Hurmioitunut: maaliskuuta 2017\nTammi otti yhteyttä ja kysyi, kiinnostaisiko minua tutustua Jouni Rannan ja Marko Erolan teokseen Vilpitön mieli - Miten myin Suomen täyteen väärennettyä taidetta (2017). Aihe on ajankohtainen ja olen seurannut sitä sivusta vuodenvaihteesta lähtien. Sinä, joka olet tavalla tai toisella välttynyt kuulemasta sanan väärennetty taide tai nimet Jouni Ranta ja Veli Seppä, teen nopean tiivistelmän.\nJouni Ranta on entinen taidekauppias, joka iski niin sanotusti kultasuoneen tutustuttuaan Taiteilijaan (Veli Seppä) Forssassa 1982. Taiteilijan käsien kautta ja mm. Jouni Rannan välittämänä Suomeen alkoi 1980-luvun alusta lähtien syntyä uusia Schjerfbeckejä, Edelfeltejä, Järnefeltejä, Gallen-Kalleloita ja käytännössä ihan mitä tahansa. Vuonna 2006 Ranta tuomittiin noin kahdeksi ja puoleksi vuodeksi vankeuteen väärennetyn taiteen myynnistä, vaikka hän oli ollut poliisin kanssa tekemisissä aiemminkin. Kirjallaan Ranta haluaa kohdistaa kritiikkinsä suomalaisen taidekaupan muihin osapuoliin: huutokauppoihin, gallerioihin, taidemuseoihin ja kulttuuripersooniin. Koko taidekenttä on ollut osallisena väärennösten levittämisessä ja sen mahdollistamisessa. Kirjan ilmestymisen jälkeen Taiteilija Veli Seppä oli syytettynä törkeästä väärennyksestä ja sai lähes kahden vuoden ehdollisen vankeusrangaistuksen. Hän tunnusti väärentäneensä 104 teosta vuosina 2008-2014, ja tunnustaminen alensi tuomiota yli vuodella. Seppä tuomittiin korvaamaan valtiolle saamansa 40 000 euron rikoshyöty.\nVAROITUS: Teksti sisältää juonipaljastuksia.\nPalataanpa Vilpittömään mieleen. Jouni Ranta aloittaa muistelmansa lapsuudesta ja lainaa ranskalaisen filosofin Denis Diderot'n sanoja:\n"Jokainen lapsi on pohjimmiltaan rikollinen. (---) Diderot on oikeassa. Rikollinen on kuin lapsi, niin omien halujensa ja tarpeidensa vietävissä, että muiden halut ja tarpeet unohtuvat joskus kokonaan eikä omatunto pahemmin soimaa. Kyky huomioida toiset kehittyy luultavasti jo lapsuudessa, jos kehittyy."\nRantaa alkoi vaivata jo nuorena ajatus siitä, että hänestä tulisi "vain" duunari:\n"Minulla ei ole mitään mahdollisuuksia saavuttaa mitään erityistä. Minua odottaa jossain samanlainen kultakello, jonka vanhempani saivat yhtiöltä palkinnoksi neljänkymmenen vuoden uskollisesta palveluksesta. Ahkeruus kiitettävä, huolellisuus kiitettävä, palkka välttävä. Kun mietin tulevaisuuttani, en keksinyt pienintäkään mahdollisuutta nähdä rahaa."\nRanta kirjoittaa olleensa nuorena ujo ja epävarma. Jonkinlainen katkeruus vanhempia kohtaan näkyy muun muassa siinä, etteivät he kannustaneet Rantaa koulunkäyntiin, vaikka matematiikka oli kuulema hänen vahvuutensa. "Olisin pärjännyt koulussa kuin koulussa, jos yhtään olisi siihen suuntaan kannustettu." Tästä huolimatta Ranta näyttää saaneen elämältä kaikenlaista, kunnes jotain taas sattuu. Kirja luo mielikuvan epävarmasta miehestä, joka yrittää kaikin keinoin menestyä ja saavuttaa jotain todistaakseen itselleen ja muille, että hänestä on siihen. Valitettavasti samalla syntyy myös mielikuva kehuskelevasta elostelijasta, jonka kanssa ei haluaisi olla missään tekemisissä. Samasta syystä myös hänen väittämiinsä suhtautuu varauksella.\nRanta rakastuu Maailman Kauneimpaan Naiseen, jota muut eivät olleet saaneet valloitetuksi. Nainen oli "sielukas, sympaattinen ja 180-senttinen. Hänellä oli hieno, suojattu sukunimi, jota en enää muista." Ranta pyysi naista tanssiaisiin, ja tämä suostui, mutta Ranta teki oharit juotuaan liikaa ja löydettyään muuta naisseuraa. Lopulta Ranta rakastui tosissaan Maailman Kauneimpaan Naiseen, mutta joutui jättämään tämän siksi, että hänen silloinen tyttöystävänsä oli raskaana. Päädytään naimisiin vastoin tahtoa, perustetaan perhe, ollaan näennäisesti tyytyväisiä elämään ja päästään tavallisiin duunarin töihin. Kunnes Ranta löysi korttipelit, joka oli helppo keino hankkia nopeasti paljon rahaa. Jossain vaiheessa hänen setänsä maanitteli hänet myymään kanssaan sisustustauluja, jolloin Ranta sai ensimmäisen kosketuksen taulumyyntiin, ja lopulta hänestä tuli kiertelevä taulukauppias.\n"En tiennyt taiteesta mitään. En ollut koskaan katsonutkaan tauluun päin. Nyt yhtäkkiä päähäni pälkähti, että oli hienoa myydä taidetta. Taide oli hienoa. Aloin lueskella taidekirjoja ja taiteilijoiden elämäkertoja. (---) Minulle on ollut kaksi paikkaa, joista tulee yhtä hieno olo: kasino ja taidemuseo."\nRanta käyttää kirjassa Veli Sepästä salanimeä Taiteilija, kunnes henkilöllisyys lopussa paljastuu. Hän sopi ensimmäisen tapaamisen Taiteilijan kanssa Forssan Cumulus-hotellin parkkipaikalle 1982. Taiteilija kaivoi auton peräkontista 1800-luvun naistaiteilijan akvarellin, jonka Ranta sai pikaisesti myytyä. Tästä alkoi kaksikon yhteistyö: Taiteilija toimitti Rannalle suomalaisia mestariteoksia ja Ranta myi ne eteenpäin. Aluksi Ranta ei epäillyt mitään, kunnes huomasi 1800-luvulle signeeraattujen teosten maalin olevan vielä märkää.\nKirjan nimi on mainio. Ranta myöntää taidekaupan kentällä olleen sekä oikeasti vilpittömiä mieliä että niitä, jotka uskottelivat toimivansa vilpittömästi. Ranta kuuluu jälkimmäiseen ja heihin, jotka huijasivat aidosti vilpittömiä. Hänelle selvisi syy Taiteilijan "ehtymättömään taidevarastoon", mutta ei paljastanut sitä, sillä se olisi tiennyt rahahanojen sulkeutumista.\nRanta syyttää kovin sanoin suomalaisia (osin jo eläköityneitä) taidekentän ammattilaisia siitä, etteivät he(kään) puuttuneet väärennösten ilmiantamiseen, vaikka olisivat olleet siitä tietoisia. Uskon siihen, ettei suomalainen taidekenttä ja -kauppa ole säästynyt epärehellisyydeltä, sillä rahan valta on voimakas. Mutta toisaalta tiedostan myös sen, että 1980-90-luvuilla ei ollut vielä käytössä sellaisia laitteita, joilla olisi saanut erehtymättömästi todistettua jonkin teoksen olevan väärennös. Kirjassa on mukana kuvaliite joistain Taiteilijan tekemistä väärennöksistä, jotka ovat nyt Keskusrikospoliisin omaisuutta ja kuvat on julkaistu poliisin luvalla. Liitteessä on esimerkiksi kuva Ellen Thesleffin maalauksesta, ja täytyy kyllä rehellisyyden nimissä tunnustaa, että vaikka olen tuijotellut Thesleffin teoksia sekä taidemuseoissa että taidekirjoissa todella paljon, en olisi osannut tulkita sitä väärennökseksi pelkästään katsomalla. Nykyisin ei onneksi enää tarvitsekaan, sillä taideteoksen aitouden todentaminen koostuu useamman ammattilaisen yhteistyöstä: tieteen, taiteen ja teknologian yhdistelmästä. Mutta kuvaliite todistaa Veli Sepän olevan taiteellisesti todella lahjakas. Harmi vain, ettei hän malttanut keskittyä luomaan omaa taiteellista uraansa, vaan valitsi nopeamman keinon saada rahaa ratsastamalla mm. kultakauden mestareiden nimillä.\nEn pidä Rannan retostelevasta kirjoitustyylistä, mutta mielestäni kirjan ansio on siinä, että asia on nyt nostettu esille. Huutokauppojen, poliisin ja väärennösten tutkijoiden ongelmana ovat olleet kentällä pyörineet väärennökset. Tämän myöntää myös Ranta: "Tuomioitakin tärkeämpää olisi saada pois markkinoilta työt, jotka ovat kiertäneet siellä vuosikausia ja palaavat aina uudelleen myyntiin. (---) Jos aitoudesta on yhtään epäselvyyttä, teoksen myynnistä pitäisi kieltäytyä.(---) Olen toivonut, että Suomeen saataisiin riippumaton komitea tai vastaava, joka tutkisi epävarmoja tapauksia. (---) Jos kyse olisi väärennöksestä, taulu otettaisiin saman tien lopullisesti pois markkinoilta. Yhtään epäilyttävää teosta ei päästettäisi julkisiin tiloihin, huutokauppoihin eikä museoihin. Näin loputon kierre saataisiin katkaistua ja alaa edes vähän puhdistettua."\nRantaa kertoo ymmärtävänsä, ettei ole helppoa toimia auktoriteettinä tällaisessa kokonaisuudessa, eikä tarvittavan tiedon kerääminen tapahdu hetkessä. Hänellä on kuitenkin ratkaisu ongelmaan: "Minä. Olen katsellut kolmekymmentä vuotta Taiteilijan töitä. Erotan hänen maalauksensa yhtä helposti kuin erotan suomen kielen maailman kielten joukosta. Tunnistan heti hänen kädenjälkensä. (---) Logiikka on sama kuin tietoturvallisuusalalla. Kiinni jääneet hakkerit ovat arvokkaita apureita muiden hakkereiden jahtaamisessa. Samalla tavalla minussa on käyttämätöntä potentiaalia väärennösten putsaamiseen pois markkinoilta. Muutama sata taulua saataisiin heti pois markkinoilta, jos ihmiset toisivat niitä minulle katsottaviksi. Eri asia on, tuovatko ihmiset. Suuri osa väärennöksiä ostaneista luultavasti uskottelee itselleen tämän kirjan luettuaankin, että omalla seinällä roikkuva teos on kyllä aito. Kannattaa tieysti uskotellakin, mikäli haluaa jättää lapsilleen arvokkaan perinnön. Kahdenkymmenen vuoden päästä kukaan ei ehkä kyseenalaista taulun alkuperää."\nNiinpä, vaikea paikka. Pitäytyäkö vilpittömässä mielessä vai selvittää totuus?\nVeli Sepän tarina Helsingin Sanomien Kuukausiliitteessä.\nKeskusrikospoliisin näkökulma taideväärennöksiin.\nLähettänyt Hurmioitunut klo 12.33 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: galleriat, henkilöt, huutokaupat, kirjallisuus, kirjat, museot, taide, taidehistoria, taiteiden tutkimus, yhteistyöt\nTänään on ollut ihan ihmeellinen sää. Lunta, räntää ja vettä, välillä auringonpaistetta, välillä pilvisen harmaata. Ja tilanteet muuttuivat todella nopeasti. Kaikki huipentui alkuillasta, kun parvekemaiseman vasemmassa reunassa satoi lunta ja räntää, ja samaan aikaan oikeassa reunassa oli kirkaansininen auringonlasku.\nJälleen kerran, en koskaan kyllästy tähän näkymään. ♥\nLähettänyt Hurmioitunut klo 20.40 6 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: koti, maisemat, valokuvaus\nAskeleen lähempänä Roomaa\n...sillä sain käsiini passin! Olen iloinen, että sain uusia passini juuri tänä vuonna, sillä kyseessä on Suomi100-passi. Juhlavuoden passissa on 18 aukeamaa, joihin on kuvattu Lapin luontoa. Sivujen oikeassa alareunassa lentää laulujoutsen, joka räpyttää siipiään kun sivuja plärää. Etukannen toiselle puolelle on myös kuvattu joutsenet ja niiden yhteyteen ote Eino Leinon runosta Lapin kesä. Kauniin passin ovat viranomaiset tehneet juhlistamaan 100-vuotiasta Suomea!\nLähettänyt Hurmioitunut klo 18.58 4 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: matkat, Rooma, runous, Suomi, Suomi100\nYllättävän pitkälle selvisin ilman sairastelua, mutta niin se flunssa vain lopulta iski. Inkivääri, hunaja, tiikeribalsami, nenäkannu, nessut ja vitamiinit ovat olleet tämän viikon teema. Olo on muuten ok, kunhan hengitystiet pysyvät avoinna.\nTorstain olin varmuudeksi kotosalla. Heräsin viideltä ja klo 10 olin jo mökkihöperöitymässä. Ulkona oli ihanan aurinkoinen päivä, mutta piti ottaa rauhassa. Hieman teki kipeää katsoa Instagramista muiden ulkoilukuvia... Onni onnettomuudessa oli se, että ystävä jolla oli myös lievä flunssa tuli kyläilemään, joten sain juttuseuraa ja päivä meni nopeammin. Toisena kaverina oli Anna Kortelaisen uutuusromaani Siemen. Perjantaina palasin töihin, sillä olo oli jo parempi. Kahden tunnin palaveri ja sitä myötä puhuminen eivät kuitenkaan tehneet hyvää ja ääni alkoi kadota. Työkaveri oli ihana ja oli jättänyt termariin kahvia, sillä en ehtinyt kahvitauolle. Lisäksi hän oli jemmannut minulle kahvihuoneesta ylijääneet hedelmät bussieväiksi. ♥\nTämä muistutti taas kuinka ihana on saada pieniä huomionosoituksia arjessa, jotka tuntuvat pitkään. Tällä viikolla sain itse asiassa huomionosoituksen myös tuntemattomalta. Olin aamulla kävelemässä bussipysäkille ja levitin kävellessäni kuiviin käsiin kookosvoidetta. Kuulin kuinka auto hidastaa takaa kohdalleni. Autossa oleva nainen avasi ikkunan ja kysyi mihin olen menossa, että tarvitsenko kyydin. Sanoin meneväni lähimmälle bussipysäkille, että pääsen siitä suoraan töihin, mutta kiitos kuitenkin. Nainen ilmeisesti luuli, että olin viluissani, kun hieroin käsiäni (kookosvoidetta) yhteen ja tarjoutui antamaan lämpimän autokyydin. En voi muuta kuin todeta, että savolainen lähimmäisenrakkaus ♥.\nKolmas ihana teko oli erään nopean valokuvaustehtävän jälkeen, kun henkilö katsoi suoraan silmiin ja sanoi kiitos Henna. Meillä kiitellään töissä toki puolin ja toisin, mutta tuossa oli jotain erilaista, joka meni ihon alle. Voimakkaammin kohdistettua.\nFlunssa pitäisi saada nujerrettua, sillä alkuviikosta on tiedossa kahden päivän valokuvauskeikka, josta ei voi oikein kieltäytyä. Toivotaan parasta. Ja toivotaan, että ruudun sillä puolen pysytte terveinä! :)\nLähettänyt Hurmioitunut klo 18.11 2 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: arki, työt, ystävyys\nNuorempi siskonpoikani täytti vuoden. Ostin hänen isoveljelleen jo ristiäislahjaksi grafiikkaa, ja päätin jatkaa samalla linjalla. Isoveli sai viisi vuotta sitten Piia Lehden Suojelusenkelin, tämä pienempi poika nyt Asta Caplanin vedoksen. Käytännöllisiä unelmia lentämisestä oli ihanan hyväntuulinen.\nAsta Caplan: Käytännöllisiä unelmia lentämisestä, 2013, viivasyövytys ja akvatinta, 14.8 x 9.9cm, vedos 15/30.\nSe toivottavasti muistuttaa olemassaolollaan poikaa siitä, että unelmat voivat toteutua, kun niiden eteen tekee töitä. Ja käyttää hieman mielikuvitusta. ;)\nLähettänyt Hurmioitunut klo 18.03 4 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: grafiikka, lahjat, nykytaide, perhe, taiteilijat\nPitäkää hatuistanne kiinni, nyt olisi tulossa pitkästä aikaa höpöttelypostaus. Saan tuotua nykyisin niin harvoin arkea blogin puolelle, että se täytynee tehdä tällaisissa höpöttelyryöpyissä. Tuntuu ihan uskomattomalta, että nyt ollaan "vasta" torstaissa, sillä olen saanut tehtyä tällä viikolla joka päivä enemmän asioita kuin yleensä viikossa. Tai siltä se ainakin tuntuu.\nTunnelma johtunee lähinnä siitä, että työtehtävät ovat olleet niin kirjavia. Uusi viikko alkoi ihanassa auringonpaisteessa, kun ajeltiin Valamoon. Siellä viriteltiin yhden sun toisen toimijan kanssa yhteistyökuvioita ja sain samalla pistäytyä myös Konservointilaitoksella. Minulle on aina yhtä taianomaista päästä kurkistamaan niiden ovien taakse, jossa taide tehdään jälleen eläväksi: puhdistetaan, korjataan, liimataan tai maalataan. Joskus haaveilin salaa konservaattorinkin urasta. Yliopistoaikoina ajatus nosti päätään kun kuulin, että kurssikavereissa oli rakennuskonservaattoreita. Minua on kuitenkin aina kiehtonut nimenomaan taidekonservointi. Siinä taide tulee konkreettisesti iholle. Yritin hillitä innostustani, mutta kun näin seinällä herkullisen värisiä pigmenttiputkia, olin kuin lapsi karkkikaupassa. Että se siitä ammatillisuudesta...\nToisaalta muistin jälleen miksi rakastan myös taidehistorioitsijan alaani ja työtäni museossa. Olen maininnut aiemminkin, että yleisin esineryhmä mistä saan asiakaskyselyjä ovat metalli-ikonit. Ne alkavat olla hieman sellaista tuttua "peruskauraa". Minulla on tallennettuna vastauspohjaluonnos, jota tarvittaessa muokkaan ikonin aiheen mukaan, jotta ei aina tarvitse kirjoittaa samoja asioita alusta alkaen. Huvittavaa tässä on se, että viikon sisällä olen törmännyt sekä huonoimpaan näkemääni valujälkeen että kenties parhaimpaan. Ne mitkä saavat sydämeni sykkimään ovat kuitenkin riisat. Ja tarkemmin ottaen niiden leimat. Saan päästää sisäisen salapoliisini valloilleen selvittäessäni kultaseppämestareita, tarkastusmestareita ja kaupunkileimoja. Riisoissa yhdistyy parhaimmillaan monipuolinen käsityöosaaminen ja materiaalit.\nHiihtolomaviikot näkyvät myös meillä. Ilahduin siitä, että Veera uskalsi kysäistä työvuoroistani hänen vieraillessaan RIISAssa. Olen maininnut aiemminkin, että minua saa kysyä kassalla joko nimellä Henna tai Hurmioitunut - molemmilla saa viestin perille. Jos olen töissä, tulen mielelläni moikkaamaan ja vaihtamaan muutaman sanan. Ja kertomaan museon tärpeistä. Tänään itse asiassa bongasin tutun perheen näyttelytiloista ja poikkesin kokoelmanhallinnasta hetkeksi asiakaspalvelun puolelle.\nKokoelmanhallinta onkin ollut jonkin aikaa pieni stressin aihe. Pienellä henkilökunnalla saa ja joutuu tekemään paljon muutakin kuin mihin sitä etukäteen ajattelisi ryhtyvänsä. Sähköposti ja puhelin tuntuvat välillä olevan se pahin vihollinen. Tämän vuoksi kokoelmalahjoitukset ja talletukset ovat olleet jäissä. Tai itse asiassa ainut mikä on ollut jäissä on oma rajallinen työaikani. Talletuksia ja lahjoituksia otetaan kyllä vastaan (kokoelmapolitiikkaan nojautuen), mutta se haltuunotto luetteloinnin ja inventoinnin eteenpäin viemiseksi on ollut hidasta. Mikä on tietysti stressannut takaraivossa tekemättöminä asioina aina, kun pöydälleni ilmestyy seuraava lahjoitettu esine tai paperi lahjoituksesta. Tällä viikolla tunnen kuitenkin olevani jälleen paremmin kartalla omasta vastuualueestani (esineet).\nUutena ja vähän jännittävänäkin asiana tuli muutto. Esittelin täällä ja täällä työhuonettani, jonka sain järjestettyä ja lopullisesti haltuuni viime syksynä. Nyt kävi kuitenkin niin, että meillä Karjalankadulla tanssittiin huonekalurumbaa (jälleen kerran), jonka ansiosta sain isomman työpöydän ja hieman isomman huoneen. Asiakaspalvelutilanteissa asiakkaiden tulee mahtua huoneeseen sisälle, ja plussaa olisi tietysti sekin, että he pääsisivät myös istumaan. Entiseen huoneeseen ei oikein mahtunut asiakastuolia, vaikka siitä muuten tykkäsinkin. Nyt tämäkin asia on korjattu.\nNiin ahkerasti kuin olen yrittänytkin työni hoitaa, sitä laiskempi olen ollut henkilökohtaisten asioiden hoitamisessa. (Jotain kertoo myös se, että poistin joululiinat pöydiltä vasta viikko sitten...) Keväinen Rooman matka häämöttää kuukauden päässä ja passini meni jo syksyllä vanhaksi. Olen lykännyt ja lykännyt hakuprosessia lähinnä sen vuoksi, etten ole saanut aikaiseksi mentyä valokuvaamoon. Tämä superviikko sysäsi minut vihdoin sinnekin, kun huomasin, että passikuvan ottamisen jälkeen kaiken muun voi tehdä sähköisesti. Sinne pompsahti sähköiset allekirjoitukset, sormenjäljet ja passikuva, joka lähetettiin poliisin järjestelmään suoraan valokuvaamosta. Miten helppoa! Tosin olen aivan varma, että jokin tässä vielä voi mennä pieleen, joten ei nuolaista ennen kuin fyysinen passini on ajoissa kourassa ja istun lentokoneessa nokka kohti Fiumincinon lentokenttää.\nRoomaan liittyen pidimme matkakumppaneiden kanssa palaverin alustavista matkakohteista, mutta palataan niihin myöhemmin. Ikuinen kaupunki vaatii katselun lisäksi myös kävelyä, ja löysin tähän tarkoitukseen itselleni täydelliset kaupunkikengät. Haluan omistaa niillekin oman hetkensä.\nTiedossa kiireinen kevät, mutta mielenkiintoisissa merkeissä!\nLähettänyt Hurmioitunut klo 20.27 8 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: arki, konservointi, matkailu, matkat, museologia, museot, RIISA, Rooma, Suomen ortodoksinen kirkkomuseo, työt, Valamon konservointilaitos, Valamon luostari\nSuomen ortodoksisen kirkkomuseon ystävät ry:n järjestämässä seminaarissa 18.2.2017 puhui erikoistutkija Seppo Hornytzkyj. Hän kysyi: Onko olemassa väärennettyjä ikoneja? Jyrki Lammi oli aiemmassa puheenvuorossaan todennut, että ikoni on väärennös silloin, kun henkilö väittää ikonia muuksi kuin mitä se todellisuudessa on. Antiikkikauppiaana Lammi on törmännyt monenlaisiin tapauksiin. Hän kertoi kuinka myyjät ovat yrittäneet kaupata hänelle uutta ikonia vanhana. Puupohja on voinut olla oikeasti vanha, mutta siitä on saatettu "pestä" alkuperäinen kuva pois. Tilalle on maalattu kaupallisempi aihe, ja lopuksi ikonin maalipinta on vanhennettu keinotekoisesti. Seppo Hornytzkyj on nimenomaan näiden maalikerrosten paljastamien totuuksien asiantuntija. Hän toimii Kansallisgallerian lisäksi materiaalianalyytikkona RECENART (Research Centre for Art) tutkimustiimissä, joka yhdistää taidehistorian, kemian, fysiikan ja tietotekniikan huippuosaamista ja -teknologiaa taideteostutkimukseen.\nSeppo Hornytzkyj esitteli aitouden määritelmää tieteen keinoin. Hän painotti, että tiede kattaa tutkimuksesta vain kolmasosan. Materiaalianalyytikkona hän vastaa teosten kemiallisesta tutkimisesta, mutta aitouden todistamiseen tarvitaan myös taidehistorioitsijoita sekä konservaattoreita. Hornytzkyj'n tutkiessa mikroskooppisen pieniä värihiukkasia, konservaattori tulkitsee näkyviä värikerroksia ja taidehistorioitsija vertaa aihetta, signeerausta ja tekotapaa taidehistorialliseen kaanoniin tai tietyn taiteilijan muuhun tuotantoon. Jokainen on oman alansa asiantuntija ja tiimiläiset todentavat yhdessä teoksen aitouden.\nMaalauskankaan (tai puupohjan) päällä olevat kerrokset, joita materiaalianalyytikko tutkii. Kuva: Thaviby Art Advisory.\nIkonin aitouden todentaminen kuitenkin poikkeaa perinteisestä taiteesta. Venäläisiä ja slaavilaisia ikoneja ei signeerata (toisin kuin esim. kreikkalaisia), ja kaikki ikonit maalataan aina kaanonin mukaan, joten taidehistoriallisesti aitouden todentaminen on miltei mahdotonta. Tällöin tiede ottaa tutkimuksessa suuremman roolin.\nHieronymus Boschin väripaletin pigmentit vuosina 1450-1516. Maalaus: Himojen puutarha, n. 1504. Kuva: Pigments through the ages.\nHornytzkyj'n mukaan väriainehiukkasten tunteminen on tärkeää. Värejä voidaan käyttää karkeaan ajoittamiseen, sillä jokaisella värillä on elinkaarensa. Hän puhui innovaatioiden diffuusiosta. Uuden asian, kuten tietyn väriaineen, tuleminen markkinoille tarkoittaa sitä, että sen parissa työskentelevät ensin varhaiskokeilijat, sitten alkuinnostujat, seuraavat innostujat ja lopuksi ns. "mattimyöhäiset". Hornytzkyj käytti esimerkkinä pariisinvihreää (Cu3(AsO3)2), jota on käytetty taiteessa aina 1800-luvulta 1930-luvulle asti. Innovaatiodiffuusion tavoin pariisinvihreälläkin oli elinkaarensa. Tuona ajanjaksona pariisinvihreää on käytetty seuraavasti:\n99,9 % pariisinvihreästä esiintyy taiteessa vuosina 1836-1934.\n99% pariisinvihreästä esiintyy taiteessa vuosina 1851-1920.\n95% pariisinvihreästä esiintyy taiteessa vuosina 1862-1909.\nVärien elinkaaria. Kuva: Seppo Hornytzkyj.\nTällaisilla väriainehiukkasten esiintymiskaavoilla voidaan määritellä teoksen ikää. Toisaalta väriainehiukkaset paljastavat myös sen, mikäli väreillä yritetään huijata. 1800-luvun tyyliin maalattu teos ei voi olla 1800-luvulta, jos siinä on käytetty vasta 1900-luvun puolella kehitettyjä väriaineita. Pariisinvihreää ei esimerkiksi ole käytetty enää 1930-luvun jälkeen, sillä se sisältää arseenia ja se todettiin terveydelle vaaralliseksi.\nLapis lazuli luonnonmateriaalina, josta valmistetaan ultramariinia. Pigmenttihiukkaset ovat suuria palasia. Kuva: Seppo Hornytzkyj.\nTiede on onneksi askeleen edellä väärentäjiä, sillä vaikka taiteilijat käyttäisivät aitoja ja vanhoja materiaaleja aina väriaineista kankaisiin ja kiilapohjiin, nykyisyyttä ei pääse pakoon. Hornytzkyj kertoi, että paraskaan väärentäjä ei onnistu maalaamaan teosta niin nopeasti, ettei maalipintaan leijailisi ja tarttuisi hengitysilman epäpuhtauksia. Ja nämä hiukkaset ovat erilaisia 2010-luvulla kuin esimerkiksi 1800-luvulla. Taidehistorioitsijat ja konservaattorit eivät pysty näitä havaitsemaan, mutta materiaalianalyytikko pystyy poimimaan värin seasta sinne kuulumattomia hiukkasia.\nKäsin murskattu ultramaniini, pigmenttihiukkaset ovat vielä suurehkoja. Kuva: Seppo Hornytzkyj.\nTeollinen tuotanto on myös antanut värihiukkasille erilaiset muodot. Vanhoissa väreissä hiukkaskoko on suurempi kuin teollisesti tuotetuissa väreissä, vaikka kyseessä olisi muuten sama ultramariinin sininen. Ennen värit hierrettiin morttelissa käsin, jolloin pigmenttihiukkaset jäivät suuremmiksi.\nTeollisesti valmistettu ultramariini, jossa pigmenttihiukkaset ovat pieniä murusia. Kuva: Seppo Hornytzkyj.\nSeppo Hornytzkyj näytti luentonsa lopuksi esimerkkejä ikoneista, jotka ovat tieteellisesti katsoen "väärennöksiä". Väärennöksiä on lainausmerkeissä siksi, että termi on hankala esimerkiksi silloin, jos ikonin alkuperäinen kuva on "pesty" pois ja tilalle on maalattu kokonaan uusi aihe. Tällöin ikoni toimii kuten sen pitääkin: pyhä kuva toimii rukouksen välikappaleena. Hornytzkyj ei ottanut kantaa siihen, menettävätkö ikonit pyhyytensä tieteellinen tutkimuksen myötä. Suurin osa esimerkeistä oli siis sellaisia, ettei ikonin muutosta tai alkuperäistä muotoa voi paljain silmin nähdä.\nKuva: Seppo Hornytzkyj.\nYllä oleva ikoni on väärennös. Vasemmalla puolella näkyy se mitä katse havaitsee (Hellyyden Jumalanäiti), oikealla puolella se mitä röntgenkameralla saa näkyviin (Hodigitria, Tiennäyttäjän Jumalanäiti). Tieteellisen tutkimuksen mukaan alla oleva ikoni on maalattu välillä 1921-1930, mutta joku on halunnut myydä sen vanhempana. Päälle on maalattu myyvä aihe hieman kansanomaiseen tyyliin toteutettuna. Maalin alta kuultaa kuitenkin selvästi Kristus-lapsen sädekehä.\nSeuraavassa esimerkissä Hornytzkyj esitteli Kristus Kaikkivaltias-ikonin. Tutkimusten mukaan kaikki ikonissa on uutta, mutta riisaan on tästä huolimatta painettu vuosilukuleima 1886.\nHodigitria-ikoni oli monimutkaisempi tulkita. Katse näkee vasemmalla painokuvaikonin, jonka päällä on metalliriisa. Riisan alta paljastuu kuitenkin palasista koottu kokonaisuus, jossa riisan alta näkyvät osat on liimattu uuteen ikonilautaan ja taustakangas on kiinnitetty nastoilla. Tässä voi olla kyseessä tilanne, että ilman ikonia ollut riisa on haluttu vain hyödyntää, jolloin sille on tehty "ikoni".\nAihe oli todella mielenkiintoinen ja esimerkkikuvia ja tutkimustuloksia olisi jaksanut katsoa loputtomiin. Väärennettyjäkin ikoneja siis on, mutta niitä on paljain silmin vaikea havaita. Jyrki Lammin ja Seppo Hornytzkyj'n puheevuorot saivat kaipaamaan takaisin yliopiston luennoille. Aina oppii uutta.\nLähettänyt Hurmioitunut klo 18.19 Ei kommentteja: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: ikonit, Kuopio, luennot, ortodoksisuus, RIISA, seminaarit, Suomen ortodoksinen kirkkomuseo, tapahtumat\nHieronymus Boschin unten puutarha\nOlen monta kertaa hehkuttanut Yle Teeman upeita taidedokkareita. Tänään olisi jälleen tarjolla yksi: Hieronymus Boschin unten puutarha (El Bosco, el jardín de los sueños, Espanja 2016) klo 21 alkaen.\nMuun muassa Ludovico Einaudi pohtii Boschin näkyjä espanjalaisessa dokumenttielokuvassa. Kuva: Cine Español.\nPrado-museossa sijaitseva Himojen puutarha (Maallisten ilojen puutarha, n. 1495-1505) on kiehtonut katsojia vuosisatojen ajan. Dokumenttielokuvassa Boschin näkyjä ja kuvia pohtivat muun muassa kirjailijat Salman Rushdie, Orhan Pamuk Laura Restrepo ja Cees Nooteboom, säveltäjä-pianisti Ludovico Einaudi, laulaja Renée Fleming, sarjakuvapiirtäjä Max sekä joukko historioitsijoita ja Boschin taiteen tuntijoita.\nSuurennettu yksityiskohta helvettiä kuvaavasta oikeanpuoleisesta paneelista. Kuva: Wikipedia.\nDokumenttielokuvan jälkeen esitetään meksikolaisen Guillermo del Toron vuonna 2006 valmistunut fantasiaelokuva Faunin labyrintti (El laberinto del fauno). Espanjankielistä elokuvaa on aiemmin näytetty Suomessa kansainvälisellä englanninkielisellä nimellä Pan's Labyrinth. Kolmen Oscarin elokuva kertoo paitsi Espanjan sisällissodasta ja sen väkivaltaisista vaiheista 1944, myös fantasiamaailmasta, jossa del Toron tulkinnat kohtaavat Boschin näyt.\nFaunin labyrintti. Kuva: Yle Teema.\nHimojen puutarhaan pääsee tutustumaan lähietäisyydeltä tämän nettisivun takaa, jossa on myös englanninkieliset tulkinnat maalauksen kohtauksista (kertojalla on ihana brittiaksentti ♥).\nHieronymus Boschin unten puutarha tänään 4.2. klo 21.00 ja myöhemmin Yle Areenassa 30 päivää.\nGuillermo del Toron Faunin labyrintti tänään 4.2. klo 22.26 ja myöhemmin Yle Areenassa 30 päivää.\nLähettänyt Hurmioitunut klo 11.39 6 kommenttia: Linkit tähän tekstiin\nTunnisteet: dokumentit, elokuvat, taidehistoria, tv-ohjelmat


