dutes a terme pel Ministeri de Sanitat, que n'han detectat un lleuger descens. Preocupa especialment la implantació d'un nou patró: la fartanera de cap de setmana, un consum compulsiu d'alcohol que es combina amb altres substàncies i en què destaquen els combinats (58,4%), la cervesa (34,1%) i el vi i els licors forts (27%). Aquests hàbits de consum es tradueixen en la proliferació entre menors de pancreatitis i hepatitis agudes, accidents vasculars i comes etílics. També hi ha documentats casos d'infarts i hemorràgies cerebrals després d'episodis d'intoxicació etílica aguda. L'alcohol incideix també en les relacions sexuals de risc, els embarassos no desitjats, la transmissió de tota mena de malalties sexuals i els accidents de trànsit. Un estudi portat a terme pel Min\nLa crisi econòmica ha vingut acompanyada del resorgiment de valors que semblaven definitivament perduts. El replantejament de l'economia mundial està estretament lligat a valors efímers i superficials, que ens han conduït fins al fracàs actual. L'èxit de vendes d'alguns títols apunta cap a la necessitat de recuperar l'esperança i l'optimisme. Avui, El Periódico de Catalunya es fa ressò d'un grapat de novetats editorials que són històries de superació personal, autèntiques lliçons de vida en temps d'aversitat: El món sobre rodes , d’Albert Casals (Edicions 62 ) El ángel del ala partida , d’Abderrahman Ait Khamouch (Now Books) Cáncer, el fin de un mito. Historias reales de superación , de José Ramón Germà Lluch (Planeta) Jo vaig vèncer el càncer de pit , de Thérèse Nehr (Pagès Editors) Un ataque de lucidez , de Jill B. Taylor (Debate) La sort del meu destí , d'Isidre Esteve (Ara Llibres) El món groc , d'Albert Espinosa (Rosa dels Vents) Les veus del\nPotser alguns de vosaltres sentiu una mica de cansament aquests dies, una fatiga injustificada a l'hora de realitzar activitats quotidianes. No em puc aventurar a fer-vos un diagnòstic online però tal vegada patiu astènia primaveral, un trastorn benigne que pot aparèixer amb l'arribada de la primavera . Tot i que les seves causes exactes encara es desconeixen, alguns autors han assenyalat que podria estar relacionada amb una dificultat per adaptar-se a les condicions de llum, pressió, humitat i als canvis horaris associats a la nova estació. Si hi voleu posar remei, us enllaço amb uns quants consells per a tractar-la. No cal dir que aquesta situació ambiental, a banda de les al·lèrgies i l'aixafament, també ens aporta beneficis. És un bon moment per gaudir de la natura, practicar més esport o passar llargues estones al carrer. Un cop acostumats, ens hi trobem la mar de bé...\nA Palafrugell, hem tingut un cap de setmana d'allò més mogudet. El dissabte, el dinar de la Sopa de Pedres , va ser tot un èxit. Es van recollir al voltant de 4.000€ i s'hi van aplegar unes 700 persones. Malgrat la importància de les xifres, penso que el gran triomf de la jornada va ser l'alt grau d'implicació ciutadana. Ja he perdut el compte del nombre de voluntaris i voluntàries que van posar el seu gra de sorra perquè tot sortís tal i com estava previst. Cal agrair-los el seu esforç i generositat. Així mateix, a totes les persones que van col·laborar comprant tiquets per menjar alguna de les tres classes de sopa que van preparar els alumnes de l'escola de cuina (boníssimes, per cert) o que porten productes de primera necessitat al rebost de Càritas, al Casal. Val a dir que encara queden ciutadans reticents que, per desconeixement o per ignorància, rebutgen aquestes iniciatives socials. És necessari prendre consciència que no només beneficien a les persones afec\nQuan Penélope Cruz va recollir el seu Oscar (quantes vegades hem vist les imatges!) va dir, entre altres coses, que ella provenia d'Alcobendas, on rebre el daurat guardó no era precisament un somni realista. Quan era una nena, la nit dels Oscar, Penélope se la passava en blanc davant de la tele, pendent del xou de les estrelles de cine. Amb aquestes senzilles paraules, es va posar el públic a la butxaca; deu ser per això que a Los Angeles l'adoren. La madrilenya va resumir l'essència del somni americà, segons el qual tots els habitants dels Estats Units poden assolir els seus objectius, amb igualtat d'oportunitats, únicament a través de l'esforç i la determinació. Són tantes les vegades que ens han explicat aquesta història (darrerament Obama ens l'ha recordat) que fins i tot ens ho hem arribat a creure. El mite americà no coneix fronteres, atreu ciutadans d'arreu del món que busquen fortuna lluny dels seus països. Poques vegades, però, es fa esment de les\nSuposo que, si mireu la televisió, heu vist l'anunci de Mutua Madrileña . Aquell cor entusiasta, gairebé maníac, que es felicita de formar part del club d'assegurats. Estic convençuda que la repetitiva musiqueta soy, soy, soy té prou potencial com per crispar el mateix Dalai Lama. La insistent promoció fa bona la dita: donde no hay publicidad, resplandece la verdad ... Últimament hi ha bastantes assegurances privades que inclouen la psicologia dins de les seves especialitats. El que no s'explica, evidentment, són les precàries condicions de treball, que no respecten ni de lluny les recomanacions del Col·legi Oficial de Psicòlegs. Sense entrar en detalls, us diré que, a mi, personalment, em sortiria molt més a compte fregar escales (amb tots el respectes cap aquesta honrada tasca) que atendre els pacients d'una mútua. Bé, tindria l'opció de fer sessions de pocs minuts i despatxar els problemes de la gent amb qualsevol consell de pa sucat amb oli. Hi ha alguns psic\nDesprés de fer molts tombs per la vida, Lesly Kiss (Barcelona, 1981) es va presentar a un càsting per rodar pel.lícules pornogràfiques. D'això ja fa quatre anys i n'ha rodat més de 60. Ara explica la seva vida al llibre Nacida inocente (Ediciones Robin Book), que es presenta avui. -La seva vida és una tragèdia. -Tres setmanes després del meu primer aniversari, el meu pare va matar la meva mare i després es va suïcidar. Vaig viure amb la meva àvia, una dona que mai em va fer un petó. He intentat suïcidar-me cinc cops. He dormit al carrer i els homes m'han explotat i maltractat.- -¡Uf!, sort que el llibre té final feliç, vostè s'enamora. -Tenia final feliç, però un cop imprès em vaig separar del nòvio. -¿Sí? -Vaig veure que m'enganyava. -Els homes la van utilitzar, va començar al cine porno pel seu nòvio. -Em va dir que era una cosa temporal, fins a recuperar-nos del pagament d'una hipoteca. Ens havien avalat els seus pares i jo tenia por que ells perdessin casa\nD'un temps cap aquí, he escrit diverses vegades sobre el fet que la crisi econòmica pot augreujar el problema de les addiccions. Cal tenir en compte que els joves són un dels col·lectius més vulnerables a caure en una espiral de dependència. Per un costat, sabem que s'inicien més aviat en el consum de substàncies com ara l'alcohol i el cànnabis i que la percepció de risc que tenen sobre el perill que comporta per a la salut és baixa. Per altra banda, les xarxes de distribució de droga accedeixen millor als adolescents i els ofereixen preus cada cop més econòmics. El Punt publica avui que la unitat de ludopaties del parc hospitalari de Salt, ha detectat per primera vegada casos d' addiccions múltiples entre els joves; concretament al joc, l'alcohol i la cocaïna. El rotatiu també informa de l'augment d'usuaris enganxats a internet. Les necessitats són clares, no ens hem de cansar de repetir-les: recursos sanitaris, justícia, investigació policial, educaci\nLa mort de la metgessa de Múrcia , assassinada per un pacient que li va disparar quatre trets, ha reobert el necessari debat sobre la seguretat amb la qual treballa el personal sanitari. Avui llegeixo a La Vanguardia que Espanya és capdavantera en el nombre d'agressions registrades als professionals de la salut. Es calcula que set de cada deu treballadors ha patit un atac al llarg de la seva carrera, tot i que només el 5% ha decidit denunciar-lo. Està clar que ens trobem davant d'un fenomen complexe, que no es pot ventilar condemnant només la mala educació dels ciutadans. Per una banda, hem de tenir en compte que la violència és una xacra social que es posa de manifest en molts àmbits (família, escola, entorn laboral, mitjans de comunicació, política...) i que la crisi econòmica i de valors en són causes importants. Pel que fa a l'entorn estrictament sanitari, penso que un factor decisiu són les precàries condicions del sistema, que es troba col·lapsat i sense recursos, l\nUn problema que veig de manera molt freqüent a la consulta és la difícil relació que mantenen algunes mares amb les seves filles. Ho diré d'entrada: la majoria de vegades, les adolescents se'ls pugen a la gepa. Sovint es tracta de dones treballadores que han lluitat tota la vida per donar el bo i millor a les criatures. No es pot dir que les hagin malcriades, ni que hagin descuidat la seva educació (el sol fet que vinguin al psicòleg ho demostra) però, sense voler-ho, poc a poquet, s'han deixat governar per la seva tirania. Un altre ingredient habitual d'aquest tipus de vincle és la personalitat temperamental de la noia, que vol sortir-se amb la seva peti qui peti, sense tenir en compte per a res l'opinió dels altres. A l'hora d'assumir les conseqüències dels seus actes, però, sempre serà la mare qui haurà d'afanyar-se a apagar focs, cames ajudeu-me. Les joves acostumen a tenir parella ben aviat, al voltant dels quinze anys, i posen per davant la seva\nDiversos psicòlegs han exigit el tancament definitiu de l'escola Albertville de Winnenden, on el jove de disset anys Tim Kretschmer, va assassinar setze persones a sang freda. L'expert en traumes Christian Lüdke, que ja va atendre els estudiants de l'institut Guttenbert d'Erfurt, on un altre adolescent va matar setze joves abans de treure's la vida, ha declarat: "no serà suficient amb pintar les parets, ja que l'escola s'ha convertit en el lloc d'un crim. Mai més s'hi ha de donar classe". M'ha cridat molt l'atenció la recomanació de Lüdke. Si bé és cert que estem davant d'un succés terrible, difícilment comparable amb cap altre, la decisió de tancar el centre educatiu m'ha semblat, si més no, qüestionable. No podem dir que hi hagi receptes màgiques, que es puguin aplicar en tots els casos, però en contextos traumàtics es recomana just el contrari. Seguint la lògica del Lüdke, també s'haurien hagut de clausurar la term\nSom molt humils els dos Però tenim la música Però et puc fer uns versos i lligar-los després Amor meu jo t'estime per a tota la vida Per a besar-te i fer-te com d'amagat un fill Per a veure't el ventre completament rodó Per a veure't parir agafant-me una mà Per a veure el poal ple de sang i excrements Per a besar-te el front suorós i de grenyes Amor meu jo t'estime Sense tu em moriré Ploraré pels carrers i hauran tancat les portes I no sabré on anar ni donar cap indici Amor meu si tu em deixes jo em perdré pels carrers Jo em perdré per la vida si no em deixes mirar-te Si no puc estimar-te de la nit al matí Vicent Andrés Estellés La casa de la música vora el mar, IV. [Foto: PaleHeart ]\nEl proper 21 de març, a Palafrugell es portarà a terme la iniciativa solidària i festiva "Sopa de pedres", inspirada en una antiga rondalla popular , que parla de la importància de saber compartir. Totes les persones que ho desitgin, podran menjar un brou elaborat pels alumnes de l'escola de cuina de l'IES Baix Empordà i, d'aquesta manera, donaran un cop de mà al creixent nombre de persones que acudeixen a Càritas, a demanar ajuda. El preu de la sopa és simbòlic, cadascú hi pot gastar el que vulgui, en funció del que invertiria en un àpat per dinar. Pels carrers de la vila hi haurà música, teatre i activitats per a la mainada. La iniciativa l'ha tirada endavant una comissió ciutadana oberta, sense definicions polítiques, religioses ni culturals i ha tingut molt bona acollida al municipi. Paral·lelament, s'estan recollint aliments de primera necessitat i altres productes bàsics per atendre les persones en situació de pobresa i risc d'exclusió social. La\nCom bé sabeu, ahir es va celebrar el Dia Internacional de la Dona Treballadora . Enguany, la jornada ha estat marcada tant per la situació econòmica com per la reforma de la llei de l'avortament. La premsa s'ha fet ressò de que, de moment, la dona està aguantant millor que l'home l'embat de la crisi. Un dels motius podria ser que els principals sectors afectats són els de la construcció i l'automòbil, d'ocupació majoritàriament masculina. Per altra banda, cal recordar que les estadístiques mostren que les dones estem més preparades des del punt de vista acadèmic. Això no treu que, per les mateixes feines, els nostres sous són més baixos i la precarietat ens afecta en major mesura. També és remarcable la dificultat que tenim per conciliar la jornada laboral amb la vida familiar i la poca ajuda de la qual disposem per realitzar les tasques domèstiques. No cal dir que és necessari continuar lluitant per assolir la igualtat i fer desaparèixer el conegut sostre de\nTota la nit que bufa una tramuntana diabòlica. Tinc un xic de mal de cap i em noto més cansada. Hi ha molta llegenda al voltant dels efectes d'aquest vent típicament empordanès, sobre la salut mental. La creença popular assegura que altera el comportament, però què ens en diu la ciència? S'han fet estudis que desmenteixen certs tòpics i d'altres que ens ofereixen dades contradictòries. Recentment, s'han tirat endavant investigacions que apunten que no existeix cap relació provada entre la tramuntana i l'ansietat. Per altra banda, hi ha especialistes que afirmen que els seus efectes són diversos . Segons un estudi realitzat per una psiquiatre d'El Port de la Selva, la tramuntana altera els neurotransmissors cerebrals i pot provocar estats de depressió i excitació nerviosa, encara que també estimula el geni artístic i les ganes de treballar. S'haurà de continuar investigant per clarificar aquests resultats... Per part meva, us asseguro que els vendavals de t\nMés d'una vegada, he escrit en aquest blog que hem de procurar desplegar tota mena d'estratègies per no deixar-nos engolir per la corrent de pessimisme mediàtic, que ens assetja tothora. Tanmateix, hi ha dies en els quals és realment difícil mantenir la moral alta. No es pot negar que hi ha un desencís generalitzat, una sensació de desampar i d'incertesa angoixant vers el futur. D'una manera o altra, tots notem la crisi econòmica i seria una hipocresia negar que ens afecta. Per acabar-ho d'adobar, veiem com ens sobrevolen els voltors carronyaires, que ensumen l'olor a podrit i aprofiten aquest moment crític per fer l'agost. Els números de telèfon 905 en són un clar exemple. Ara veig més presentadors cosmètics que mai, que prometen tota mena de premis i diners ràpids, a tots aquells espectadors que estiguin disposats a deixar uns eurets en el missatge o la trucada. Les addiccions són el taló d'Aquil·les d'algunes persones que experimenten penúries l\nEl cineasta Albert Serra explicava en una entrevista recent que, d'ençà que té divuit anys, que viu sense televisió. L'excèntric director afirmava que no volia que un munt d'imatges vulgars li contaminessin el cervell. Imaginava com devia ser la vida unes quantes dècades enrere, quan l'art o la natura configuraven la visió del món. Avui llegeixo que una enquesta sol·licitada pel CAC posa de manifest el creixent descontentament dels telespectadors. Les queixes principals es centren en un excés d'informació sobre la crisi, la baixa qualitat de la programació o la gran quantitat d'anuncis que s'emeten. Potser no cal prendre una decisió tan radical com la d'Albert Serra, però si que és necessari que els ciutadans aprenguem a apagar la tele i obrir un llibre, escoltar música o implicar-nos en tantes altres activitats constructives, que ara mateix se m'acudeixen... Quadre: Anne Belov\n¡Jamás! ¿Es verdad que todo para siempre acabó ya? No, no puede acabar lo que es eterno, ni puede tener fin la inmensidad. Rosalía de Castro En las orillas del Sar\n"El Dico tardava a pujar per les escales amb els altres. -Professor, ¿és possible canviar de classe? -No. -És un fàstic, aquesta. -Perquè tu en formes part. -I vostè també. -Afanya't." La classe , pàg 126. François Bégaudeau


