Traumatisoitunut persoonallisuus väkivaltaisen käyttäytymisen takana, neuropsykologin radikaali näkemys – eXtrauutiset\nTraumatisoitunut persoonallisuus väkivaltaisen käyttäytymisen takana, neuropsykologin radikaali näkemys\n18.4.2020 20:43 18.4.2020 17:45 Pekka Kemppainen3 Comments\nViimeaikaisten rikosuutisten ja uusrikollisuuden tarkastelun yhteydessä on tullut mainituksi kysymyksenasettelu henkilön traumatisoitumisesta jonkin aiemman kokemuksen, esm. sotaan osallistumisen, seurauksena. Kehityspsykologin ja neuropsykologin James w. Presscottin mukaan ilmiö, trauman ja rikollisen käyttäytymisen korrelaatio, on todellinen ja sillä on syvät juuret ihmiskunnan menneisyydessä ja kulttuuriperinnössä.\nJulkaisemme hieman lyhennettynä kehitys- ja neuropsykologi James W. Prescottin seikkaperäisen tarkastelun ihmisen väkivaltaisen käyttäytymisen syistä, jotka hän liittää yksilön varhaiseen kokemusympäristöön, ja ennen kaikkea fyysisen läheisyyden ja huolenpidon puuttumiseen personallisuuden kehityksen kannalta tärkeinä kausina. Prescott pitää väkivaltaisuutta eräänlaisena ihmiskuntaa vaivaavana globaalina epidemiana, jonka taudinaiheuttajan ominaisuudessa toimii tietynlainen arvomaailma ja roolimallisto. Paitsi neuropsykologiseen aineistoon, Prescott perustaa näkemyksenä antropologisiin havaintoihin eri kulttuureissa. Tutkielma on kirjoitettu alunperin 1975, ja eräät ilmiöt ovat senjäkeen muuttaneet muotoaan, mutteivät ehkä sisältöään.\nVäkivallalla seksuaalisuutta vastaan tai seksuaalisuuden käytöllä väkivaltaisessa toiminnassa, erityisesti naista kohtaan, on hyvin syvät juuret raamatullisessa traditiossa. James W. Prescott.\nNeuropsykologisen näkökulman mukaan suurin uhka maailmanrauhalle tulee niiden kansakuntien taholta, jotka tarjoavat virikeköyhimmän ympäristön lapsilleen, ja tukahduttavat eniten seksuaalista nautintoa ja naisen sukupuolisuutta. James W. Prescott.\nIhmisen väkivaltaisuus on nopeasti muodostumassa maailmanlaajuiseksi epidemiaksi. Kaikkialla maailmassa poliisi kohtaa vihaisia mellakoitsijoita, terroristit keskeyttävät olympialaiset, kaapparit valtaavat matkustajakoneita ja pommit hajottavat rakennuksia. Viime vuosien aikana sotiminen on kiihtynyt Lähi-idässä, Kyproksella ja Kaakkois-Aasiassa, ja sissisota jatkaa laajenemistaan Irlannissa (kirjoitettu 1975. käänt.huom.). Toisaalta rikollisuuden kasvu USA:ssa on jopa inflaatiota nopeampaa. FBI:n tilastot osoittavat, että erilaisten rikosten määrä nousi 16% vuoden 1974 ensimmäisellä puoliskolla, mikä on suurimpia rikollisuuden lisäyksiä, mitä FBI on koskaan tilastoinut.\nEllei väkivaltaisuuksia pystytä rajoittamaan, joudumme elämään pysyvästi pelon ja valvonnan maailmassa. Valitettavasti väkivalta-ongelmaan tarjotaan ratkaisuksi väkivaltaa. Useimmat viranomaiset suosittelevat poliisien lisäämistä parhaana tapana rajoittaa rikollisuutta. Ihmisten sijoittaminen vankilaan, mikä on tavallisin tapamme hoitaa tämä ongelma, ei ole mikään ratkaisu, sillä väkivaltaisuudet ovat seurausta siitä tavasta, jolla kasvatamme lapsemme ja nuorisomme. Ruumiillisten rangaistusten käyttö ja tapa jolla väkivalta esitetään TV:ssä ja elokuvissa opettavat lapsillemme, että väkivallan käyttö on täysin normaalia. Tämänkaltaiset esimerkit eivät ole kuitenkaan pääasiallisia syitä väkivaltaiseen käyttäytymiseen, vaikka tukevatkin sitä.\nViime aikaisten tutkimustulosten mukaan fyysisen mielihyvän puuttuminen kasvavan lapsen kokemusmaailmasta näyttää olevan suurin syy fyysisen väkivallan esiintymiseen käyttäymisessä. Yleinen tapa assosioida seksi ja väkivalta antaa johtolangan ymmärtää väkivallan ja mielihyvän kieltämisen yhteys.\nToisin kuin väkivalta, mielihyvä näyttää olevan ilmiö, jota maailmassa ei koskaan ole riittävästi. Ihmiset ovat alati etsimässä uusia nautinnon muotoja, mutta näyttävät löytävän etupäässä korvikkeita luonnolliselle aistilliselle nautinnolle, kosketukselle. Me koskettelemme nautinnon tai kivun vuoksi, tai emme lainkaan. Vaikkakin ruumiillinen nautinto tai ruumiillinen väkivalta näyttävät olevan eri asioita, niiden välillä tuntuu olevan herkkä ja intiimi yhteys. Tämän suhteen ymmärtäminen onkin väkivallan jatkumisen ja laajenemisen pysäyttämisen edellytys.\nNeuropsykologina olen tutkinut väkivallan ja nautinnon kummallista suhdetta, ja olen tullut vakuuttuneeksi siitä, että fyysisen aistillisen nautinnon riistäminen joltakin on pääasiallinen syy tämän myöhempään väkivaltaiseen käyttäytymiseen. Eläimillä tehdyissä laboratorio kokeissa on havaittu, että nautinto ja väkivaltaisuus ovat toisiinsa vastavuoroisessa suhteessa: Toisen olemassaolo heikentää toista. Raivoava väkivaltainen eläin voi äkisti rauhoittua, kun elektrodilla stimuloidaan sen aivoissa nautintoon reagoivaa keskusta. Väkivalta-pisteen ärsytys lopettaa toisaalta eläimen tyytyväisen olotilan ja rauhallisen käytöksen. Nämä kaksi keskusta eivät voi olla aktivoituneina samanaikaisesti.\nIhmisistä on havaittu, että nautinto-keskeinen persoonallisuus harvoin tuottaa väkivaltaista tai aggressiivista käyttäytymistä, ja toisaalta väkivaltaisen luonteen omaava henkilö pystyy heikosti sietämään, kokemaan tai nauttimaan aistinautintoja tuottavista aktiviteeteista. Joko väkivaltaisuus tai nautinto on korkealla, toisen ollessa matalalla tasolla.\nVäkivaltaisuuden ja nautinnon välinen vastavuoroisuus on erittäin merkityksellistä, koska tietyt aistikokemukset kehityksen formatiivisina kausina voivat altistaa neuropsykologisesti joko väkivalta-hakuiseen tai nautinto-hakuiseen käyttäytymiseen myöhemmässä elämässä. Tutkijana olen vakuuttunut, että tietyt epänormaalit sosiaaliset ja emotionaaliset käyttäytymiset johtuvat siitä, mitä psykologit kutsuvat äidinpuoleisen sosiaalistumisen syrjäyttämiseksi (’maternal-social’ deprivation), mikä tarkoittaa puutetta hellyydestä ja rakastavasta huolenpidosta, ja aiheutuu tietyn tyyppisestä aistillisesta syrjäyttämisestä, somatosensorisesta hylkimisestä (somatosensory deprivation). Sana on johdettu kreikan sanasta, joka tarkoittaa ’kehoa’. Termi erottaa kosketuksen ja ruumiin liikkeiden havainnoimisen muista aistimisen lajeista, näkemisestä, kuulemisesta, maistamisesta ja haistamisesta. Käsitykseni mukaan kehon kosketusten, kontaktien ja liikkeiden estäminen on yksinkertainen syy lukuisiin emotionaalisiin häiriöihin, kuten masennukseen, autismiin, yliaktiivisuuteen, seksuaalisiin häiriöihin, huumeiden käyttöön, väkivaltaisuuteen ja aggressiivisuuteen.\nNämä tulokset on saatu Harry F. ja Margaret K.Harlowin kontrolloiduissa laboratorio kokeissa Wisconsinin yliopistossa. Harlowit ja heidän oppilaansa eristivät apinan pentuja emostaan syntymästä alkaen. Nämä apinat pidettiin kukin omassa häkissään tutkimuslaitoksen apinahuoneessa, joten ne saattoivat sosiaalistua lajitovereihinsa näkemisen, kuulemisen ja haistamisen, mutta ei koskettamisen tai liikkumisen kautta. Tämä ja muut vastaavat kokeet osoittavat, että eristys ruumiillisista kontakteista ja ruumiinliikkeistä -ei muiden aistien- on se seikka joka tuottaa laajan valikoiman epänormaaleja emotionaalisia käyttäytymismuotoja näille eristettynä kasvatetuille eläimille. Tiedetään myös hyvin, että ihmislapset, jotka ovat olleet eristyksissä pitkiä aikoja fyysisen kosketuksen ollessa vähäistä, kehittävät lähes identtisiä oireita: Heilumista, pään hakkaamista.\nJoskin patologinen väkivaltaisuus eristyksessä kasvatetuilla apinoilla on hyvin dokumentoitua, varhaisen somatosensorisen eristyksen ja myöhemmän fyysisen väkivaltaisuuden keskinäinen yhteys ihmisellä on vielä vähemmän tutkittua. Lukemattomat tutkimukset nuorista tai aikuisista rikollisista osoittavat perhetaustasta rikkoutuneita koteja ja/tai ruumiillisesti loukkaavia vanhempia. Näissä tutkimuksissa on harvemmin tarkasteltu fyysisen läheisyyden tasoa lapsuudessa, vaikka siitä voi päätellä jotain muiden seikkojen, havaittujen laiminlyöntien ja pahoinpitelyiden, perusteella.\nVarsin mielenkiintoinen tutkimus tältä alueelta on Brant F. Steelen ja C.B.Pollockin, jotka molemmat ovat psykiatreja University of Coloradossa, lasten pahoinpitelyjä samoissa perheissä kolmen sukupolven ajan seurannut työ. He huomasivat, että vanhemmat, jotka kohtelivat huonosti jälkeläisiään olivat poikkeuksetta jääneet paitsi fyysistä hellyyttä omassa lapsuudessaan, ja heidän omien vanhempiensa sukupuolielämä oli ollut poikkeuksellisen köyhää. Steele kiinnittää huomiota siihen, että äidit, jotka pahoinpitelevät lapsiaan, eivät -ilman ainuttakaan poikkeusta- ole koskaan kokeneet orgasmia.\nSukupuolisten nautintokokemusten taso niillä miehillä, jotka pahoinpitelivät lapsiaan, ei ole niin yksiselitteinen, mutta heidän sukupuolielämänsä, useimmiten, oli epätyydyttävää. Hypoteesi, että fyysinen nautinto aktiivisesti estää fyysistä väkivaltaisuutta, saa tukea myös omista kokemuksistamme. Yleensä juuri orgasmin kokemisen jälkeen ei ole tapana haastaa riitaa kenenkään kanssa.\nSigmund Freudin näkemykset varhaisten kokemusten vaikutuksesta myöhempään käyttäytymiseen ja tukahdutetun seksuaalisuuden seurauksista ovat hyvin tunnettuja. Valitettavasti aika ja tila eivät riitä hänen ja Wilhelm Reichin näkemyserojen esittelyyn tässä yhteydessä.\nOletus, että fyysinen väkivaltaisuus on seurausta fyysisen mielihyvän tukahduttamisesta, vaatii asiallista ja systemaattista arviointia. Me voimmekin testata tätä hypoteesia lasten kasvatus-käytäntöihin eri kulttuureissa verrattuna seksuaaliseen käyttäytymiseen ja fyysisen väkivallan esiintymiseen. Mikäli olemme oikeilla jäljillä, sellaisissa yhteisöissä, joissa lapsille suodaan runsaasti fyysistä huolenpitoa, hellyyttä ja läheisyyttä, löytyy huomattavasti vähemmän fyysistä väkivaltaa, kuin sellaisissa yhteisöissä joissa lapsiin kohdistetaan vain vähän hellyyttä. Yhtäläisesti ne yhteiskunnat, joissa hyväksytään ja suvaitaan esiaviollista tai avioliiton ulkopuolista seksiä, olisivat odotetusti vähemmän väkivaltaisia, kuin ne joissa ne tuomitaan ja kielletään.\nKulttuuriantropologit ovatkin jo kartoittaneet tämän alueen, ja heidän tuloksensa esitellään yhteenvetonaR.B.Textorin kokoamassa A Cross-Cultural Summaryssä  Textorin teos on perustyökalu kulttuurien väliseen tilastolliseen vertailuun. Katsaus käsittää yli 20 000 tilastollisesti merkittävää korrelaatiota 400:stä sadasta primitiivisestä yhteisöstä.\nLapset laiminlyötyjä, aikuiset väkivaltaisia\nTietyt vaihtelevat tekijät, jotka heijastavat fyysisestä hellyydestä lapsia kohtaan, on rinnastettu toisiin muuttujiin, kuten rikosten ja väkivallan määrään (varkauksien ja tappojen lukuisuus, etc.). Tärkeimmät yhtäläisyydet on esitetty taulukossa [#1″>Taulu 1], joka näyttää selvää toistuvuutta korkean hellyys-tason / matalan väkivaltaisuuden ja toisaalta matalan hellyys-tason / korkean väkivaltaisuuden esiintymisessä.