- de juliol 14, 2010\nTres dies. Un temps rècord. Tres dies han trigat els nostres representants a trepitjar vilment i passar-se per l'arc de triomf els anhels i les aspiracions de centenars de milers de manifestants de dissabte. Estava equivocat. Per a guanyar la llibertat plena no podem comptar amb els partits. Viuen en un ecosistema que els aïlla completament de la realitat. Fins i tot anant a la manifestació no van aconseguir captar ni durant una dècima de segon el seu sentit últim. Les entitats i els bons patricis de la societat civil han de tirar pel dret. El Consell de Garanties Estatutàries primer i la Mesa del Parlament de Catalunya després han tombat la Iniciativa Popular per a la convocatòria d'un referèndum sobre la independència de Catalunya.\nQue els responsables dels partits polítics presents al Parlament ho hagin fet just tres dies després de la demanda massiva d'independència de més d'un milió de catalans al carrer té una força simbòlica espectacular. Vol dir, senzillament, que l'establishment autonomista i els seus gestors no han entès absolutament res. On és aquell abans i després de què ens parlaven en l'habitual fase espasmòdica declaratòria que sempre queda en el no res? Quines institucions tenim que garanteixen la limitació dels nostres drets democràtics fonamentals? Com tenen els pebrots de posar per damunt de l'exercici de la lliure decisió del poble els preceptes inservibles d'una Constitució arnada? No van escoltar que la majoria d'aquest poble passa de la suprema llei dels colonitzadors?\nEnsorrar fins als fonaments el sistema autonòmic i els seus gestors, extirpar-lo per sempre de les nostres vides, no és només una exigència de coherència nacional, ha esdevingut també un imperatiu bàsic de caràcter no només ètic, sinó simplement democràtic. Els senyors juristes del Consell de Garanties Estatutàries (té conya el nom!) i els senyors diputats del nostre Parlament, com han pogut atrevir-se a vulnerar d'una manera tan descarada la voluntat àmpliament majoritària del poble al qual diuen servir i representar? Això està podrit i convé, quan abans, enviar-los a tots a l'atur.\nGOS GÀNGUIL 14 de juliol de 2010 a les 0:57\nUna autèntica vergonya, una vergonya infinita.....\nAl 14 de juliol de 2010 a les 7:37\nQuan comencem a fer neteja?\nTrobo a faltar algú que es posi davant de tota aquesta porqueria i la foti al riu!!!!\nAnònim 14 de juliol de 2010 a les 9:03\nTotalment d'acord amb l'anàlisi. Un 10.\nEstem anant cap a una situació sense sortida a menys que el poble prengui el control dels esdeveniments. I això no es fàcil de aconsseguir... ara m'hi poso a pensar com fer-ho, però la meva capacitat de convocatòria no abasta més enllà de la familia... Esperem que Omnium, sindicats... la societat civil no es deixi pendre el pel. Hem de despertar-los!\nAnònim 14 de juliol de 2010 a les 10:38\nVegeu com n'hi ha d'unitat? Esta clar que necessitem un líder. Na Muriel i/o en Laporta, que tot i les meves reserves, hem consta que arrosega molta gent.\nEstic convençuda que a la independencia li ha arribat la hora, si no a la catalanitat, com tots voldríem, si al catalanisme com a projecte polític i de futur per Catalunya, amb polítics nets, es clar.\nSens dubte, hem de tornar a sortir al carrer, ara, pero sobretot l'11 de setembre. Mani paralel.la.\nLa rata sàvia 14 de juliol de 2010 a les 10:41\nJo per si de cas, aníré esmolant la falç...\nPerò aquesta vegada per segar el cap a tota aquesta colla de venuts impresentables.\nJa ens està bé, per creure que aquesta vegada sí... com si no ens ho haguessin fet mai!!!\nSom com la xicota cornuda que perdona una i una altra vegada el seu infidel company, després que aquest li digui amb cara de convençut "és l'última vegada bonica, és l'última vegada", mentre ja es posa calent pensant en el següent cap de setmana.\nAnònim 14 de juliol de 2010 a les 10:50\nQuè perquè ho fan?. Doncs és fàcil de veure-ho. Fins avui, a les eleccions, mai han estat penalitzats i per tant, ells saben, o creuen que segurament, en les properes eleccions no passarà res, si més no a ells com a partit. Depen de nosaltres canviar-ho. Si és veritat que erem més d'un milió de persones que volem la independència, si votem tots plegats al partit que ho vulgui representar (si és que a la fi s'hi presenta algún amb garanties), serem majoria al parlament. Us recordo que CiU va aconseguir 935 mil vots (48 escons)... Crec que es necessiten uns 1.400.000 vots per a tenir la majoria (68 escons). Com sempre depen de nosaltres i no entenc com no ho veiem...\nRamon Llull 14 de juliol de 2010 a les 11:12\nOblida-t'en dels Sindicats, home.\nTambé cobren de l'Estat i, per tant, no faran mai res que suposi cap risc per ells. Viuen de l'aportació de l'Estat i no pas dels seus pocs afiliats. Res tampoc amb CiU ni PSC. També prefereixen la seguretat mediocre d'una vida planera i amb la fama de les pantalles cubrint-los cada dia. Res de posar-se a treballar per algun projecte arriscat. Aquests, són polítics en el sentit econòmic d'en Millet, amb tots els colors que pugui tenir. Per tant, porucs i conservadors.\nAvui en Carod parla del treball intern que cal per anar preparant la independència. Està bé i ha de ser així.\nCal que aquesta sàlvia nova que varem veure dissabte passat i que ja treballa, trobi algun divulgador que sàpiga parlar sense espantar. Sàpiga donar confiança en el Projecte d'Independència. Ho sàpiga comunicar als racons recelosos, amb por permanent. Joves i grans ho demaneven dissabte passat amb majoria absoluta. Aquesta persona, jo la veig. Crec que apareixerà després de les eleccions de setembre o octubre.\nI, si no, només us demano 60 dies per veure-ho!\nAnònim 14 de juliol de 2010 a les 11:58\nJo ho avançava fa pocs dies... d'això encara en sortirem més escaldats. Tot el que fan darrerament els politics és de cara a la galeria i el més fotut de tot és que no tenim ningú fiable que ens representi i el temps avança. No vull ser pessimista, però tenim poc a fer. La força de la gent ja veieu per on se la fiquen. Per on els hi cap. No comptem per a res i el pitjor de tot és que ja ni ens deixen parlar mitjançant votacions ja que deixen que passin anys i després, amb un sonriure esplàndid, ens diuen que nanai!. A mi el que diuen els politics de sempre, me la bufa. El carod el primer. Ni me'l crec ni me'l creure mai més. De fet es van aliar amb l'enemic i així segueixen. Jo vuldria politics nous, que s'involucressin, que fossin nets, contundents i valuosos, però no en tenim. I ens hem de fer a la idea i continuar lluitant, si, però... en fi. Sento molt ser tan negativa, però estic cansada de rebre decepcions una rera l'altra. Quasi que és més important (m'ho deia ahir una eminència universitària en temes polítics) procurar que la gent no voti a segons qui, que votar nosaltres opcions incertes....\nAnònim 14 de juliol de 2010 a les 12:01\nCIU ha resultat ser un bluf (lo que fer marxa enrera amb les consultes, impressionant!!!). D'ERC no m'enfio ni un pèl. ICV no m'han agradat mail..... què tenim???? Un negre futur com a esclaus d'espanya.\nAnònim 14 de juliol de 2010 a les 17:20\nAlmenys, han deixat clar el panorama per a les properes eleccions al Parlament: no els hem de votar a cap d'ells. Estic segur que, després d'això, sorgirà una llista independentista unitària molt potent. Però que ho faci ja, que queda poc temps!\nMontserrat Tudela 14 de juliol de 2010 a les 19:23\nCom sempre que et llegeixo, és un honor tenir-te de company en el camí cap a la nostra Ítaca!\nAnònim 14 de juliol de 2010 a les 23:29\nHo sento, company, però has malbaratat molta paraula. Tot el que havies de dir es resumeix en 'COLLA DE MALPARITS', que és el que tots pensem. L'única esperança la veig en els que encara no han tocat el poder. Potser la proposta de candidatura unitària de'n Carretero sigui el més encertat, sobretot si pot unir forces amb els pocs polítics honestos que puguin quedar (en cas de que els pugui triar).\nNúria 15 de juliol de 2010 a les 9:39\nRata sàvia, si hem permets prenc el teu exemple de la xicota...Ahir escoltava en Zapatero i hem venia al cap l'idea de les relacions Catalunya Espanya com un cas de violencia masclista.\nL'home una vegada més demana perdó i fins la propera putada... la dona sap que aquest és l'últim pollastre (la mani) perque albira la llibertat i, en pensar-hi, li volen les papallones a l'estòmac... encara no sap ben be com ho farà, però sap que s'acavat, es conscient de que només serà lliure o morta, que continuar es la mort física, moral, econòmica, tan se val...\nCrec que sóm en aquest punt, savem que serà difícil, però també que no hi ha volta de full. Ara cal treballar de valent, i un cop iniciat el procés, només mirar endavant, desconfiar una mica del "seny" que sovint ens inmovilitza i mantenir la fermesa.