Muotoilu luo uutta arvoa ja kestävää kasvua - Pentagon Design\nMuotoilu luo uutta\narvoa ja kestävää\nMuotoilijoiden vastuusta ja kestävästä muotoilusta puhutaan ilmastonmuutoksen myötä juuri nyt enemmän kuin koskaan aikaisemmin. Designalan kiinnostus aiheeseen on kuitenkin herännyt jo vuosia sitten. Tunnetuimpia kestävän suunnittelun pioneereja on Victor Papanek, joka on käsitellyt aihetta jo 1971 teoksessaan ”Design for the Real World”(1). Papanekin keskeinen viesti on, että muotoilijoiden tulisi ratkaista maailman todellisia ongelmia yritysten kaupallisten tavoitteiden ajamisen sijaan.\nMuotoilijoille on luontevaa pohtia suunnitteluratkaisujen kestävyyttä etenkin ympäristö- ja yhteiskunnallisista näkökulmista, mutta useimmissa kestävän kehityksen määritelmissä taloudellinen kestävyys on näiden lisäksi keskiössä. Muun muassa ympäristöministeriön verkkosivuilla todetaan: ”Taloudellinen kestävyys on sisällöltään ja laadultaan tasapainoista kasvua, joka ei perustu pitkällä aikavälillä velkaantumiseen tai varantojen hävittämiseen. Kestävä talous on edellytys yhteiskunnan keskeisille toiminnoille. Siihen pitkäjänteisesti tähtäävä talouspolitiikka luo otolliset olosuhteet kansallisen hyvinvoinnin vaalimiselle ja lisäämiselle.”(2) Myös YK:n kestävän kehityksen tavoitteet – Agenda 2030 -ohjelman(3) seitsemästätoista tavoitteesta useat sisältävät selkeän taloudellisen ulottuvuuden. Tämän päivän muotoilijoiden keskeisenä haasteena onkin ympäristö-, sosiaalisten ja taloudellisten näkökulmien tasapanoinen yhdistäminen uuden arvon, kestävän kasvun ja hyvinvoinnin luomiseksi.\nMuotoilulla kestävää kilpailukykyä\nYmpäristö- ja eettisten näkökulmien huomioimisesta on muodostunut yhä useammille yrityksille myös keskeinen kilpailutekijä, jolloin kokonaisvaltainen kestävyyden huomiointi tukee kannattavaa kasvua ja yrityksen arvon nousua. Muotoilun yksi keskeisistä tehtävistä on kestävyyden eri ulottuvuuksien hahmottaminen ja huomioiminen osana hyvää suunnittelua. Muotoilijoiden työn vaikuttavuus syntyy tyypillisesti kaupallisessa kontekstissa, jossa muotoilu on yksi yrityksen tekemistä investoinneista kestävään kasvuun.\nMuotoilun avulla voidaan parantaa tuotteiden ja palvelujen käyttökokemusta, erottua markkinoilla sekä rakentaa tunnistettavaa designidentiteettiä. Pitkäjänteisesti hyödynnettynä muotoilu rakentaa yrityksen brändiä, kasvattaa tuotteista saatavaa katetta ja rakentaa kilpailuetua. Jotta yhä useampi yritys saadaan investoimaan muotoiluun, tulee sen vaikuttavuus ja taloudellinen hyöty pystyä todentamaan ja kommunikoimaan yrityksille. Kestävästi kasvavat yritykset ovat kansainvälisesti kilpailukykyisiä, työllistävät sekä mahdollistavat verojen maksun kautta hyvinvointiyhteiskunnan palvelujen ylläpitämistä.\nLukuisat tutkimukset osoittavat muotoilun olevan hyvä investointi, joka lisää yrityksen kilpailukykyä sekä kasvattaa yrityksen arvoa.\nMuotoiluun investoivat yritykset pärjäävät taloudellisesti verrokkejaan paremmin\nMuotoilun taloudellista vaikuttavuutta on tutkittu paljon. Lukuisat tutkimukset osoittavat muotoilun olevan hyvä investointi, joka lisää yrityksen kilpailukykyä sekä kasvattaa yrityksen arvoa.\nDesign Management Institute on tutkinut asiaa muodostamalla viidentoista designintensiivisen yrityksen indeksin, jonka arvonkehitystä verrataan S&P 500 -listan yrityksiin.(4) Seurantajaksolla designindeksin muodostavien yritysten arvo on noussut yli kaksi kertaa enemmän kuin verrokkiyritysten. Designintensiivisillä yrityksillä tarkoitetaan tässä yhteydessä yrityksiä, jotka pitkäjänteisesti ja systemaattisesti panostavat muotoiluun. Indeksin yrityksiä ovat muun muassa Coca Cola, Apple, Ford ja Nike.\nDMI-designindeksi ei pyri tarkastelemaan muotoilun tuottamaa hyötyä erikseen vaan osoittamaan, että muotoilu kuuluu kiinteänä osana arvoaan kasvattavien yritysten keinovalikoimaan. Muotoilun tuottaman hyödyn tarkastelu irrallaan muusta kehitystoiminnasta ei ole perusteltua, koska juuri muotoiluintensiivisissä yrityksissä kokonaisvaltainen designajattelu liittyy hyvin kiinteästi muihin funktioihin – brändin rakentamiseen, asiakaskokemuksen kehittämiseen ja tuotekehityksen.\nIndeksiä tarkastelemalla voi tehdä päätelmän, että muotoilulla ja yrityksen arvon keskimääräistä voimakkaammalla kasvulla on vahva yhteys. Näissä yrityksissä tehdään monia asioita oikein ja fiksusti – myös muotoilua.\nDMI-designindeksin osalta tulos on kiinnostava ja rohkaiseva, mutta se herättää samalla kysymyksiä. Indeksissä tarkastellut yritykset ovat etupäässä kansainvälisiä kuluttajatuote- ja palvelujättejä, mutta mahtaako sama logiikka toimia b-to-b-toimialoilla ja pienemmissä yrityksissä? Millaisia eroja muodostuisi suomalaisia pörssiyrityksiä vastaavasti tarkasteltaessa?\nNäiden kysymysten innoittamana päätimme tutkia designin ja yritysten arvokehityksen välistä yhteyttä Helsingin pörssissä listatuissa yrityksissä. Pyysimme kolmeatoista muotoilun ja yritysmaailman asiantuntijaa nimeämään designintensiivisiä yrityksiä Helsingin pörssistä.(5) Vertasimme näistä yrityksistä koottua indeksiä OMX Helsinki 25 -markkinaindeksiin kymmenen vuoden ajanjaksolla, ja laskemamme indeksin tulos on 2,4-kertainen OMX Helsinki 25 -indeksiin verrattuna.(6)\nKokeilun tulos on siis hyvin samansuuntainen DMI-designindeksin kanssa ja vahvistaa ajatusta korrelaatiosta muotoiluintensiivisyyden ja positiivisen yritysarvon kehittymisen välillä.\nKestävällä muotoilulla luodaan jaettua arvoa\nMuotoilun hyötyjen tarkastelu ainoastaan yritysten taloudellisen tuloksellisuuden tai arvonnousun muodossa ei ole kestävyyden näkökulmasta riittävää, vaan taloudellinen hyöty tulee aina liittää ympäristö- ja yhteiskunnallisiin näkökulmiin. Tällöin taloudelliseen kestävyyteen liittyy keskeisesti jaetun arvon käsite. Porterin ja Kramerin (2006) mukaan jaettu arvo (engl. shared value) luo yhteyden yhteiskunnan tarpeiden ja yrityksen taloudellisen menestyksen välille. Jaetun arvon idea on, että lyhytaikaisia tuottoja korostava näkökulma korvataan näkemyksellä, joka huomioi laajemmin yhteiskunnan ja pitkäaikaisen kestävyyden ja luo samalla arvoa sekä yritykselle että yhteiskunnalle.\nPentagon Designissa pyrimme kaikessa suunnittelussamme taloudellisesti kestäviin ratkaisuihin sekä tukemaan asiakkaitamme heidän tavoitteissaan kohti jaettua arvoa tuottavaa liiketoimintaa. Pyrimme vastuullisiin suunnitteluratkaisuihin, jotka synnyttävät pitkäkestoista kilpailuetua, vaikuttavuutta ja positiivisia kehityskulkuja sekä todennettavaa taloudellista hyötyä asiakkaillemme.\nViimeaikainen esimerkki jaettua arvoa luovasta muotoilutyöstämme liittyy yhteistyöhömme suomalaisen Mysodan kanssa. Mysodan liikeideana on tarjota kuluttajille helppo ja ekologinen ratkaisu veden hiilihapottamiseen kotona. Mysodan ratkaisu vähentää veden kuljettamista ja siihen liittyviä päästöjä, kun pullotetun veden sijaan vesi tulee kuluttajan omasta hanasta. Veden pakkaaminen tuottaa myös huomattavan määrän muovia pullojen muodossa, josta merkittävä osa päätyy luontoon ja meriin. Mysodan ratkaisu kilpailee pullotettujen vesien kanssa ja vähentää näin tarvetta muovin käytölle pulloissa. Muovin käytön vähentämiseksi myös Mysodan hiilihapotuslaitteet on valmistettu puupohjaisesta UPM:n Formi EcoAce -materiaalista. Kokonaisvaltaisen ympäristönäkökulman huomioimisen lisäksi paikallisuus on yksi Mysodan toiminnan kulmakivistä. Paikallisuus tarkoittaa käytännössä esimerkiksi hiilidioksidisylinterien täyttöä kohdemarkkinoilla, joka edelleen vähentää ympäristökuormitusta vähentyneen kuljetustarpeen kautta sekä myös työllistää paikallisesti. Jaetun arvon luonnin konsepti tuottaa Mysodan tapauksessa myös selkeää kilpailuetua ja kuluttajille relevanttia erottuvuutta markkinoilla. Myös tuotteiden design on palkittu sekä Red Dot -tunnustuksella että IF Gold Award -tunnustuksella. Yhteistyöstä lisää sivuillamme referenssissä ja asiakastarinassa sekä kasvutarinasta muun muassa Mysoda KasvuOpenissa.\nPentagon Designissa olemme sitoutuneet taloudellisesti kestävän suunnittelun periaatteisiin. Pyrimme jatkuvasti oppimaan aiheesta uutta ja kehittämään toimintaamme entistä kestävämpään suuntaan. Parhaat tulokset olemme saavuttaneet pitkäaikaisten asiakkaidemme kanssa tiiviissä yhteistyössä. Tällöin uutta arvoa luovia ratkaisuja kehitetään loppukäyttäjien tarpeet sekä ympäristö- ja yhteiskunnalliset näkökulmat huomioiden. Pitkäjänteisen strategisen muotoilutyön taloudellinen vaikuttavuus todentuu myös asiakkaidemme liiketoiminnan kasvun, parantuneen kilpailukyvyn ja kasvaneen yritysarvon muodossa.\n Victor Papanek: Design for the Real World. New York, Pantheon Books, ISBN 0-394-47036-2\n Lue lisää: https://ym.fi/mita-on-kestava-kehitys\n Lue lisää: https://um.fi/agenda-2030-kestavan-kehityksen-tavoitteet\n Lisätietoa muotoilun merkityksestä ja taloudellisesta vaikuttavuudesta Design Management Instituten sivuilta https://www.dmi.org/.\n Kokosimme portfolion yhdeksästä eniten mainintoja saaneesta yrityksestä: Fiskars, Amer Sports, Marimekko, Kone, Konecranes, Wärtsilä, Ponsse, Finnair ja Martela.\n Hyödynsimme tutkimuksessa osakkeiden päivittäisiä hintatietoja ja vuosittaista osakeantitietoja, joiden perusteella laskimme valittujen yritysten markkina-arvopainotetun indeksin. Lasketun indeksin kehitystä verrattiin OMX Helsinki 25 -indeksiin aikavälillä 2.1.2007–30.12.2016. Laskemamme Finnish Design Indexin tulos on viimeisen kymmenen vuoden ajalla 2,4 kertainen verrattuna OMX Helsinki 25 -indeksiin.