\nTulokset osoittavat, että yhteisöjä, jotka antavat lapsilleen suurta fyysistä läheisyyttä, luonnehtii varkauksien vähäinen määrä, vähäinen kivun tuottaminen lapsille, vähäinen uskonnollinen aktiviteetti ja mitätön tai puuttuva tappaminen, silpominen tai vihollisten kidutus. Tämän mukaan näyttää siis ilmeiseltä, että ruumiillisen mielihyvän riistäminen lapsuuden aikana on merkitsevästi yhteydessä rikosten ja väkivallan korkeaan tasoon.\nJoissakin yhteisöissä lapsia rangaistaan fyysisesti kurinpito tarkoituksessa, toisissa taas ei. Tulokset taulukossa 2 [Table 2] että yhteisöillä, jotka aiheuttavat kipua ja huonoa oloa lapsille rangaistusmielessä, on taipumusta laiminlyödä heitä ylipäänsä. Nämä tiedot eivät tue neuvoa, joka annetaan Raamatussa: Sananlaskut 23:13-14:”Älä kiellä poikasi kuritusta, sillä jos lyöt häntä vitsalla, säästyy hän kuolemasta. Vitsalla sinä häntä lyöt, tuonelasta hänen sielunsa pelastat.”\nAikuisten fyysinen väkivaltaisuus on käyttämällämme oletuksella melko tarkkaan ennustettavissa 36:ssa 49:stä tarkastelusta kulttuurista (73%) lasten fyysisen hellyyden tason perusteella. Todennäköisyys, että 73%:n taso olisi sattumaa, on hyvin hyvin pieni.\nTutkituista 49:stä yhteisöstä 13 näyttää olevan poikkeuksia sääntöön, että somatosensorisen nautinnon puuttuminen tekee ihmisistä väkivaltaan taipuvaisia [Taulukko 3]. Yleensä odotetaan, että yhteiskunnat, joissa annetaan paljon arvoa fyysiselle mielihyvälle lapsuudessa, myös ylläpitävät vastaavaa mielihyvän tasoa aikuisuudessa. Näin ei välttämättä ole. Lasten kasvatuksen käytännöt eivät ennusta yhteisön suhtautumista myöhempään seksuaaliseen käyttäytymiseen.\nPitkäaikaiset seuraukset lasten mielihyvästä tai kivusta\nIhmisyhteisöt eroavat toisistaan suuresti toisistaan siinä, miten ne kohtelevat lapsia.. Joissain kulttuureissa vanhemmat jakavat avokätisesti lapsilleen fyysistä mielihyvää, mutta toisissa käytetään reippaasti ruumiillisia rangaistuksia. Antropologisten tiedostojen tutkiminen  osoittaa, että niissä yhteisöissä, joissa annetaan lapsille runsaasti huomiota ja mielihyvää, esiintyy aikuisten keskuudessa vähäisesti omaisuusrikoksia ja väkivaltaa, mikä tukee teoriaa jonka mukaan ruumiillisen mielihyvän riistäminen lapsuudessa on suoranaisesti yhteydessä rikollisen ja väkivaltaisen käyttäytymisen korkeaan tasoon ko. yhteiskunnissa. Taulukoista on myös nähtävissä, että yhteiskunnissa joissa lapsia rankaistaan ankarasti esiintyy todennäköisesti käytännön orjuutta, monivaimoisuutta, etc.. Taulukoissa N viittaa vertailtavien kulttuurien lukumäärään, ja P kuvaa todennäköisyyttä jolla tarkkailu yhteys on voitu todeta Fisher Probability Test -menetelmällä.\nAikuisten käyttäytyminen yhteiskunnissa, joissa fyysista mielihyvää on riittävästi lapsuudessa\nAikuisten käyttäytyminen % N Todennäköisyys P\nVarakkuuden mahtaileva esitteleminen vähäistä 66 50 .06\nVarkauksia esiintyy vähän 72 36 .02\nLasten tarpeiden tyydyttämistä pidetään tärkeänä 80 66 .0000\nLasten fyysinen kipu vähäistä 65 63 .03\nErittäin vähän vihollisten tms. tappamista, kiduttamista tai silpomista 73 49 .004\nAlhainen uskonnollinen aktiviteetti 81 27 .003\nAikuisten käyttäytyminen yhteiskunnissa, joissa lapsille aiheutetaan kipua vanhempien tai hoitavien henkilöiden toimesta\nOrjuutta esiintyy käytännössä 64 66 .03\nPolygyniaa l. monivaimoisuutta esiintyy 79 34 .001\nNaisen arvostetaan miestä alemmaksi 78 14 .03\nLasten fyysinen mielihyvä vähäistä 65 63 .03\nLasten tarpeiden tyydyttäminen vähäistä 77 66 .000\nLasten kehittävä hoitaminen vähäistä 67 45 .05\nUskonnossa oletetaan aggressiivinen Jumala tms. 64 36 .01\nArviointiasteikot perustuvat: Lapsuuden osalta antropologien Barry, Bacon ja Child tutkimuksiin ; Seksuaalisen käyttäytymisen osalta:Westbrook, Ford ja Beach ; Fyysisen väkivallan osalta: Slater.\nKahta muuttujaa, jotka korreloivat vahvasti keskenään, ei useinkaan voida menestyksellisesti käyttää kolmannen muuttujan ennustamiseen. Siksi onkin merkityksellistä tarkkailla sukupuolista käyttäytymistä kolmessatoista kulttuurissa, joissa aikuisten väkivaltaisuus ei ole odotuksiemme mukaista verrattuna fyysiseen mielihyvään lapsuudessa.\nIlmeisesti sosiaaliset tavat, jotka vaikuttavat ja määrittävät käyttäytymisen suhteessa seksuaaliseen hellyyteen, ovat erilaiset verrattuna niihin normeihin, jotka ohjaavat fyysistä huolenpitoa lapsia kohtaan.\nKun kuutta yhteiskuntaa luonnehtii sekä lasten mielihyvän korkea taso, että korkea väkivaltaisuus, tarkastellaan niiden suhtautumisessa esiaviolliseen sukupuolikäyttäytymiseen, huomaamme että viidessä niistä esiintyy esiaviollisten suhteiden ankaraa tukahduttamista, ja neitsyys on niissä korkeassa arvossa. Tämä näyttää osoittavan, että fyysisen nautinnon tukahduttaminen myöhemmässä elämässä voi mitätöidä lapsuuden mielihyvän tervehdyttävän vaikutuksen.\nSeitsemää tutkituista yhteiskunnista luonnehtii sekä heikko lapsuuden fyysinen mielihyvä että myös vähäinen aikuisten fyysinen väkivaltaisuus. Kaikissa niissä vallitseekin salliva suhtautuminen esiaviollisiin sukupuolisuhteisiin. Siten lapsuuden mielihyvän tukahduttamisen vahingollinen vaikutus tulee kumotuksi nuoruusiän sukupuolisisten fyysisten nautintojen kautta.\nNämä havainnot johtavat somatosensorisen nautinnon tukahduttamisen vaikutuksia koskevan teorian tarkistamiseen yksitasoisesta kaksitasoiseen malliin. Uudistetulla hypoteesilla pystymme luokittelemaan tarkasti 48 49:stä tutkitusta kulttuurista.\nVäkivaltaisuuden aiheuttajana voi siis toimia somatosensorisen mielihyvän tukahduttaminen sekä lapsuudessa että nuoruusiässä. Ainoa jäljelle jäävä todellinen poikkeus tutkittujen kulttuurien joukossa onJivaro-kansa Etelä-Amerikassa. Tämän kulttuurin väkivaltaisuuden syiden määrittäminen edellyttää todella seikkaperäisiä tutkimuksia. Jivarojen uskomusjärjestelmällä lienee suuri vaikutus heidän kulttuurinsa luonteeseen. AntropologiMichael Harner toteaa kirjassaan Jivaro Souls , että näillä intiaaneilla on ”syvässä istuva uskomus että tappamalla voidaan hankkia sieluja, joiden avulla saavutetaan yliluonnollinen voima joka antaa kuolemattomuuden.”\nLasten fyysinen hellyys ja aikuisten fyysinen väkivalta\nYhteisöjä, jotka kohtelevat lapsia rakastavasti ja suovat niille runsaasti ruumiillista mielihyvää, leimaa aikuisten väkivallattomuus. 36:ssa 49:stä tutkitusta kulttuurista lasten mielihyvän korkea taso liittyy aikuisten vähäiseen fyysiseen väkivaltaisuuteen. (Prescottin alkuperäisessä artikkelissa jivarot merkittiin virheellisesti ryhmään kolme käytettyjen antropologisten lähteiden mukaisesti. käänt.huom.)\nYhteys lasten mielihyvän tukahduttamisen ja aikuisten väkivaltaisuuden välillä\nKorkea fyysinen mielihyvä Matala fyysinen mielihyvä Korkea fyysinen mielihyvä Matala fyysinen mielihyvä\nMatala aikuisten väkivaltaisuus Korkea aikuisten väkivaltaisuus Korkea aikuisten väkivaltaisuus Matala aikuisten väkivaltaisuus\nEsiaviollinen seksi rangaistavaa / esiaviollinen seksi hyväksyttyä tai suvaittua\nTextor ; Barry, Bacon & Child ; Slater .Taulukko on päivitetty Lionel Gambillin kirjoituksen ”Can More Touching Lead to Less Violence in Our Society?” (The Truth Seeker, March/April 1989) mukaisesti.\nTeoria kaksitasoisesta sensomotorisesta tukahduttamisesta väkivallan aiheuttajana tulee erityisen hyvin havainnollistetuksi niiden yhteiskuntien, joissa esiintyy sekä lapsuuden että nuoruusiän fyysisen mielihyvän korkea taso, vertailussa yhteiskuntiin joissa mielihyvää on niukalti molempien tärkeiden kehitysvaiheiden aikana. Tilastollinen yhtäläisyys on erityisen huomattava. Todennäköisyysprosentti, että yhteiskunta voisi olla fyysisesti väkivaltainen jos se huolehtii lasten mielihyvästä ja suvaitsee myös esiaviollista sukupuolisuutta, on vain 2% (48/49). Todennäköisyys, että nämä piirteet esiintyvät sattumalta yhdessä, on 125 000 : 1. En tiedä toista kehityksellistä variaatiota, jolla olisi näin korkea ennustettavuus. Meillä näyttää siis olevan hyvin vankasti perusteltu sääntö: Fyysisesti tyydyttävät ihmisyhteisöt ovat erittäin epätodennäköisesti fyysisesti väkivaltaisia.\nSen mukaisesti, että fyysinen hellyys ja mielihyvä sekä nuoruusiässä että lapsuudessa ovat yhteydessä väkivaltaisuuden esiintymiseen, me löydämme todisteita merkittävästä yhteydestä esiaviollisen seksin rangaistavuuden ja erilaisten rikosten ja väkivaltaisten toimien välillä. Kuten taulukko 4 [Taulukko 4] osoittaa, monissa tapauksissa esiaviollisen seksin tukahduttaminen liittyy suureen yhdyskuntakokoon, monimutkaisiin sosiaaliryhmien suhteisiin, luokkaeroihin, rajoittuneisiin ydinperheisiin, vaimojen ostamiseen, käytännön orjuuteen, ja jonkinlaisen Jumalan esiintymiseen ihmisten moraalin määrääjänä.\nYhteys suppean perheen ja esiaviollisen seksin tuomittavuuden välillä johtaa ajattelemaan, että länsimainen ydinperhe on ehkä vaikuttanut meillä vallitsevaan seksuaalisuuden ilmaisemisen tukahduttamiseen. Saman suuntainen vaikutus yhteiskuntaamme on voinut olla yhdyskuntien koolla, sosiaalisen rakenteen monimutkaisuudella ja yhteiskuntaluokkien eroilla.\nEi ole myöskään yllättävää, että itsekkyys, oman voiton tavoittelu ja narsismi kukoistavat fyysisen mielihyvän tukahduttamisen olosuhteissa. Exhibitionistisen tanssin ja pornografian roolina näyttää olevan normaalin seksuaalisen toiminnan korvaaminen. Joidenkin kansakuntien keskuudessa, missä naisellista seksuaalisuutta tukahdutetaan erityisen voimakkaasti, pornografinen taide on kehittynyttä.\nTarkastelen myös avioliiton ulkopuolista sukupuolikäyttäytymistä koskevia kieltoja rikollisuuden ja väkivallan kautta. Tiedostot osoittavat selvästi, että rankaisevan tukahduttava asenne avioliiton ulkopuolisia sukupuolisuhteita kohtaan on yhteydessä fyysiseen väkivaltaan, henkilöön kohdistuviin rikoksiin ja käytännön orjuuteen. Yhteiskunnat, jotka arvostavat yksiavioisuutta, pitävät myös korkealla sotilaallista kunniaa ja palvovat aggressiivisia jumalia.\nKulttuurienväliset vertailut tukevat niiden psykologien ja sosiologien näkemyksiä, joiden mielestä ne seksuaaliset ja psykologiset tarpeet, jotka eivät täyty avioliitossa, tulee ratkaista sen ulkopuolella, ilman että aviosuhteen ensisijaisuus tulee vahingoitetuksi.