El desè Festival de Cultura Urbana del Vendrell queda suspès - Ràdio Televisió El Vendrell\nEl desè Festival de Cultura Urbana del Vendrell queda suspès\nLa desena edició del festival de Cultura Urbana del Vendrell ha quedat suspesa. Segons la Regidoria de Joventut, la situació de pandèmia ha obligat a cancel·lar un festival que sempre s’ha celebrat en un dels primers dissabtes de tardor en espais cèntrics de la vila i que compta amb participants d’arreu del món, ja que obre les portes a les principals competicions de hip hop a nivell mundial. Així doncs, aquesta edició es durà a terme quan les circumstàncies ho permetin per garantir la total seguretat dels assistents.\nEl festival Cultura Urbana no para de crèixer\nEls grafitis, els balls urbans, el rap, el hip hop i les batalles de galls han tornat a omplir de ritme i de color el Vendrell. El motiu ha estat la novena edició del Festival Cultura Urbana, que ja és\nEl 9è Festival de Cultura Urbana del Vendrell serà el més multitudinari i internacional\nTot a punt per al 9è Festival de Cultura Urbana del Vendrell. Una edició que es preveu com la més multitudinària i internacional, i que permetrà veure arts urbanes com el grafit, el break o les batalles de galls.\nEl Festival Cultura Urbana torna dissabte\nEl Festival Cultura Urbana del Vendrell torna aquest dissabte, amb competicions de break dance i de rapers a la plaça Nova i grafitis a les parets del pavelló Àngel Guimerà. El festival, que arriba a la seva vuitena edició, ja


La primera Shopping Night de la Llagosta organitzada per l'ACIS es va celebrar divendres | www.08centvint.cat\nPosted By: Xavi Herreroon: 02 juliol, 2018\nDivendres a la nit es va celebrar a la Llagosta la primera Shopping Night de la nostra localitat, organitzada per l’Associació de Comerciants i Serveis (ACIS). El carrer de l’Estació, l’avinguda de l’Onze de Setembre i els passejos de Joan Miró i del Pintor Sert es van omplir d’activitat comercial, lúdica i festiva fins a la mitjanit.\nLa Shopping Night es va ambientar en una nit tropical i va comptar amb la col·laboració de l’alumnat i el professorat de l’Escola Municipal de Música i d’algunes entitats locals, que van oferir pilates, salsa i jocs, entre d’altres activitats.\n35 comerços van participar a l’esdeveniment. Els que estaven situats als carrers que acollia la Shopping Night es van identificar amb una decoració especial i les botigues més allunyades van instal·lar unes carpes amb els seus productes. Els bars i restaurants van oferir productes preparats per a l’ocasió.\nEl president de l’Associació de Comerciants i Serveis, Héctor Gil, s’ha mostrat satisfet amb aquesta primera experiència “molt ambiciosa i que ha posat en moviment no només comerciants, sinó entitats i associacions”. Gil considera que “no era fàcil, però hem arrencat i volem posar l’esdeveniment al calendari de la Llagosta”. El president de l’ACIS ha recordat que la intenció de la Shopping Night era “atraure habitants de la Llagosta i de municipis del voltant”.\nAra, els responsables de l’entitat passaran una enquesta als participants a l’esdeveniment per un balanç de com ha anat i d’aquelles coses que es poden millorar.\nL’ACIS organitza avui divendres la primera Shopping Night de la Llagosta


>Escapada al Monsant I | Narcís Domingo\n← >S’ha acabat el primer semestre 2009/2010\n>Entreno 1a Setmana Febrer →\n>Escapada al Monsant I\nPosted on 1 febrer 2010\tby Narcís Domingo\n>Aquest dissabte he estrenat les sortides pim pam pum al Monsant, i a més fent un circuit clàssic tot i que amb una variant deguda al fort vent que bufava. Això feia que la temperatura encara fos més baixa del que marcaven els termòmetres, uns 3-4 graus. Mostra de la fresqueta que fa aquests dies per aquí dalt, són les fotos de plantes gebrades.\nVaig sortir a les 10:30 de la Morera del Monsant , pujant pel Grau de La Grallera fins a dalt de la Serra Major. Aquí el vent ja picava de valent i es pot veure en les fotos com als pals indicadors hi havia gel. També encara hi restaven zones amb neu que per la seva orientació no s’havien acabat de desfer.\nUna vegada a la Serra Major, cap a la dreta a buscar la Cova Santa. Tot i fer fred encara hi vaig trobar un parell de grupets de gent, uns hi entraven, els altres en sortien.\nD’allà enlloc de pujar de nou a Serra Major vaig continuar per un corriol que fa cap just a la Roca dels Caçadors, o sigui on finalitza el grau dels tres Graons. Des d’allí hi havia una vista molt impressionant de La Morera, Siurana, el pantà, i del Montsant clar. I als peus l’ermita de Sant Joan del Codolar.\nDes d’allí mateix vaig remuntar de nou fins arribar a la Roca Corbatera (1.166) el punt més alt del Montsant, on vaig coincidir amb un noi d’Albinyana que portava pujant al Monsant tot el mes de Gener…. Com no era qüestió d’explicar-se tota la vida amb el vent i fred que feina…el vaig deixar mirant mapes i més coses a dalt de tot i vaig agafar el camí de tornada, tot seguint per la Serra Major i desviant-me a l’esquerra per baixar pel Grau de l’Agnet.\nAl final vora 3 horetes de vent, fred, fang i cabretes. Què més podem demanar !?