Asiantuntijuuden jäljillä. Yliopisto-opiskelun ja työkokemuksen tuoma käsitys omasta ammatillisesta osaamisesta\nHALKOLA, AINO (2008)\nAikuiskasvatus ja kasvatustiede - Adult Education and Education\nTässä tutkimuksessa tarkastellaan yliopisto-opintojen ja työkokemuksen tuomaa käsitystä oman ammatillisen osaamisen kehittymisestä. Yleisesti asiantuntijuudesta puhuttaessa tuodaan kiistatta esille se, että asiantuntijan työssä integroituu aiheen teoreettisen tiedon syvällinen ymmärrys sekä vankka käytännön tuoma kokemus. Tässä tutkimuksessa ollaan asiantuntijuuden jäljillä. Yliopisto-opinnot tähtäävät lähtökohtaisesti tuottamaan sellaisen pääoman, jolla valmistunut voi työkokemuksen lisäännyttyä kehittyä oman alansa asiantuntijaksi juuri tämän eri tiedonlajien integraation kautta.\nTutkimuksen pääongelma on se, miten ammatillinen osaaminen on kehittynyt kasvatustieteen tieteenalaohjelmassa opiskelleilla. Tähän on haettu vastausta tutkimalla sitä, millaista kompetenssia kasvatustieteilijällä voidaan katsoa olevan, miten työssä koetaan oppivan, miten teoriatietoa on onnistuttu integroimaan käytäntöön sekä millaisena oma ammatillinen identiteetti nähdään.\nTutkimus on toteutettu teemahaastattelulla. Kohderyhmä on muodostunut neljästä kasvatustieteen tieteenalaohjelmaan kuuluvan harjoittelun suorittaneesta opiskelijasta sekä neljästä kasvatustieteen maisterista, jotka haastatteluhetkellä olivat toimineet oman alansa työtehtävissä ajallisesti puolesta vuodesta reiluun kahteen vuotta.\nTämän tutkimuksen tuloksista voidaan todeta, että aloittelevan kasvatustieteen asiantuntijan osaamisen kehittymisessä oleellisessa roolissa ovat työssä tapahtuvat informaalit oppimistilanteet. Nämä tuottavat aloittelevalle asiantuntijalle kokemustietoa, mikä mahdollistaa näin olemassa olevan teoreettisen tiedon testaamisen käytännössä. Sosiaalistuminen työyhteisöjen käytänteisiin tarjoaa paitsi oppimisteoreettisen näkemyksen aloittelevan asiantuntijan oman ammatillisen osaamisen kehittymiselle, se nostaa tarkkailuun myös ammatillisen identiteetin merkityksen tässä prosessissa. Yksi keskeisistä tutkimustuloksista on myös se, että kasvatustieteilijällä voidaan katsoa olevan työelämään siirryttäessä sitä kompetenssia, jota työelämässä tänä päivänä arvostetaan. Tämä tutkimus osoittaa kasvatustieteilijöiden omaavan työelämässä korkealle arvostettua oppimaan oppimisen taitoa, jota osataan siirtää niin itsen kuin myös työtehtävien muodossa muiden käyttöön.\nAsiasanat: asiantuntijuus, ammatillinen osaaminen, työssäoppiminen, kompetenssi, ammatillinen identiteetti