\nEsiaviollinen seksi, fyysinen väkivalta ja muu aikuiskäyttäytyminen\nAvioliittoa edeltävä seksuaalinen vapaus nuorille henkilöille voi auttaa yhteiskunnan väkivaltaisuuden vähentämisessä, ja se fyysinen nautinto, jota nuoret saavat sukupuolisuudestaan, voi korjata lapsuuden fyysisen mielihyvän puutetta. Toiset tutkimukset osoittavat, että yhteiskunnat, joissa esiaviollisesta sukupuolielämästä rangaistaan, ovat vahvasti sidoksissa vaimojen ostamiseen, orjuuteen ja ihmisten moraalista määräävän Jumalan palvomiseen.\nAikuisten käyttäytyminen yhteiskunnissa, joissa esiaviollinen seksi on ankarasti kielletty\nYhdyskuntien koot suuria 73 80 .0003\nOrjuus on käytäntöä 59 176 .005\nYhteiskunta kerrostunut 87 15 .01\nHenkilöön kohdistuva rikollisuus yleistä 71 28 .05\nLuokkaerot suuria 60 111 .01\nVarkaudet yleisiä 68 31 .07\nPerheet rajoittuneita (ei useita sukupolvia yhdessä) 70 63 .008\nAvioliiton ulkopuoliset sukupuolisuhteet rangaistavia 71 58 .005\nVaimoja ostetaan 54 114 .02\nKastraation pelko suurta 65 37 .009\nPitkä synnytyksen jälkeinen seksikielto 62 50 .03\nÄärimmäistä sotaisuutta 68 37 .04\nSukupuolinen kykenemättömyys yleistä 83 23 .004\nVihollisten tms. tappaminen, silpominen ja kiduttaminen tavallista 69 35 .07\nNarsismi korkealla 66 38 .04\nExhibitionistinen tanssi korostettua 65 66 .04\nKorkea Jumala määrää ihmisten moraalin 81 27 .01\nNämä löydöt osoittavat musertavasti, että ruumiillisen mielihyvän kieltämisellä on väkivaltaisuutta ja sotaisuutta lisääviä seurauksia. Näitä havaintoja voidaan solveltaa myös monimutkaisempien teollisten ja jälkiteollisten yhteiskuntien tarkasteluun.\nRikollisuus ja fyysinen väkivalta on merkittävästi lisääntynyt viimeisimmän vuosikymmenen aikana USA:ssa. FBI:n tilastojen mukaan sekä murhat että törkeät pahoinpitelyt kasvoivat 53% vuosien 1967 ja 1972 välisenä aikana, ja väkivaltaisten raiskausten määrä kasvoi vastaavasti 70%.\nNämä tilastot nostavat jälleen esiin kysymyksen seksin ja väkivallan suhteesta. Raiskaus-tilastot ovat kylmä todiste, joka osoittaa seksuaalisen väkivallan suositummuutta seksuaaliseen nautintoon nähden USA:ssa. Tämä heijastaa asennettamme, joka hyväksyy seksuaali-painotteiset elokuvat, jotka sisältävät väkivaltaa ja raiskauksia, ja tuomitsee seksuaalisuuden nautintojen kuvaamiseen keskittyvissä filmeissä. Elokuvateatterit naapurustossamme esittävät seksiä ja väkivaltaa sisältäviä tuotteita, kuten Straw Dogs, Clockwork Orange jaThe Klansman, kun samanaikaisesti pidetään pannassa nautintoja esittäviä, kutenDeep Throat ja The Devil in Miss Jones. (On huomattava, että alkuperäinen Prescottin artikkeli on kirjoitettu 1975, ja sen jälkeen on tapahtunut kehitystä sekä huonompaan että parempaan suuntaan po. sektorissa. 70-luvun ilmapiirissä ei-väkivaltainen porno saattoi jopa vaikuttaa ”pehmeämmältä” vaihtoehdolta, mutta myöhempi kehitys on korostanut tämänkin lajin nais-vastaisuutta ja katsojan mieleen tuputtaman naisen esineellistämisen kielteisyyttä. Ihmisten mieliä viihde-konglomeraattien kautta raaistava teknokaupallinen systeemi korostaa tänään seksiä aiempaa enemmän, mutta esittää sen epäinhimillisen tyhjänä, melkein pelkkänä motorisena suorituksena, josta ”turha” ihmisten välinen suhde on karsittu minimiin. Jos 30 vuotta sitten sukupuolisuutta tukahdutettiin, 2000-luvulla se tahritaan kaupallisuuteen ja hengettömyyteen, josta on vain yksi askel ihmissuhteissa tapahtuvan tyydyttymisen korvaamiseen kokonaan prostituutiolla, johon elokuvateollisuuden pääomat luultavasti siirtyvät, kunhan ovat pohjustaneet tämän uuden kultakaivoksensa. käänt.huom.)\nYritykset kieltää hierontaleikit ovat eräs osoitus nautinnonvastaisista asenteistamme. Ilmeisesti nautintoa tuottava sukupuolisuus on moraalitonta ja mahdotonta hyväksyä, mutta seksi väkivallan kanssa on moraalista?(Tämä asenneilmasto, jota vastaan Prescott polemisoi, on varsin pitkälle korvautunut 30:ssa vuodessa joustavammalla mutta yhtä elämänkielteisellä taktiikalla. käänt.huom.)\nSuoritin kyselytutkimuksen, johon osallistui 96 keskimäärin 19 vuotiasta opiskelijaa, ja heidän vastauksensa tukivat yhteyttä fyysisen nautinnon (erityisesti esiaviollisen seksin) torjunnan ja fyysisen väkivallan ilmaisun välillä. Vastaajat, jotka tuomitsivat abortin, syyllistivät esiaviolliset suhteet ja alastomuuden perheen piirissä, hyväksyivät todennäköisesti kovat fyysiset rangaistukset lapsille ja uskoivat kivun auttavan vahvan moraalisen luonteen kehittämisessä. Nämä vastaajat myös usein pitivät alkoholia ja päihteitä tyydyttävämpinä kuin seksiä.\nTämäkin kysely tukee vahvasti mielihyvän ja väkivaltaisen käyttäytymisen välistä käänteistä riippuvuutta, joten nautinto-väkivalta vastakkaisuus ja toistensa pois-sulkevuus, mikä havaittiin antropologisessa aineistossa primitiivisistä kulttuureista, on havaittavissa myös kehittyneissä teollisissa yhteiskunnissa.\nToinen mahdollisuus tarkastella yhteyttä väkivallan ja nautinnon välillä on tutkia yhteiskunnan asennetta huumeisiin. Yhteiskunnat tapaavat tukea sellaista käyttäytymistä, joka vastaa niiden normeja. USA:n yhteiskuntaa voi kuvailla kilpailulliseksi, aggressiiviseksi ja väkivaltaiseksi yhteisöksi. Niin muodoin voimme odottaa sen tukevan sellaisten päihteiden käyttöä, jotka sopivat em. käyttäytymiseen, ja vastustavan sellaisia joiden vaikutus saattaa olla päinvastainen.\nAlkoholin vaikutukset ovat hyvin tiedossa. Sen nauttiminen edistää väkivaltaisen käytöksen ilmenemistä, ja huolimatta hyvin haitallisista seurauksista varsinkin kroonisille käyttäjille, se on hyväksytty USA:n yhteiskunnassa. Marihuana on toisaalta nautintoa indusoiva huume, joka vähentää käyttäjänsä väkivaltaisuutta ja aggressiivisuutta. Otaksun, että se on tästä syystä kielletty USA:ssa. Vastaavista syistä heroiini on kielletty mutta metadoni, joka on addiktiivinen huume ilman nautinnollista vaikutusta, on sallittu.(Tässä Prescott erehtyy pahemman kerran. Alkoholilla tuskin saadaan aikaan väkivaltaista käyttäytymistä sellaisissa ihmisissä, joihin väkivaltaa ei ole aiemmin kuvatuilla tavoilla ”ladattu” yhteiskunnan toimesta. Marihuanan käyttö on Prescottin kirjoittamis-ajankohdan jälkeen levinnyt ”hippi”-piireistä sellaisiin yhteiskuntaryhmiin, jotka ovat perinteellisesti käyttäytyneet väkivaltaisesti, ja he tekevät sitä yhä. Marihuana ja sen kovempi versio, tiiviimmässä muodossa markkinoitu cannabis, ovat ”lievinä” huumeina krapulan jälkeen elimistöstä poistuvaa alkoholia vaarallisempia, koska ne kasaantuvat elimistöön -mm. aivokudokseen- aiheuttaen pidempään jatkuneen käytön yhteydessä fyysistä ja henkistä rappeutumista. käänt.huom.)\nTaulukko 5 [Taulukko 5] osoittaa hyvin suurta korrelaatiota alkoholin käytön ja rankaisevan kasvatuksen välillä. Henkilöt, jotka ovat saaneet vain vähän hellyyttä äideiltään ja joilla on ollut rankaiseva isä, ovat taipuvaisia tulemaan vihamielisiksi ja aggressiivisiksi juopuneina. Tälläiset henkilöt löytävät alkoholista enemmän tyydytystä kuin seksistä. Rankaisevan kasvatuksen ja huumeiden käytön välinen yhteys näyttää yhä vahvemmalta. Ne vastaajat, joita oli fyysisesti rankaistu lapsina, osoittivat alkoholin esille tuomaa vihamielisyyttä ja aggressiivisuutta, ja he todennäköisesti löytävät alkoholista ja huumeista enemmän nautintoa kuin seksistä. Myöskin ne, joiden vastauksissa esiaviollista seksiä pidetään ”ei-hyväksyttävänä”, ovat yleensä aggressiivisia juopuessaan, ja myös saavat alkoholista tai huumeista enemmän nautintoa kuin seksistä. Näillä todisteilla voimme päätellä, että huumeiden tuottama ”nautinto” toimii korvikkeena somatosensorisille nautinnoille.\nVäkivalta ja nautinto\nCollege-opiskelijoiden asenteet: Vastavuoroinen suhde väkivallan ja nautinnon välillä on voimassa niin nykyaikaisessa teollistuneessa yhteiskunnassa kuin primitiivisissä yhteisöissäkin. Haastattelututkimukseen otti osaa 96 college-opiskelijaa, joiden keski-ikä oli 19 vuotta. Tulokset osoittavat, että opiskelijat, joilla on negatiivinen asenne seksuaaliseen nautintoon, hyväksyvät lasten ankaran rankaisemisen ja uskovat että väkivalta on käyttökelpoinen tapa ongelmien ratkaisuun.\nTaulukossa 5 esitetään muutamia väittämiä, jotka heijastavat sosiaalisia ja moraalisia tasoja. Opiskelijat vastasivat erilaisiin väittämiin asteikolla 1- 6, jossa 1 merkitsi suurinta hyväksyntää ja 6 suurinta erimielisyyttä esitetyn väittämän suhteen. Persoonallisuusprofiili muodostettiin tilastollisella tekniikalla (faktorianalyysillä). Numerot vasemmalla ovat korrelaatiokertoimia.\nSomatosensorinen indeksi inhimillisestä hellyydestä, Faktori 1:66.6%\n.85 Kovat ruumiilliset rangaistukset ovat hyväksi lapsille, jotka ovat tottelemattomia.\n.81 Ruumiilliset rangaistukset ja kipu auttavat rakentamaan vahvan moraalisen luonteen.\n.80 Yhteiskunnan tulee rangaista abortista.\n.76 Kuolemanrangaistus tulee olla sallittu.\n.75 Väkivalta on tarpeellista ongelmien ratkaisemisessa.\n.74 Ruumiillisia rangaistuksia tulee käyttää koulussa.\n.69 Nautin sadistisesta pornografiasta.\n.54 Haluaisin usein lyödä jotakuta.\n.43 Siedän kipua melko hyvin.\nRuumiillinen nautinto tuomittua\n.84 Yhteiskunnan tulee rangaista prostituutiosta.\n.80 En hyväksy vastuullista esiaviollista seksiä.\n.78 Alastomuus perheen piirissä on haitallista lapsille.\n.73 Sukupuolinen nautinto aiheuttaa heikon moraalisen luonteen.\n.72 Yhteiskunnan tulee puuttua yksityiseen seksuaaliseen käyttäytymiseen aikuisten kesken.\n.69 Vastuullinen avioliiton ulkopuolinen seksi ei sovi minulle.\n.61 Luonnollinen puhtaan kehon tuoksu on pahennustaherättävää.\n.47 En nauti ”pehmeästä” pornografiasta.\n.42 Suhtaudun usein ”kireästi” jos minua kosketetaan.\nAlkoholi ja huumeet seksiä parempaa\n.70 Alkoholi on nautittavampaa kuin seksi.\n.65 Huumeet ovat nautittavampia kuin seksi.\n.60 Tulen hyökkääväksi ja aggressiiviseksi kun juon alkoholia.\n.49 Juon mieluummin alkoholia kuin poltan marihuanaa.\n.45 Juon alkoholia useimmin kuin koen orgasmin.\nYhteistyössä: Douglas Wallace, Human Sexuality Program, University of California Medical School, San Francisco.\nTämä diagrammi esittää kasvuympäristön vaikutukset aivosoluun, joka on peräisin rotan visuaalisen cortexin neljännestä kerroksesta.\nDendriittien haarakkeiden lukumäärä on selvästi suurempi, jos eläin on kasvatettu virikkeellisessä ympäristössä (”Enriched environmental condition”, EC), verrattuna lukumäärään, joka on vastaavasti rotilla, jotka ovat viettäneet aikansa tavallisessa kahden rotan häkissä. (”Social condition”, SC), tai rotilla, joiden ympäristönä on ollut yksittäis häkki (”Isolate condition”, IC)\nTämä osoittaa, että äärimmäiset olosuhteet eivät ole tarpeen aivojen rakenteellisten muutosten aikaansaamiseen. Dendriitit, jotka ovat tavallisesti haarakkeisia, ovat ne aivosolun osat, jotka siirtävät hermoimpulssin toiseen soluun, eli niiden avulla neuronit (aivosolut) kommunikoivat keskenään. Monihaarakkeiset solut mahdollistavat aktiivisemman aivotoiminnan, kuin vain harvoja tai epänormaaleja haarakkeita käsittävät solut. Otaksutaan, että aivojen rakenteen monimutkaisuus on yhteydessä kykyyn ratkaista monimutkaisia älyllisiä tai sosiaalisia ongelmia, ja toisaalta dendriittien epänormaalius aiheuttaa haitallisia ilmiöitä aivoissa.