El Cicle de Cinema Llatinoamericà arriba al CineBaix de Sant Feliu — Les notícies i l'última hora del Baix Llobregat i l'Hospitalet - El Far\nMartes, 13 de marzo de 2018 | Leída 28 veces\nEl Cicle de Cinema Llatinoamericà arriba al CineBaix de Sant Feliu\nLa programació, formada per 12 títols procedents d'una desena de països, barreja obres de cineastes consagrats amb d'altres de nous\nTorna a CineBaix el Cicle de Cinema Llatinoamericà del 15 al 19 de març amb Brasil i Veneçuela com a països destacats, i amb una programació, formada per 12 títols procedents d'una desena de països, que barreja obres de cineastes consagrats amb d'altres de nous.\nEntre el llistat de títols seleccionats trobem alguns premiats com el cas de Zama de l'argentina Lucrecia Martel, que va ser premi Especial del Jurat de Sevilla i considerada una de les millors pel·lícules del darrer any. Altre film premiat ha estat La región salvaje del director mexicà Amat Escalantre, que es va fer amb el premi a la Millor Direcció al Festival de Venècia.\nEl cicle també aposta un any més per donar visibilitat a títols que no tenen cabuda en sales de projecció convencionals, i per això inclou a la seva programació dues estrenes a Catalunya: Joaquim, de Marcelo Gomes i Siembra, d'Àngela Maria Osorio i Santiago Lozano.\nVeneçuela i Brasil esdevenen protagonistes als dos dels tres cinefòrums que n'hi ha programats. El primer serà La revolución no será televisada, on hi participararà l'historiador Víctor Rivas per parlar del règim politic de Veneçuela, i el segon estarà centrat en els atacs a la democràcia del Brasil amb la periodista Gabriela Marques. Al tercer d'aquests, Lágrimas de aceite, hi acudirà el director i guionista del documental que tracta de la contaminació del petroli als indígenes peruans, Marc Gavaldà. El cicle tornarà a comptar amb el Premi del Públic.\nAquest serà el segon cicle d'aquest de 2018 en el nou format de la Mostra, que distribueix la programació en quatre cicles específics. El primer, dedicat al cinema asiàtic, es va fer al gener. El proper estarà dedicat al cinema africà.\nLa secretaria de polítiques d’Igualtat i LGBTI ha establert l’objectiu de realitzar diferents trobades a l’any en format de sopar i xerrada


El Ministeri de l'Interior ha estimat 162 sol·licituds d'indemnització pels atemptats de Barcelona i Cambrils | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nHa rebut 498 sol·licituds i n'ha resolt 233, fet que significa que 71 han estat desestimades\n15 de Febrer de 2019, per ACN\nUna imatge de la multitudinària marxa dies després de l'atemptat a Cambrils\nEl Ministeri de l'Interior afirma que ha estimat a 1 de febrer del 2019 162 sol·licituds d'indemnització pels atemptats del 17 d'agost del 2017 a la Rambla de Barcelona i a Cambrils. L'import d'aquestes indemnitzacions ha estat de 5.023.850,34 euros, segons indica la mateixa font. A banda, Interior explica que fins ara s'han registrat 498 sol·licituds, de les quals ja se n'han resolt 233. Així, 71 de les sol·licituds han estat desestimades. El govern espanyol surt així al pas d'informacions que indiquen que només n'havia reconegut 18, les persones que van acreditar danys físics.\nInterior, però, afirma que encara hi ha expedients pendents de resoldre per danys físics, perquè els afectats encara estan de baixa o estan pendents del barem de les seqüeles. Dels 162 expedients resolts favorablement, 17 ho han estat per defunció, un per incapacitat permanent parcial, 49 per lesions no invalidants i incapacitat temporal, 2 per danys materials, 69 per ajuts psicològics, sanitaris i pròtesis i 24 per altres ajuts.\nSegons el govern espanyol, algunes de les desestimacions es basen en que no ha quedat acreditada la presència, es considera que no tenen lesions derivades de l'atemptat o no s'ha presentat la documentació pertinent. Pel que fa a les lesions psicològiques, la Direcció General de Suport a Víctimes del Terrorisme reconeix que poden ser "igual o més incapacitants" que les físiques, i subratlla que ambdues mereixen "tot el reconeixement legal" i el "respecte" de l'administració. Per això entén que ha d'actuar "amb flexibilitat però també amb rigor" en el marc de la llei aplicable.\nTambé recorda que el termini d'un any que s'estableix per reclamar comença a comptar un cop les seqüeles físiques o psicològiques són definitives, no a l'any de l'atemptat. A més, "és voluntat" del govern espanyol ampliar els terminis a través d'una reforma legal.


Les institucions tracen el futur de Sant Hilari d’Abrera – La Bústia\nPer Redacció / La Bústia 21 de febrer de 2021 a les 7:00 0 352 Visites\nÉs un dels jaciments arqueològics i històrics més rellevants del municipi\nAquest mes de febrer s’ha produït una trobada entre les principals institucions implicades en l’estudi científic de Sant Hilari d’Abrera per traçar-ne conjuntament el seu futur. La reunió s’ha celebrat en el marc dels treballs de recerca i de restauració que s’estan duent a terme actualment.\nSant Hilari és un dels jaciments més rellevants del municipi i que va ser declarat Bé Cultural d’Interès Local en el Ple Municipal del 26 de novembre de 2020, juntament amb les trinxeres de la Guerra Civil Espanyola del bosc de Sant Miquel.\nLa regidora de Patrimoni Cultural i Memòria Històrica, Arantxa Galofré, ha explicat que des de l’Ajuntament “seguim treballant per a estudiar i divulgar la història dels nostres jaciments arqueològics i monuments històrics. A Sant Hilari ben aviat s’hi duran a terme noves tasques de construcció, restauració i excavació de l’ermita, per tal de conèixer millor el passat d’aquest punt”.\nLa trobada ha comptat amb la visita d’arqueòlegs especialistes i coordinadors dels treballs científics de la UB, restauradors patrimonials i representants institucionals.\nFotografia: Les principals institucions del país es reuneixen a Sant Hilari d’Abrera [Aj]


Ikaho Onsen Ryokan Hibikino Gunma Japó - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n403-125 Ikaho, Ikahomachi, Shibukawa, Shibukawa, Gunma, Japó, 377-0102 - Veure al mapa\nBarri Shibukawa Kawaba Shibukawa Minakami Minakami Shibukawa Shibukawa Minakami Shibukawa Shibukawa\nConvenientment situat a Shibukawa, Ikaho Onsen Ryokan Hibikino és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. A només , aquest hotel de 4-estrelles és fàcilment accessible des de l'aeroport. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Ikaho Onsen Ryokan Hibikino, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos aparcament de cotxes, restaurant, ascensor, màquina venedora, botigues a l'hotel.\nL'hotel compta amb 62 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, habitacions per a no fumadors, aire condicionat, calefacció, escriptori. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com sauna, bany d'aigua termal calenta, camp de golf (a 3 km), spa, massatge. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Ikaho Onsen Ryokan Hibikino.