Ilmoituksen osoite: https://tyopaikat.oikotie.fi/tyopaikka/1132586\nLassila & Tikanojan Teollisuuspalveluiden yksikkö etsii ammattimaiseen porukkaansa\nHarjavaltaan / Poriin. Prosessipuhdistuksen työnjohtajan työnkuva on monipuolinen, mutta pääasiallinen tehtävä on johtaa ja koordinoida ryhmäsi töitä johdonmukaisella esimiesotteella ja vastata alueesi tuloksesta sekä palvelujen toimivuudesta. Tarvittaessa käärit myös itse hihat ja osallistut käytännön työhön. Lisäksi pidät aktiivisesti yhteyttä asiakkaaseen ja varmistat, että he ovat tyytyväisiä saamaansa palveluun. Työntekijöiden työturvallisuudesta huolehtiminen on yksi tehtävän tärkeimpiä osa-alueita. Vastuullasi on myös hallinnollisia tehtäviä ja oman alueesi arjen sujuvuus, kuten esimerkiksi työvuorosuunnittelu ja ostolaskujen käsittely.\nSaatat olla etsimämme henkilö jos omaat teknisen tutkinnon ja sinulla on aikaisempaa kokemusta työnjohtotehtävistä rakennus- tai teollisuuden alalta sekä prosessipuhdistuksen käytännön työkokemusta. Kokemuksen lisäksi tehtävässä tarvitaan jämäkkää ja tuloshakuista työskentelytyyliä sekä organisointikykyä ja asiakaslähtöistä palveluasennetta.\nTarjoamme itsenäisen vastuualueen, huipputyökaverit sekä mahdollisuuden kehittää toimintaa ja laajentaa myös omaa osamista. Työsuhde-etuihimme kuuluu esimerkiksi tavallista laajempi työterveyshuolto ja kattava sairauskassa. Tuemme myös liikuntaa ja kulttuuria vapaa-ajalla, jotta pysyt iskussa. Saat käyttöösi myös modernit laitteet, jotka ovat tukenasi työnteossa.\nMikäli vauhdikas ja vaihteleva työ kiinteistönhoidon parissa kiinnostaa, ilahduta meitä hakemuksellasi mahdollisimman pian! Täytä hakemuksesi osoitteessa www.lassila-tikanoja.fi/tyopaikat 20.5. mennessä. Lisätietoa tehtävistämme saat sähköpostilla: rekry(at)lassila-tikanoja.fi. Huomioithan, että emme vastaanota hakemuksia sähköpostitse!


Huh, mikä kirja. Aloitin lukemisen eilen, enkä malttanut lopettaa lukemista ennen kuin kirja oli loppu. Tiedossa oli tietenkin levoton yö, kun kirja yritti hiipiä uniin. Levoton yö on kuitenkin pieni hinta tällaisen kirjan lukemisesta.\nKauimpana kuolemasta kertoo Paulista ja Estheristä. Heidän tarinansa kietoutuvat yhteen ja lopulta ihmisetkin kohtaavat. Ja sen jälkeen jatkavat ehkä hiukan vähemmän onnettomina. Tapahtumapaikkana on pääosin nimetön afrikkalainen maa, josta näytetään erilaisia puolia. Pidin siitä, että kirja kertoi kuitenkin ihmisistä eikä varsinaisesti Afrikasta.\nKirjaa on verrattu Sofi Oksasen Puhdistukseen ja ymmärrän kyllä miksi. Molemmilla kirjailijoilla on taito muuttaa yksityiset tapaukset yleisiksi. Kauimpana kuolemasta ei ole mielestäni kertomus Afrikasta, vaan tarina ihmisten hyväksikäytöstä kaikkialla sekä siitä, mitä yhteiskunnan eriarvoisuus saa aikaan.\nVaikka aihe onkin vakava, kirja ei kuitenkaan ole raskas. Kirjan kieli on kaunista ja runollista, vaikka ehkä hieman liiankin kuvailevaa välillä. Muistikuvani mukaan Hirvosen edellinen kirja oli sanoissa säästeliäämpi, tuntui kuin siinä ei olisi ollut yhtään ylimääräistä sanaa. Tässä taas maalailtiin maisemia ja tunteita välillä melko runsainkin mitoin. Se lisäsi kirjaan kyllä rytmiä, välillä oli pakko ahmia tekstiä ja välillä lähes pysähtyä.\nTämä on tärkeä kirja, joten lukekaa ihmeessä!\nSusan on täällä. Tämän vuoden, ensi syksyn ja seuraavan. Olen luvannut sen hänelle. Olen luvannut hänelle turvan. Sen että hän saa nukkua suljetun oven takana, eikä kukaan tule yöllä hänen huoneeseensa. Onnen, tai ainakin mahdollisuuden siihen. Rakkauden. Olen luvannut rakastaa häntä niin, että hän tietää että hoidan hänet jos häneen sattuu, etsin jos hän katoaa. Olen luvannut hänelle elämän Susanina, jolla on menneisyys ja tulevaisuus ja joku jonka kanssa puhua niistä, että hänestä ei koskaan tule liikennevaloissa käsi ojossa seisovaa kasvotonta lasta, jonka nähdessään autoilijat kääntävät katseensa.\nElina Hirvonen: Kauimpana kuolemasta. Avain, 2010.\nAvain Hirvonen Elina kirja-arvostelut yleinen\nTunnisteet: Avain Hirvonen Elina kirja-arvostelut yleinen\nJenni 2. toukokuuta 2010 klo 18.46\nHyvä arvio! Olen samaa mieltä sekä Kauimpana kuolemasta -teoksesta että Puhdistuksesta. Molemmat ovat vaikuttavia ja monella tavalla tärkeitä kirjoja. Itse en ikävä kyllä saanut luettua Kauimpana kuolemasta yhteen putkeen, mutta aion lukea sen uudelleen ja silloin pyhittää sille kunnolla aikaa, sen se ansaitsee!\nmarjis 3. toukokuuta 2010 klo 13.37\nMä aion myös lukea kirjan uusiksi jossain vaiheessa, mutta vähän pitää nyt sulatella ensin. :)\nAnonyymi 31. heinäkuuta 2010 klo 19.27\nKirja oli vaikuttava! Tarinassa minua jäi häiritsemään Susanin ikä. Jos hän oli Bessyn tytär, eikö hänen pitäisi olla suunnilleen saman ikäinen tai vanhempi kuin Mark (Bessyhän kuoli kun Mark oli vasta Johannan vatsassa). Vai olenko lukenut huolimattomasti? Kirjassa Susan vaikuttaa kovin nuorelta.\nmarjis 31. heinäkuuta 2010 klo 20.57\nHei Anonyymi! :) En muista tarkkaan, mutta olisiko Susan ollut iältään noin 14. Ehkä hän vaikuttaa siksi niin nnuorelta, että on kokenut niin kurjia. Kirja ei ole nyt lähellä, joten en voi tarkistaa. Muistaisin myös, että Susanin hahmo perustui todelliseen tyttöön, joka kuoli tuon ikäisenä lastenkodissa.\nAnonyymi 26. huhtikuuta 2011 klo 12.07\nHei, luin kirjan juuri, ja sen vuoksi "eksyin" tähän jo hieman vanhempaan arvioon. Pidin kirjasta todella paljon, se oli mielestäni kaikin puolin hieno teos!\nIhan yksityiskohtana noihin pariin viimeisimpään kommenttiin: ei kai Bessy välttämättä kuollut juuri sillä kertaa - tai edes sinä vuonna - kun Paul oli nähnyt hänet hotellissa? Itselleni jäi sellainen mielikuva, että tuo kohtaaminen saattoi olla vain yksi niistä monista kerroista, kun Bessyä raahattiin tähän tai johonkin muuhun hotelliin. Vai luinko liian huolimattomasti ahmien?\nmarjis 26. huhtikuuta 2011 klo 12.14\nKatariina, hauskaa että eksyit tänne. :) Kirja oli kyllä todella vaikuttava. Olen ajatellut sitä usein lukemisen jälkeen.\nEn enää valitettavasti muista tuota kyseistä asiaa, mutta voit hyvinkin olla oikeassa. Ja voihan myös olla, että asia on jätetty kirjassa tarkoituksella vähän epämääräiseksi. :)\nUutta Atwoodia suomeksi syksyllä!\nMaan lapset saa päätösosan\nMarie Philips: Huonosti käyttäytyvät jumalat\nNyt opiskellaan ruotsia