\nLähde: Volkmar ja Greenough \nFilosofista dualismia ja teologian ruumis/sielu -suhdetta voidaan tarkastella fyysisen nautinnon ja fyysisen väkivallan asetelmaan verraten. Läntisessä filosofisessa perinteessä ihminen ei ole ehyt olento, vaan nähdään jakautuneena ruumiiseen ja sieluun. Kreikan filosofian näkemys ruumiin ja sielun yhteydestä on kovin erilainen, kuin judeo-kristillinen käsite, joka asettaa ristiriidan ruumiin ja sielun välille. Judeo-kristillisen näkemyksen mukaan ihmiselämän tarkoitus on sielun pelastaminen, ja ruumis on vain este tämän päämäärän tiellä. Ruumista pitää siis rangaista ja tukahduttaa. Apostoli Paavalin sanoin: ”Sillä jos te lihan mukaan elätte. pitää teidän kuoleman; mutta jos te Hengellä kuoletatte ruumiin teot, niin saatte elää.” (Roomalaiskirje, 8:13) Paavalin selvästi ilmaisema tavoite on somatosensorisen nautinnon ”kuolettaminen” ja korvaaminen sielun pelastamisella.\n”Mutta mitä siihen tulee, mistä kirjoititte, niin hyvä on miehelle olla naiseen ryhtymättä.” (1. korinttolaiskirje 7:1)\nAristoteles ei nähnyt ristiriitaa ruumiin ja sielun välillä, vaan mieluummin suhteen jossa mieli on riippuvainen ruumiin tilasta. Hän totesi, että ”ruumiista huolehtimisen tulisi olla ennen sielua.” (Politica)\nAristoteles antoi myös merkitystä nautinnon ja kivun vastavuoroiselle riippuvuudelle, ja opetti että pakonomainen ruumiillisen nautinnon etsintä on lähtöisin ruumiillisesta hämmennyksestä ja tuskasta:\n”Liiallisuus, mikä on pahasta miehelle, on mahdollista ruumiillisen hyvän suhteen, ja sitä on ylenmääräisen nautinnon tavoittelu, mutta ei tarpeellisen mielihyvän hankkiminen. Jokaiselle miehelle antaa jonkinlaista huvia hyvä ruoka, viinit ja sukupuoliset suhteet, mutta kaikki eivät nauti näistä asianmukaisella tavalla. Kääntöpuoli on kivun todellisuus: Heikko persoona ei voi välttää liiallisuutta, mutta hän voi välttää nautintoa ylipäänsä. Liiallisen nautinnon vastakohtana on tuskat, mutta vain sellaiselle miehelle, joka harrastaa liiallisuutta…Sen mukaisesti meidän tulee nyt selvittää, miksi ruumiin nautinnot näyttäytyvät niin haluttavina. Ensimmäinen syy siihen on että nautinnot poistavat kärsimyksen. Jos mies kokee liikaa kipua, hän pyrkii liialliseen nautintoon, erityisesti ruumiilliseen nautintoon uskoen että tämä parantaa hänen tuskansa. Tämä parannuskeino, nautinto, muodostuu hyvin intensiiviseksi — ja tämä on syy siihen miksi he harrastavat, sillä heillä on vastakkaisia kokemuksia. (Nichomachean Ethics, kirja 7)\nTässä pohdinnassaan korkeimmasta hyvästä Aristoteles on melko täsmällinen.\n”Siksi korkein hyvä on jonkinlaista nautintoa, huolimatta tosiasiasta että useimmat nautinnot ovat pahoja, ja jos niin halutaan, pahoja sanan valikoimattomassa merkityksessä.” (Nichomachean Ethics, kirja 7)\nNäyttää siis todistetulta, että judeo-kristillinen konsepti ruumiillisesta nautinnosta on kovin vastakkainen tällä Aristoteleen ilmaisemalle näkemykselle, varsinkin mitä tulee vapautumiseen ruumiin kivuista ja pahasta olosta somatosensorisen nautinnon kautta. Paavalin opetusta seuranneen kristikunnan omaksuma somatosensorisen nautinnon kielto on johtanut vaihtoehtoisiin tapoihin ”vapautua”: Jouhipaitoihin, itse-ruoskintaan, itsensä silpomiseen, fyysiseen väkivaltaan muita ihmisiä kohtaan ja ei-sensoriseen nautintoon huumeiden kautta.\nHavainnot koe-eläimistä näyttävät samankaltaisuutta kristittyjen kanssa: Esimerkiksi eläimet, joilta on riistetty somatosensoriset ärsykkeet, voivat ryhtyä raatelemaan itseään. Eläimille, joilta on riistetty kosketus-kontaktit niiden varhaisina elinvuosina, voi kehittyä poikkeuksellinen kivunsieto kyky tai ne eivät siedä koskettelua. Ne ovat siten estettyjä kokemaan ruumiillisen nautinnon elämyksiä, mitkä olisivat myös se terapia jolla ne kuntoutuisivat. Tässä tilassaan niillä on useita vaihtoehtoja, kuten fyysinen väkivalta, missä näiden heikentynyt kyky kokea kipua helpottaa kipuun orientoituneita kosketuksia ja ruumiillisia kontakteja. Siten fyysinen väkivalta ja fyysinen kipu muodostuvat terapiaksi niille, joilta on riistetty fyysinen nautinto. .\nJoutuu kysymään, kuinka kristillinen filosofia ja teologia, joka lainaa paljon Aristoteleelta, on onnistunut välttelemään hänen opetustaan nautinnon moraalista. Tämä kysymyksen asettelu johtaa meidät tarkastelemaan Ensimmäistä Mooseksen kirjaa ja Aatamin ja Eevan karkoitusta paratiisista. Ensimmäinen seuraus Eevan teosta oli alastomuuden tekeminen synnilliseksi. Tämä voi jopa tarkoittaa miehen naiseen kohdistuvan vihollisuuden alkua, ja naisen ja pahan samaista, erityisesti ruumiillisen pahan. Tämä on esitetty elävästi Sakarjan toistamassa enkelin kuvauksessa lentävästä kirjakääröstä ja lentävästä astiasta (”eefa-mitta”) (Sakarja 5:5-8):\n5. Sitten enkeli, joka puhutteli minua, lähti liikkeelle ja sanoi minulle: ”Nosta silmäsi ja katso: Mikä tuo on, joka lähtee liikkeelle?”6. Minä sanoin: ”Mikä se sitten on?” Ja hän vastasi: ”Tämä on eefa-mitta, joka lähtee liikkeelle.” Ja hän sanoi: ”Tämän näköisiä ne ovat koko maan päällä”;\n7. Ja katso, lyijykansi kohosi, ja siinä istui eräs nainen eefa-mitan sisällä.\n8. Ja hän sanoi: ”Tämä on jumalattomuus”. Ja hän paiskasi hänet sisälle eefa-mittaan ja paiskasi lyijypainon sen suulle.\nVäkivallalla seksuaalisuutta vastaan tai seksuaalisuuden käytöllä väkivaltaisessa toiminnassa, erityisesti naista kohtaan, on hyvin syvät juuret raamatullisessa traditiossa,. ja tämä on ilmoitettu jo hyvin varhain. Ensimmäisen Mooseksen Kirjan 19. luvussa (Genesis 19:1-11), siis Vanhan Testamentin ensimmäisessä osassa, pidetään naisen raiskausta hyväksyttävänä, mutta miehen raiskaamista sopimattomana asiana. Tämä jae kuvailee Sodoman ja Gomorran tuhoa, ja Lootin vieraanvaraisuutta kahta muukalaista (oikeastaan enkeleitä) kohtaan, jotka asuivat hänen luonaan.\nJa he huusivat Lootia sanoen hänelle: ’Missä ovat ne miehet, jotka tulivat luoksesi yöllä? Tuo heidät tänne meidän luoksemme ryhtyäksemme heihin.’ Silloin Loot meni ulos heidän luokseen portille, ja sulki oven jälkeensä. Ja sanoi: ’Älkää, veljeni tehkö niin pahoin. Katsokaa, minulla on kaksi tytärtä, jotka eivät vielä miehestä tiedä. Ne minä tuon teille, tehkää heille mitä tahdotte. …”\nTarina jatkuu niin, että nämä kaksi enkeliä saattavat Lootin ja hänen perheensä turvaan, ja sitten tuhoavat Sodoman ja Gomorran kaupungit niiden syntisyyden tähden. Sanallakaan ei moitita Lootia siitä, että hän jätti kaksi tytärtään, neitsyttä, joukkoraiskattavaksi. Sama tarina kerrotaan Hesekielin kirjassa (23:1-49) ja Tuomarien kirjassa (19:22-30).\nTätä perinnettä vasten on helppo ymmärtää, että inkvisition aikana vain naisia syytettiin sukupuoliyhteydestä paholaiseen, ja tuomittiin kuolemaan tästä mielihyvä-rikoksesta. Nykyisten kulttuurien tapa tuomita nainen prostituutiosta, mutta jättää hänen miespuoliset asiakkaansa rangaistuksetta, on tämän saman tradition jatkoa.\nRaiskauksen historiallinen ja raamatullinen hyväksyminen, mikä on jatkunut kautta aikojen, on brutalisoinut miehen psyyken. Tästä on raportoinut hyvin havainnollisesti merijalkaväen kersantti Michael McCusker, joka joutui todistamaan joukkoraiskausta Vietnamissa. McCusker kertoo yhdeksän miehen kiväärijoukkueen vierailusta pieneen maalaiskylään:\n”Heidän otaksutaan yrittäneen vangita ”Viet Cong -huoran”, mitä nimitystä he käyttivät. He menivät kylään, mutta vangitsemisen sijasta he raiskasivat tuon naisen, -kaikki yhdeksän miestä. Yksi miehistä sanoi myöhemmin minulle, että tämä oli ensimmäinen kerta, kun hän on ollut naisen kanssa (the first time he had ever make love to a woman). Ryhmää oli johtanut tällä retkellä tosiasiassa sotamies. Kersantti, jonka olisi pitänyt toimia ryhmänjohtajana, oli saamaton mies, ja hän jätti johtamisen tavalliselle sotamiehelle. Myöhemmin kersantti väitti, ettei hän ollut osallistunut tähän retkeen. Se ei sopinut hänen moraalilleen.Sensijaan, että olisi sanonut alaisilleen, ettei niin voi tehdä (naista ei saa raiskata), kersantti oli istunut synkkänä kylän ulkopuolella tuijottaen eteensä. Tyttö joka tapauksessa raiskattiin, ja kun viimeinen mies oli ottanut (the last man to make love to her) hänet, tämä ampui luodin tytön päähän.” .\nMillainen on amerikkalainen tajunta, joka sallii käytettävän sanaa ”rakkaus / love” kuvaamaan raiskausta, jossa ”rakastelu”-aktin päättää luodin ampuminen päähän!?\nMiksi mies raiskaa naisen? Tutkijat raportoivat, että useimpien raiskaajien perhetaustasta löytyy rankaiseva isä, ja vähän äidillistä hellyyttä. Tulkitsisin raiskaus-pyrkimyksen miehiseksi kostoksi naiselle siitä, että mieheltä itseltään on varhain puuttunut fyysisen hellyyden ja huomion kokeminen. Mies voi purkaa äitiinsä kohdistuvan (tiedostamattoman) vihamielisyytensä seksuaalisena väkivaltana yleensä naisia kohtaan.\nToisen esitetyn selityksen mukaan seksuaalista aggressiota aiheuttaa naisten lisääntynyt seksuaalinen vapaus, mikä uhkaa miehen valta-asemaa naisen yli. Raiskaus tuhoaa aistillisen mielihyvän naisessa, ja vahvistaa miehen mielihyvän kokemistavan sadistista puolta. Raiskauksen kautta mies puolustaa itseään naisen aistilliselta mielihyvältä joka uhkaa hänen asemaansa.\nOma käsitykseni on, että seksuaalisen aggression syynä on fyysisen hellyyden ja mieltymyksen katoaminen vanhemmat-lapset -suhteesta, ja myös aikuisten seksuaalisesta käyttäytymisestä, ja uskonnolliset arvomaailmat, joissa kärsimystä ja ruumiillisen puolen torjuntaa pidetään moraalisena ja fyysistä nautintoa epämoraalisena. Raiskaukset ylläpitävät miehen ylivaltaa naisen yli, ja ikuistavat patriarkaaliset arvot yhteiskunnassamme.\nOn selvää, että maailmalla ei ole loputtomasti aikaa muuttaa tapojaan ratkaista ristiriitoja väkivaltaisesti. Emme tiedä, ehdimmekö korjaamaan lukemattomien aikaisempien sukupolvien aikana tehdyt vahingot, emmekä tiedä kuinka monta tulevaisuuden sukupolvea tarvitaan muuttamaan väkivallan psykobiologia rauhanomaisuudeksi.\nJos me hyväksymme sen teorian, että riittävän ruumiillisen mielihyvän puuttuminen on väkivaltaisuuden pääasiallinen syy, me voimme jatkossa suositella nautintoja ja rohkaista ihmistenväliseen hellyyteen keinona vastustaa aggressiivisuutta. Ruumiilliselle mielihyvälle yhteydessä mielekkäisiin ihmissuhteisiin tulee antaa suuri merkitys. Ruumiillinen nautinto on toki aivan muuta kuin promiskuiteetti, pakkoliikkeen omainen sukupuolikumppanin jatkuva vaihtaminen, joka heijastaa yksinkertaista kykenemättömyyttä kokea nautintoa.