Com esborrar ràpidament tots els intervals amb nom a Excel?\nSuposant que heu creat molts intervals amb nom al llibre, però ara no necessiteu més títols, com pugueu eliminar tots els intervals amb nom alhora a Excel?\nSuprimiu tots els intervals amb nom, dirigiu-vos al Gestor de noms\nSuprimiu tots els intervals amb el codi VBA\nCerqueu i reemplaça tots els intervals amb les referències de cel·les corresponents a les fórmules\nKutools per a Excel Reemplaça noms de rang la utilitat és capaç d'esbrinar totes les fórmules que apliquen els rangs designats en un rang seleccionat, un full especificat o tots els fulls fàcilment. I el paper principal d'aquesta utilitat és reemplaçar tots els intervals amb referències de cel·les corresponents en aquestes fórmules. Prova gratuïta de característiques completes 60-day!\nAl quadre de diàleg Administrador de noms, podeu crear, editar i suprimir els intervals amb el nom que vulgueu. Feu el següent:\n1. Aneu al Gestor de noms fent clic Fórmula > Gestor de noms, veure captura de pantalla:\n2. Al Gestor de noms diàleg, premeu Canviar Tecla per seleccionar tots els intervals amb nom o mantenir la tecla Ctrl clau per seleccionar els que no necessiteu, vegeu captura de pantalla:\n3. A continuació, feu clic a Esborrar botó a la part superior del quadre de diàleg i apareixerà un quadre de confirmació per recordar-vos si voleu suprimir els noms.\n4. A continuació, feu clic a OK, tots els intervals amb nom s'han eliminat alhora.\nEl següent codi breu VBA també us pot ajudar a eliminar tots els intervals amb nom al llibre.\nCodi VBA: elimineu tots els intervals amb nom a Excel\n3. A continuació, premeu F5 clau per executar aquest codi, tots els noms del llibre es retiraran immediatament.\nCom amagar / mostrar tots els intervals amb nom a Excel?\nCom es listen els intervals amb nom a Excel?\nCom es crea un rang amb nom dinàmic a Excel?


Podeu dibuixar tres tipus de zones sensibles: rectangles, el·lipses i polígons. Quan feu clic en una zona sensible, s'obri l'URL a la finestra o al marc del navegador que indiqueu. També podeu indicar el text que apareix quan es passa el ratolí per sobre d'una zona sensible.\nIntroduïu l'URL "Adreça" que s'ha de mostrar al navegador web quan l'usuari faça clic a la zona sensible.\nGuardeu el document en el format del LibreOffice o en HTML.\nPodeu guardar el mapa d'imatge com a fitxer i penjar-lo en un servidor web, per exemple.\nEl LibreOffice crea mapes d'imatge per a tots dos mètodes. Seleccioneu el format des de la llista Tipus de fitxer dins del quadre de diàleg Anomena i guarda de l'Editor del mapa d'imatge. Es poden crear diferents fitxers de mapes d'imatge que heu de penjar al servidor. Heu de demanar al vostre proveïdor o administrador de xarxa quins tipus de mapes d'imatge admet el servidor i com podeu accedir al programa d'avaluació.\nL'àrea de la imatge o del marc sobre la qual el lector pot fer clic s'indica amb l'aparició de l'URL enllaçat quan el ratolí passa per sobre d'aquesta àrea. El mapa d'imatge es guarda en una capa per sota de la imatge, i conté informació sobre les regions referenciades. L'únic desavantatge dels mapes d'imatge de client és que els navegadors web més antics no els poden llegir; un desavantatge que, tot i així, es resoldrà tot sol amb el temps.


Ipad 1×1 | Escola Sadako\nEls dispositius tecnològics són un suport més de contextualització i consolidació de l’aprenentatge, i és en aquest sentit que la seva presència a l’aula permet un alt enriquiment dels aprenentatges. Els alumnes de primer d’ESO disposen del seu propi ipad que es converteix en una eina més de treball a l’aula, la qual cosa contribueix a millorar l’aprenentatge a 3 nivells:\n– Afavoreix el tractament de la diversitat. El seu ús és fàcil, intuïtiu i motivador, fet que possibilita el seu ús a tots els alumnes i sobretot permet que cada alumne pugui desenvolupar els seus talents i les seves capacitats d’una forma molt més creativa i il.limitada.\n– És un element de disrupció positiva, tant per la seducció intrínsica de la seva presència, com perquè indueix a un canvi metològic innegable que sense cap mena de dubte potencia els aprenentatges.\n– Contextualitza el treball fet a l’escola amb allò que s’esdevé la societat. L’objectiu no és l’aprenentatge tecnològic sinó com la tecnologia complementa el nostre treball a l’aula, la nostra organització o la nostra necessitat d’aprendre.\nAquesta és molt petita mostra de projectes realitzat en el context de diferents matèries.


Un visó mata 30 gallines a Salt, per Fèlix Martín - Catalunya Ràdio\nEl visó va entrar a la granja i va matar més d'una trentena de gallines\nL'atac de l'animal a una granja de Salt, al Gironès, torna a posar en relleu el problema que representa\n02/03/2022 - 17.10 Actualitzat 07/03/2022 - 09.04\nA la granja de Cal Cigarro de Salt fa dies que no dormen tranquils. La culpa la té un visó, que ahir va matar els més de 30 pollastres d'engreix que tenien.\nAquest era el segon atac en pocs dies, perquè el cap de setmana passat ja els havia entrat, i en aquell cas va matar gallines, ànecs, un gall i una oca. De fet, no és la primera vegada que els passa, com explica l'encarregada de Cal Cigarro, Alba Casals.\n"Sabem del cert que ha sigut un visó americà. El tipus, la manera de matar d'aquest animal, el lloc per on ha accedit, no pot ser una guilla. Si fos una guilla seria mala sort, però és una espècie autòctona. Però el visó americà és una espècie forana.\nL'altra vegada va ser fa uns mesos. Vam capturar-lo i eliminar-lo. Ara encara no. Mentrestant, hem posat trampes a l'entorn de la granja per evitar que torni a passar."\nEl visó americà és una espècie molt apreciada per la indústria pelletera\nL'Alba Casals, que també és naturalista, explica que la problemàtica del visió americà es va agreujar quan van alliberar exemplars de granges pelleteres:\n"I els ecologistes deien: "Quina llàstima que es facin servir aquests animals per les pells, els alliberarem." Sí, sí, molt bé. Però i tot el medi natural que es carreguen què? A qui li fa llàstima això? És que és això, aquesta falta de coneixement."\nEl visó americà és un animal carnívor que pot pesar més d'un quilo i que viu en rius, rierols i llacunes. Es considera una espècie exòtica, diferent del visó autòcton, que està en perill d'extinció.\nL'any 2007 un grup de naturalistes va alliberar 2.000 exemplars de visó d'una granja del Baix Empordà. Tot i que la majoria es van poder recuperar, molts es van escapar.\nEls Agents Rurals fa temps que tenen en marxa un pla per capturar aquests animals (Agents Rurals)\nPla de captura dels Agents Rurals\nDes fet, els Agents Rurals ja s'han posat a disposició de granges com la de Salt, i recorden que fa temps que hi ha en marxa un pla de captura per reduir la colònia d'aquests visons americans.\nNo només pels danys en granges sinó perquè han fet fora espècies similars d'aquí com els turons. Ignasi de Dalmases és el cap dels Agents Rurals de Girona.\n"Sobretot a l'Alt i el Baix Empordà, que és on es va detectar la baixada més important del turó, l'espècie autòctona. I la idea és començar en certs indrets, i anar expandint aquestes zones de captura. Ja s'entén que és molt difícil actuar arreu de Catalunya."\nEl visó ja havia matat uns dies enrere altres animals com oques, ànecs i un gall (Alba Casals)\nCal Cigarro és una empresa familiar de Salt dedicada a la producció d'horta ecològica, que complementa amb un galliner, i que disposa d'una aula de natura on es fan activitats amb visites escolars i de grups.\nFan captures controlades per evitar la proliferació del visó americà a les comarques gironines