muutos Archives - Groteski Magazine\nEi kommentteja artikkeliin Vallan uusjako\nOrganisaatiotutkimuksessa on nyrkkisääntö, jonka mukaan kaksi peräkkäistä epäonnistujaa samassa työtehtävässä tarkoittaa että vika ei ole tekijässä, vaan työssä. Suomessa ei ole ollut onnistunutta pääministeriä 15 vuoteen. Poliitikot ovat siirtyneet vallankäytön marginaaliin. Virkamiehillä on vielä väärinkäyttövaltaa, mutta pääosa vallasta on valunut suomalaisen politiikan ulkopuolelle. Isoilla yrityksillä taas ei Suomessa ole valtaa vaikuttaa edes omaan kohtaloonsa. Mediafirmat ovat eksyksissä, puhelinfirmat poissa.\nTämä yhdessä keksitty Kaiken Kriisi tarkoittaa myös vallan uusjakoa. Sanotaan, että vallan määrä on vakio. Mihin se on mennyt?\nDemos Helsingin sisällä pohditaan paljon firman omaa vaikuttavuutta. Meidän kertomuksemme siitä, kuinka muutos tapahtuu, perustuu Frank Geelsin MLP-muutosmalliin. Siinä muutosta kuvataan megatrendien, regiimin ja niche-toiminnan tasoilla.\nMegatrendien tasolla suuret, maailmaa muovaavat kehityskulut kuten väestön muutokset ja digitalisaatio vievät vääjäämättä kaikkia yhteiskunnan piirteitä tiettyyn suuntaan. Regiimitasolla valtiot, lainsäädäntö ja markkinat yrittävät neuvotella muotoaan näiden suurten muutosten ja alimmalla tasolla tapahtumien ilmiöiden väliin. Niche-tasolla pienet ilmiöt, startupit, oudot aloitteet ja kaikenlainen härvääminen skaalautuu osaksi yhteiskuntaa.\nRegiimitasolla megatrendeihin on otettava kantaa heti. Pienet käytännöt vaikuttavat regiimitasoon vasta tietyn viiveen jälkeen. Lopulta regiimitaso saattaa muovata megatrendejä.\nVALTA – suoraan sanoen – asettuu näiden tasojen väliin. Se on kykyä selittää maailman suuria muutoksia niin, että politiikka ja markkinat osaavat hyötyä siitä. Ja se on kykyä selittää pienet niche-ilmiöt siten, että ne voidaan hyväksyä ja skaalata osaksi politiikkaa ja markkinoita.\nViime vuosina on esitetty, että valta on valunut konsulteille, viestintätoimistoille ja ajatushautomoille. Tähän päätelmään tulevat Reetta Rädyn ja Ville Blåfieldin ”Kuka hullu haluaa poliitikoksi?” Ja Hanna Kuuselan ja Matti Ylösen ”Konsulttidemokratia”. Väite pitää paikkansa vain osittain.\nMckinsey tekee tuloksia tilauksesta ja varmistaa tilaajilta, etteivät tulokset yllätä. Milttonia kiinnostanee enemmän kannattavuus ja maine ja tilauksesta vaikuttaminen kuin omien ajatusten edistäminen. Ja meillä Demos Helsingissäkin ne hetket ovat harvassa, jolloin havaitsee jonkin oman ajatuksen tarttuneen jollekin toiselle.\nKonsulttitaloilla, viestintätoimistoilla ja ehkä joskus ajatushautomoillakin on valtaa, mutta se on ohjaavaa, tulkkaavaa valtaa. Nämä toimijat selittävät suuria muutoksia, joskus toki omalta kannalta parhain päin. Muutosvalta taas, niin hurjalta kuin se kuulostaakin, on start-upeilla.\nSCOOPINION-STARTUPPINI jakaa lehtijuttuja, jotka on luettu hyvin. Selvä peli, eikö? Mutta meidän teknologiajohtajamme päättää, mitä tarkoittaa ”lukea hyvin”, ”lukea kokonaan” tai ”selailla”. Minä valitsen ne lehdet, joita ylipäätään jaetaan. Nämä valinnat eivät ole arvovapaita. Ne ovat vallankäyttöä.\nTykkäsi siitä tai ei, Mark Zuckerbergillä on valta määrittää mitä tarkoittaa ystävyys. Über taas on tärkeä kotouttamisen kanava ja työn tulevaisuuden rakentaja. Wolt valitsee kohta sen mitä syöt. Se ei ole pelkästään huono asia: elämä helpottuu ja ajatteluun jää enemmän aikaa. Mutta vallanjaosta pitää silti neuvotella.\nToisin kuin esimerkiksi mediataloissa halutaan uskoa, digitalisaatiokehitys ei ole lopussa, vaan vasta alussa. Pian energiariippumattomat, halvat sensorit ovat kaikkialla: ensin kaikissa sähkölaitteissa, sitten kaikissa ihmisten tekemissä esineissä. Mitä pidemmälle digitalisaatio etenee, sitä suurempi osa vallasta valuu algoritmien ohjelmoijille ja data-analysoijille.\nValtiotieteilijöiden on pikaisesti ymmärrettävä tämä ja ryhdyttävä keskustelemaan insinöörien päätöksistä. Keskustelu ja reilu vallanjako ei onnistu ilman suurten muutosten ymmärtämistä ja pienten positiivisten muutosten tekemistä ruohonjuuritasolla.\nAvainsanat ajatuspajat, alumni, muutos, uraa, valta\nEi kommentteja artikkeliin Mikä ihmeen Iso Pyörä?\nYliopistossa jyllää kömpelösti nimetty koulutusuudistus. Sen opintosuunnat, moduulit ja koulutusohjelmat herättävät yhä enemmän kysymyksiä kuin mihin kellään on vastauksia.\nISO PYÖRÄ on jo vakiintunut osaksi käytäväpuheita. Puhetta aiheesta riittää, mutta kaikille opiskelijoille ei silti ole selvää, miksi koulutusta uudistetaan, ja mitä siitä oikeastaan seuraa. Koulutusuudistuksen nimi herättää myös huvitusta, ja aluksi on selvitettävä sen alkuperä.\nYliopiston opintoasioiden päällikön, Päivi Pakkasen, mukaan uudistuksen valmistelu aloitettiin Iso Pyörä -työnimellä, ja tämä on myös sille sovittu kirjoitusmuoto. ”Helsingin yliopiston kokoisessa organisaatiossa koulutuksen uudistaminen on iso operaatio, jonka hahmottaminen vaati useita keskusteluita vararehtorin ja muiden toimijoiden kanssa. Näitä valmistelevia keskusteluja kuvasi hyvin sanonta: on laitettava iso pyörä pyörimään”, Pakkanen perustelee. Projektinimi on vakiintunut yleiseen käyttöön, mutta virallisena terminä suositaan koulutusuudistusta.\nIso Pyörä saa herkästi aikaan negatiivisia mielleyhtymiä. Kun iso vaihde on päällä, herää pelko rankasta tehostamisesta, jossa tieltä raivataan pienempiä tieteenaloja. Jos pyörä lähtee vyörymään, on reitin oltava hyvin suunniteltu, jottei se saa aikaan isoa tuhoa. Koko projekti vaikuttaa uhkarohkealta.\nPakkasen mukaan yliopisto on saanut palautetta eri tahoilta, myös opiskelijoilta. Parannusta on perätty opetustarjontaan ja ohjaukseen opintojen suunnittelussa. Yliopiston on myös tarjottava yhä houkuttelevampia tutkintoja pärjätäkseen edelleen kansainvälisessä kilpailussa. Aloitettuaan toimessa vuonna 2014 vararehtori Keijo Hämäläinen näki, että kasvaviin paineisiin olisi vastattava mahdollisimman pian.\nHämäläinen lähti luotsaamaan uudistusta, ja pyörä otti ensi metrinsä vuoden 2015 alussa. Opintoasiainneuvostossa projektin tärkeimmiksi tavoitteiksi linjattiin itsenäisemmät kandi- ja maisteriohjelmat, toimivammat siirtymät niiden välillä ja mahdollisuus helpompaan opintoalan vaihtoon. Koulutuksen sisältöjä pyritään myös hiomaan paremmin työelämään valmistaviksi, ja tutkinnoille tulee jatkossa asettaa nykyistä selkeämmät osaamistavoitteet.\nUUDISTUS ei tietenkään olisi viimeistelty ilman pränikkää termistöä. Pää- ja sivuaineet saavat väistyä, kun tutkintokoulutus toteutetaan jatkossa koulutusohjelmina. Koulutusohjelmat koostuvat yhdestä tai useammasta tieteenalasta tai tieteenaloja yhdistelevistä sisältökokonaisuuksista. Suuri osa uusista koulutusohjelmista pitää sisällään useampia erikoistumismahdollisuuksia, opintosuuntia. Sivuaineiden sijasta oman suuntauksensa lisäksi voi napata valinnaisia opintoja ja pienempiä opintokokonaisuuksia, moduuleita.\nUusien kandiohjelmien on tarkoitus antaa osaamisperusteet useampaan vaihtehtoiseen maisteriohjelmaan. Koulutusohjelmat ovat laajoja, mikä tarkoittaa, että oppiaineita tullaan yhdistelemään. Tästä seuraa se, että yliopiston hakukohteet myös selvästi vähenevät. Jatkossa jokaista kandiohjelmaa vastaa yksi hakukohde ja yksi pääsykoe. Toistaiseksi tuntemattomalla tavalla opiskelijoiden olisi tarkoitus erikoistua valitsemiinsa opintosuuntiin. Vanhat oppiaineet eivät ole kuitenkaan katoamassa – näin henkilökunnan suunnalta ainakin vakuutellaan.\nOpiskelijoiden näkökulmasta opintosuuntien valinta vaikuttaa pulmalliselta. Jos suuntauksiin hyväksytään vain rajallinen määrä opiskelijoita, eivät kaikki voi valita haluamaansa suuntaa.\nEntä miten käy tapauksessa, jossa opiskelija haluaa opiskelemaan juuri tiettyä alaa, mutta koulutusohjelma ei koko laajuudessaan kerta kaikkiaan kiinnosta? Valtsikan opintoasiainpäällikkö Mikko Vanhanen toivoo tilanteeseen vielä malttia, mutta rohkaisee näkemään asian uudessa valossa: ”On vielä epäselvää, mitä opintosuuntien valinta konkreettisesti tarkoittaa. Tavoitteena on kuitenkin nykyistä laajempien kanditutkintojen suorittaminen.” Vanhanen vihjaa, etteivät opiskelijoiden polut välttämättä erkane kandiohjelmien sisällä kovin suuresti suuntausvaihtoehdoista huolimatta.\nUudet kandiohjelmat synnyttävät kokonaisen ketjun kysymyksiä, joihin on tässä vaiheessa harmillisen vähän vastauksia. Mikään ei takaa, että opintosuunnat olisivat vastineita nykyisille oppiaineille – on todennäköistä, että uudet koulutusohjelmat pitäisivät sisällään myös kokonaisuuksia, joissa on paloja sieltä täältä. Pelko on, ettei oppiaineiden sisältöjä saada koko nykyisessä laajuudessaan mahtumaan uusiin ohjelmiin.\nSuurimmat ratkaisemattomat kysymykset koskevat kandiohjelmien sisältöjä ja toteutusta. Niiden kohdalla muutos on rajumpi, sillä uudet opiskelijat tulevat sisään opintoihin, joissa heille avautuu vielä useita opintopolkuvaihtoehtoja. Maisteriohjelmien tarkempi suunnittelu on vielä kauempana edessäpäin, ja pulmia on vielä ratkaistavana ennen kuin niiden sisältöjä päästään laatimaan. Aika on kortilla, sillä koulutusohjelmien olisi tultava voimaan syksyllä 2017.\nValtsikan suojissa aloittaa neljä kokonaista kandiohjelmaa: sosiaalitieteiden, politiikan ja viestinnän, taloustieteen sekä yhteiskunnan ja kulttuurin muutoksen ja kehityksen kandiohjelma. Käytännöllisen filosofian oppiaine jatkaa osana humanistisen tiedekunnan kanssa yhdessä järjestettävää filosofian kandiohjelmaa, ja matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan kanssa tullaan tekemään yhteistyötä matemaattisten tieteiden kandiohjelman merkeissä.\nValtsikassa on jo parin viime vuoden aikana kokeiltu kaikille yhteisiä perusopintoja. Ne ovat tarjonneet lähinnä pintaraapaisun käsittelemiinsä aiheisiin, ja kurssien osallistujamäärät ovat olleet valtavia. Tarkoittaako opiskelu uusissa, laajoissa koulutusohjelmissa sitten lähinnä massaluentoja? Kukaan sitä paitsi tuskin toivoo entistä suurempaa johdantokurssikavalkadia opintojen alkuun. Vanhasen mukaan tämä ei kuitenkaan ole tavoitteena, ja spesifiyttä pyritään vaalimaan myös uudistuksen jälkeen.\nVaikka valtsika ei säästy suurilta muutoksilta, tuo uudistus mukanaan myös tiedekunnalle edullisia lieveilmiöitä. Hakukohteiden yhdistäminen voi olla keino pelastaa pieniä tieteenaloja lakkautusuhalta. Tällaista pelastussuunnitelmaa ei kuitenkaan varsinaisesti oltu laadittu, kun Iso Pyörä lähti liikkeelle – koulutusohjelmat loivat vain mukavana lisänä mahdollisuuden niputtaa uhanalaisia oppiaineita osaksi suurempia kokonaisuuksia.\nViestinnän osalta uudistus näyttää varsin hyvältä. Osana Politiikan ja viestinnän koulutusohjelmaa vanhan oppiaineen aloituspaikkoja ei vähennetä, ja se saa kumppanikseen valtio-opin, medialaisten suosiman sivuaineen.\nOppiaineemme hienoimpia ominaisuuksia on monipuolisuus. Mielenkiintoista kyllä, uuden koulutusohjelman nimi antaa kuitenkin vihjettä erityisesti poliittisen viestinnän suuntaan. Yhteiskunnallinen painotus on toki aina ollut vahvasti läsnä, mutta myös organisaatioviestinnän suuntaus on ollut sitkeässä suosiossa. Merkitseekö uudistus myös viestinnän opetuksen keventämistä?\n”Viestinnän opetusta ei tulevaisuudessa todennäköisesti järjestetä yhtä laajasti kuin nykyään”, myöntää viestinnän oppiainevastaava Mervi Pantti. Hän uskoo uudistuksen silti olevan muutosta parempaan. ”Iso Pyörä -uudistus kuitenkin merkitsee, että tarjonta tulee olemaan monipuolista ja kiinnostavaa. Kysymys on ennen kaikkea hyvästä suunnittelusta. Opetuksen supistamista ei kuitenkaan ole tarkoitus tehdä jonkin alueen, kuten organisaatioviestinnän, kustannuksella.”\nTänä vuonna 45 vuotta täyttävän Median vuosijuhlat tulevat varmasti olemaan erityiset, kun puolipyöreiden vuosien lisäksi juhlitaan mahdollisesti myös Median viimeistä omaa vuottaan. Uudessa kandiohjelmassa aloittavat eivät ainakaan aluksi ole valinneet minkäänlaista suuntausta, eikä jakoa viestinnän ja valtio-opin opiskelijoihin voida tehdä. Nykyiseen ainejärjestötoimintaan on siis mitä todennäköisimmin tulossa muutoksia, mutta tässä asiassa päätöksentekovalta on opiskelijoiden käsissä. Muutos ei kuitenkaan tarkoita medialaisuudesta luopumista, sillä ihmiset ympärillä pysyvät. Uusiin koulutusohjelmiin tulevat opiskelijat taas omaksuvat erilaisen identiteetin, joka voi rakentua koulutusohjelmien sisäisen suuntautumisen perusteella.\nIson Pyörän lisäksi opinahjoamme nykyaikaistaa liuta muitakin uudistuksia. UPO- eli ”Uusi palveluorganisaatio” -projektin päämääränä on organisoida yliopiston hallinto uudelleen yhdeksi kokonaisuudeksi, jonka palvelut ovat käyttäjälähtöisiä ja toiminta tehokasta. UPO:n eteneminen sovittuu ajallisesti yhteen Ison Pyörän kanssa, mikä tuottaa arvatenkin ylimääräistä haastetta myös koulutusuudistuksen edistämiselle.\nTiedekuntien rakenneuudistus ja kaavailut keskustakampuksen yhdestä tai kahdesta suuresta tiedekunnasta kirvoittavat myös kaikenlaista spekulointia. Tällainen uudistus on kuitenkin niin suuri askel, että siihen palataan vasta myöhemmin.\nMyös leikkaukset tulee nähdä Isosta Pyörästä erillään, sillä niistä alettiin puhua vasta pyörän käynnistämisen jälkeen. Ilmapiiri ole juuri nyt kovin suotuisa koulutusuudistuksen edistämiselle, kun irtisanomiset luovat ankean varjon kaiken pöhinän ylle. Työmäärä paikkansa säilyttävien pöydillä kasvaa entistä suuremmaksi. Pakkanen myöntää, että tilanne on haastava: ”Jäljelle jäävien ihmisten on entistä tärkeämpää olla sijoittuneina niin, että mitään koulutusohjelmaa ei pyöritettäisi selvästi niukemmilla resursseilla suhteessa muihin. Kaikilla tulee olemaan niukat ajat, joten niukkuus on jaettava tasapuolisesti.”\nMUUTOSTEN PYÖRTEESSÄ on aiheellista olla huolissaan siitä, kantaako opiskelijoiden ääni päätöksistä vastaavien tahojen kuuluville. ”Uudistusta valmistelevassa työryhmässä on meillä valtsikassa opiskelijaedustaja, joka tuo opiskelijoiden ääntä esiin”, kertoo Kannun opintosihteeri Riikka Tähkävuori. Ainejärjestöjen opintovastaavat huomaavat kuitenkin usein tulevansa kokouksissa valmiiseen pöytään. Päätökset on jo tehty tai esityksiä valmisteltu suljettujen ovien takana. ”Niinhän se kuitenkin on, että näitä koko yliopiston laajuisia päätöksiä tehdään lähinnä opintoasiainneuvostossa, eikä siellä edes ole opiskelijaedustusta”, Tähkävuori myöntää.\nOpiskelijoiden näkemys on kuitenkin suunnittelussa tarpeen, ja sitä henkilökunnan puolelta myös toivotaan. Kuinka sitten saada isomman joukon ääni kuuluviin? ”Opiskelijoiden oma aktiivisuus olisi nyt juuri tärkeää. Meidän tulisi aktiivisesti etsiä vaikuttamisen paikkoja eikä odottaa, että niitä tuodaan eteen lautasella. Pitäisi itse lähteä vaikuttamaan”, Tähkävuori painottaa.\nVaikuttamisen paikkoja on kuitenkin tulossa lisää. Opintoasiainneuvosto on nimennyt jokaiselle uudelle koulutusohjelmalle johtoryhmän, joihin kaikkiin saadaan kaksi opiskelijajäsentä. Näissä ryhmissä aloitetaan koulutusohjelmien sisältöjen konkreettinen suunnittelu, ja siinä opiskelijat saavat olla mukana. Ovatko opiskelijat sitten kiinnostuneita? ”Sellaista käytäväpuhetta on kyllä paljon. Sitten kun pitäisi oikeasti tulla vaikka johonkin työryhmään keskustelemaan, aihe ei ehkä kiinnostakaan enää samalla tavalla”. Käytäväpuheista olisi aika siirtyä toimintaan nyt, kun johtoryhmät alkavat työstää koulutusohjelmakohtaisia suunnitelmia.\n”KIIRE TÄSSÄ KYLLÄ TULEE”, huokaa Vanhanen. Koulutusohjelmien sisällöistä tulisi saada mustaa valkoiselle pian. Syksyyn mennessä kandiohjelmien pitäisi olla jo niin pitkälle valmisteltuja, että niistä voidaan kertoa tarvittavat tiedot ensi kevään hakijoille. Ajankohta on erityisen hankala – samanaikaiset muut uudistukset ja leikkaukset luovat hankalan ilmaston työskentelylle. Kun yt-prosessi on vielä vaiheessa, ei voida myöskään tietää, ovatko nyt uudistusta valmistelevat ihmiset töissä enää ensi syksynä.\nPakkanen niin ikään pitää huolta aiheellisena. ”Haukattava pala on iso ja merkittävä. Uudistuksen läpivieminen vaatii työtuntien suuntaamista koulutusohjelmien valmisteluun niin opettajilta kuin opetuksen tukihenkilöstöltä vuoden 2016 aikana. Se on poissa jostain muusta.”\nTulevaan kannattaa kuitenkin asennoitua toiveikkaasti. Vanhanen uskoo, että hyvään vauhtiin päästään, kunhan koulutusohjelmien tarkempi suunnittelu pääsee keväällä alkuun. ”Aikataulu on tiivis, mutta mahdollinen”, toteaa myös Pakkanen. ”Tässä onnistuminen on tavoittelemisen arvoista.”\nAvainsanat Iso Pyörä, muutos, oppisisällöt, systeemi, yliopisto