Ricky Rubio, en la terra promesa\nLA LLUITA PEL TÍTOL DE LA NBA\nRicky Rubio, a la terra promesa\nEl base català afronta per primera vegada els 'play-off' després de set temporades a la lliga nord-americana\nEls Utah Jazz, una de les sensacions del campionat, s'enfrontaran als Thunder d'Alex Abrines\nBarcelona - Divendres, 13/04/2018 - 23:26\nHa sigut un llarg pelegrinatge. Un camí ple d’obstacles i tristors fins i tot per a qui va ser considerat al seu dia el nen prodigi del bàsquet europeu i a qui molts veien als EUA com el nou Pistol Maravich quan va aterrar a la NBA. Però, per fi, Ricky Rubio ha arribat a la terra promesa. Després de set temporades a la Lliga, disputarà unes eliminatòries pel títol, i es traurà de la motxilla aquella pesant pedra que el convertia en el tercer jugador amb més partits disputats (430) sense jugar uns play-off.\n«És un somni fet realitat», assegura, quan ja va camí dels 28 anys (els complirà a l’octubre). Ricky s’estrenarà en la posttemporada aquest diumenge amb els Utah Jazz. A l’equip de Salt Lake hi va arribar l’estiu passat després d’un traspàs que ha sigut alliberador en tots els sentits des dels Timberwolves. A Minnesota havia jugat tot aquest temps i, curiosament, l’equip de Minneapolis també ha acabat la seva metamorfosi i ha travessat el llindar de les sèries pel títol.\n«Segurament visc en el millor moment de la meva carrera. Per molts temes, per maduresa, per sensacions. No tenia aquestes sensacions des de cadet. Sento que puc aportar moltíssim a l’equip i anotar en situacions que abans no tenia», explicava aquesta mateixa setmana a la cadena SER. «Arribar als play-off se’t posa molt bé. És dur anar cap a casa els últims sis anys cada abril. Però per fi puc dir que els jugaré i estic amb moltes ganes».\nEl Ricky que s’enfrontarà a partir d’aquest diumenge als Oklahoma Thunder del big three format per Russell Westbrook, Carmelo Anthony i Paul George, i també pel mallorquí Àlex Abrines, no té res a veure amb aquell nen que va enlluernar al debutar amb 14 anys a l’ACB o aquell devastador talent que es va penjar la plata olímpica enfrontant-se als Estats Units a la final dels Jocs Olímpics de Pequín amb 17 anys.\nEl base del Masnou s’ha instal·lat en una nova etapa de la seva carrera marcada per la maduresa després d’una trajectòria irregular i algunes estacions doloroses: la seva greu lesió de genoll la temporada del seu debut el 2011 que el va tenir apartat de les pistes 10 mesos, una segona operació al turmell esquerre que el va limitar a 22 partits en una altra (2014) i, sobretot, una traumàtica experiència personal com la mort de la seva mare, Tona, el maig del 2016.\n«Hem viscut moltíssim. Sabem que hi ha algú allà dalt ajudant-nos i és per a ella», va admetre, a manera d’homenatge, Ricky després de classificar-se, quan va revelar que el missatge que més l’havia emocionat a l’aconseguir el seu objectiu havia sigut el del seu pare, Esteve, que aquesta mateixa setmana ha viatjat a Salt Lake City per ser al seu costat.\nDe tot aquest procés personal, agusat pel dolor, n’ha emergit un nou Ricky, revestit de duresa, igual d’ambiciós, més reflexiu, sense obsessions ni càrregues. El final de la innocència ha arribat fins i tot al que es veu a la pista. La imatge adolescent dels seus primers dies s’ha tornat més fosca. Els tatuatges, la melena deixada anar, la barba. El nen fa temps que va quedar enrere.\nRicky torna a ser el jugador que controla el joc, que sorprèn amb les seves assistències, que roba pilotes, que ha recuperat el sentit lúdic a la pista. També ha afegit el punt d’egoisme que li faltava i ha revestit de confiança el tir, el taló d’Aquil·les que els seus crítics sempre li han retret. I els seus números mostren una notable millora.\nHa pujat la seva mitjana anotadora (13,1 punts davant els 10,8 de la seva carrera) i el seu encert (35,2% en triples davant el 32% de mitjana), amb diversos partits de més de 30 punts, encara que ha baixat el d’assistències (5,3 davant 7,9 en la seva carrera). «Era una qüestió de confiança i també saber trobar les accions de tir en el partit», explica el base català, que va tenir l’ajuda de l’exjugador dels Jazz Raül López a l’estiu per reforçar alguns dels aspectes del seu joc.\nLa seva adaptació a Salt Lake ha sigut esplèndida, especialment amb el seu tècnic Quin Snyder, amb qui ha desenvolupat una connexió especial. El perfil internacional de la plantilla, amb la presència, entre altres, del francès Rudy Gobert i de l’australià Joe Ingles, amb qui ja va coincidir al Barcelona, l’ha ajudat a trobar amb molta més rapidesa el seu nou lloc a la Lliga. «Només m’han demostrat amor des que vaig arribar. És genial estar en un grup com aquest on tots es preocupen pels altres», explica.\nD’un inici descoratjador, que es va iniciar amb la marxa de la seva gran estrella, Gordon Hayward, als Celtics, i del seu base George Hill, a Sacramento, que no feia presagiar res de bo, ha sorgit al rescat dels Jazz el concepte del col·lectiu, i també el protagonisme de Donovan Mitchell, aspirant al títol de Rookie de l’Any, la força de Gobert, candidat a Defensor de l’any, i la revalorització de Ricky, per convertir l’equip de Utah en una de les sensacions del curs.\n«Hem fet un gran final de temporada, però estem anant a més. Estem amb un nivell de confiança que en aquests play-off pot passar qualsevol cosa. Podem sorprendre qualsevol», adverteix Ricky, a qui l’esperarà una batalla especialment dura a nivell particular: Russell Wesbrook, l’últim MVP, que ha tornat a finalitzar el curs amb mitjanes de triple doble: 25,4 punts, 10,1 rebots, 10,2 assistències. Una autèntica bèstia l’espera en el camí.\nMichael Jordan s'uneix a les protestes contra el racisme als EUA