Duartló, Joan Albert Camps imparable a Caldes de Montbui | Atletisme Català\nInici General Duartló, Joan Albert Camps imparable a Caldes de Montbui\nDuartló, Joan Albert Camps imparable a Caldes de Montbui\nEl passat diumenge 16 de febrer 192 participants van prendre la sortida a Caldes de Montbui amb ocasió de la XIa edició del duatló de muntanya, segona prova del circuit català de l’especialitat. El primer sector de 7 km de cursa a peu va portar als atletes fins a Torre Marimon, centre neuràlgic de la prova, lloc a on els corredors es van transformar en ciclistes de muntanya per cobrir els ràpids 17 km del segon segment. Els 3 km de cursa a peu del tercer sector no van oferir canvis a la primera posició i Joan Albert Camps (Sport Lliure) va obtenir la victòria desprès d’haver dominat la prova en solitari des de l’inici, creuant la línia d’arribada en primera posició amb un temps de 1 h 9 min 1 s, refermant la seva superioritat al circuit català. Xavier Cadena (P.C. Bonavista) i Àngel Fernández (C.N. Mataró) van assolir la segona i tercera posicions amb uns registres de 1 h 11 min 22 s i 1 h 1 h 11 min 39 s, respectivament. Beth Serrano va creuar la línia d’arribada en primera posició amb un temps final de 1 h 25 min 22 s afavorida pel seu gran parcial del segon segment a on va superar a Regina Mola (C.N. Mataró), classificada en segona posició a 39 segons de Serrano. En tercer lloc va finalitzar el duatló Marta Noé amb un registre de 1 h 30 min 44 s, decidint la classificació per equips a favor del Centre Natació Mataró, club que també va assolir la victòria per equips a la categoria masculina.


Xavier Marcet: Necessitem líders que inspirin. Els líders que només imiten són inconsistents' | UPF-BSM\nXavier Marcet: Necessitem líders que inspirin. Els líders que només imiten són inconsistents'\nXavier Marcet va impartir la lliçó de l'acte d'inauguració del curs acadèmic 2019-20 de la UPF Barcelona School of Management-Universitat Pompeu Fabra\n'Una escola ha de tenir impacte', va dir el rector Jaume Casals. 'Hem de tenir clar en quina mesura aprofitem els coneixements amb impacte, per una banda, i amb valor intrínsec, per altra'\nInternet ho va canviar tot als anys 90, el Big Data als 2000 i la Intel·ligència Artificial està canviant el futur. 'Aquí tots tenim un repte i és la capacitat d'adaptació i sense aquesta adaptació, ens costarà defensar les nostres posicions com a professionals. Ja no n'hi ha prou amb els coneixements, cal aprendre a desaprendre i a innovar. Allò consistent en un món que canvia ràpid és l'adaptació'. Xavier Marcet va ser molt contundent en la seva ponència de l'acte inaugural del curs acadèmic 2019-20 a la UPF Barcelona School of Management-Universitat Pompeu Fabra. Marcet mesura cada paraula. Cadascuna de les seves frases comporta una reflexió profunda. Com a professor d'estratègia i lideratge a la UPF Barcelona School of Management no es cansa d'insistir als seus estudiants sobre la necessitat de tenir una actitud transformadora que els permeti sincronitzar les capacitats amb les noves oportunitats.\nAmb l'auditori a vessar i amb la sala Versa i Koiné plena, seguint l'acte per streaming, s'evidenciava que la lliçó de Marcet era molt esperada. Autoritats acadèmiques, professors, personal de l'UPF Barcelona School of Management i estudiants van escoltar atents al president de la consultora Lead to Change, especialitzada en innovació estratègica amb oficines a Barcelona, Boston i Santiago de Xile. Empreses com HP, Sony, Repsol, Agbar, Seat, Telefónica, Caixabank o els Laboratoris Esteve, i fins i tot institucions com la Universitat d'Oxford o el Govern d'Espanya, han confiat en la seva visió estratègica en temes d'innovació. 'La innovació no és difícil, és molt difícil, però una empresa sense innovació és una empresa temerària", assenyalà Marcet.\n'Heu d'aprendre de la gent que us faci anar cap amunt, líders que us inspirin i fomentin l'actitud transformadora. Els líders que només imiten són inconsistents'. Per a Marcet, la transformació té tres potes: innovació, transformació digital i agilitat. I va animar a tots els presents a atrevir-se a innovar. 'A innovar sense preguntar', va dir.\nEl missatge del professor Marcet s'alinea amb la proposta de la UPF Barcelona School of Management-Universitat Pompeu Fabra. 'A la UPF Barcelona School of Management potenciem el pensament creatiu i crític, el sentit social, la mentalitat analítica i l'autoconeixement. Per això, generem activitats fora de les aules, amb temes transversals que ompliran la vostra motxilla de cultura i coneixement', els avançava el degà de la UPF Barcelona School of Management, el catedràtic Oriol Amat. La UPF Barcelona School of Management defensa la cultura i les humanitats com a context per al debat, les idees i la millor comprensió del món contemporani. 'Som una escola amb vocació de ser diferents, de formar i transformar i centrats en la transferència de coneixement i el benestar planetari'.\nEl comissari d'estratègia del grup UPF, Carles Ramió, va insistir: 'Estem en un procés de canvis disruptius i així es reflecteix també en el sector de l'educació. És per això que és tan important formar-se en el pensament holístic i integral ponderat per la tecnologia i les humanitats'. A tot això, el rector de la UPF, Jaume Casals, afegí: 'Una escola ha de tenir impacte. Hem de tenir clar en quina mesura aprofitem els coneixements amb impacte, d'una banda, i amb valor intrínsec, per un altra'. El doctor Casals va animar els estudiants a ser autèntics i treure el millor de si mateixos, potenciant els seus talents interns. 'El que és rebut, depèn de qui el rep. Aquest és un lema escolàstic que diu una gran veritat que hem de tenir molt en compte".\nLa inauguració del curs acadèmic va comptar també amb el lliurament de premis als millors Projectes o Treballs Finals de Màster o Postgrau del curs anterior i l'actuació de la Coral de la UPF que va posar el punt final a l'acte interpretant el tradicional Gaudeamus.\nFotos de l'acte inaugural\nVídeo de l'acte inaugural\nPremis UPF Barcelona School of Management