Ilmestyskirja - Kai Sadinmaa - kirja(9789522648150) | Adlibris kirjakauppa\nPappi Kai Sadinmaan uutuusteos on vahva yhteiskunnallinen ja kirjallinen kannanotto. Kädessäsi on kirja tästä ajasta. Yhteiskunnan turvaverkot repeytyvät, ihminen on yksin ja oman onnensa varassa. Kirkko ei protestoi, vaikka Jeesus Nasaretilainen itse oli täynnä kapinaa pikkuvarpaan kärjestä hiustupsuun. Poliittinen ja taloudellinen eliitti tarvitsee syntipukkeja hämärtääkseen yhteiskunnan eriarvoiset rakenteet ja suoranaisen riiston. Köyhät, työttömät, vanhukset ja turvapaikanhakijat kaivetaan esiin syyllisiksi, kun talous sakkaa. Ilmestyskirja on Kai Sadinmaan uskonpuhdistus reformaation 500-vuotisjuhlan hengessä. Vastustamaton visio näyttää maailman kaikessa karmeudessaan, mutta kaiken pimeyden keskeltä löytyy myös toivo. Kai Sadinmaa on helsinkiläinen pappi ja kirjailija. Sadinmaan edellinen kirja 10 käskyä kirkolle herätti valtavaa huomiota ja sai raivoisat kritiikit. Maaliskuussa 2017 Sadinmaasta kanneltiin Helsingin hiippakunnan tuomiokapituliin, koska hän oli vihkinyt samaa sukupuolta olevia avioliittoon.\nOlof Edsinger , Jukka Norvanto


Real Madrid on sekaisin.\nRoger Marti ohitti Thibaut Courtois’n pilkulta. EPA/AOP\n20.10.2018 klo 15:58\nJulen Lopeteguin miehistö hävisi lauantaina La Ligan kotiottelunsa Levantea vastaan numeroin 1-2.\nLevante meni johtoon jo 7. minuutilla Jose Moralesin osumalla.\nSantiago Bernabeun yleisö sokeerattiin totaalisesti 13. minuutilla, kun Roger Marti viimeisteli pilkulta numeroiksi jo 2-0. Raphael Varanen käsivirhe tuomittiin ensin vapaapotkuksi, mutta VAR-tarkastuksen jälkeen Levantelle määrättiin tilanteesta rangaistuspotku.\nLopetegui reagoi toisella jaksolla. Penkiltä tuotiin kehiin supertähdet Gareth Bale ja Karim Benzema. Tunnin jälkeen Bale oli vähällä osua vapaapotkusta 20 metrin takaa.\n72. minuutilla Bale nikkasi keskityksen päällään Benzemalle, joka jatkoi pallon Marcelolle. Tutulla tavallaan boksiin hiipinyt laitapakki pommitti 1-2-kavennuksen maalin kattoon.\nHeti perään Benzeman komea veto osui tolppaan. Muutama minuutti ennen loppua Mariano sai survottua pallon maalin edustalta verkkoon asti, mutta Real-fanien epäonneksi tilanne oli paitsio.\nMorales oli tehdä vielä päivän toisensa viimeisen minuutin vastaiskusta, mutta tätäkään ei tarvittu. Levante otti loistavan voiton Santiago Bernabeulta, vaikka oli kovassa rumputulessa toisen jakson.\nReal on nyt pelannut kaikissa kilpailuissa viisi ottelua peräjälkeen ilman voittoa\nMadridilaiset ovat Espanjan liigassa sijalla viisi kolme pistettä kärjestä ennen lauantai-illan otteluita. Valencialaisseura Levante on vain pisteen päässä kuninkaallisten perässä.\nReal kohtaa tiistaina Mestarien liigassa Viktoria Plzenin. Mikäli voittoa ei tipu siitäkään kotipelistä, Lopeteguin pesti päävalmentajana saattaa päättyä jo muutaman kuukauden jälkeen.\nChelsea nousi dramaattiseen tasuriin ManUa vastaan - Mourinho repi pelihousunsa tuulettelusta: Katso video kaaoksestaAtlético Madrid taas vaikeuksissa Villarrealin vieraana – Oblakin torjunnat pelastivat tappioltaEnglantilaiset raivostuivat Sergio Ramosin törkytempusta - ”Häpeällistä!”


Oilers-luotsi pörssikärjestään: ”Monipuolisuus tekee hänestä erittäin mielenkiintoisen pelaajan” « Pääkallo.fi – salibandy\nRiku Holopainen on päässyt tuulettelemaan maaleja alkukaudesta. Kuva: Juhani Järvenpää\nRiku Holopainen, 20, on aloittanut muun Esport Oilers-ryhmän tavoin kautensa erittäin vahvasti. Nuori laituri keikkuu tällä hetkellä Salibandyliigan pistepörssin kärkisijalla tasapisteissä Indiansin Heikki Iiskolan kanssa tehoin 8+6.\nHolopainen pelaa tällä hetkellä Oilersin ykkösvitjassa Niclas Meyerin ja Severi Korhosen kanssa. Alkukauden vahvasta vireestä hän jakaa erityiskiitosta ketjukavereilleen.\n– Kyllä se lähtee siitä oman kentällisen pelistä. Suuri osa tehoista on kuitenkin tullut tuossa ylivoimalla. Siihen meillä on iso luotto ja siitä on muodostunut hyvä, joten samalla tavalla pitää jatkaa vain eteenpäin, Holopainen arvioi Oilers-SalBa-pelin jälkeen Tapiolan Urheiluhallin ylätasanteella.\nOilersin päävalmentajana toimivat Heikki Luukkosen mukaan Holopainen ei ole mikään yhden tempun ihme ja selitys kovaan tehotahtiinkin löytyy Oilers-käskijältä.\n– Holopaisen kohdalla pitää ehdottomasti täytyy nostaa esille monipuolisuus. Riku on aiemmin urallaan jopa kärsinyt siitä monipuolisuudestaan, ja hän on erittäin tunnollinen sekä hyvin peliä lukeva pelaaja, jota voi käyttää erilaisissa rooleissa sekä pelipaikoilla. Hän pystyy ratkomaan kaukaa sekä läheltä ja osaa myös syötellä.\n– Tietenkin onnistumiset vaativat aina sen, että saa ison roolin. Meillä hän on saanut ison roolin, vaikkakin sai vastuuta paljon myös viime kauden M-Teamissa. Sitä ennen Erässä roolia ei oikein löytynyt. Nyt on saanut myös onnistumisia ja ne usein ruokkivat sellaista positiivista kierrettä ja siksi ollaan nyt tässä tilanteessa. Kyllä Riku on edelleen sellainen pelaaja, jolla on paljon potentiaalia kehittyä, Luukkonen suitsutti.\nSalibandyn seuravalinnat monien osien summia\nKuten Luukkonen jo mainitsi, niin Holopaisen uralle on mahtunut liigakausia Tapanilan Erässä ja M-Teamissa. Viime kautta voidaan pitää pienoisena läpimurtona, sillä laituri paukutti tehot 22+10 sarjasta pudonneessa M-Teamissa.\nTiettävästi Holopaista yritettiin saada ainakin Nokian KrP:n riveihin, jonne siirtyi täksi kaudeksi viime kauden tutkapari Mikko Laakso sekä viime kauden pääkäskijä Jarmo Härmä.\nSinulla on nyt menossa neljäs liigakausi kolmannessa eri joukkueessa. Miksi siirryit juuri Oilersiin?\n– Vähän harmillisesti lähdin Erästä silloin fuusion vuoksi. Se vaikutti niin kovalta nipulta, että en nähnyt järkeä jäädä. Päätin kokeilla sitten uutta ja M-Team oli seuraava osoite. M-Teamissa jutut eivät taas sitten menneet ihan niin hyvin kuin olisi voinut. Oli kuitenkin halua pelata vielä liigassa ja piti jälleen kerran vaihtaa. Espoo on lähellä ja opiskelen tuossa Otaniemessä, niin tämä on ihan hyvä paketti, Holopainen valaisi valintaansa.\nHolopainen ja Luukkonen tuntevat toisensa ennestään varsinkin nuorten maajoukkueesta, jonka pääluotsina Luukkonen toimi vuosien 2015 ja 2017 MM-projektien ajan. Keväällä 2015 kaksikko pääsi juhlimaan nuorten MM-kultaa Ruotsin kisoissa.\nHolopainen ei myönnä, että yhteinen historia olisi ollut määrittävä tekijä joukkueen valinnassa, vaikka ei siitä haittaakaan ollut.\n– No kyllä se vähän vaikutti, mutta kyllä tuo opiskelupaikka oli se ykkösasia siinä vaiheessa kun rupesin katsomaan vaihtoehtoja. Kokonaisuus vaikutti parhaalta, Holopainen vakuutti.\nLuukkonen näkee salibandyn joukkuevalinnoissa monia eri syitä, eikä hän omien sanojensa mukaan erityisesti yrittänyt hankkia juuri Holopaista riveihinsä, vaikka pelaaja onkin ennestään tuttu. Joukkueessa pelaa myös kaksi viime kevään nuorten maailmanmestaria, kun Christian Remes ja Alexander Nyman liittyivät Oilers-ryhmään kesällä.\n– Salibandyn joukkuevalinnoissa näkyvät monesti lajin ulkopuoliset syyt. Riku on tosi fiksu kaveri ja pääsi opiskelemaan kauppakorkeakouluun. Olen tehnyt Rikun kanssa aikaisemmin hommia ja kyseessä on aivan loistava tyyppi sekä urheilija ja tietysti myös hyvä pelaaja. Ehdottomasti sellainen pelaaja, jonka moni joukkueeseensa haluaa.\n– Kun M-Team tippui keväällä, niin hän oli sen tilanteen edessä, että uusi seura oli löydettävä ja kun kouluhommat sekä muut asiat klikkasivat, niin asiat ovat järjestyneet lopulta onnellisesti, Luukkonen vakuutti.\nHolopainen (oik.) on onnistunut alkukaudesta varsinkin ylivoimalla. Oilersin ylivoima onkin ollut toistaiseksi sarjan parasta. Kuva: Esa Takalo\n”Rikulla on kaikki eväät olla kansainvälisen tason yleispelaaja”\nOilers on uusi seura niin Holopaiselle kuin Luukkosellekin. Vaikka Holopainen ei varsinaisesti tiedä miten joukkueessa toimittiin viime kaudella, niin hän näkee, että muutosta on tullut.\n– Ollaan laitettu vähän uusiksi pelisysteemiä ja siihen vähän totutellaan edelleen. Ainakin puolustuspäässä ollaan saatu systeemiä parempaan kuntoon ja ollaan päästetty riittävän vähän maaleja, vaikka maalivahtipelikin on ollut kovalla tasolla, Holopainen tiesi.\nOilersilla on verrattaen nuori joukkue ja se on Holopaisen mukaan näkynyt toistaiseksi positiivisessa mielessä.\n– Ainakin meillä on hyvä fiilis koko ajan ja siitähän tuo kaikki lähtee. Siitä joukkuehengestä kumpuaa se, että käännetään tiukkoja pelejä. Siitä tulee lisää onnistumisia ruokkiva kierre, Holopainen hehkutti.\nHolopainen on tosiaan vasta 20-vuotias ja pelejä voi olla vielä hyvinkin pitkään edessä. Laituri ei ainakaan itse laita uralleen erityispaineita.\n– Tässä pelataan edelleen peli kerrallaan ja jokaiseen peliin koetetaan antaa kaikki itsestä irti.\nEikö tosiaan ole mitään kauaskantoisia tavoitteita?\n– Ei tässä vaiheessa, Holopainen alleviivasi.\nJos ei puhuta tavoitteista, niin puhutaan sitten potentiaalista. Luukkosen mukaan saumoja on vielä hyvinkin pitkälle.\n– Rikulla on kaikki eväät olla kansainvälisen tason yleispelaaja. Monipuolisuus tekee hänestä erittäin mielenkiintoisen pelaajan valmentajan näkövinkkelistä. Kansainvälisissä peleissä kun pelataan turnausmuotoisesti, niin tällaiset moneen eri rooliin sopivat pelaajat ovat kullan arvoisia, Luukkonen arvioi.