Stay Homas, Andrea Motis, Clara Peya, La Casa Azul, Oques Grasses o Amaral al festival Strenes 2021 - SIESTV\n16 des. 2020 Stay Homas, Andrea Motis, Clara Peya, La Casa Azul, Oques Grasses o Amaral al festival Strenes 2021\nLa 8a edició del festival serà del 26 de març al 2 de maig del 2021\nRedacció.- S’ha presentat la programació del festival Strenes 2021, amb un avançamentd’artistes, entre aquests hi ha Ferran Palau, Clara Peya, Judith Neddermann i Andrea Motis, amb nou disc, i Amaral a les Escales de la Catedral, la presentació del primer disc dels Stay Homas, “Agua” o La Casa Azul.\nTot i estar vivint uns temps d’incertesa gens favorable, l’Strenes ha volgut ser fidel al seu leitmotiv i donar-los suport presentant una programació de més de vint-i-cinc concerts, de la qual se’n desvetllen una dotzena. El festival gironí ho fa perquè vol recuperar la normalitat que ha robat la Covid 19. Ho fa perquè els músics, les músiques i el sector en general necessita poder tirar endavant. I ho fa amb la voluntat que el Festival Strenes sigui el pal de paller, el far que encoratgi tots els festivals, festes majors i programacions que encara s’estan plantejant si han de continuar endavant o no amb les seves produccions. L’Strenes llança un crit contundent: si ens ho proposem, és possible.