POSSIBLE DESQUALIFICACIÓ DEL JUGADOR JOSE ANTONIO FLORES MENDOZA, DE LA CLASSIFICACIÓ DEL CIRCUIT CATALÀ, EN EL SEU TRAM "D".\nPrimer.- El Comitè de Competició va rebre de la Federació Catalana d'Escacs el següent escrit, el qual es reprodueix a continuació:\nAL COMITÈ DE COMPETICIÓ DE LA FCE\nAtès la normativa del Circuit Català que indica que:“És penalitzarà amb l'exclusió dels premis del Circuit estar jugant dos torneigs a l'hora amb coincidència total o parcialment de dates i horaris de joc o abandonar un torneig per jugar-ne un altre amb coincidència de dates”.\nAtès que el jugador José Antonio Flores Mendoza va participar a l'Obert de Sabadell, va jugar la primera partida i ja no es va presentar a la segona ronda, per la qual cosa va ser eliminat del torneig.\nAtès que el jugador José Antonio Flores Mendoza va participar a l'Obert de Santpedor.\nAtès que els Torneigs de Sabadell (del 2 al 10 de setembre) i Santpedor (7 de setembre) coincidien en dates i horaris\nLa Federació Catalana d'Escacs denúncia aquesta irregularitat al Comitè de Competició i demana si procedeix la desqualificació del jugador José Antonio Flores Mendoza de la classificació del Circuit (Tram D).\nSegon.- Traslladada la denúncia i sol•licitades les al•legacions al jugador Flores, aquest les formula en els següents termes:\na) La retirada de Sabadell va ser deguda a l'entrada en coma i defunció d'una tia seva, familiar entranyable que l' havia criat i aquestes circumstàncies li van afectar anímicament.\nb) Quan després d'uns dies va decidir jugar a Santpedor, no ho va fer amb ànim especulatiu quant a la classificació del Circuit, era ja virtual i matemàticament primer classificat en el Tram “D” del *Circuit, amb independència de qualsevol resultat esportiu que es produís.\nTercer.- Personat el Sr. Flores a la seu de la FCE, va aportar prova documental que confirmava la veracitat quant a la malaltia i defunció de la seva tia, que al•legava en el seu escrit.\nA la vista dels antecedents relatats es planteja a aquest Comitè el següent:\n– Si la retirada del jugador Flores del Torneig de Sabadell i posterior participació en el Torneig de Santpedor, en les circumstàncies relatades, troba cabuda en la penalització -2)- del Reglament del Circuit Català any 2.014, que diu:\n“És penalitzarà amb l'exclusió dels premis del Circuit..."\n-2) Abandonar un torneig per jugar-ne un altre amb coincidència de dates. No se sancionarà la incorporació tardana en un torneig de jugadors provinents d'altres torneigs sempre que no rebin byes compensats.\nAquest Comitè entén que no existeix causa objecte de sanció en els fets relatats, ja que la retirada del jugador Flores del Torneig de Sabadell, que va tenir efecte a partir de la incompareixença en la segona ronda disputada el 3 de setembre, va esdevenir documentalment justificada. La seva posterior participació el 7 de setembre en el Torneig de Santpedor no cal interpretar-la amb finalitats especulatives atès que els resultats que esdevinguessin no podrien alterar la seva situació de primer classificat en el grup D del Circuit.\nPer tot això, aquest Comitè de Competició, contestant la denúncia formulada per la Federació Catalana d'Escacs, acorda que no hi ha causa de penalització pel comportament del jugador José Antonio Flores Mendoza, resolent la procedència i validesa de la classificació final del Tram “D” del Circuit Català 2014, en què consta com a primer classificat José Antonio Flores Mendoza.\nContra la present resolució pot interposar-se recurs, en el terme màxim de cinc dies hàbils següents a la seva notificació, davant el Comitè d'Apel•lació de la Federació Catalana d'Escacs.\nEL COMITÈ DE CONPETICIÓ\nBarcelona, 6 de novembre de 2014


La inflació se situa en terreny negatiu a la Comunitat Valenciana - À Punt\nLa inflació se situa en terreny negatiu a la Comunitat Valenciana\nL'IPC cau des del febrer nou dècimes fins al 0,3% negatiu al març, la taxa més baixa des de l'agost de 2016.\n15 d'abril 2020 - 10:09\nL'índex de preus de consum (IPC) a la Comunitat Valenciana s'ha situat en xifres negatives al mes de març. Així, ha caigut fins al 0,3% negatiu, la taxa més baixa des de l'agost de 2016, i suposa un descens molt acusat, de nou dècimes, respecte al febrer, quan la inflació interanual estava en el 0,6%.\nA Espanya, l'IPC va caure al març fins al 0,0% interanual, set dècimes menys que al febrer, i va baixar un 0,4% en relació al mes anterior. Per tant, es va situar en la taxa més baixa des d'agost de 2016.\nL'Institut Nacional d'Estadística (INE) ha publicat la dada definitiva d'inflació de març, que és una dècima inferior a l'apuntat en l'avanç del 30 de març. Amb aquest descens, l'IPC interanual encadena dos mesos consecutius de caigudes: després de començar l'any en l'1,1%, ha perdut més d'un punt en dos mesos.\nEl grup de transport ha sigut el que més influència ha tingut en la contenció de la inflació per l'abaratiment dels carburants i lubrificants per al transport personal i, en menor mesura, del transport aeri de passatgers. També ha influït el comportament de l'electricitat, els paquets turístics i els hotels, els cafés i els restaurants.\nNo obstant això, la taxa interanual d'IPC encadena 43 mesos en valors positius, i la dada de març implica que els preus s'han estancat respecte als que hi havia fa un any.


Mor el cineasta i escenògraf Franco Zeffirelli - À Punt\nMor el cineasta i escenògraf Franco Zeffirelli\nEn la seua trajectòria cinematogràfica destaquen pel·lícules com 'Té con Mussolini' o 'Romeo y Julieta'.\nFranco Zeffirelli / Reuters\n15 de juny 2019 - 20:40\nEl director de cine i escenògraf italià Franco Zeffirelli ha mort aquest dissabte a Roma als 96 anys. El cineasta és conegut per pel·lícules com Té con Mussolini, Romeo y Julieta i posades en escena a importants teatres d’òpera.\nEl 6 d’abril, la presidenta del Senat italià, Elisabetta Alberti Casellati, li va entregar el premi al Geni i Excel·lència Italiana tot destacant que Zeffirelli “va fer de la bellesa el seu llenguatge”.\nA pesar de la seua avançada edat, Zeffirelli encara estava treballant en el que era un dels seus somnis: la posada en escena d’una nova versió de La Traviata, que s’inaugura el 21 de desembre en el Festival Líric de l’Arena de Verona.\nZeffirelli era un Miquel Àngel de les arts escèniques: triomfava tant en el cine, com en els muntatges de teatre i òpera o la creació de vestuaris. Les seues creacions eren barroques, excessives, sorprenents i molt sol·licitades pels teatres de tot el món.


Homenatge a Ramon Bergadà, qui va ser soci de la Secció excursionista del C.N Reus Ploms\nFoto de família de tots els assistents a l'homeatge a Ramon Bergadà.\nA l'esdeveniment hi van assistir prop de 150 persones\nActualitzada 13/03/2017 a les 12:54\nVora 150 persones van assistir, ahir diumenge 12 de març, a l’acte d’homenatge a Ramon Bergadà, qui havia estat soci molt actiu de la Secció excursionista del C.N Reus Ploms. També han participat en l’esdeveniment altres entitats excursionistes de la ciutat, com la S.E. del Centre de Lectura i la S.E. del Reus Deportiu.\nLa jornada va consistir en una caminada des de l’ermita de la Santíssima Trinitat de l’Espluga de Francolí fins a la Pena passant per les Cent fonts. Al migdia es va plantar un freixe i es va col·locar una placa de record als entorns de l’ermita. A continuació un representant de la secció i dos fills de l’homenatjat van oferir una emotius parlaments. La jornada va cloure amb un dinar de germanor.