\nMikäli sukupuolinen suhde ei tuota nautintoa, yksilö etsii toista kumppania. Toistuva epäonnistuminen sukupuolisen tyydytyksen löytämisessä johtaa jatkuvaan uusien partnereiden etsintään, irrallisiin suhteisiin. (Vallitsevan kaksinaismoraalin mukaan nainen on tällöin ”jakorasia” [engl: ”Any-Time-Annie”], mutta mies kadehdittu ”häntäheikki”. käänt.huom.) .\nToisaalta nautinnollinen fyysinen suhde vakiinnuttaa yhteiselämän ja poistaa tarpeen etsiä iloa sen ulkopuolelta. Sukupuolisten elämysten monimuotoisuus näyttää olevan normaalia kulttuureissa, joissa se sallitaan, ja tämä näyttää myös olevan tärkeää nautinnon ja hellyyden optimoimiseksi sukupuolisissa suhteissa.\nKäytettävissä olevat tiedot osoittavat varsin selvästi, että yksiavioisuuden ankarat periaatteet, ja siveyden ja neitsyyden vaatiminen, edistävät fyysisen väkivaltaisuuden ilmenemistä. Naisen seksuaalisuuden kieltämisen tai tukahduttamisen täytyy olla osa tätä kompleksia.\nMiehen tulee jakaa naisen kanssa vastuu hellyyden ja huomion antamisesta lapsille. Kun isä omaksuu tasa-arvoisemman roolin äidin kanssa lapsien hoidossa, ja on näitä kohtaan hellempi, meidän sosioekonominen järjestelmämme voi muuttua. Elämäntapa, joka erottaa vanhempia perheistään erilaisten pakollisten kuvioiden kuten työn, koulutuksen etc. takia, heikentää vanhemmat-lapset -suhdetta ja vahingoittaa perheiden pysyvyyttä(..ja sitä kautta yhteiskuntaa. käänt.huom.). Mikäli halutaan kehittää rauhanomaisuutta yhteiskunnassa, näille asioille on annettava tärkeämpi sija.\nPerhesuunnittelua ei voi aliarvioida. Jokaisella lapsella täytyy olla sopivasti tilaa, jotta hän saisi optimaalisesti hellyyttä ja huolenpitoa. Oikea perhekoko mahdollistaa lapsen tarpeista huolehtimisen. On tosin väitetty, että tämä johtaisi ”pilalle hemmottelemiseen”, mutta mistään kulttuurista ei ole saatu havaintoja jotka tukisivat tälläistä käsitystä. Mikäli lapsen pyyntöihin, itkuun tms., ei reagoida viivyttelemättä, ja hän jää ilman huolenpidon kohteena olemisen kokemusta, me vahingoitamme hänen sosiaalista ja emotionaalista terveyttään. Rintaruokinnan väheksyminen ja sairaaloidemme tapa erottaa terveet lapset äideistään on toinen esimerkki lasta vahingoittavista käytännöistä.\nNoin 25% avioliitoista USA:ssa päättyy eroon (vuoden 1975 tilasto) ja vielä suuremmalla osalla on avioliiton ulkopuolisia kokemuksia. Tämä osoittaa, että perinteellisessä monogamiassa on jotain vikaa. Kun tarkastelemme eri kulttuureja koskevan aineiston pohjalta yhteyttä fyysisen rankaisemisen, välivaltaisuuden ja sotimisen yhteyttä monogamiaan, tulee selväksi tarve kehittää moniarvoisempi tapa järjestää avioliitot.\nNykyiset kokemukset yhteisöelämästä ja ryhmäavioliitoista ovat yritelmiä kohdata ne yksinkertaiset tarpeet, jotka jäävät täyttymättä ydin-avioliiton eristäytyneisyydessä. Meidän täytynee vakavissamme pohtia uusia mahdollisuuksia, kuten kahden tai kolmen pariskunnan, joilla on yhteinen arvomaailma ja elämäntapa, ”suurperhe”. Jakaessaan vastuuta ja vaivannäköä lapsista huolehtimisessa tällainen suurperhe voisi tarjota huolehtivan ja virikkeellisen ympäristön sekä lapsille että aikuisille, ja siten vähentää amerikkalaista perhettä vaivaavien kielteisten ilmiöiden, lasten henkisen pahoinvoinnin ja karkailun, esiintymistä.\nYhteisöperhe, kuten ns. jatkettu perheryhmä, voi olla virikkeellisempi ympäristö sekä vanhemmille että lapsille kuin keskimääräinen ydinperhe. Yhteisöelämää ei toki tule samaistaa minkäänlaiseen ryhmäseksiin, mikä ei ole yhteisyyttä vaan enemmänkin pakoa läheisyydestä ja emotionaalisesta haavoittuvuudesta.\nEletään millaisessa perheessä tahansa, on tärkeää rohkaista luonnolliseen suhtautumiseen ruumiiseen ja sen toimintoihin. Tapa kylpeä yhdessä voi edistää sosiaalistumista ja rentoutumista, ja tarjoaa myös lapsille luontevan tavan oppia suhtautumaan sukupuolten eroihin. Alastomuuden liittäminen seksiin, ja sen väärinkäyttö, estää usein kokemasta omaa kehoaan luonnollisella tavalla.\nAlastomuus luontevasti perheen kesken voi opettaa lapsia ja aikuisia näkemään kehonsa luonnollisena asiana, jota ei tarvitse hävetä, vaan jopa kauneuden ja sensuaalisuuden lähteenä, jonka kautta voimme saavuttaa emotionaalisen yhteyden toisiimme. Fyysinen läheisyys, joka käsittää koskettelun ja hyväilyn, ei ole samaistettavissa seksuaaliseen kiihottamiseen, mikä on ruumiillisen hellyyden erityinen laji, mutta ei ruumiillisen hellyyden kokonaisuus.\nRakastaa, ei kilpailla\nKilpailullinen etiikka, mikä opettaa lapsille että heidän täytyy menestyä muiden kustannuksella, täytyy korvata yhteistyön arvoilla, ja erinomaisen tuloksen saavuttamisen arvostamista sen itsensä vuoksi. Meidän täytyy opettaa lapsia olemaan kykeneviä mieluummin antamaan rakkautta ja hellyyttä, kuin käyttämään hyödyksi muita. On huomattava, että teini-ikäisten seksuaalisuus ei ole ainoastaan luonnollista ja toivottavaa. Vanhemmat voivat tukea teini-ikäisten oman seksuaalisuuden löytymistä sallimalla hienotunteisesti heidän tapailevan poika/tyttöystäviään mieluimmin kotioloissa, kuin tavanmukaisissa epämääräisissä paikoissa, autojen takapenkeillä tms.. Tämä saattaa kannustaa kypsempään suhtautumiseen seksuaalisiin suhteisiin.\nNuorten ensimmäiset tutustumiset seksuaalisuuden maailmaan ovat ikävän usein enemmänkin yrityksiä näyttää omaa aikuisuuttaan ja rohkeuttaan, kuin kahdenkeskistä nautinnon ja hellyyden jakamista (Tätä käsitystä tukevat tutkimukset: ”Tutkimustulosten mukaan nainen saavuttaa ensimmäisen orgasminsa vasta 2-3 vuotta yhdyntöjen aloittamisen jälkeen.” [Iltasanomat 31.05.2001, s12] Nuorten miesten seksuaalisina ”kasvattajina” näyttävät toimivan enimmäkseen raaistavan viihteen epätodet macho-hahmot, ja tyttöjä pakottaa tyrkkymäiseen rooliin ”fashion”-maailman arvoton ja itsepetoksellinen arvomaailma. Nuorukaisten heikot tulokset kumppaniensa tyydyttämisessä antavat aiheen määritellä heidän ”seksinsä” itsekkääksi onanoinniksi, jossa vain käytetään toisen henkilön kehoa apuvälineenä. Mistään kahden ihmisen kanssakäymisestä ei ole kyse millään tasolla, vaikka elimet koskettavatkin. käänt.huom.)\nPerinteellisesti miehellä on katsottu olevan oikeus useampaan seksuaalisuhteeseen, mitä ei ole suotu naiselle. Sukupuolia tulisi kohdella tässäkin asiassa yhtäläisten periaatteiden mukaan, ja sallia naisellekin em. vapautta. Suuri este miehen ja naisen välillä on myös miehen pelko naisen syvää ja intensiivistä sensuaalisuutta kohtaan. Koska aistillinen nautinto neutraloi vallan ja aggression, miehen puolustus on ollut naisellisen aistillisen nautinnon kieltäminen, tukahduttaminen ja kontrolli.\nSeksin käyttämisen pelkästään fyysisestä jännitteestä vapautumiseen ei pitäisi haitata aistillisen nautinnon laatua. Keskinäisen nautinnon jakamisen kautta realisoituu miehen ja naisen seksuaalinen tasa-arvoisuus, joka on vastakohta herruudelle, vallalle, aggressiolle, väkivallalle ja kivulle.\nAisti-ympäristö, jossa yksilö kasvaa, on riippuvainen aivojen toimintojen kehityksestä. Aistihavainnot ovat ”ravinne” jota aivot tarvitsevat kehittyäkseen ja toimiakseen normaalisti. Kuinka aivojen toiminnot määräytyvät, siten henkilö käyttäytyy. Kehityksensä alussa ihmisen aivot ovat erittäin kypsymättömät, ja uusia aivosoluja kehittyy aina kahden vuoden ikään asti. Aivosolujen monihaaraisuuden kehittyminen jatkuu 16 vuoden ikään.Herman Epstein, Brandeis University, on todistanut että aivojen kehityksessä on aktiivisia kausia 3, 7, 11 ja 15 vuoden iässä.\nW.T.Greenhouse, University of Illinois ,on osoittanut, että ympäristön virikkeellisyyden lisääminen tuottaa rotille enemmän aivosolujen haarakkeita, kuin virikeköyhä ympäristö. Hänen mukaansa äärimmäinen virikkeellisyys ei ole tarpeen aiheuttamaan rakenteellisia muutoksia aivoissa. Monet muut tutkijat ovat havainneet, että pitämällä rottia eristyksissä niiden vieroittamisesta lähtien, aiheutetaan merkittäviä muutoksia niiden aivoprosessien biokemiaan. Epänormaalia elektronista aktiviteettia on löydetty myös eristyksissä kasvatettujen apinoiden aivoista. Olen ehdottanut, että pikkuaivot -monia aivojen prosesseja säätelevä osa- on taantunut toimimattomaksi, kun eläintä on kasvatettu eristyksissä ja sen väkivaltainen ja aggressiivinen käyttäytyminen perustuu somatosensoriseen häiriöön. On myös osoitettu, että pikkuaivojen neurokirurginen käsittely voi muuttaa eristyksissä kasvaneen apinan aggressiivisuuden rauhalliseksi käyttäytymiseksi.\nEpätavallisen alhaisia serotoniini tasoja on löydetty eristyksissä kasvatetuilta apinoilta ja myös korkeasti aggressiivisilta lapsilta. Nämä löydöt osoittavat, että somatosensorinen torjunta kehon tärkeiden biokemiallisten järjestelmien kehittymisen kannalta merkitsevien ikävaiheiden aikana liittyy korkeasti aggressiiviseen käyttäytymiseen. Lukuisat tutkijat ovat raportoineet epänormaalisuuksista adrenaali-kortisoni -vastavaikutus järjestelmässä jyrsijöillä, jotka on kasvatettu eristyksissä, ja joilta on havaittu hyperaktiivia, ylireagoivaa ja yliaggressiivista käyttäytymistä. Aggressiivisuuteen liittyvä biokemiallinen järjestelmä on siis muuttunut varhaisessa iässä koetun somatosensorisen eristyksen seurauksena.\nHaluaisin painottaa sitä, että kannatan somatosensorista mielihyvän stimulointia terapeuttisena menettelytapana niiden epänormaalisuuksien korjaamiseen, joita somatosensorinen eristyneisyys on aiheuttanut. Tällainen sensorinen stimulaatio voi vaikuttaa aivojen toimintaan, eikä sen tarvitse välttämättä esiintyä, ellei kyseessä ole harvinaiset olosuhteet, joissa aivokirurgialla tai aivoja sähköisesti ärsyttämällä on muutettu patologista väkivaltaista käyttäytymistä.\nValitettavasti somatosensorisen mielihyvän terapeuttiset ohjelmat ovat vasta kehittymässä sellaiselle tasolle, että tällä hoitomuodolla voidaan auttaa ihmispotilaita. Somatosensorisen hoidon onnistumisesta eristyksissä kasvatettujen apinoiden suhteen ovat raportoineet Harry F. Harlow ja Stephen Suomi , kun muut terapiat ovat epäonnistuneet kyseisiä eläimiä hoidettaessa. Nämä tulokset rohkaisevat kehittämään edelleen kosketus-ruumiinliike -terapioiden käyttöä emotionaalisten häiriötilojen hoitamiseen.