BACANAL ROMANA | RATATOUILLE\nMai 20, 2010 by Ratatouille\nCiutadans de la Colonia Iulia Vrbs Triumphalis Tarraco, i de la Hispania Citerior Tarraconesis,\nAquesta setmana que Tarragona es converteix en Tarraco, el cinema també celebra una bacanal de les bones que omplirà les panxes, fins i tot, dels més exigents. Per començar una sorpresa en forma de tapa que aquesta setmana m’ha fet arribar l’Ana Mortensen, una amiga amb perfil de “connaisseur”. Veureu que per fer art en imatges i comunicar, no cal una hora i mitja de pel·lícula. Això és: Atreveix-te. Canvia. [kml_flashembed movie="http://www.youtube.com/v/kNeTeudeygQ" width="425" height="350" wmode="transparent" /]\nUn àgape fraternal entre França i Japó, cuinat per dues nenes anomenades Yuki i Nina, és la proposta de la sala 8 i Mig.\nYuki és una nena de nou anys, filla de pare francès i mare japonesa. Els seus pares es volen separar i la mare vol tornar a viure al Japó, després de la separació.\nAquesta decisió canviarà la vida de la nena perquè, entre d’altres coses, haurà de deixar la Nina, que és la seva millor amiga. Per aquest motiu, totes dues decideixen escapar al bosc per poder estar juntes per sempre.\nYuki i Nina ens ofereix la possibilitat de veure Hippolyte Girardot i Nobuhiro Suwa codirigint una pel·lícula que ens recorda les essències del cinema japonès, lligat a la natura i la senzillesa minimalista i, per altra banda, el novíssim cinema francès.\nHippolyte Girardot va començar com documentalista i posteriorment ha actuat a les ordres de Jean-Luc Godard, Arnaud Desplechin i Hou Hsiao Hsien, fins que l’any 2006 va conèixer Nobuhiro Suwa al rodatge de Paris Je t’aime i d’aquesta confluència en va néixer el projecte de Yuki i Nina.\nNobuhiro Suwa va descobrir Nouvelle Vague a la Universitat de Tokio. Posteriorment s’inicià al món del documental i més tard, al cinema en 35 mm. Es va donar a conèixer al nostre país amb la pel·lícula Una parella perfecta premiada a Locarno. També ha estat present a la Quinzaine des Réalisateurs de Cannes amb Yuki i Nina i amb la seva anterio H Story (2001), una mena de remake d’ Hiroshima mon amour d’Alain Resnais\nLa història que construeixen és petita, delicada i profunda i ens remet al “cinema de la pèrdua” que tan bé ha treballat la directora japonesa Naomi Kawase. La desintegració de la família, la pèrdua de l’espai de referència, de l’amistat i sobretot la pèrdua de la infància, són temes cabdals a les nostres biografies que, en aquesta pel·lícula, ens retornen transformats en imatges amb tot l’enyor dels millors anys de les nostre vides.\nL’altra proposta és Baarìa; cuina romana portada per Giuseppe Tornatore -director de Cinema Paradisso– que, aquest cop, ens situa en els temps en què el fascisme dominava Itàlia. Una amanida de les clàssiques dels director amb tendresa, poesia, injustícia i amor triomfant. Altament recomanable per a esperits sensibles.\nDimecres Opera amb L’or del Rhin (Der Ring des Nibelungen) en una línia molt més dura de cuina alemanaya, sota la batuta de Richard Wagner des del Teatro alla Sacala de Milano.\nI res més, que encara us empatxareu!\nBon profit en la companyia de Yuki i Nina.\n[kml_flashembed movie="http://www.youtube.com/v/x2EQVV0dacE" width="425" height="350" wmode="transparent" /]\nOne thought on “BACANAL ROMANA”\nMai 21, 2010 a les 8:45 am\nAhir vaig poder veure BAARÌA. Èpica, molt ambiciosa, però una mica irregular. Colors llampants, imatges desenfocades, escenaris una mica de cartró pedra i històries que queden una mica penjades, pel costat negatiu, i molta frescor, realisme en la història “petita” i amor a la terra pel cantó positiu. Però crec que s’ha de veure.


4 adolescents ens expliquen com ha estat la seva primera vegada [VOL. 5] | Adolescents.cat\n4 adolescents ens expliquen com ha estat la seva primera vegada [VOL. 5]\nRedacció | 11/01/2018 a les 12:52h\nArxivat a: CONSELLS, primera vegada\nPerò més enllà d'aquests consells, no us podem explicar com serà la vostra primera vegada perquè tothom ho viu de maneres diferents i és un fet molt personal. El que sí que hem pensat que seria bona idea és preguntar a aquells usuaris del portal que ja han viscut l'experiència, com ho van viure i si ho volien compartir. Aquestes han estat les respostes:\nTebua 17 anys quan la vaig perdre amb un que estava de lio obert. Estava hiper enamorada d'ell i dins del meu cap pensava que era el meu nòvio ( ho sé molt patètic però somiar és gratis). Total que portàvem un munt de temps i amb el calenton un dia a casa de sa mare ho vam acaba fent al sofà. La pitjor experiència de la meva vida ja que no hi havia confiança i a sobre jo no em sentia còmode. El record que tinc d'aquell dia és que em vaig sentir més forçada que una altra cosa. Crec que lo millor que pots fer a l'hora de perdre-la és fer-ho amb algú que hi hagi molta confiança i sobretot us respecteu!\nLa meva primera vegada va ser molt especial, sobretot perquè va ser amb un noi al qual estimava moltíssim i que actualment encara estem junts. Sabeu el típic noi "malote" que sempre està amb mil ties diferents i que s'acaba enamorant de la típica noia bona i aixi? Doncs això és el que ens va passar. Portàvem molt de temps amb un feeling especial i després de liar-nos algun cop, quan jo em vaig sentir preparada ho vam fer. Va ser a casa seva i sempre recordaré la primera vegada, pensava que estaria més nerviosa però va anar molt bé.\nVa ser als 15 anys amb una noia que tenia molt bon cos, però era feilla. Jo anava bullint per fo**ar i sabia que li agradava total que un dia vaig quedar amb ella a casa meva portàvem dies parlant vam fo**ar sense liar-nos ni res i va ser lo pitjor. No hi havia carinyo i ella semblava una nina... Adolescents s'ha de fer amb algú que us agradi no pel mono de fo**ar.\nLa meva primera vegada va ser amb una noia que vaig conèixer sortint de festa al poble quan jo tenia 15 anys. Ella en tenia 17 i era preciosa, va ser molt tendre i em va ensenyar que follar amb ties és lo millor. La meva primera vegada amb un noi va ser fa un any i va ser horrible, ni tan sols em va tocar i tot va acabar quan ell es va córrer. Nois, també m'agradeu, però els preliminars també formen part del sexe!\nAnònim, 11/01/2018 a les 14:27\nManeres per masturbar-se?\nAnònimaa, 11/01/2018 a les 23:20\nNoi o noia xatu?\nNoia: clitoris i dits\nAnònim, 11/01/2018 a les 15:08\nOsti tu m’esperava opinions mes diferents... casi totes han sigut una merda i el primer cop no es sempre així! El meu primer cop va ser super bonic i romàntic amb el meu novio actual i molt especial\nAnònim, 11/01/2018 a les 23:25\nDoncs m'en alegru de que siguis tan feliç amb el teu nòvio.😐😑😑\nAnònim, 11/01/2018 a les 23:26\nNo tots tenim la teva sort de trobar la persona\nAnònimaaa, 11/01/2018 a les 16:25\nTinc 15 anys i ns si depilarme el xi**. I si em depilo ns com ferho.... consells plissss!!!\nAnònim, 12/01/2018 a les 00:09\nTiinc el mateic problema, com o amn que em depilo alla baix? Per a la primera vegada us vau depilar?\nAnònim, 12/01/2018 a les 08:12\nHi han unes maquinetes per depilar especials per la zona que només canvies la punta, ves a una botiga d'aquestes que fan depilació si no i pregunta, en tot cas jo les vaig trobar a un mercadona però em fio més d'un professional jajaja\nAnònim, 12/01/2018 a les 15:07\nI perk es necessari depilar-se? Pregunto. A cas ell va depilat de dalt a baix? No es cap inconvenient tenir pels al cony, a mes per experiència se que quan et depiles el dia següent als dos se us irrita tot. A la m*rda les tradicions i les rols aquests. Si us gasteu diners que sigui en condons i no en depilacions que almenys els preservatius serveixen dalgu. #noemdepiloibequefollo\nAnònim, 11/01/2018 a les 16:45\nAnònim, 12/01/2018 a les 01:08\nDo you know the way of the devil?\nAnònim, 11/01/2018 a les 17:29\nSe que no te res a veure pero porto temps molt agoviada en general tot el que hem passa es com k negatiu se quee es ladolescencia ii tot aixo pero no puc mes osigui es com ke no se com solucionari i necesito ajuda pero no tinc a ningú i nececito algu i no se que fer algu hem pot donar un consekl no confio suficient amb ningu com per dir tot ek que hem passa\nAnònim, 11/01/2018 a les 23:23\nEjem... Buscau a internet o confia en algu\nAnònim, 11/01/2018 a les 23:34\nAnònim, 12/01/2018 a les 01:46\nPot passar a vegades que et sentis que tot es negatiu a mi m'ha passat i no es que sigui aixi es simplement el estat d'anim que tens que t'ho fa veure, hauries de intentar parlar-ho amb algun amic o familiar aixi poc a poc perque et sigui mes facil o si no simplement quedar amb amics o pasar mes temps amb la familia fent coses per distreuret.\nA mi aixo m'ha passat i acaves sortint pero si va a pitjor sempre pots parlar-ho amb els pares pares per anar al psicoleg posant alguna excusa o algo.\nLa he perdut de mala manera\nAnònim, 11/01/2018 a les 20:28\nAnònima, 11/01/2018 a les 23:19\nPer la que va follar per primera vegada amb el seu nòvio:\nU sigui super bunic.... Massa bunic per ser real😂. This is imposible. No crec que em passi a mi això.... Que trist. Tinc 15 anys i no he tingut pas nòvio i crec que aixo de tenir-ne va per llarg.\nAnònimaaa, 11/01/2018 a les 23:27\nA veure se li dona molta importància a la primera vegada i tp en té tanta....\n🐟, 12/01/2018 a les 15:11\nEs important que la primera vegada sihi agradable i en confiança ja que depèn de com vagi tot agafaràs una opinió o una altra de fer-ho, tot i així la primera vegada sigui bonica o no no es tant important. De fet com més ho fas més millores i més mola, així k no cal que us preocupeu massa per la vostra primera vegada que no es lu important!\nAnònim, 11/01/2018 a les 23:59\nEm pasa igual pero no sóc molt gran y no he fet el cambi o sigui no estic a la adolescencia del tot