Jatkokertomuksia: Bengt Lidforss - Mikä on miljardööri?\nBengt Lidforss - Mikä on miljardööri?\nMikä on miljardööri?\n(Bengt Lidforssin mukaan).\nSuuri yleisö on valmis kuvittelemaan mielessään että miljardöörit, nuo amerikalaisen liike-elämän huippuhenkilöt, olisivat harvinaisen nerokkaita tai ainakin uskomattoman onnekkaita yrittelijöitä. Ja toisilla kansantalouden tutkijoillakin on liian korkea käsitys heidän hengenarvostaan. Niinpä esim. professori Knut Wicksell Ruotsissa, pikkututkimuksessaan «Socialstaten och nutidssamhället« (v. 1905) ylistäessään trusteja tuotannon ja kulutuksen täydellisimpänä ja yksinkertaisimpana toisiinsa sopeutumisena, kuvaa tyypillisimmän ja vanhimman tällaisen trustin, Standard Oil Company'n johtajaa, herra Rockefelleria liikeneroksi, joka omalla ajallaan muka olisi yhtä arvoinen kuin muutkin ensi luokan nerot.\nJos kuitenkin syvennymme perusteellisimmin trustien ja miljardöörien todellisuuteen, huomaamme että Wicksellin käsitys ei lainkaan vastaa tosioloja. Sarjassa «Kulturprobleme der Gegenwart« julkaisee Theodor Duimchen, sivistynyt ja öljyteollisuuden alaan omasta kokemuksestaan perehtynyt tutkija, teoksen «Die Trusts und die Zukunft der Kulturmenschheit», joka puhuu aivan toista ja syvemmin perustettua kieltä kuin yllämainittu Wicksellin lentokirja.\nKatsokaammepa millainen tämän mukaan on John D. Rockefeller, miljardöörityyppi, Standard Oil Companyn luoja.\nTämä «liikenero» on ensiksikin vailla pienintäkin intelligenssia siinä merkityksessä missä tämä käsite käy Europassa. Hän on erinomaisen ahdashenkinen olento, vailla kaikkia ylevämpiä harrastuksia, paitsi nuo kuuluisat konemaisen typerät kirkonkäynnit täsmällisinä määräaikoina. Rockefeller on näet «uskovainen« baptisti, joka paitse kirkonkäyntejään harrastaa ainoastaan rahan kokoamista. Tähän hänellä on synnynnäinen, raaka vaisto, joka ei vielä koskaan ole häikäillyt eikä tuntenut omaatuntoa; Pelkurin ketunäly ja täydellinen tunnottomuus tuhansien hätää ja kurjuutta kohtaan, räikeä tunnonrauha, jota ei koskaan ole häirinnyt syöstä tuhansia olentoja perikatoon väkivallan ja petoksen avulla — siinä herra Rockefellerin huomattavimmat hengenominaisuudet.\nHän oli nuorella iällä siirtynyt Amerikkaan ilman killinkiä kädessään ja perustanut pienen liikkeen Clevelandiin Erierjärven rannalla. Herra Rockefeller harjoitti alussa pääasiallisesti jauhokauppaa; mutta kahdenkymmenenviiden vuoden vanhana, siis noin 40 vuotta sitten hän tutustui tehdastyömieheen, joka oli keksinyt pienen parannuksen lamppuöljyn puhdistamistapoihin ja joka houkutti Rockefellerin perustamaan pienen lampuöljypuhdistamon ja samalla johti hänet sille alalle, missä hänellä sittemmin onnen käkösten piti kukkuman.\nEipä aikaakaan niin jo älysikin Rockefeller vallitsevat lamppuöljyolot. Raa’an vuoriöljyn hinta oli verrattain alhainen tuotantopaikalla; satamakaupungeissa, Philadelfiassa ja New Yorkissa voimassa olevat hinnat johtuivat etupäässä kuljetusmaksuista.\nKolme rautatielinjaa oli edistynyt vuoriöljyalueelle saakka. Nämä rautatielinjat olivat «Yhdysvaltain valtioidenvälisen kauppalain« nojalla velvoitetut «suosimaan kaikkia rahditsijoita yhtä paljon panematta esteitä kenellekään tavaran kuljetukseen nähden«. Tämän kaikki tiesivät, ja siksipä yleisesti luultiin että onni voisi potkaista vuoriöljytuotannon alalla ainoastaan uusien lähteiden täi täydennetyn teollisen valmistelun keksijöitä. Mutta herra Rockefeller älysi tuota pikaa että rautatielinjat ne ne piti anastaa haltuunsa, voidakseen yhdessä kädenkäänteessä saattaa kaikki nuo tuhannet «ölymiehet« veronalaisikseen.\nTätä silmällä pitäen Rockefeller perusti yhtiön, jolle hän antoi nimen «South Improvement Company« ja jonka oman ilmoituksensa mukaan piti toimia öljyn tukuttaiskuljettajana. Nimi kaikui sangen hyvältä, improvement sanalla on näet suuressa Lännessä jokseenkin sama sävy kuin Suomessa «kansallinen edistystyö«. Tämän kunnioitettavan sakin edustajana esitti nyt Rockefeller itsensä suurimmalle rautatieyhtiölle. — «Jos se Teitä huvittaa» — näin hän sanoi tirehtöörille — «niin voimme me molemmat tehdä paljon rahaa yksissä tuumin. Jos te autatte minua, niin että saan öljynkuljetuksen käsiini, niin panen minä vastapalvelukseksi kaiken vuoriöljyn kulkemaan teidän rataanne myöten.»\n«Hm« vastasi ovela monimiljoneeri »kuinka olette te sitte ajatellut asian järjestettäväksi?»\n«Minun täytyy päästä kuljettamaan vuoriöljyä huokeammasta rahdista kuin muut« vastasi toinen.\n«Kiitoksia paljon« hymähti tirehtööri halveksivasti. «Rahdit ovat kylläkin alhaiset; luuletteko minua minkälaiseksikin keltanokaksi, —«\n«Mutta rakas presidentti, enhän minä pyydäkään alhaisempia rahteja yleensä, ainoastaan alempia kuin muut« vastasi hymyillen Rockefeller. Korottakaa kaksinkertaiseksi nykyinen taksa, mutta ahtakaa puolet lisätuloista minun käytettäväkseni.»\n«Mielihyvällä« vastasi tirehtööri kylmästi, «jos vain te ystävällisesti pidätte huolta siitä että molemmat kilpailevat radat myöskin korottavat rahtitaksansa kaksinkertaisiksi.»\n«Mutta sehän on selvä, siitä minä kyllä pidän huolen» vastasi herra Rockefeller hymyillen yhä veitikkamaisemmin, «jollen olisi tietänyt voivani järjestää tuota pikkuseikkaa, en ikinä olisi rohjennut esittää Teille ehdotustani.»\n«Aivan niin, tietysti», nyökkäsi tirehtööri odottavasti.\n«Minä tulen kuitenkin tarvitsemaan melko lailla rahaa saadakseni toisten ratojen tirehtöörit, tarkastajat j. n. e. taipumaan ehdotukseeni. Tuollainen sopimus käy tietysti vaaralliseksi heidän rautateilleen, ja saadakseni heidät ummistamaan silmänsä tälle arveluttavalle asianhaaralle, täytyy heille hankkia heti suurempi ansio kuin se tappio on mikä uhkaa heidän omia osakkeitaan noissa radoissa. Sellaisia pohatoita ei osteta yhdellä miljoona pahaisella.»\n«Ei arvatenkaan« nyökkäsi tirehtööri ja monimiljoneeri syvän ymmärtämyksen välähdyksellä ja höristi yhä korviaan.\n«Nämät — — — 'kustannukset' minä tahtoisin päästä maksamasta, mutta tietysti en pane kysymykseen että Tekään ne maksaisitte.»\n«Entä kuka ne sitte maksaa?» kysäsi tirehtööri yhä jännitetymmällä mielenkiinnolla.\n«No tietysti kaikki muut öljynkuljettajat yhdessä. Te panette meidät kaikki maksamaan kaksin verroin rahtia, mutta puolet kaikista rahtimaksuista te suoritatte salaa minulle. Te saatte joka öljybarrelista täsmälleen yhtä paljon kuin ennenkin, ja päälle päätteeksi aikaa myöten koko kuljetuksen yksinomaiseen haltuunne; Te ja minä, me lyömme ehdottomasti maahan kilpailijamme, ja se ei maksa kummallekaan meistä senttiäkään.\n«Älä hiidessä, mutta tuohan on nerokasta!» pääsi herra tirehtööriltä; ja epäröimättä hän allekirjoitti kontrahdin, missä sitoutui kaksinkertaisiksi korottamaan rahdit ja samalla, niihin uhrauksiin nähden jotka «South Improvement Company» otti kestääkseen yhteisten intressien hyväksi, joka vuosineljännes suorittamaan mainitulle yhtiölle puolet kaikista kertyneistä rahtimaksuista. «South Improvement Company» puolestaan sitoutui rakentamaan joitakin pumppuja ja lastauslaitureita radan varrelle sekä tarjoamaan rautatielle mahdollisimman suuria öljykuljetuksia. Välttääkseen toisten ratojen puolelta ennenaikaista epäluuloa pidätti kuitenkin herra Rockefeller, yhteisen edun nimessä, itselleen oikeuden kuljettaa öljyä jonkun määrän toisillakin radoilla.\nTuo oivallinen rautatiepäällikkö oli aluksi erinomaisen tyytyväinen uuteen liikesopimukseen. Hän ei, aavistanut vähääkään että herra Rockefeller oli yhtaikaa tehnyt aivan yhtäläiset sopimukset toistenkin rautatieratojen kanssa. Yhtaikaa ja samalla tavalla hän oli puijannut kaikki kolme tirehtööriä, ja vasta ajan kuluen nämä pääsivät asian perille. Sopimukset olivat kuitenkin, ovelasti kirjoitetut, ja se joka ensin olisi ilmaissut itsensä olisi syössyt suoraan perikatoon. Mutta siitä päivästä lähtien kuin sopimukset oli tehty, maksoi South Improvement Company joka öljybarrelista yhden dollarin vähemmän kuin muut, vieläpä lisäksi ansaitsi dollarin jokaista barrelia kohti, jonka joku toinen toiminimi lastasi.\nVuoriöljyteollisuus oli silloin vielä mitätön nykyiseen verrattuna, tuotanto oli vain 18,000 vatia vuorokaudessa, se kyllä tuota pikaa kohosi kaksinkertaiseksi, kolmin-nelinkertaiseksi, mutta toistaiseksi Rockefeller kuitenkaan ei saanut pyyhkäistä taskuunsa muuta kuin suunnilleen 35 miljoonaa markkaa vuodessa tästä nerokkaasta keksinnöstään.\nSilloinpa alkoi Pennsylvanian öljyteollisuutta painostaa raskas rasitus. Ei yksikään ihminen voinut ymmärtää mistä tämä johtui. Rahdinkorotuksesta se ei voinut olla, sillä olihan se kaikille sama, kurssivaihdokset yhden viikonkin sisällä olivat usein paljonkin suuremmat, ja yhä kasvoi menekki niin kotimaassa kuin Europassakin. Koko maailma menetti rahaa öljyaffääreissä, ainoastaan Rockefellerillä oli selittämätön menestys. Yritteliäimmiltäkin miehiltä meni uskallus; vararikot, itsemurhat, mielenvikaisuus alkoivat raivota kulkutaudin tavoin öljyalueilla. Lopulta pääsi kuitenkin totuus herumaan päivänvaloon, ja ruvettiin aavistamaan niistä syystä öljyteollisuus ei enää lainkaan kannattanut ja miksi toisen firman toisensa jälkeen täytyi myydä öljylaitoksensa puolesta perustamishinnasta Rockefellerin «Standard Oil Companylle». Yleinen kuohumus nousi öljyalueilla, kansalliskongressi ryhtyi lopulta asiaan, mutta kaikki lain avulla suoritetut toimenpiteet jäivät tehottomiksi, sillä kuten saksalainen kansallistalouden mies Conrad sattuvasti sanoi, «amerikkalaiset oikeusistuimet eivät toimineet odotettuun suuntaan!!!» Rockefellerin rahat olivat vaikuttamassa! Puhkesipa lopulta kapina ilmi, muuan Rockefellerin asiamies surmattiin ja putkijohdot ja rautatiet aiottiin jo hävittää; silloin Standard Oil Company hellitti hetkeksi — jatkaakseen heti kohta entistä komentoaan.\nNyttemmin omistaa Rockefeller itse kaikki kolme rautatietä sekä niiden varrella olevat putkijohdot. Valmistajain täytyy myydä raakaöljy siihen hintaan minkä hän määrää ja kiittää onneansa jos hän suvaitsee ottaa heiltä, niin ettei heidän tule pakko juoksuttaa öljynsä käyttämättömänä maahan. Rockefeller tietysti myöskin määrää kauppahinnan maailman markkinoilla, joka ei suinkaan järjesty tuotannon ja kysynnän suhteen mukaan. Koko laajahkon kuljetusverkon omistajana voi Rockefeller milloin häntä vain haluttaa nostattaa yhtaikaa yhtäällä ankaran öljytarpeen ja toisaalla vastakkaisen ilmiön; Tätä valtaansa hän onkin käyttänyt ja käyttää yhä saattaakseen lyhyillä hinnannousuilla sekä niitä seuraavilla pitkällisillä alentumisilla häviöön kaikki muut vuoriöljyliikkeet. Tässä hän onkin onnistunut. niin, että esim. Saksassa t. n. on ainoastaan kaksi Rockefellerista riippumatonta vuoriöljyliikettä.\nRockefellerin yksityisomaisuus oli jo kymmenen vuotta sitte yli 1,500 miljoonaa Suomen markkaa. Tätä nykyä katsotaan hänen yhdessä Morganin kanssa hallitsevan yli 40 miljaardia Smk.\nTällainen hän siis on, lähemmältä tarkastettuna, tuo vanha mies, joka istuu konttorissaan ja kerta viikossa kynänpiirrolla määrää saammeko lukea kirkkaassa valossa vai onko meidän väännettävä lampunliekki puolivaloon. Siveellisesti hirviö, jonka latu läpi elämän on kulkenut yli tuhansien särjettyjen kohtalojen, jonka keinoina on ollut väkivalta, petos ja korruptioni, ja, joka tekojensa laadun puolesta ilmeisesti olisi ansainnut yhtä monta vuotta kuritusvankeutta kuin hänellä on miljoonia.


Tanskalaisyritys etsii useita eri metalleja Karkusta Kokemäen Peipohjaan ja Pomarkkuun ulottuvalta alueelta - Puheenaiheet.fi\nTanskalaisyritys etsii useita eri metalleja Karkusta Kokemäen Peipohjaan ja Pomarkkuun ulottuvalta alueelta\nScandinavian Metals on saanut Turvallisuus- ja kemikaalivirastolta luvan etsiä malmioita alueelta, joka ulottuu yhdeksän kunnan alueelle eli Sastamalan Karkusta Suodenniemen Putajan kautta Laviaan, Pomarkkuun, Kankaanpäähän, Noormarkun Lassilaan, Ulvilan Kullaalle, Nakkilaan, Kokemäen Peipohjaan ja Kauvatsalle sekä Sastamalan Kiikoisiin.\nAlueella, jolta yhtiö toivoo löytävänsä nikkeliä, kuparia, kultaa, platinaa ja palladiumia, on kokoa runsaat 1300 neliökilometriä. Varausluvan saanut yhtiö tutkii varaamansa alueen geologiaa kartoittamalla ja tekemällä geokemiallisia ja geofysikaalisia tutkimuksia sekä kairauksia. Kairaukset vaativat maanomistajan luvan.\nYhtiön nyt saama varauslupa on voimassa syksyyn 2023. Yhtiön suunnitelmissa on hakea malminetsintälupaa esitutkimusten perusteella kohdentuville alueille. Varaus antaa yksinomaan etuoikeuden malminetsintälupaan.\nJokaisella on toisenkin alueella oikeus kaivosmineraalien löytämiseksi tehdä geologisia mittauksia ja havaintoja sekä ottaa vähäisiä näytteitä, mikäli toimenpiteestä ei aiheudu vahinkoa eikä vähäistä suurempaa haittaa tai häiriötä. Varaus ei oikeuta malminetsintään, kaivamiseen eikä louhimiseen.