La Santboiana guanya la Supercopa de Catalunya - Sant Boi Diari\nLa Santboiana guanya la Supercopa de Catalunya\nDani Soneira • 12/09/2019\nEl degà ha derrotat el Barça sobre la nova gespa artificial del Baldiri Aleu (31-14) abans del debut a la Divisió d’Honor 2019/2020.\nLa Santboiana ha guanyat la Supercopa de Catalunya // Jordi Elías-UE Santboiana\nLa UE Santboiana ha guanyat la Supercopa de Catalunya després d’imposar-se al FC Barcelona per 31-14 en un Baldiri Aleu amb nova gespa artificial. El conjunt de Ricardo Martinena comença la Divisió d’Honor 2019/2020 a Santander el pròxim diumenge.\nEl primer temps ha començat amb domini blaugrana. L’equip de Sergi Guerrero s’ha col·locat amb un 0-14 favorable a partir de dues marques d’Alfonso Ferrari i Joan Losada transformades per Bautista Güemes en els primers minuts. Passat el quart d’hora, la Santboiana ha retallat les distàncies amb un assaig d’Héctor García transformat per Jonny Bentley. Abans del descans, el degà ha empatat amb un assaig de Javi Orbaneja transformat per Bentley.\nA la represa, els de Martinena han estat superiors en el joc i al marcador. Un assaig de Nico Francisquelo i dos de Fred Dorrough, un dels fitxatges, sumats a una transformació de Bentley, han certificat el títol.\nL’equip de Sant Boi de Llobregat comença la Divisió d’Honor 2019/2020 al camp de l’Independiente de Santander el pròxim diumenge.\nTags:Barça Derbi català rugbi Supercopa de Catalunya UE Santboiana\n← La regidora Olga Puertas abandona C’s en sentir-se “apartada i vetada” dels òrgans de decisió municipal\nLos paracaidistas →


Podem parlar sense embuts de l'eutanàsia?\n11 d'abril de 2019 20:03\nEl suïcidi de Mª José Carrasco ajudada pel seu marit, Àngel Hernández, ha tornat a reobrir el debat sobre l’eutanàsia i el suïcidi. Des de feia anys, la Mª José patia una malaltia que li causava dolors insuportables que no podia alleujar. Aquest cas reobre novament una polèmica que ja dura molts anys i que en qualsevol moment pot afectar-nos a nosaltres mateixos, familiars o persones del nostre entorn.\nL’eutanàsia, terme provinent del grec eu-thanatos (bona mort), fa referència a aquelles accions realitzades per altres persones, a petició expressa i reiterada d’un pacient que pateix un sofriment físic o psíquic, a conseqüència d’una malaltia incurable i que ell viu com a inacceptable, indigna i com un mal, per tal de causar-li la mort de manera ràpida, eficaç i indolora. Aquestes accions es produeixen, doncs, en atenció a la persona i d’acord amb la seva voluntat –requisit imprescindible per distingir l’eutanàsia de l’homicidi– amb la finalitat de posar fi o evitar un patiment insuportable. A l’eutanàsia hi ha un vincle causal directe i immediat entre l’acció realitzada i la mort del pacient. Des de la introducció del consentiment informat no podem parlar més de la mal anomenada “eutanàsia passiva”. És obvi que la no-instauració d’un tractament, la seva suspensió i l’eutanàsia sempre han de ser sol·licitats\nDurant els darrers vint anys s’han produït nombrosos debats públics, al nostre país, i a molts altres, sobre la manera de tractar als malalts terminals o persones amb càncer i processos degeneratius irreversibles que demanaven morir per evitar el sofriment o per no haver de viure la fase més degradant de la malaltia. Malalts que patien situacions extremament penoses o els seus familiars, han plantejat davant els tribunals de justícia poder posar fi a una vida que consideraven indigna. Aquests processos han estat objecte d’intensos debats públics i han fet paleses les divergències entre la voluntat dels malalts i les disposicions legals i sanitàries.\nEntre els casos més destacats pel seu valor paradigmàtic, el de Ramón Sampedro, el cas espanyol més conegut per la seva escenificació a la pel·lícula Mar adentro, va patir una tetraplegia des de l’any 1963, com a conseqüència d’una secció medul·lar, provocada per un accident; des de llavors es trobava immobilitzat de forma absoluta i permanent de tot el cos, a excepció del cap.\nAmb el pas dels anys va arribar a la conclusió que en aquestes condicions la seva existència era més una tortura que una vida digna; una “bona mort” tenia més sentit que seguir vivint, però la seva dependència total dels altres li impedia el suïcidi. Per aquesta raó va sol·licitar als jutges que autoritzessin el seu metge a assistir-lo, i que l’exoneressin de qualsevol responsabilitat penal, fossin quines fossin les conseqüències. En concret, Sampedro va demanar que el metge de capçalera li subministres la medicació necessària per evitar el dolor, l’angoixa i l’ansietat que el seu estat li produïa, sense que això, en cap cas, pogués ser considerat, des del punt de vista penal, com ajuda al suïcidi, delicte o faltes de cap classe, en assumir el risc que tal medicació podria comportar i poder així, morir dignament. El cas va ser presentat davant els jutjats de Barcelona i desestimat en primera i segona instància, per no correspondre aquesta jurisdicció a la del seu domicili, el tercer intent, davant els jutjats de A Corunya, tampoc no va reeixir. Finalment, amb l’ajuda d’un grup d’amics, va prendre cianur i va morir el 12 de gener de 1998 a Boiro (A Corunya).\nEl dret a decidir sovint xoca frontalment amb els drets socials que comporten el fet de viure dins d’un col·lectiu i en unes societats avançades, on tots ens fem responsables de tothom. Per aquesta mateixa raó, la interrupció voluntària de la mateixa vida no pot quedar només en mans de cadascú, encara que al final és l’opinió de l’interessat, en ple ús de les seves facultats i degudament informat, la que més pes ha de tenir. En alguns països que ja han abordat aquest assumpte amb rigor i sense sectarismes ideològics o religiosos, aquesta mà amiga ha pres la forma de comissions interdisciplinàries que analitzen el cas i eviten que la decisió final d’autoritzar la mort dolça sigui individual: d’un metge, d’un familiar, d’un jutge. Se socialitza així un acte que inevitablement repercuteix en la comunitat, encara que afecta un individu. Potser és aquesta la solució a seguir. Els Països Baixos i Bèlgica van obrir el camí.\nQui més està en contra perquè l’eutanàsia sigui legalitzada i, per tant permesa, és la religió, especialment la catòlica. L’església sempre ha estat presonera del seu pretès monopoli teològic de la veritat, la qual cosa l’ha conduït a immiscir-se en qüestions que no li són competents. Per exemple, Sant Embrossi, en el segle IV, s’oposava en ferm als preceptes de la medicina per ser contraris a la ciència celestial i al poder de la pregària. Fins al segle XVI va estar condemnada, per l’autoritat eclesiàstica, la dissecció de cadàvers i l’estudi de l’anatomia. A finals del segle XVIII, es va oposar a la vacuna antivariòlica perquè entenia que la verola era un càstig diví, i l’home no havia de sostreure’s a aquest càstig. Amb la mateixa lògica es va prohibir desviar el curs dels rius perquè això significava corregir l’obra de Déu. En el XIX la mateixa església es va oposar a la utilització de l’anestèsia en els parts. I actualment s’oposen a la investigació amb cèl·lules mare, a la planificació familiar, a l’ús del preservatiu per a combatre la sida… A hores d’ara, la conferència episcopal espanyola ja s’ha declarat contrària novament a l’eutanàsia.\nEl de la lluita contra l’eutanàsia no és, per tant, més que un nou episodi dintre d’aquest costum mil·lenari que té l’església per intentar conservar el seu poder immiscint-se en tota mena de temes. El que més m’indigna és que a dictadors assassins com ara Franco o Pinochet, morts al llit, l’església els muntés solemnes funerals, amb la participació de bisbes inclosa i després de rebre els sagraments, mentre que a Roma, una dona en estat vegetatiu, que va morir assistida, el Vaticà va ordenar tancar el temple on s’havien de fer les exèquies, prohibint l’acte i deixant al fèretre, la família i la gent al carrer, el que va provocar una multitudinària manifestació en contra d’aquella decisió davant mateix el temple que, així i tot, va mantenir la porta tancada.\nCal insistir en el que és obvi: L’eutanàsia voluntària és un dret humà, un dret humà de primera generació, un dret de llibertat. Al nostre país però se sap que el govern no vol ampliar els fronts de batalla que manté amb l’església. I aquí és on poden ser prou útils algunes consideracions. En primer lloc, convé recordar que bona part dels catòlics està a favor del dret a l’eutanàsia en contra de les consignes Vaticanes. Un 80% dels espanyols, segons una enquesta de Metroscòpia, està a favor del dret a l’eutanàsia activa per a malalts incurables. El que significa que si els partits deixessin la política a un costat i permetessin als seus diputats votar amb total llibertat de consciència, probablement s’obtindria la majoria suficient per a la seva legalització.\nNo voldria acabar aquest article sense censurar a Susanna Griso, la presentadora de televisió ha estat del tot desagradable amb el marit de Mª José Carrasco. En català en diríem que ha pixat fora de test.\nQuè en pensen vostès, benvolguts lectors? És un tema delicat però cal patir fins a l’extrem d’estar desitjant la mort per evitar un dolor insuportable? La mort és l’últim capítol de la vida, no seria bo acomiadar-nos en pau i tranquil·litat?