Lux Mundi: Gairebé a les fosques\nGairebé a les fosques\nQualsevol país precisa d'un govern de gestors qualificats, eficaços i clarividents. Honestedat a banda, aquests valors permeten d'assegurar uns mínims nivells de progrés i de benestar. El nostre, a més, requereix de dirigents tenaços. Cal obstinació i compromís per extreure benefici d'un territori gairebé erm després de dècades d'expoli econòmic i assetjament moral. En paral·lel, el nostre futur està condicionat a l'existència referents inqüestionables, d'herois. En definitiva, d'ícones amb prou carisme i notorietat com per enlairar la nostra causa per damuint de la realitat immediata i fer-la visible arreu, legítima.\nPer desgràcia anem curts d'una cosa i de l'altra. L'abosult desgavell en tots els ordres de la quotidianitat, la pèrdua d'impuls i la crisi de la consciència nacional evidencien unes terribles carències en tots els estaments socials.\nPer un costat, el perfil dels nostres dirigents és d'una escassíssima vàlua. De fet, de ben segur que les credincials d'un bon grapat d'ells els impossibilitarien d'exercir cap càrrec de certa rellevància dins del sector privat. De la mateixa manera, els vincles que sostenten l'aliança del tripartit són tan heterodoxos que fan inviable d'articular tota labor de govern responsable. Concients de les seves febleses estructurals, els actuals mandataris opten per polítiques de risc zero, estratègies bastides sobre la màxima de qui dia passa any empeny i que impedeixen de projectar-nos cap al futur amb solvència. En resum, que a la manca de lucidesa individual se li suma la inoperància col·lectiva –causada, també en part, per l'eventual submissió de les màximes institucions del país al govern espanyol. Amb tot, aquest és un problema relativament poc rellevant, i pot ser esmenat amb un nou equilibri de forces que exclogui PSOE (i per descomptat PP) de la Generalitat i que alhora resulti determinant a Madrid.\nTanmateix, el dèfit de lideratges resulta un afer molt més dramàtic ja que traspassa l'àmbit estrictament polític i afecta tota la societat civil. Retirat Llach, ni Oleguer Presas, ni Joel Joan, ni Miquel Calçada assoleixen uns rangs de trancendència suficients. Ara per ara, només Sala i Martin, Joan Laporta o Quim Monzó semblen poder encarnar aquest paper amb èxit. Ells representen la valentia i l'excel·lència. Són el model a imitar, els estels que cal seguir. Tan de bo se n'il·luminin d'altres. Els necessitem.\nEscrit per contacte a 13:03


Les lligues de llargues i palma es presenten al Museu Arqueològic d’Alacant - PilotaViu\nLes lligues de llargues i palma es presenten al Museu Arqueològic d’Alacant\nDilluns, 13 de febrer de 2017 - 11:45h\nComença una nova temporada en la modalitat de Joc a Ratlles, en les competicions emmarcades dins del Trofeu Diputació d'Alacant, que en este cas es disputen a Llargues i a Palma, celebrant ja en el primer cas l'edició número XXXIII, i en el segon, la palma, que ja es troba en la XXV edició.\nLa presentació d'estes competicions tindran lloc este dilluns dia 13 de febrer a partir de les 20.00 hores, com ja és habitual, al MARQ (Museu Arqueològic – plaça del Dr. Gómez Ulloa, s/n) d’Alacant, en la qual s'aprofitarà per a lliurar el material a tots els equips inscrits en ambdues lligues.\nEnguany la competició creix quant a participació, de fet, inclús s'incorpora un nou grup procedent de València que s'inclou en la tercera categoria, afegint-se en este cas al de la primera categoria que ja va participar en l'edició de l'any passat.\nEs comptarà amb un total de 71 equips, 38 d'ells que disputaran la competició de llargues i 33 que jugaran a palma. Sella és el club que destaca per damunt de tots amb un total de sis equips, quatre de palma i dos de llargues, sent el club que més equips aporta a la competició. Agost i Parcent, amb quatre equips cada club, són els que segueixen en participació els de Sella.\nLa competició mamprendrà el cap de setmana del 18-19 de febrer i s'allargarà fins al 8-9 de juliol, quan es celebraran les finals de totes les categories a la població de Pedreguer, on es disputava ja el passat dissabte la primera edició de la Supercopa de Ratlles, títol que s'enduia el club de Parcent.\nPartida de la lliga de llargues de l'any passat a Alfara. Fotografia: Miquel Navarro.