\nMeidän nykyisin käytössä olevat vankilamme on suunniteltu erityisesti maksimoimaan juuri ne tekijät, jotka -kuten edellä olemme osoittaneet- ovat aiheuttaneet väkivaltaisuutta ja sitä käyttäytymistä, josta seuraa vankeusrangaistuksia ja tuomioita. Emme ole myöskään yllättyneitä siitä tiedosta, että vankiloiden suurin ongelma on juuri niissä esiintyvä väkivaltaisuus. Somatosensorisen mielihyvän hyväksyminen somaattisena terapiana kohtaa kuitenkin yhteiskunnassamme suurta vastustusta, kuten kosketteluleikkien aiheuttama vastustus eräillä paikkakunnilla osoittaa.\nSelkokielellä sanottuna, jos me pidämme väkivaltaista ja aggressiivista käyttäytymistä epäsuotavana, meidän täytyy rikastuttaa ympäristöä ja yksilön kokemusmaailmaa somatosensorisesti, että yksilöiden aivot voivat kehittyä. Tämän tuloksena saamme iloista ja rauhallista käyttäytymistä. Ratkaisu fyysisen väkivallan ongelmaan on fyysinen mielihyvä yhteydessä mielekkäisiin ihmissuhteisiin.\nMonille ihmisille fundamentaalisena moraaliperiaatteena ovat kiellot, poliisi ja toiminta joka aiheuttaa kipua, kärsimystä ja hylätyksi tulemista kanssaihmisten keskuudessa. Tällaisesta periaatteellisuudesta pitää luopua. Me emme hae ainoastaan kivun ja kärsimyksen poistamista, vaan myös mielihyvän ja hellyyden arvostamista, ja nautinnollisia ihmissuhteita, ja inhimillisen kokemuksen rikastamista.\nJos me pyrimme lisäämään mielihyvää elämässämme, se vaikuttaa myös tapaan millä ilmaisemme aggressiivisuutemme ja vihollisuutemme. Mielihyvän ja väkivaltaisuuden keskinäinen suhde on sellainen, että toinen torjuu toisen: Jos mielihyvä on korkealla, väkivaltaisuus on heikkoa. Kun väkivaltaisuus on korkealla, mielihyvä on heikkoa. Tämä näkemys somatosensorisen mielihyvän puuttumisen vaikutuksista lupaa meille työkalut maailman muuttamiseksi rauhanomaiseksi, nautinnolliseksi ja ihmisten yhteistyöhön perustuvaksi.\nMaailmalla ei kuitenkaan ole loputtomasti aikaa korjata niitä olosuhteita, jotka ajavat meitä kohti väkivaltaisia yhteenottoja. Moderni teknologia on tuottanut välineet, joilla yksi kansakunta tai jopa yksilö voi halutessaan totaalisesti tuhota suuren osan ihmiskuntaa. Ja suurin uhka tulee juuri niiden kansakuntien suunnasta, jotka pahiten riistävät virikkeellisen ympäristön lapsiltaan, ja innokkaimmin tukahduttavat seksuaalista nautintoa ja naisen seksuaalisuutta. Meidän tuleekin eniten pelätä sitä, että nämä valtiot hankkivat nykyaikaiset tuhoaseet. Valitettavasti näin on jo tapahtumassa.\nJames W. Prescott.\nJulkaistu kokonaisuudessaan: ”The Bulletin of The Atomic Scientists”, November 1975, ja World Future Sosietyn The Futurist -lehdessä huhtikuussa 1975. Englanninkielinen teksti:http://www.violence.de/prescott/bulletin.article.html.\nJames Prescott on neuropsykologi. Tohtorin arvonsa hän sai McGill Universityssä, Montrealissa. Prescottin toimet ym:\nPsykologian pääassistentti: Office of Naval Research (1963-1966);\nHallintojohtaja: Developmental Behavioral Biology Program, National Institute of Child Health and Human Development, Betsheda, Maryland (1966-1980);\nPuheenjohtaja: Maryland Psychological Association (1970-1971).\nPalkinto: ”Outstanding Contributions to Psychology Award,” Maryland Psychological Association (1977);\nPalkinto: Cine Golden Eagle Award toimisesta tieteellisenä johtajana Time-Life filmissä, ”Rock A Bye Baby” (1971);\nPrescott on myös antanut useita lausuntoja väkivallan, erityisesti perheväkivallan, olemuksesta mm. seuraaville tahoille: Canadan Senaatti, U. S. Congress;\nTällä hetkellä (2001) hän on apulaisprofessorina: Dept. of Pediatrics, University of California School of Medicine, San Diego; Johtajana: Institute of Humanistic Science;”After our industrial civilization has broken and the civilization of touch has begun, war will cease, there will be no more wars.”D.H. Lawrence (1885-1930) Future WarLähteet:1. R. B. Textor, A Cross-Cultural Summary (New Haven, Conn.: Human Relations Area Files (HRAF) Press, 1967).2. J. W. Prescott, ”Early Somatosensory Deprivation as an Ontogenetic Process in Abnormal Development of the Brain and Behavior,” Medical Primatology, edited by I. E. Goldsmith and Moor-Jankowski (Basel: Karger, 1971), 357-375; and Prescott, ”Cross-Cultural Sludies of Violence,” in Aggressive Behavior: Current Progress in Pre-Clinical and Clinical Research, Brain Information Report No. 37 (Los Angeles, Ca.: University of California, Aug. 1974), pp. 33-35.3. M. K. Bacon, I. L. Child and H. A. Barry, III, ”Cross-Cultural Study of Correlates of Crime,” Journal of Abnormal and Social Psychology, 66 (1963), 291-300; and Barry, Bacon and Child, ”Definitions, Ratings, and Bibliographic Sources for Child-Training Practices of 110 Cultures,” in Cross-Cultural Approaches: Readings in Cooperative Research, edited by C. S. Ford (New Haven: HRAF Press, 1967).4. J. T. Westbrook, Ford, and Beach, in A Cross-Cultural Summary, edited by Textor (New Haven: HRAF Press, 1967).5. P. E. Slater, ”Killing, Torturing or Mutilating the Enemy,” in A Cross-Cultural Summary, edited by Textor.6. Michael Harner, Jivaro Souls.\n8. S. J. Suomi, and H. F. Harlow, ”Social Rehabilitation of Isolate-Reared Monkeys,” Developmental Psychology, 6 (1972), 487-496.\n9. F. R. Volkmar and W. T. Greenough, ”Rearing Complexity Affects Branching of Dendrites in the Visual Cortex of the Rat,” Science, 176 (June 1972), 1445-1447; and M. Coleman, ”Platelet Serotonin in Disturbed Monkeys,” Clinical Proceedings of the Childrens Hospital, 27 (1971). 187-194.\nViimeisessä lauseessaan Prescott esittää suorastaan profetaalisen heiton eniten seksuaalis-frustratoituneiden maiden vaarallisuudesta. Kirjoittamisajankohtana USA ja Neuvostoliitto esiintyvät itsevaltaisina maailmanpoliiseina, joiden otteen lipeämiseen ei uskottu edes politiikan tutkijoiden piirissä. Jos joku rauhan kannattaja osoitti sormellaan ydinase-sodan vaaran aiheuttajia, hän näki syyllisinä em. ”supervallat”, ja Suomen oloissa vain edellisen niistä. Prescottin näkemyksen pohjana ei kuitenkaan ollut päivänpolitiikan tuntemus, vaan huomio mielihyvä-kielteisyyden dominoimien valtioiden psykokulttuurin vaarallisuudesta.\nTämä ei kuitenkaan ollut Prescottin tärkein sanottava. Hänen kritiikkinsä kristinuskon osaltaan muokkaamaa meidän kulttuuriimme lujasti asettautunutta persoonallisuustyyppiä kohtaan, on perusteellinen ja vakuuttava. Ihmisyksilö tai -yhteisö, joka ei ole tasapainossa oman fyysisyytensä kanssa, tai häpeilee asioita joita lajimme biologinen olemus määrää meidät tekemään, tuottaa oman mielensä pimeillä perukoilla aggression, itsekkyyden ja empatiaan ja hellyyteen kykenemättömyyden ”viruksen”. Eräänlaisen henkisen AIDSin, joka on murjonut ja rampauttanut kulttuuriamme vuosituhansia.\nPrescottin sanoman positiivinen ja toivoa herättävä viesti on se, että tämä onnettomuus ei ilmeisesti ole geeneissämme, alkuperäisessä ihmisluonnossamme, vaan se on häiriö, joka on seurausta siitä, että elämme toisin kuin ”luonto” meitä kehottaa. Me voimme muuttua, jos palaamme itseemme.\nHavainto -ja todistettu teoria- väkivaltaisten taipumusten ja hellyyteen ja nautintoon kykenevyyden välisestä negatiivisesta korrelaatiosta, antaa mietittävää kulttuuri-relativismiin uskoville. 1990-luvulta alkaen Suomessakin on ollut tilaisuus tarkkailla voimakkaasti naista esineellistävistä ja miehen aggressiivisen pönäkkää ”valta-asemaa” palvovista kulttuureista tulevien maahanmuuttajien elämäntapaa. Prescottin kriteerien mukaan heidän ja meidän ero on siinä, että he ovat vielä sairaampia kuin me. Katuhavainnot ja uutiset todistavat myös Prescottin olevan oikeassa myös naisiin kohdistuvan vihan olemassaolon suhteen po. asennemaailmaan liittyen. Mihinkään kulttuurien ”ymmärtämiseen” ei siis ole aihetta, kun emme hyväksy samoja piirteitä -lievempinäkään- omassakaan kulttuurissamme.\nAggressiivisten ja väkivaltaisiin purkauksiin taipuvaisten miesten olettaminen sukupuolisesti erityisen kiinnostaviksi, on ollut perinteellisesti joidenkin naisten ajattelun virhe, jota he ovat voineet toistaa koko elämänsä. Prescott hävittää tämänkin harhaluulon osoittamalla em. laajaan antropologiseen aineistoon perustaen, että kaikissa maailman osissa väkivaltaisuus ja vallanhimoinen aggressio liittyvät persoonallisuuksiin, joita hellyys ja nautinto eivät itsessään kiinnosta, ellei niitä teeskentelemällä päästä vahingoittamaan toista ihmistä. Kun ”kulttuurien väliset” avioliitot päättyvät lehtitietojen mukaan huomattavasti tavallista useammin eroon, Prescottin mainitsemat seikat voivat olla ainakin merkittävänä osasyynä siihen.\nPrescottin alkuperäisen artikkelin kirjoittamis ajankohtana Jivaro -kansallisuus oli antropologien luokittelussa lapsista huolehtiva, mutta tarkemmat tutustumiset ovat muuttaneet käsityksiä. Prescott mainitsee jivarot kuitenkin tunnollisesti ryhmänä, joka ei sijoitu hänen teoriaansa. Nyt siis tiedämme, että tämä huoli oli turhaa. Nykyiset muuttoliikkeet ovat kuitenkin tuoneet esille toisen esimerkin, joka on hankalasti sijoitettavissa Prescottin typologiaan: Seksuaalisesti repsessiivisista kulttuureista Eurooppaan emigroituneet miehet. Näiden käyttäytymisessä on havaittu korkeaa aggressiota, jonka mm. poliisin tilastot osoittavat. Näiden ryhmien nuoret miehet näyttävät siitä huolimatta harrastavan suurta seksuaalista vapautta, mikä ei ole odotettavissa po. hypoteesin perusteella. Näennäinen paradoksi poistuu, kun otamme huomioon sen, että po. näkyvä promiskuiteetin ilmaus on yksipuolista, ja kohdistuu vain omaan etniseen ryhmään kuulumattomiin naisiin. Tämä egoistinen ja destruktiivinen tapa käyttää eurooppalaisia nuoria naisia onkin luokiteltavissa erääksi naisvihan ilmentymäksi, ja siten rinnastettavissa Prescottin edellä siteeraamaan Vietnam veteraanin lausunnossa kuvattuun esimerkkiin.\nLänsimaisen yhteiskunnan judeo-kristillinen seksuaalikielteisyys ei myöskään ole tänään samaa kuin 1970-luvulla, ja on joutunut antamaan tilaa toisenlaisille metodeille. Prescottin näkökulma, josta käsin seksuaalisuuden ja elämän ilon vapauttaminen sellaisenaan näyttäytyy mentaalisena ja sosiaalisena ”vallankumouksena”, on nykyoloissa riittämätön. Sukupuolisuuden kategorisen tukahduttamisen sijasta 2000-luvun ”Vatikaani”, viihdeteollisuus ja mainonta, vulgarisoivat sukupuolisuuden ja raaistavat sitä kautta ihmisyksilöt ja yhteiskunnat. ”Seksin vapautuminen” ei ole vapauttanut ihmistä nauttimaan omilla ehdoillaan kahdenvälisen suhteen herkimmästä ja sekä eniten antavasta että vaativimmasta alueesta, vaan on muuttamassa sen kauppatavaraksi. Puritanismi on vaihtumassa hedonismiin, mutta ihmisen henkinen rujouttaminen vain syvenee.