Päivi Räsäsen puolesta - Perussuomalaiset - Suomi24 Keskustelut\n"Kutsun kaikkia tolkun persuja puolustamaan Päivi Räsästä, kun häntä yritetään näin tökerösti vähätellä. En usko teidän haluavan Suomesta maata, jossa pitkäaikainen kansanedustaja, ministeri ja puoluejohtaja yritetään leimata ”harmittomaksi täti-ihmiseksi”."\n- Maria Pettersson/Twitter\nSuomi on vapaa maa ja täällä saa tosiaan ehdottaa mitä vaan. Kansanryhmähän on mikä tahansa ryhmä jolla on yhteinen nimittäjä, kuten esim. kahvinjuojat. Niin eikö heille saisi sanoa että lopettakaa kahvinjuontia? Tai eikö se ole tupakoitsijoiden syrjintää jos sanoo että täällä ei saa poltaa tupakkaa?\nTupakoitsijoita vastaan on suoranainen apartheid, kun on sellaisia ruutuja vain tupakoitsjoille. Ajatelkaa jos muite kansanryhmiä alettaisi syrjimään samalla tavalla\nTöiviäinen haluaa syöttää Räsäsen vihervassupedoille.\nSe on kristityn kohtalo vaaemmistolaisten maailmassa.\nOikeuslaitos on Suomessa riippumaton poliittisista mielipiteistä!\nRäsänen on rohkea taistelija, eikä mikään harmiton täti. Sorosin johtama globalisaatio yrittää muuttaa kaikki suomalaiset homoiksi, että väestönvaihto onnistuisi.\nTäystuki Räsäselle, kansalaisaloite alkuun valtakunnansyyttäjä erotettava ammattitaidottamana\nMitähän tolkun täti:t ajatteleen rastafaneista? #uskonnonvapaus\nPersut nielevät epäröimättä Petterssonin piruilevan syötin.\nRäsänen jeesustelee suomesta helvetin .\nEihän Räsänen mikään ihan harmiton täti ole, vaan pahimman luokan kansankiihottaja. Onneksi kuitenkin vain pienen aasilauman.\nMitä mieltä tolkun akat on muista uskonnoista? Kiinnostaisiko kuulla rastafanien uskomuksista ja totuuksista - päiveille pari naurutupakkaa ka menoksi.\nRäsänen on perustellut kirjoituksiaan Paavalin roomalaiskirjeessä olevalla kohdalla.\nSen vuoksi Jumala on jättänyt heidät mielihalujensa valtaan sellaiseen saastaisuuteen, että he keskinäisissä suhteissa häpäisevät oman ruumiinsa.He ovat vaihtaneet Jumalan totuuden valheeseen. Siksi Jumala on jättänyt heidät häpeällisten himojen valtaan, naiset ovat vaihtaneet luonnollisen sukupuoliyhteyden luonnonvastaiseen, ja miehet ovat samoin luopuneet luonnollisesta yhteydestä naisiin ja heissä on syttynyt himo toisiaan kohtaan. Miehet ovat harhautuneet harjoittamaan keskenään säädyttömyyttä ja saavat ansaitsemansa palkan.\nToiviainen on paheksunut että Räsäsen kirjoitukset ovat netissä nähtävillä, tämä kyseinen kohta on myös netissä nähtävillä, syyllistyykö myös kirkko kiihotukseen kansanryhmää kohtaan, koska pitää kyseistä kirjettä nähtävillä?\nKyllä Räsänen on kovan luokan täti. Ei tarvitse kuin että hän avaa suunsa, niin 100000 eroaa heti kirkosta. Ateistit kiittävät!\nUlkokultaisuus on kuolemansynti.


Mg sähkö kyselyä - Technical - MINI² foorumi\nMg sähkö kyselyä\nBy jyppe, October 20, 2018 in Technical\nLaitossa mg 1100. Sähköissä häikkää ja heti kysynkin että saako kuvista selvää, onko autossa alkuperäiset sähköt käytössä vai muutettu nykyaikaiseksi. Vieläkään sähköhommat minun alaani ja mikä merkitys harmaalla johdolla on kun tulee +johdon akunkengästä ja menee jännitteen säätimeen.\nNäyttää aika alkuperäiseltä kun on toi latausrele vielä paikoillaan ,harmaalla johdolla korvattu joku toinen väri.Mikä kirjain latausreleessä on harmaan johdon kohdalla?Jos se on E johdon pitäisi olla musta ja se kuuluu maadoittaa.\nJos se on B johdon väri ruskea ja se pitäisi mennä solenoidin akun puoleiseen nastaan eli käytännössä suoraan akkuun toimii.\nKiitos vastauksesta. Katson asiaa kun mennen laittamaan autoa. PS Venäjällä halpoja osia morrikseen nyt käyneenä.\nEli E kohdassa oli jännitteen säätimestä ja laitettuna +napaan joka menee runkoon. Vaihdettu puola siinä toivossa että kipinä tulisi tulpille (ei tullut) virtaa tulee nyt kumminkin virranjakajalle asti kun lähtee Puolan +navasta ja menee virran jakajaan liittimeen ja siitä eteenpäin kyllä. Mutta mikä on ettei kipinää tule tulpille asti. Vaihdoin uudet tulpat ja virranjakajan kannen. Lisäksi aiemmin keväällä toinen laittanut virranjakajan sisällön ja uudet tulpan johdot. Jopa ajettu joitakin kilometrejä autolla mutta nyt ei lupausta käynistyksestä. Ihme vika tai en vain nyt ymmärrä..


Venesatamat | Harjumaa Turism | Visitharju\nLeppneemen satama on toimiva kalastus- ja huvivenesatama, Leppneemen satamasta lähtee päivittäin myös Pranglin saarelle lautta Wrangö. Satamarekisteri Laivan aikataulut löydät TÄSTÄ. Kansainvälisen ”30MILES”-projektin puitteissa Leppneemen satamaan on valmistunut online-sääasema.\nNeemen satama sijaitsee Ihasalun niemimaan itärannalla maalauksellisessa Neemen kalastajakylässä. Mereltä tuleville vieraille tarjoamme laituripaikan, polttoainetta, WC:n, pesumahdollisuuden, jäte- ja pilssiveden vastaanoton. Olemassa on veneen laskumahdollisuus ja pysäköintialue. Tervetulleita ovat alukset, jotka ovat pituudeltaan enintään 24…\nPranglin saaren satama Kelnasessa sijaitsee saaren pohjoisrannikolla, entinen ”Kirovin-aikainen” kalasatama on nykyään huvivenesatama, jonne on helppo tulla omalla veneellä. Leppneemen satamasta Kelnaseen kulkee myös reittilaiva ”Wrangö”. Laivan aikataulun löydät tästä. Kansainvälisen ”30MILES”-projektin puitteissa on Kelnasen…\nVanhasta kalasatamasta on tullut huvivenesatama. Liikkuessasi sataman suuntaan sinua tervehtii Mohnin majakka – luotettava kumppani paapuurissa. Sen jälkeen tyyrpuuriin ilmestyy kaksi savupiippuamme. Satamapalvelujen lisäksi voit nauttia rantakansan hyvästä keittiöstä ja kulttuurista – sinua odottavat rantaravintola,…\nNaissaaren satama palvelee mantereen ja Naissaaren välillä liikennöivää matkustajalaivaa ja toimii myös vierassatamana harrastusveneilijöille. Satama toimii varastoituneella aurinkoenergialla, minkä vuoksi veneiden sähkönkulutuksesta peritään erillinen maksu ja sähkönkulutus on rajoitettua. Myös pesuvettä (suihkua) käytetään säästäväisyyttä noudattaen. Syntyvät jätteet…\nKoljunukin satamaan ovat odotettuja vieraat sekä maalta että mereltä. Hyvien satamapalvelujen lisäksi voi Koljunukissa järjestää konferensseja ja yöpyä. Merenkulkukausi 1.5–1.10. GPS-koordinaatit 59°30’18,9″N / 25°05’31,88″E ja käytä vesialueen vesikulkuneuvojen sisääntuloon liikennesuunnitelmaa. Satamapalvelut: – Veneen lasku veteen…\nKaberneemen satama sijaitsee Kaberneemen kylässä kauniilla hiekkarannalla näkymällä Kolgan lahdelle. Siellä on paikat 50 alukselle, mahdollisuus käyttää ramppia, pysäköintialue, sauna, invavessa ja pesumahdollisuudet. Ranta-alueelle on tehty mukava leikkikenttä lapsille, mukaan lukien liukumäki, kiipeilytelineet ja keinut….\nLohusalun satama on yksi Harjumaan huvivenesatamista, jossa laituripaikkoja vierailijoille on 10. Sähköyhteydet on olemassa, saatavissa on myös juomavettä ja muita satamapalveluja. Satamarakennuksessa on ruokailupaikka. Oleellista tietää: Satamaan mahtuvat max 20 m pitkät alukset, joiden maksimisyväys…


Algeriassa surmattiin siviilejä - Ulkomaat - Uutiset - MTV.fi\nJulkaistu 08.03.2002 16:23\nÄäri-islamilaiset sissit ovat surmanneet kuusi siviiliä lähellä Algerian pääkaupunkia Algeria, kertoivat hallituksen turvallisuusjoukot tänään. Surmatyö tehtiin El Affrounin alueella pääkaupungin eteläpuolella. Uhrit pakotettiin ulos autosta tekaistulla tiesululla ja ammuttiin, minkä jälkeen auto sytytettiin tuleen. Radikaalin islamilaisen GIA-järjestön tiedetään toimineen aktiivisesti El Affrounin alueella. GIA on torjunut Algerian presidentin Abdelaziz Bouteflikan vuonna 1999 esittämän sovinto-ohjelman, jonka tarkoituksena oli päättää maan sisällissota. Mainos (uutinen jatkuu alla)\nBouteflika muisti tänään vietettävää kansainvälistä naistenpäivää algerialaisille naisille eilen esittämässään viestissä. Hän vannoi jatkavansa taistelua aseellisia ääriryhmiä vastaan, jotta terrorismille ja väkivallalle saataisiin vihdoin maassa loppu. Hallituksen lukujen mukaan yli 100 000 ihmistä on kuollut Algerian väkivaltaisuuksissa vuodesta 1992 lähtien. Riippumattomien lähteiden mukaan todellinen luku on lähempänä 150 000:ta. (MTV3-STT-Reuters-AFP)\nVerisin päivä Lähi-idässä yli vuoteen


Punkkien määrä on jopa 50-kertaistunut – taudin levittäjiin puree isäntien hävitys | Pääkirjoitukset | HS\nPäivitetty: 16.6.2016 13:54\nKesäpaikasta tuli raportti ensimmäisiltä kesänviettäjiltä: punkki on irrotettu niskasta. Väristys nykäisi omiakin harteitani, sillä kahdesta tauteja levittävästä puutiaislajista on tullut päivittäinen riesa.Puutiaisia, tuttavallisesti punkkeja, on nykyään niin paljon, että niitä voi kulkea iholla kesäpäivän aikana viisikin.\nTurun saaristossa, Seilin saarella, on seurattu puutiaisen yleistymistä. Luvut ovat melkoisia: 15 vuodessa määrä on yli 50-kertaistunut. Koko Suomen tilanteesta ei ole tutkittua tietoa, mutta Saaristomeren tutkimuslaitoksen asemanjohtajalla Jari Hännisellä on siitä arvio.Rannikoilla pihat ovat täynnä puutiaisia, ja taigapunkki leviää pohjoisesta. Merenrantojen ohella esimerkiksi Päijänteellä ja Saimaalla punkkisyynit ovat todella tarpeen.Suomalaiset ovat vuodesta 2014 asti lähettäneet Turun yliopistolle punkkinäytteitä. Nyt puutiaistutkimus on saanut merkittävän rahoituksen Jane ja Aatos Erkon säätiöltä: yli miljoona euroa tähän puutiaispankkiin.Rahan turvin tutkijat käsittelevät pakkasessa odottavat 20 000 näytettä. Niistä tutkitaan esimerkiksi, mitä punkkitauteja missäkin päin Suomea on.Juuri sairaudet, borrelioosi ja puutiaisaivokuume, ovat punkinpureman ikävin seuraus. Kummankin taudin tapauksia oli viime vuonna ennätysmäärä.Borreliatapauksia on nyt vuodessa noin 7 000, minkä perusteella Turun yliopistollisen keskussairaalan infektioylilääkäri Jarmo Oksi on laskenut, että puutiaiset purevat suomalaisia noin puoli miljoonaa kertaa vuodessa.Vaikka sairastumisprosentti on pieni, jokaisen pureman kohdalla joutuu miettimään, miten nyt mahtaa käydä.Neuvoton ei tarvitse olla. Puutiaisten määrää voi rajoittaa hankkiutumalla eroon niiden isäntäeläimistä. Åbo Akademin eläkkeellä oleva loistutkija Margaretha Gustafsson suosittaa niinkin kovaa keinoa kuin suosikki-isäntien, metsä- ja valkohäntäkauriiden, ampumista.Kauriit eivät itse näytä kantavan borreliaa, mutta niissä voi olla vuodessa 2 000 punkkia. Kauriiden hävittäminen kuitenkin vaatisi metsästäjien myötämielisyyttä. Heistä moni ei pidä ajatuksesta, että harrastus loppuisi saaliskadon myötä.Muitakin keinoja on. Pihasta voi hävittää puutiaisen varhaisten kehitysvaiheiden isäntäeläimet eli jyrsijät. Voi myös huolehtia, ettei kotieläimissä ole puutiaisia. Motivaatiota ruohonleikkuuseen tuo se, etteivät punkit pidä lyhyestä nurmesta.Lue myös HS:n Sunnuntai-sivujen laaja artikkeli: Vesa Vuoriston koko perhe on sairastunut punkkien levittämään borrelioosiin – piinaa voisi helpottaa kauriiden ampuminen\nKesäpaikasta tuli raportti ensimmäisiltä kesänviettäjiltä: punkki on irrotettu niskasta. Väristys nykäisi omiakin harteitani, sillä kahdesta tauteja levittävästä puutiaislajista on tullut päivittäinen riesa.Puutiaisia, tuttavallisesti punkkeja, on nykyään niin paljon, että niitä voi kulkea iholla kesäpäivän aikana viisikin.Turun saaristossa, Seilin saarella, on seurattu puutiaisen yleistymistä. Luvut ovat melkoisia: 15 vuodessa määrä on yli 50-kertaistunut. Koko Suomen tilanteesta ei ole tutkittua tietoa, mutta Saaristomeren tutkimuslaitoksen asemanjohtajalla Jari Hännisellä on siitä arvio.Rannikoilla pihat ovat täynnä puutiaisia, ja taigapunkki leviää pohjoisesta. Merenrantojen ohella esimerkiksi Päijänteellä ja Saimaalla punkkisyynit ovat todella tarpeen.Suomalaiset ovat vuodesta 2014 asti lähettäneet Turun yliopistolle punkkinäytteitä. Nyt puutiaistutkimus on saanut merkittävän rahoituksen Jane ja Aatos Erkon säätiöltä: yli miljoona euroa tähän puutiaispankkiin.Rahan turvin tutkijat käsittelevät pakkasessa odottavat 20 000 näytettä. Niistä tutkitaan esimerkiksi, mitä punkkitauteja missäkin päin Suomea on.Juuri sairaudet, borrelioosi ja puutiaisaivokuume, ovat punkinpureman ikävin seuraus. Kummankin taudin tapauksia oli viime vuonna ennätysmäärä.Borreliatapauksia on nyt vuodessa noin 7 000, minkä perusteella Turun yliopistollisen keskussairaalan infektioylilääkäri Jarmo Oksi on laskenut, että puutiaiset purevat suomalaisia noin puoli miljoonaa kertaa vuodessa.Vaikka sairastumisprosentti on pieni, jokaisen pureman kohdalla joutuu miettimään, miten nyt mahtaa käydä.Neuvoton ei tarvitse olla. Puutiaisten määrää voi rajoittaa hankkiutumalla eroon niiden isäntäeläimistä. Åbo Akademin eläkkeellä oleva loistutkija Margaretha Gustafsson suosittaa niinkin kovaa keinoa kuin suosikki-isäntien, metsä- ja valkohäntäkauriiden, ampumista.Kauriit eivät itse näytä kantavan borreliaa, mutta niissä voi olla vuodessa 2 000 punkkia. Kauriiden hävittäminen kuitenkin vaatisi metsästäjien myötämielisyyttä. Heistä moni ei pidä ajatuksesta, että harrastus loppuisi saaliskadon myötä.Muitakin keinoja on. Pihasta voi hävittää puutiaisen varhaisten kehitysvaiheiden isäntäeläimet eli jyrsijät. Voi myös huolehtia, ettei kotieläimissä ole puutiaisia. Motivaatiota ruohonleikkuuseen tuo se, etteivät punkit pidä lyhyestä nurmesta.Lue myös HS:n Sunnuntai-sivujen laaja artikkeli: Vesa Vuoriston koko perhe on sairastunut punkkien levittämään borrelioosiin – piinaa voisi helpottaa kauriiden ampuminen