Recomanacions i consells per a autocaravanistes\nLa nostra experiència personal en la practica de l'autocaravanisme, ens permet oferir-vos les següents recomanacions i consells que de ben segur us seran d'utilitat. Aquesta relació ha estat elaborada amb els coneixements de tots, de forma que si tens un consell per aportar no dubtis i envia'l a acautocaravanistes@telefonica.net i nosaltres gustosament l'afegirem. Gràcies per la teva col·laboració.\n- Manteniu sempre una actitud cordial i solidaria amb els demés autocaravanistes i respectuosa envers la resta de la gent, segur que l'observació d'aquesta norma us portarà moltes satisfaccions.\n- Una autocaravana es com una casa: si està tancada, es fa malbé; necessita d'aquell ambient habitable que dona "el calor humà", servir freqüentment es sens dubte la millor "teràpia" per mantindre la seva "salut" en perfecte estat.\n- Un bidó de plàstic d'uns 20 litres es ideal per reposar l'aigua de l'autocaravana i es mes útil que una manega, ja que els punts d'aigua no sempre estan a peu de carretera.\n- Una petita bomba submergible de 6 o 10 l/min. A 12 volts, un tros de mànega flexible i unes quantes abraçadores (a ser possible retallables) ens poden ser útils en cas d'avaria.\n- Una segona bateria sempre resultarà molt practica ja que ens augmentarà la nostre capacitat elèctrica; cal que aquesta segona bateria sigui de la mateixa capacitat, es carregaran millor i amb mes efectivitat. Un repartidor de càrrega ens ajudaria a recarregar-les d'una en una, així es carreguen mes be.\n- Uns cunys de material resistent us ajudaran a salvar els desnivells del terreny a l'hora d'estacionar.\n- Una capsa d'eines ben assortida sempre es d'utilitat.\n- Procureu aparcar sempre de cara a la sortida del estacionament, en cas de una eventual sortida ràpida serà molt mes fàcil no haver de maniobrar.\n- Si a l'hivern passeu nits a muntanya es preferible que utilitzeu propà, ja que el butà congela a 1 ó 2 graus sota zero i en canvi el propà a prop dels 40 graus sota zero.\n- Quan bescanvieu les ampolles de Propà de l'autocaravana, comproveu sempre amb molta cura la vàlvula superior de les mateixes, moltes vegades presenten cops que deformen la peça, fent impossible la connexió posterior a la vostra "pinya". De vegades es pot arreglar amb una llima de ferro.\n- A l'estiu porteu els aliments i la beguda frescos des de casa i els glaçons fets. D'aquesta forma potenciareu la capacitat frigorífica de la vostra nevera.\n- Obriu el temps just la porta de la nevera, ja que costa abaixar els graus de la temperatura a l'interior i s'escapa molt ràpidament la fredor aconseguida.\n- A l'estiu i sempre que es pugui, quan aparqueu, procureu que el sol no toqui directament a les reixes de la nevera, dificulta el seu ja costós funcionament.\n- Reviseu el txiclé i el cremador de gas de la nevera, especialment abans de l'estiu, una mala combustió per acumulació de brosses de carbó limitarà la potencia de la vostra nevera quan mes la necessiteu.\n- Un parell de ventiladors a la reixa de sortida del aire calent de la nevera i a la part superior ens farà guanyar en fredor, sobretot a l'estiu.\n- Carregueu i buideu aigua i WC sempre que en tingueu ocasió, encara que les vostres reserves siguin prou bones.\n- En el cas dels WC químics, es millor i molt mes còmode portar dos dipòsits, no sempre es pot buidar quan el tenim ple.\n- Quan finalitzeu els viatges i després de buidar completament els dipòsits de les aigües negres (WC), deixeu-los tancats i ja preparats amb una dosi de líquid químic especial per inodors i una mica d'aigua, així eliminareu mals olors i conservareu més nets els dipòsits.\n- Quan deixeu l'autocaravana a la vostra base, deixeu obert el broc de desguàs de les aigües grises per tal de que l'interior del dipòsit s'eixugui, evitareu males olors. Si cal, cobriu el broc amb una tela metàl·lica, evitareu que qualsevol animal pugui entrar pel forat.\n- Si pels desguassos de les piques de la vostra autocaravana sentiu pudor, poseu un raig de lleixiu i de seguit marxarà aquesta pudor. Procureu buidar el mes aviat possible, l'aigua grisa està fermentant per això fa mala olor. Les restes de menjar que s'han escolat per la pica, son les que provoquen aquesta fermentació de l'aigua. De tant en tant, si persisteix el problema, poseu-li mitja dosi de líquid químic.\n- Comproveu amb certa freqüència la pressió de la roda de recanvi així com la del vas d'expansió del circuit d'aigua, situat molt prop de la bomba si te vàlvula.\n- Si guardeu l'autocaravana en un lloc humit poseu algun producte tipus "Bola Seca", absorbirà la humitat i evitarà la formació de fongs.\n- Un joc d'aïllants tèrmics (amb ventoses) us ajudaran a mantenir la temperatura interior de l'autocaravana.\n- És interessant portar un joc de fusibles, té un cost insignificant i us pot evitar bastants problemes.\n- Cal anar amb molt de compte a l'hora de distribuir les càrregues, són vehicles molt voluminosos i de poc pes. Convé posar les coses més pesades a les zones de baix i properes als eixos, i deixar els armaris de dalt per a les més lleugeres.\n- Quan estigueu en zones "delicades", no baixeu mai de l'autocaravana amb poca roba ( banyador,...) i sense res a les mans ( bosses, cameres,...) D'alguna manera esteu dient que és tot a dins i sobretot no deixeu coses llamineres a la vista, inciten als amants del dels altres.\n-Atenció quan aparquem aprop de senyals de circulació, o sigui paralels a la vorera, l' alçada de la nostre autocaravana fará que en el moment de sortir tinguem problemes i tocarem amb les esmentades senyals.\n-Tembé es interesant tenir en compte que l' alçada del vehicle impedirà que altres vehicles vegin la senyal .\n-Son dos recomenacions que tenen que veure entre si. L' una es interessant pel propi conductor i l' altre per la resta de conductors.\nEsperem les teves recomanacions i suggeriments


Teniu ja a la vostra disposició el web d’Actualitzacions CDSCRiTC 2.0 (2014) de la Societat Catalana de Recerca i Teràpia del Comportament (SCRiTC), on trobareu un cop més el millor que s’ha publicat l’any 2014 en el camp de les ciències de la conducta. I atenció, que enguany el CDSCRiTC fa 10 anys!! Malgrat el pas del temps, es manté l’essència original del projecte: facilitar l’accés a nou coneixement i difondre la teràpia cognitivoconductual.\nNo podem deixar d’agrair un cop més a tots aquells autors i autores, majoritàriament socis de la SCRiTC, que repeteixen col•laboració, així com a tots aquells que s’estrenen aquest any. Diu molt de la nostra Societat que els seus socis dediquin desinteressadament el seu temps a facilitar l’actualització del coneixement a la resta de socis. L’estructura dels capítols és essencialment la de sempre. Mantenim l’apartat d’infantojuvenil i hem deixat dins de l’apartat de trastorns d’ansietat el trastorn per estrès posttraumàtic i la hipocondria. Una novetat d’aquesta edició és l’aparició d’un nou capítol, el trastorn dismòrfic corporal.\nPensant ja en la segona dècada del CDSCRiTC, un dels reptes que ens plantegem és augmentar la difusió d’aquesta eina. Mentrestant desitgem que gaudiu de la lectura d’aquests capítols i que en pugueu treure profit. Disposar d’una eina com aquesta, d’elaboració pròpia i en llengua catalana, és un orgull per a la nostra Societat. Enhorabona i per 10 anys més!


COMARCAL MEDIA | Grup mediàtic Comarques Centrals | Processó a la Mare de Déu del Remei\nProcessó a la Mare de Déu del Remei\nÉs la patrona d´Albaida i la seua festivitat centra les activitats religioses\nLa Mare de Déu del Remei és la patrona d’Albaida i al seu honor són les festes majors amb actes religiosos tan participatius i destacats com la processó que tenia lloc el dissabte per la vesprada, en el dia de la seua solemnitat. La part més laica va encapçalar la marxa amb els gegants i els xiquets vestits de cavallets que oferiren el seu ball en diferents punts del recorregut. La creu parroquial va encapçalar la part més religiosa seguida per multitud de veïns amb ciris; no en va, estampes com aquestes han procurat al poble el sobrenom de “ciutat de la cera”. A les set de la vesprada, la imatge de la patrona eixiria del temple amb les notes de l’himne d’Espanya i amb eixe toc de campanes declarat Bé d’Interès Cultural Immaterial; destacant el so de la campana Remediet.\nLa gran devoció que es professa a la Mare de Déu del Remei es constata durant tot l’acte; acte que compta amb la presència de xiquets vestits de comunió; els Cirialots, ciutadans que compleixen 60 anys, portadors de grans ciris i vestits com ancians i les Cambreres, de rigorós negre.\nDestacada és també la participació de tota la Comissió de Festes; tant la infantil amb la regina Mila Oriola com les majors on la Regina Laura Martínez té l’honor de desfilar just davant la imatge. Totes elles van vestides de blanc, com el dia de la seua proclamació i amb teula i mantellina. La processó la tanca el clergue i els membres de la corporació municipal.\nLa primera referència documental sobre la imatge és de l’any 1623. Al 1678 arrel del miracle realitzat en les oliveres fou proclamada patrona d’Albaida. La imatge actual és obra de l’escultor Juan Bautista Balaguer, deixeble d’Ignacio Vergara, realitzada en 1740, sent col·locada en la capella del Santíssim, la qual, pel terratrèmol de 1748 va haver de reconstruir -se. En 1875, l’escultor Modesto Pastor, natural del poble, va fer un tro amb àngels i núvols per a la Verge que fou destruït en 1936. La imatge original fou salvada per cèlebre pintor José Segrelles, que la va retenir al seu estudi particular. L’anda és duta per nombrosos portadors i degut al seu gran pes necessita, com veiem, de barres interiors.


IB3 | BALEARS FA CIÈNCIA: Medrano i Flexas, en el rànquing internacional Highly Cited Researchers\nDissabte 17 a les 11.00\tBALEARS FA CIÈNCIAMedrano i Flexas, en el rànquing internacional Highly Cited Researchers\nAquest dissabte xerrarem amb dos investigadors que es troben entre els 3.000 més influents i esmentats del món, segons el rànquing internacional Highly Cited Researchers. D’aquests 3.000, 52 són d’Espanya i n’hi ha dos de la UIB: Hipólito Medrano, director del Institut d’Investigacions Agroambientals i d’Economia de l’Aigua (INAGEA) i del grup de recerca de “Plantes en Condicions Mediterrànies” de la UIB; i Jaume Flexas, professor de Fisiologia Vegetal i investigador de l’esmentat grup de recerca. Conversarem amb els dos investigadors als estudis d’IB3 Ràdio poc després del migdia.\nTot seguit descobrirem l’exposició Una autopista darrere l’endoll que podem veure aquests dies en el Casal Solleric de Palma. L’exposició està organitzada per Red Eléctrica i es podrà visitar fins al pròxim mes de febrer. Allà hi podem aprendre, per exemple, com transportar la llum mitjançant els cables de fibra òptica, com es pot transformar l’electricitat en moviment, per a què serveixen els semiconductors o com funcionen les reaccions químiques que posen en marxa els electrons. En xerrarem amb el delegat regional de Red Eléctrica a Balears: Eduardo Maynau.\nAbans de tractar aquests temes, a la primera hora del programa seguirem amb el nostre espai De Viatge dedicat a conèixer els llocs més llunyans del planeta i la seva relació amb la biodiversitat. En aquesta ocasió anirem fins a Uganda amb Gabriel Salvà, un afiliat de la ONCE que ens contarà les seves experiències en aquest país africà.\nDesprés de les 13 hores retrobarem alguns dels nostres col·laboradors habituals. Primer farem Patrimoni Arqueològic amb Albert Forés, divulgador, especialista en arqueologia i gestor cultural. Tot seguit serà el torn de l’humor amb una Entrevista Impossible amb Xavi Canyelles, i, abans d’acabar, farem Safareig de Ciència amb el físic Adrià García.\nVos recordam que podeu fer els vostres comentaris al Twitter: @BalearsFCiencia, al Facebook: Balears fa Ciència-IB3 Ràdio i al correu electrònic: balearsfaciencia@ib3radio.com.\nA la pàgina web www.ib3radio.com podeu escoltar el programa “En directe”. També el podeu tornar a escoltar al servei de ràdio “A la carta”.