\nNäennäinen sukupuolisuuden vapauttaminen ei ole poistanut Prescottin esittelemää ihmisen aggressiivisuuden aiheuttajaa, mielihyvän ja läheisyyden puutetta. Nykyajalle ominainen hedonismin, lyhytjännitteisyyden ja vastuuttomuuden trendi on itseasiassa johtanut rakkaudettomissa oloissa kasvaneiden lasten määrän kasvuun kaikissa teollisuusmaissa, mikä heijastuu myös rikollisuus tilastoihin.\nOnnettomuutemme on ilmeisesti tullut asteittain, useana ”tartuntana”, mutta ns. jerusalemin uskonnot ovat merkinneet ”taudin” akuuttia vaihetta, tuhoa edeltävää taudinaiheuttajien ja vastuskyvyn kilpajuoksua. Juuri sitä on kirjoitettu historia sotineen ja valloituksineen, ja ajoittaiset rauhanomaisuuden ja inhimillisyyden ”akanvirrat” (taas mielenkiintoinen suomen kielen sanonta!), jolloin elämänvoimat ovat nostaneet päätään, ovat merkinneet enemmän tai vähemmän tilapäisiä ’potilaan tilan parenemisia’, jotka lyhytaikaisinakin tai vain rajoitettua ihmisjoukkoa koskettaneina ”vastakulttuureina” todistavat elämänmyönteisyyden sitkeyttä meidän tajuntamme muuttamattomissa rakenteissa.\nPotilas, ihmiskunta, voi vielä selvitä, mutta taudinaiheuttaja on tunnistettava, eristettävä ja kitkettävä pois. Koska merkittävä osa aggressiota aiheuttavaa itse itseään ylläpitävää globaalia mielenhäiriötä liittyy meidän kulttuurissamme kristinuskoon, ja jossain muualla Islamiin tms., olemme liittäneet James W. Prescottin kirjoituksen Suomalaisille Pakanasivuille. Paluu uskontoihin ennen ratkaisevaa askelta ”aggressiotaudin” nykyiseen vaiheeseen, voikin olla luontevaa kollektiivista terapiaa ihmiskunnan mielenhäiriöön?\nIhmiskunnan mielenhäiriö on kollektiivinen, minkä tämän päivän maailmanpolitiikka todistaa varsin näyttävästi. Lääkkeen tähän vaivaan täytyy myös olla koko ihmiskuntaa koskettavan, emmekä pysty järjestämään terapeutin vastaanottoaikoja miljardeille. Siispä käykäämme suoraan tautipesäkkeen kimppuun: Ryhtykäämme pakanoiksi. Opetelkaamme olemaan vihaamatta elämää, pelkäämättä kuolemaa ja olemaan häpeilemättä ruumiimme ja mielemme luonnollisia toimintoja.\nSTM ja THL tänään: Kangasmaski voi olla haitallinen, ei suositusta käyttää julkisilla paikoilla\nKiitos mainiosta jutusta tärkeästä aiheesta. Nykyään aihetta on tutkittu lisää, näkökulmasta että ihminen ei olisi ensisijaisesti eristetty yksilö tarpeidensa näkökulmasta katsottuna: https://www.urmc.rochester.edu/medialibraries/urmcmedia/education/md/documents/biopsychosocial-model-approach.pdf\n”Yhteisöjä, jotka kohtelevat lapsia rakastavasti ja suovat niille runsaasti ruumiillista mielihyvää, leimaa aikuisten väkivallattomuus. ”\nTämä asianlaita ei tyydytä hallituksia tai vallankumousliikkeitä jotka haluavat katuaktivisteja tai sotilaita.\nEntä valtamediaa joka haluaa otsikoita?\nTai sairausteollisuutta joka tarvitsee kroonisia potilaita\nOlen ajatellut asiaa näin, että ihmisen minuus on laajempi kuin hänen fyysinen olemuksensa. Siis kanssaihmiset ovat meille yhtä välttämättömiä kuin kädet tai jalat. Paleontologi Leakey muuten vihjaa kirjassaan ”Ihmisyyden synty”, että apina-tasolle jäävien australopithecusten ja ihmiseen johtavaan kehityslinjaa jo selvästi kuuluneen homo erectuksen eräs ero oli korkeampi taipumus hoivaamiseen. Se tuotti evoluutiohyödyn, kun lauman/joukon loukkaantuneet yksilöt eivät menehtyneetkään, vaan riittävän usein tervehtyivät. Leakey ei sanonut tätä suoraan, mutta jätti viitteitä.\nJotkut tuntuvat pitävän optimina Korkeasaaren johtajapaviaani Repen roolimallia, -ja tätä joukkoa näkee ku stadissa liikkuu.


Turkissa muuttaminen on helppoa, muuttopalveluita on paljon ja ne ovat edullisia. Kun kyselimme tarjouksia, vaihtelivat hinnat 1700-3500 liiran välillä, edullisempien ollessa paluuautoja, jotka ovat tehneet muuton Izmiristä Ankaraan, muuttofirmat eivät vain takaa näiden vakuutuksia ja työn jälkeä joten ne jäivät laskuista pois. Lopulta maksoimme muutosta 2800 turkin liiraa ja olimme palveluun melko tyytyväisiä, muuttomiehet hoitivat paketoinnin ammattitaitoisesti ja nopeasti, seuraavana päivänä lasti purettiin ja suurimmat huonekalut asetettiin paikoilleen, meille jäi hommaksi asetella astiat ja vaatteet paikoilleen, taulut seinille, verhot ja matot oikeille paikoille. Mahdollisesti enemminkin olisi laitettu suoraan paikoilleen mutta uudessa kodissa kaappitilat ja varastotilat eivät vastaa entistä, joten meillä oli pähkäiltävää mihin mikäkin sijoitetaan.\nSaldona muutosta on yksi rikkoontunut juomalasi ja jälki jo ennestään lommon saaneessa lipastossa. Jälkikäteen ajatellen muuttofirmasta oli valtava apu, matka ajaen kaupunkien välillä kestää noin 8 tuntia, muuttaminen itse lapsen ja koiran kera olisi ollut mahdottoman stressaava ponnistus. Mies lensi aiemmin Izmiriin seuraamaan muuttoa, me perästä ( ystäville kiitos asunnon lainasta ja lentokentälle viemisestä ja avusta, olette kultaa kalliimpia). Aiemmin kortteleissa näkyi muuttoautoja patjat ja kukkaruukut katolla, perheiden hoitaessa itse muuton, nykyisin kortteleissa näkyy vain muuttofirmojen autoja, erityisesti sunnuntaisin tukokseksi asti.\nKun tavarat on paikoillaan, alkoi seuraava ponnistus: kirjautuminen sinne tänne, papereiden pyörittely, kopiointi ja muutama uuvuttava turha reissu. Täytyy sanoa että hieman on byrokratia vähentynytkin Turkissa vaikka se on käsittämätöntä edelleen Suomeen verrattuna. Ensimmäisenä ulkomaalainen suuntaa ulkomaalaispoliisiin, jossa vaihdetaan uusi osoite oleskelulupakirjaseen ja rekisteriin, tämän luulisi olevan ilmotusluontoinen ja helppo homma? No ei se ole, on täytettävä kaksi lomaketta, missä kysellään tietojen lisäksi historiaa oleskeluluvista ja Turkin matkoista, sen lisäksi vinopino omia valokuvia, puolison kuva, puolison henkilökortin kopio, kopio omasta passista ja lupakirja. Papereita ei voi vain luovuttaa vaan sitä varten tarvitsee jonottaa, virkailija tarkistaa ne, ottaa järjestelmästä minun sekä puolison tiedot, juoksututtaa nivaskan kanssa vielä evrak kayıt nimiseen paikkaa, jossa tiedot virallisesti kirjataan, pantiksi jää passi sekä lupakirja ja valmiin lupakirjan passin kera voi noutaa muutaman päivän päästä, tätä varten tarvitsee tehdä 3 reissua samaiseen virastoon.\nTurkissa on vielä muinaisjäänteenä korttelipäällikkö eli muhtarliği, jolle toimitetaan väestörekisteriin kirjautumisen jälkeen sieltä saatu osoitelappu henkilötietoineen ja muutaman kopion kera. Korttelipäälliköiden tehtävät vähenevät ja näyttää siltä että päälliköt koppeineen ovat pian enää muisto. Ensimmäisen viikon aikana meillä kävi vartiointiliike sekä puhelinlinjan asentaja, internet avautui puhelinlinjan avautuessa automaattisesti, sähkön tai veden kytkemisen suhteen ei myöskään tarvitse tehdä mitään muuttaessamme vuokralaisiksi.\nRannikkoseuduilla ei vielä joitakin vuosia sitten ollut kaasuputkistoa monessakaan paikassa, nykyisin se kattaa lähes joka paikan mutta kaikkiin koteihin sitä ei ole asennettu, kuten nykyiseen kotiimme, edessä oli siis kaasupullon hankinta keittiöön. Lämmitys meillä tullaan hoitamaan talvella ilmastointipumpulla, katsotaan kuinka keskuslämmitykseen tottuneille käy?\nOlen ollut tyytyväinen Ankarassa terveysasemaamme ja muutenkin lääkäripalveluihin niin yksityisellä kuin julkisella puolella. Jännitin tänne tullessa eniten kuinka ne hoituvat jatkossa täällä sillä pääkaupunki on juuri näissä asioissa yksi kehittyneimpiä. Suunnistimme tällä viikolla muutaman korttelin päähän terveysasemalle, jossa saimme heti ystävällistä palvelua, tapasimme perhelääkärimme ja tytön hoitajan emmekä olisi voineet tyytyväisempiä olla. Lääkärimme oli ammattitaitoisen ja mukavan tuntuinen mies, jonka erityisesti lapsiasiakkaita varten sisustetusta huoneesta tyttö ei halunnut lähteä pois vaan teki olonsa mukavaksi tutkintapöydälle. Vilkaisu diplomeihin kertoi miehen valmistuneen hyvästä yliopistosta ja sai mielen entistäkin kevyemmäksi, hoitaja tsekkaa vielä tytön rokotus- ja kontrollihistorian ja ilmoittaa sitten meille seuraavista käynneistä. Täällä kuten Ankarassakin lääkärin luo ei varata aikaa, jonoja ei näyttänyt täälläkään olevan ja lapsien kanssa asioivat menevät aina muiden edelle.\nSain tänään takaisin päivitetyn oleskelulupakirjan, hikistäkin hikisemmissä lämpötiloissa matkasin taas ulkomaalaispoliisiin Konakiin lautalla, sen jälkeen metrolla Çankayan alueen kansalaisuustoimistoon, jossa kaikki sujui nopeasti, virkailija kirjoitti pyynnön kansalaisuushakemuksen siirrosta Izmirin piiriin, otti kopion luvastani ja lupasi soitella kun käsittely on siirtynyt tänne. Minä huokasin helpotuksesta, olihan perjantai ja miehen työt alkamassa maanantaina, viikossa hoidimme kaikki paperi- ja virastoasiat kuntoon, viimeisenä mies kiikutti äsken ennen kello viittä kopiot henkkareistamme vielä korttelipäällikölle. Olemme siis virallisesti muuttaneet, tavanneet liudan paikallisia virkamiehiä ja -naisia ilman sen suurempia kommelluksia. Vaikka usein tulee kiroiltua paikallista byrokratiaa niin täytyy kiittää monia tapaamiani kohteliaita virkamiehiä, joskus tuntuu että seinä nousee vastaan kun pyydetään paperia jota on mahdoton hankkia tai levitellään käsiä, aina tavalla tai toisella on hommat hoituneet. Joskus on kolkuteltu ylempiä ovia, yritetty tirauttaa kyyneleitä, aina ei ole naurattanut, esimerkiksi silloin kun omat tiedot olivat 'tipahtaneet' arkistohyllyn taa eikä mitään tapahtunut kuukausiin tai silloin kun virkailijan lyömätön leima muuttuu elämää suuremmaksi ongelmaksi, joskus on tullut ikävä kelaa, sen jälkeen on kiroiltu, taottu nyrkeillä seinää ja ryhdistäydytty, kyllä asiat aina järjestyvät, jopa turkkilaisen byrokratian viidakossa.\nKuvat Konakista virastoista ja niiden kulmilta\nTunnisteet: arki Izmir Kansalaisuus muutto rannikon elämää yhteiskunta\nAnonyymi 14. syyskuuta 2013 klo 0.58\nMielenkiintoisia asioita.. :)\nTässä on muuten ihana uutinen juontaja Annika Metsäkedosta, joka meni naimisiin turkkilaisen miehensä kanssa:\nPetra 16. syyskuuta 2013 klo 13.10\nKiitos kun jaoit linkin!\nHeli. 14. syyskuuta 2013 klo 10.57\nKiitti, kun kerroit tuosta korttelipaallikösta. Ma oon miettinyt aikaisemmin mika se on :) Kun ollaan tassa kuussa menossa Ankaraan viisuminhaku reissulle ja pitaa olla myös mukana ''muhtarlıktan ikamet belgesi (çift beraber yaşamış ise''. Me ei olla hanelle mitaan muutosta ilmoitettu..kavin vain belediyessa, nüfus dairesissa seka ulkomaalaispoliisilla. Ja pitaa nyt sitten hommata Ankaraan tuolta korttelipaallikölta joku paperi.\nPetra 16. syyskuuta 2013 klo 13.11\njoo oli korttelipaallikölla pitaisi olla paperi alueella asujista ja ketka asuvat missakin taloudessa, on toisinaan vahan kinkkinen silla kaikki eivat tallenna ulkomaalaisia, erityisesti aiemmin kun ulkomaalaisilla ei ollut henkilönumeroa.