Projecte Creix: Inclusió d’ infants i adolescents en risc – AraeBCN\nProjecte Creix: Inclusió d' infants i adolescents en risc\nEl Projecte Creix neix a partir de la demanda de la Regidoria d’Educació de l’Ajuntament de Lliçà d’Amunt i dels instituts de secundària del municipi, interessats per la possibilitat de donar un suport i una alternativa als nois i noies que per vulneracions dels reglaments respectius, són candidats a ser expulsats. Avui en dia hi participen diverses escoles i instituts de diversos municipis i es treballa amb nens i nenes i adolescents amb diverses dificultats tant emocionals com conductuals.\nEl projecte dissenyat per Arae és de caire ecosistèmic, en que es fa intervenció amb els nois i noies (tant els que presenten les dificultats com també els seus companys i companyes), com també amb el professorat i amb les famílies. L’Associació hi aporta un educador social i una mestra especialitzada que intervenen directament amb els nois i noies, tant de forma individual com en grup, i també amb alguns dels grups-classe als que pertanyen els nois i noies. A més, es fa un treball amb les famílies, de costat amb el professorat dels centres. A més, s’atén a les famílies en sessions individualitzades, per ajudar-les a utilitzar els seus propis recursos i restablir, dins el possible, les dinàmiques que els puguin enfortir. Quan és possible, la implicació dels diversos agents educatius i socials del barri o poble facilita el treball i fa el projete encara més efectiu.\n0 responses on "Projecte Creix: Inclusió d' infants i adolescents en risc"


Menjar Junts per un Futur Millor : Barcelona Consensus\nUneix-te a The Meal (El Menjar) i doneu soport a la marxa dels sense terra en l’Índia. El 15 de setembre, Barcelona Consensus organitzarà The Meal Barcelona per donar suport a la marxa Jan Satyagraha. Compartim un esmorzar indi, vegetarià, orgànic i local per a un futur millor.\nLa idea de The Meal és seure junts a taula en diferents llocs del món i compartir un àpat. Cada any The Meal té una meta diferent, aquest any els objectius són:\nDefensar la sobirania del menjar i el dret a l’accès de la població autòctona als recursos naturals: terres, aigua, boscos i llavors.\nRecolzar el món rural i reconèixer la seva vital importància.\nRecaptar fons per donar suport a la Jan Satyagraha.\nLa idea de L’àpat prové de l’organització suïssa Association Un repas pour notre Avenir i l’esdeveniment tindrà lloc alhora a Ginebra, París, Estrasburg, Londres, Castelló, Kinshasa, Lomé, Kabul i moltes altres ciutats del món.\nBarcelona Consensus veu aquest acte com a una meravellosa oportunitat per donar suport a la Jan Satyagraha, una de les dues ACT! 2012.\nJan Satyagraha és una de les marxes no-violentes més grans que el món hagi vist: Seguint la tradició del model de desobediència civil de Mahatma Gandhi, l’organització s’aixeca, i camina, pels drets dels membres més pobres de la societat índia: comunitats autòctones, grups nòmades, dones musulmanes, minories sexuals, dones solteres, habitants dels “slums”, venedors ambulants, persones amb diversitat funcional, expatriats, infants indigents, etc. 100.000 persones en la misèria i sense terres de l’Índia caminaran juntes 350 km. des de Gwalior (prop del Taj Mahal) fins a Nova Delhi en la marxa que tindrà inici el 2 d’octubre per a demanar al govern que respecta els drets dels mes pobres i que mantingui la seva promesa de reformes agràries.\nEl menú, una selecció de plats picants, dolços i exòtics de l’Índia, es va escollir, a més de per la relació òbvia amb els manifestants de la Jan Satyagraha, perquè la gastronomia índia naturalment ofereix molts plats vegetarians, ja que una gran part de la seva població és vegetariana degut a les seves creences. Aquests plats ens permeten utilitzar verdures cultivades a la nostra terra per crear nous sabors per als nostres convidats.\nL’esdeviniment tindrà lloc el 15 de setembre. A nova-innovació social; Plaça Catalunya 9, 4t-2ª.\nAbans de l’àpat us mostrarem el documental Janadesh, que il·lustra la lluita de la gent que es troba en la misèria i sense terres a l’Índia. Al llarg del dia, us podreu informar també sobre els pròxims esdeveniments i les campanyes de nova-innovació social. Trobeu més informació aquí.\nEl preu indicatiu del menú és de 10 euros (tots els guanys s’enviaran a Ekta Parishad, els organitzadors de Jan Satyagraha).\nLes plaçes són limitades. Si us plau, si voleu assistir-hi, reserveu per correu electrònic a: info@barcelonaconsensus.org i rebreu una invitació amb tots els detalls.


Mandat2 de setembre de 1945 – 2 de setembre de 1969\nMandat2 de setembre de 1945 – 20 de setembre de 1955\n19 de maig de 1890Nghệ An, Indoxina francesa\n2 de setembre de 1969 (als 79 anys)Hanoi, Vietnam del Nord\nAmb 15 anys va emigrar a Europa, on es va adherir al comunisme durant la seva estada a França (1915 - 1923). El 1919, Ho Chi Minh va intentar sol·licitar a la Conferència de Versalles igualtat de drets per la colònia francesa d'Indoxina. Membre fundador del Partit Comunista Francès, es va traslladar per un temps a Moscou. Més endavant, el Komintern el va destinar a Hong Kong, on va fundar el Partit Comunista d'Indoxina arran de les revoltes de 1930 a Vietnam. Va adoptar el nom de Ho Chi Minh (el que il·lumina), tornant al seu país el 1941, on va formar, junt amb d'altres dirigents, el Viet Minh ("Viet Nam Da Lap Dong Minh Hoi", Lliga per la Independència del Vietnam) al qual ràpidament s'hi van afegir grups nacionalistes, quedant Vo Nguyen Giap al capdavant dels grups armats.\nDesprés de la victòria dels independentistes a la Batalla de Dien Bien Phu (7 de maig de 1954), Ho Chi Minh va ésser proclamat president de la República Democràtica del Vietnam. Amb tot això, els Estats Units d'Amèrica (que progressivament estaven substituint França com a potència colònial a la zona sud del Vietnam), es va negar a celebrar les eleccions de reunificació del Vietnam acordades a la Conferència de Ginebra, amb el que l'any 1958 va començar una insurrecció armada per part dels vietnamites del sud que volien la reunificació del país i la independència definitiva.\nEl 1975, pocs anys després de la seva mort el 1969, els vietnamites van derrotar militarment el govern pro-estatunidenc de Vietnam del Sud, assolint la reunificació del país. Aquest mateix any, la ciutat de Saigon va ésser rebateja