Retrobament amb els castells de vuit | Diari de Tarragona\n'Boom' de apertura de nuevos negocios en el centro de TGN\nLos ingresos se disparan en un día con un deceso por Covid en Tarragona\nRetrobament amb els castells de vuit\nLa temporada més curta de la història arriba al final amb l’actuació de les quatre colles de la ciutat a la plaça de la Font\n07/11/2021 13:22 | Actualizado a 08/11/2021 18:04\n4 de 8 de la Colla Jove de Tarragona. FOTO: Pere Ferré PERE FERRE\n3 de 7a carregat de Sant Pere i Sant Pau. FOTO: P. Ferré PERE FERRE\n4 de 7 carregat dels Xiquets del Serrallo. FOTO: P. Ferré PERE FERRE\n2 de 7 dels Xiquets de Tarragona. FOTO: Pere Ferré PERE FERRE\nLArnau té sis anys, és dels Xiquets de Tarragona i ahir va ser l’heroi de la plaça de la Font. Era l’acotxador del primer castell de vuit pisos que Tarragona veia, després de gairebé dos anys de pandèmia. L’arribada de la Covid va aturar l’inici de la trajectòria castellera del petit Arnau. Ahir, però, va demostrar que ni una pandèmia podia acabar amb el seu somni. La seva mare, l’Anna, estava doblement nerviosa. I és que l’altra filla seva, la Carla, era l’enxaneta del castell estrella dels de la camisa ratllada. Els dos germans van aconseguir fer esclatar la plaça amb un 3 de 8, igual de mogut que d’emotiu. Tot això va passar a la segona ronda, però l’actuació ja feia estona que havia començat.\nLes quatre colles de la ciutat entraven a la plaça pocs minuts després de les dotze del migdia. No era Sant Joan ni Santa Tecla. Era la coneguda com a Diada de la Represa. Absoluta normalitat. Bars oberts i amb barres, castellers sense distàncies i polítics al balcó de l’ajuntament. Només dues coses ens feien recordar l’excepcionalitat de la cita: les mascaretes i les llums de Nadal.\nEls Castellers de Sant Pere i Sant Pau van ser els primers en actuar, tal com va marcar el sorteig previ. Van començar forts amb un 5 de 7 de postal. Barreja de cares noves i d’altres de veteranes. A la segona ronda, van aixecar un 3 de 7 amb l’agulla, que només va poder-se carregar. Finalment, els de la camisa verda van rebaixar les marxes i van acabar amb un 3 de 7. «No hem volgut forçar la canalla i, per això, hem decidit que, en lloc de tirar el 4 de 7 amb l’agulla, repetiríem l’estructura del 3 de 7», explicava el cap de colla dels Castellers de Sant Pere i Sant Pau, David Lobo, qui destacava que «això és el punt de partida per arrencar el 2022 amb ganes i feina començada».\nEn segon lloc van actuar els Xiquets del Serrallo que, només començar, es topaven amb un cop de realitat. Un 4 de 7, aparentment clavat, va acabar només carregant-se. Amb alguna baixa de la canalla, els del barri mariner van apostar per fer el 3 i el 5 de 6, sense cap problema. Els caps de colla dels Xiquets del Serrallo, Nil Martínez i David Borràs, asseguraven que els nervis havien jugat una mala passada a la colla, i destacaven la important massa social que l’entitat ha recuperat en els últims anys. I és que 125 camises blaves no es veuen cada dia. «Aquests pròxims mesos treballarem al màxim amb la canalla, sobretot la por i la confiança, perquè la temporada vinent puguem recollir els fruits», deia Borràs.\n3 de 8 matalasser i 4 de 8 lila\nEls Xiquets de Tarragona van encetar actuació amb un solemne 2 de 7. En segona ronda, arribava el primer castell de vuit a Tarragona. Un 3 de 8 que tremolava i que emocionava. Eufòria. La colla tancava la diada amb un 4 de 7 amb l’agulla. El seu cap de colla, Alfredo González, estava satisfet. «El nucli dur de la colla ha respost molt bé, tant als assajos com a les sortides. I això es demostra portant 170 camises a plaça», deia González.\nFinalment, la Colla Jove de Tarragona, va obrir diada amb el 5 de 7. L’actuació es frenava amb un intent desmuntat de 4 de 8. En tercera ronda, els del Cós del Bou deixaven clar que rendir-se no és una opció i tornaven a repetir l’estructura. Aquesta vegada amb èxit. «Acabem contents perquè hem provat molta canalleta amb els últims pilars de quatre, però amb un regust agredolç perquè, tot i que hem estrenat castell de vuit, creiem que no l’hem fet com als assajos. El sabem fer millor», deia ahir el cap de colla de la Colla Jove, Jordi Alomà, qui reconeixia haver guardat a tercera ronda el 3 de 8, després de veure les dificultats amb el quatre. Finalment, els de la camisa lila van descarregar un 4 de 7 amb l’agulla.\nI així es posava punt final a la temporada castellera més curta de la història. Les quatre colles de Tarragona només descansaran dels assajos per Nadal. Ara, la mirada ja està posada a les Decennals de Valls, que tindran lloc a finals del mes de gener.\nDiada de la represa\nLa falta de gol condena a Agné\nLa nova cultura ‘influencer’


Búsqueda de Eumo S.a. - La Caixa D'eines.\nBúsqueda de Editorial : EUMO S.A.\nPlouen poemes! I les gotes poesia omplen l'infant de paraules, emocions, colors, ritmes i sensacions. Aquesta antologia inclou dites, refranys, embarbussaments i cançons, perquè els infants diguin, sentin, llegeixin i comparteixin poesia amb altres infants i amb els adults del seu entorn. ...\nFruit del treball realitzat durant trenta anys amb grups de pares i mares, Carme Thió presenta en aquest llibre els temes que més preocupen a les famílies. Capítol a capítol exposa les dificultats i els conflictes més comuns en el procés d’aprenentatge i maduració dels fills —la gelosia, la inseguretat, les pors...— i proposa maneres d’expressar-se i d’act...\nCada persona té un estil. A l'hora de fer servir la llengua, també. Magí Camps ens convida a ser conscients de la llengua que utilitzem i per què triem una paraula o una expressió i no unes altres. Si volem ser bons usuaris de la nostra llengua i transmetre amb claredat allò que volem dir, no ho podem fer sense polir el nostre llenguatge, la nostra manera de parlar. Amb f...\n"Plouen poemes!" és una expressió de joia i sorpresa com la que senten els nens i nenes quan llegeixen, escolten o reciten poesia. Perquè la poesia ens fa veure el món d'una manera nova; és com la pluja que amara el paisatge i el torna fresc i net. Aquesta antologia inclou més de cent trenta textos poètics i un pòster desplegable, perquè els infants diguin, sentin, lle...\nLa manera més divertida d’encomanar el gust per la lectura és a través del joc. Contes rimats, cançons, poemes, embarbussaments… ens atrapen amb les rimes i la música, amb el so i les repeticions. Quin embolic! Però quan comencem a estirar-ne el fil, se’ns afina l’enginy i la imaginació i voldríem que el joc no acabés mai.A de cada llengua hi ha textos literari...\nCom podem descobrir les històries que viuen en nosaltres i transformar-les en relats que agradin als nostres alumnes? Débora Chomski ens convida a descobrir el potencial formatiu i artístic del relat ?sobretot del relat generat a partir de la nostra experiència personal? i a integrar-lo al currículum escolar. Perquè, des dels inicis dels temps, les històries compartides ...\nCODINA, FRANCESC / FARGAS, ASSUMPTA / BERNAL, MAICA\n«Vet aquí un gos, vet aquí un gat…» En comptes de posar fi a la història, aquestes paraules desperten en els infants el desig d’escoltar un altre conte. Ara podeu compartir amb ells la lectura dels contes que us van explicar quan teníeu la seva edat:Els tres óssos La princesa ratolinaEl lleó i la guineuLes dues rates i el micoEl reietóLa faveraPer què l'aigua del...\n«Hi havia una vegada...» Des de sempre, aquestes paraules han tingut el poder de convocar la il·lusió dels més petits. Ara podeu compartir amb ells la lectura d'aquells contes que us van explicar quan teníeu la seva edat. «Hi havia una vegada... un cargol, una rateta que escombrava l'escaleta, en Patufet, en Cigronet, tres porquets, la Caputxeta, un llop i set cabretes, ...


El 80% de persones amb malalties estranyes no va poder ser diagnosticat en pandèmia\nUna dona es vacuna.\nDurant el procés de vacunació no s'han tingut en compte a aquests pacients\nActualitzada 30/09/2021 a les 19:44\nVuit de cada deu persones amb malalties estranyes no van poder ser diagnosticades durant la pandèmia, i en el procés de vacunació contra la covid-19 «no s'ha tingut en compte a aquest tipus de pacient i tampoc als seus cuidadors».\nAixí ho ha assegurat el president de la Federació Espanyola de Malalties Rares (FEDER), Juan Carrión, qui ha pronunciat una conferència magistral durant l'IV Congrés de Dret Sanitari de la Comunitat València que se celebra fins aquest divendres a la Universitat CEU Cardenal Herrera d'Alfara del Patriarca (València).\nLes malalties estranyes, una prioritat social i sanitària abans i durant la pandèmia és el títol de la conferència, en la qual Carrión ha destacat que a Espanya hi ha 3 milions de persones que conviuen amb malalties estranyes, 172.000 d'elles a la Comunitat Valenciana.\nSegons el president de la FEDER, durant la pandèmia, «vuit de cada deu persones no van poder ser diagnosticades d'una malaltia estranya. A més, durant el procés de vacunació no tan sols no s'ha tingut en compte a aquesta mena de pacients, sinó tampoc als seus cuidadors».\nCarrión també ha destacat que «només el 5% de les 6.172 malalties estranyes que coneixem disposen d'un tractament» i Espanya és «l'únic país d'Europa que no disposa d'una especialitat de genètica clínica, una especialitat clau per a treballar en el diagnòstic precoç de les malalties rares».\nComenta el contingut : El 80% de persones amb malalties estranyes no va poder ser diagnosticat en pandèmia


PREGÀRIA PEL SÍNODE SOBRE LA FAMÍLIA\nEn el nostre camí de catequesi sobre la família, avui és una etapa una mica especial: farem parada de pregària.\nEl 25 de març, de fet, a l’Església celebrem solemnement l’Anunciació, el començament del misteri de l’Encarnació. L’arcàngel Gabriel visita la noia humil de Natzaret i li anuncia que concebrà i infantarà el Fill de Déu. Amb aquest anunci el Senyor il·lumina i reforça la fe de Maria, tal com ho farà després amb el seu espòs Josep, per tal que Jesús pugui néixer en una família humana. Això és molt bonic: ens mostra com la profunditat del misteri de l’Encarnació, tal com Déu l’havia volgut, comprèn no sols la concepció en el si de la mare, sinó també l’acolliment en una veritable família. Avui voldria contemplar amb vosaltres la bellesa d’aquesta relació, la bellesa d’aquesta condescendència de Déu, i ho podem fer recitant tots junts l’avemaria, que a la primera part repeteix les mateixes paraules de l’Àngel, les que va adreçar a la Verge. Us invito a pregar junts:\nel Senyor és amb vós.\nBeneïda sou vós entre totes les dones,\nI ara un segon aspecte: el 25 de març, solemnitat de l’Anunciació, a molts països se celebra la Jornada per la Vida. Per això, fa vint anys, sant Joan Pau II en aquesta data va signar l’encíclica Evangelium vitæ. Per recordar aquest aniversari avui són presents a la plaça molts membres del Moviment per la Vida. A l’Evangelium vitæ la família ocupa un lloc central, ja que és la matriu de la vida humana. La paraula del meu venerat Predecessor ens recorda que la parella humana va ser beneïda per Déu des de l’inici per formar una comunitat d’amor i de vida, a la qual li ha estat confiada la missió de la procreació. Els esposos cristians, amb la celebració del sagrament del matrimoni, es disposen a honorar aquesta benedicció, amb la gràcia de Crist, per tota la vida. L’Església, per la seva part, es compromet solemnement a tenir cura de la família que neix, com a do de Déu per a la seva vida mateixa, en els moments bons i dolents: la relació entre l’Església i la família és sagrada i inviolable. L’Església, com a mare, no abandona mai la família, fins i tot quan és humiliada, ferida i mortificada de tantes maneres; fins i tot quan cau en el pecat, o quan s’allunya de l’Església; sempre farà qualsevol cosa per mirar de curar-la i guarir-la, d’invitar-la a la conversió i de reconciliar-la amb el Senyor.\nBé, si aquesta és la comesa, és ben clar que l’Església necessita molta pregària per a ser capaç, en qualsevol moment, de dur a terme aquesta missió! Una pregària plena d’amor per la família i per la vida; una pregària que sap alegrar-se amb els qui s’alegren i patir amb els qui pateixen.\nHeus aquí, doncs, el que, junt amb els meus col·laboradors, hem pensat proposar-vos avui: renovar la pregària pel Sínode dels Bisbes sobre la família. Prenguem aquest compromís fins al proper mes d’octubre, quan se celebrarà l’Assemblea sinodal ordinària dedicada a la família. Tant de bo que aquesta pregària, com tot el camí sinodal, estigui plena de la compassió que té el Bon Pastor pel seu ramat, especialment per les persones i les famílies que, per diverses raons, estan «malmenades i abatudes, com ovelles sense pastor» (Mt 9,36). Així, sostinguda i animada per la gràcia de Déu, l’Església podrà ser encara més compromesa, i estarà encara més unida, en el testimoniatge de la veritat de l’amor de Déu i de la seva misericòrdia per les famílies del món, sense excepció, tant dins com fora del ramat.\nUs demano, si us plau, que no deixeu la vostra oració. Tots —el Papa, els cardenals, els bisbes, els sacerdots, religiosos i religioses, fidels laics—, tots estem cridats a pregar pel Sínode. Això és necessari, no fer xerrameca! Invito a pregar també a tots els qui se senten lluny, o que ja no estan acostumats a fer-ho. Aquesta pregària pel Sínode de la família és per al bé de tots. Sé que aquest matí us han donat una petita estampa, i que la teniu a les mans. Us invito a conservar-la i a portar-la amb vosaltres; així els propers mesos podreu recitar-la sovint, amb santa insistència, com ens ho va demanar Jesús. Ara la recitarem tots junts:\nens adrecem a vosaltres amb confiança.


Redacció Sant Pere de Ribes 01-03-2021 13:16 Lectures 1723\nEls hospitals del Garraf i Alt Penedès sumen 4 noves morts per coronavirus en la darrera setmana. La pressió hospitalària a l'Alt Penedès i Garraf es manté estable des de fa dues setmanes amb una cinquantena de pacients ingressats per la covid-19. Segons les dades facilitades aquest dilluns pel Consorci Sanitari de l'Alt Penedès i Garraf, els hospitals del Garraf i l'Alt Penedès han comptabilitzat des del mes de març un total de 234 defuncions per coronavirus: 165 a Sant Pere de Ribes i 69 a Vilafranca del Penedès.\nA dia d'avui, les persones ingressades per la covid-19 són 56: 36 pacients al Garraf i 20 a l'Alt Penedès. En aquests mesos, els hospitals del Garraf i l'Alt Penedès han donat l'alta mèdica a 885 pacients a l'hospital de Sant Pere de Ribes i 438 al de Vilafranca.\nL'Rt baixa a 0,96 i el risc de rebrot a 240 (-14)