Strategies to Merkki Rapid Raha käyttäminen Net . - Gothic gry\nStrategies to Merkki Rapid Raha käyttäminen Net .\nWysłany: Nie 0:45, 09 Lut 2014 Temat postu: Strategies to Merkki Rapid Raha käyttäminen Net .\nVarmista, että olet voi maksaa negatiivinen luottoluokitukset asuntolaina asuntolaina . Lisätiedot hyödyttävää boordit ja Lyhytaikaisten lainojen kanssa pieni luotto pisteet ovat todella hyvin yksinkertainen ja saada saada ja ei ole mitään kätkettyjä kulut mukana . saatavuuden linjalla pankkilaina etsivät lisäksi on tuonut vauhtia fake henkilökohtainen laina Internet-sivustot . Kyllä, se on vaihtokauppa - Inch Sitominen ja Tarjoaa In.. Siksi luotto etsijät annetaan kanssa instant käteisellä sisäpuolella päivä . säästäminen oman kodin by velkajärjestelyihin siltä todella mielenkiintoisia ottaen huomioon, että voit olla käyttäen olet kodin kuin valikoiman suojella luotonanto yritys [url=kaikkipikavipit.wordpress.com]kaikkipikavipit.wordpress.com[/url] vaikka epäonnea on se monet ihmiset menettää meidän luottotappioita , tuottavat lähes kaikki mieli koska kurssi . Liittyminen yhteen rahoitusvelat seurauksena pankkilainaa lisäksi katkaisi huolet pois heidän luottotappioita ja luotonanto vaihtoehtoja , mutta hitaasti mutta varmasti lisää luotto-pisteet . Se on melko kätevä käyttää velkajärjestelyihin vähentäminen luotonanto vaihtoehtoja .\nYksinhuoltajaäiti apu tosiasiat ovat saatavilla internetissä , valmiina jotka auttavat sinua sinun suunnitelmat ja tuotteet ja palvelut tarvitset luultavasti varten kiireellinen tilanne tai varten ilmaisu täytyy olla . Yksinkertaisesti siksi Costa Rica hallituksen lupaukset mediaani 25 Prosenttia kunkin Virginia pankkilaina , Virtual avustaja - hyväksytty rahoituslaitosten voi tarjota kokenut, aktiivista velvollisuutta puolustusvoimat osallistujille ja määrä eletään puolisot talon lainat enemmän houkutteleva sanat kuin säännöllinen rahoitustuotteiden [link widoczny dla zalogowanych] Stafford henkilökohtaiset lainat voi antaa lähes usd 6000 vuosi ja niillä matala - korot . Alullepanijat alkaen palkka check käteisellä laina ajatus meille kaikille täytyy olla alkuperän ja lainanoton paljon - olennaiset rahastot huolimatta Viime tai uusimmat henkilökohtaiset ongelmia .\nCash Advance Lainat tarjous elintärkeitä stopgaps koko vaikeaa rahoitus kertaa . Valitse rahoituslaitos kanssa lainan tarjoajien tarjoaa Ensisijainen henkilökohtaiset lainat ja näkymiä. Että Buck 300 pankkilaina tölkki pyörittää Buck 950.\nTemppu on oppia ihanteellinen bargain . Jopa niille mahtuu tiukka rahastot , se voi osoittautua poikkeuksellisen arviointi aika varten rahastot . Sinulla ei ole pitkäksi käyttö aika paljon paperityöt ja varoitus . Tässä vaiheessa on seuraavasti. Näin tuella näiden Tekijät , ehdokas voi hoito hänen odottamattomien tarpeet [link widoczny dla zalogowanych] suojautua tahansa ongelmat , yksilöitä must viettää heidän auto-ja kuorma-lainat täsmällisesti . Tosiasia on, että kaikki erittäin huono tilinpäätöksen ja bensiini myyntihintojen peräti he ovat , rahaa yleensä erittäin tiukka . Se ei ollut tuntemattomia saada oppilas mistään kourallinen tuhansia käteisenä hinta luottokortilla ilman luottoluokitukset .\nJoten, Tässä tulokset ei aidosti topic.


Annika Saarikko yrittää pelastaa keskustan patistamalla Sanna Marinin puhumaan muustakin kuin koronasta - Junkkari | HS.fi\nAnnika Saarikko yrittää pelastaa keskustan patistamalla Sanna Marinin puhumaan muustakin kuin koronasta\nValtiovarainministeri Matti Vanhanen (vas.), oikeusministeri Anna-Maja Henriksson, opetusministeri Li Andersson, pääministeri Sanna Marin, sisäministeri Maria Ohisalo sekä tiede- ja kulttuuriministeri Annika Saarikko kertoivat hallituksen talousarvioneuvotteluista Säätytalon edustalla Helsingissä 15. syyskuuta.Kuva: Heikki Saukkomaa / Lehtikuva\nNäinä aikoina vietetään useampiakin politiikan merkkipäiviä.\nSanna Marinin (sd) hallitus täyttää torstaina 10. joulukuuta vuoden. Sunnuntaina 13. joulukuuta tulee puolestaan Annika Saarikolle (kesk) täyteen sata päivää keskustan johdossa.\nMaanantaina tuli kuluneeksi tasan 45 vuotta siitä, kun Paavo Väyrysestä (kesk) tuli ensimmäisen kerran ministeri. Väyrynen nimitettiin 30.11.1975 Martti Miettusen hätätilahallituksen opetusministeriksi. Hän oli silloin 29-vuotias.\nJostain syystä Väyrysen tukijoukoissa on viime aikoina virinnyt ajatus, että Väyrynen voisi nousta ministeriksi – ja nimenomaan ministeriksi jälleen opetusministeriöön.\nOnhan Väyrynen taas saamassa poliittisten harharetkiensä jälkeen vallan nurkasta kiinni. Väyrynen valittiin viikonloppuna ruotsinkielisen piirijärjestön edustajana keskustan puoluehallituksen jäseneksi.\nMutta että ministeriksi. Ajatus kuulostaa todella kaukaa haetulta, mutta pitää muistaa että Väyrysestä puhuttaessa tavaton tuppaa aina olemaan tavallista.\nMinisterispekulaation taustalla on oletus siitä, että valtiovarainministeri Matti Vanhanen (kesk) olisi jättämässä paikkansa piakkoin – mahdollisesti jo ensi vuoden alussa tai sitten kevään 2021 kehysriihen jälkeen.\nVanhasen paikalle valtiovarainministeriksi siirtyisi Annika Saarikko, jolta sitten puolestaan vapautuisi tiede- ja kulttuuriministerin salkku. Tukijoukot toivovat sen päätyvän Väyryselle.\nNäin tuskin tulee käymään.\nSaarikko ei varmastikaan halua Väyrystä hallitukseen. Sitä paitsi salkkua jonottaa monta muutakin keskustalaista.\nLuontevin tiede ja kulttuuriministeri olisi tietysti Hanna Kosonen (kesk), joka hoiti tiede- ja kulttuuriministerin salkkua vaalikauden ensimmäisen vuoden Saarikon ollessa vanhempainvapaalla. Ryhmänjohtaja Antti Kurvinen (kesk) himoitsee mitä tahansa ministerisalkkua.\nJa sitten on vielä Katri Kulmuni (kesk).\nSaarikko syrjäytti Kulmunin keskustan puheenjohtajan paikalta syyskuun alussa. Moni Kulmunin kannattaja koki, että Kulmunin kausi jäi liian lyhyeksi eikä hän saanut todellista mahdollisuutta näyttää kykyjään. Näin ollen Kulmunin nostaminen ministeriksi parantaisi haavat.\nNäin voisi ajatella. Mutta onko niitä haavoja ylipäätään enää olemassa?\nKulmunin puheenjohtajakaudella syntyi mielikuva, että hän oli johtajana aika lailla yksin. Kuva on sittemmin vain vahvistunut. Ainakaan keskustan eduskuntaryhmästä ei tunnut löytyvän kipuilevaa kulmunilaista fraktiota, jota pitäisi jotenkin hyvitellä Kulmunin ministerisalkulla.\nAnnika Saarikolla tulee siis ensi viikolla täyteen sata päivää keskustan puheenjohtajana. Kovin kummoista muutosta hän ei ole saanut aikaiseksi. Saarikon aloittaessa puolueella meni huonosti. Ja samaan malliin sillä menee edelleenkin.\nKeskustan kannatus oli elokuun HS-gallupissa 11,3 prosenttia. Marraskuussa se oli 11,7 prosenttia.\nSadan päivän kohdalla lienee kuitenkin syytä pohtia, miten Saarikko kaavailee pelastavansa puolueen.\nSaarikko pohdiskeli viikonloppuna keskustan puoluevaltuustossa pitämässään puheessa uuden maakuntayliopiston perustamista. Lisäksi hän kertoi pistäneensä vireille selvityksen opintotuen alueellisen alueellisen lainahyvityksen käyttöönotosta.\nHän puhui myös ”monipaikkaisuudesta” eli etätyömahdollisuuksien lisäämisestä kasvukeskusten ulkopuolella.\nSiis aika lailla tuttua ja turvallista keskustalaista aluepolitiikkaa.\nPoliittisesti kiinnostavinta Saarikon viikonlopun avausvyöryssä oli kuitenkin puhe tulevaisuudesta.\n”Nyt on aika linjata tulevaisuutta korona-ajan jälkeen”, Saarikko totesi tiedotteessaan sunnuntaina. Sinänsä siinä ei ollut mitään ihmeellistä – tietysti poliitikkojen pitää linjata myös tulevaa.\nLauseessa oli kuitenkin poliittinen lataus.\nKeskustalaisten mielestä pääministeri Sanna Marin ja perhe- ja peruspalveluministeri Krista Kiuru (sd) ovat omineet koronakriisin hoidon itselleen.\nPääministeri ei keskustalaisten mukaan ole kuukausiin ottanut kantaa oikeastaan mihinkään muuhun kuin koronaan. Sunnuntaina pääministerin haastattelutunnilla Marin toisti kerta toisensa jälkeen, että ”tilanne on vakava”.\nErityisesti keskustalaisia ottaa päähän se, että Sanna Marin pyrkii samalla luomaan mielikuvaa muiden hallituspuolueiden piittaamattomuudesta kriisin suhteen.\nTilanne kärjistyi perjantaina, kun julkisuuteen tuli Marinin ja entisen valtiovarainministeriön kansliapäällikön Martti Hetemäen välistä sähköpostikirjeenvaihtoa. Marin harmitteli viestissään Hetemäelle, että tilanteen vakavuutta ei ymmärretä ja muiden puolueiden epäröinnistä johtuen riittäviä toimia on vaikea saada läpi.\nKoska Sdp dominoi koronakriisin hoitoa, keskusta yrittää kääntää keskustelun painopistettä tulevaisuuteen eli kriisin jälkihoitoon: velkaantumisen katkaisemiseen, julkisen talouden tasapainottamiseen ja työllisyyteen.\nJossain vaiheessa niistäkin on pakko ryhtyä hallituksessa puhumaan. Ja keskustassa tiedetään, että sopeutuskeskustelussa Sdp on vääjäämättä alakynnessä.\nTähän keskusteluun Annika Saarikko tarvitsee Matti Vanhasta, joka on onnistunut lyhyellä valtiovarainministerikaudellaan luomaan itsestään vakaan, varman ja valtioviisaan kirstunvartijan mielikuvan.\nVanhanen on ilmoittanut, että ei istu ministerinä vaalikauden loppuun. Ilmeisesti Saarikko kuitenkin toivoo hänen jatkavan mahdollisimman pitkään.\nMatti Vanhanen rakentaa Nurmijärvelle uutta taloa. Hän on ehtinyt julkisuudessakin harmitella, miten valtiovarainministerinimitys on hidastanut rakennustöiden etenemistä.\nTiettävästi viime aikoina Vanhanen on kuitenkin ehtinyt paremmin rakentamaan. Viikonloppuna hän osallistui keskustan puoluevaltuuston kokoukseen etäyhteydellä rakennustyömaaltaan.\nJos ja kun keskusta kärsii huhtikuun kuntavaaleissa rökäletappion, Saarikko voi hyvinkin lähteä hakemaan uutta virtaa puolueelle ministerikierrätyksestä. Kierrätyksen kohteena ei kuitenkaan välttämättä ole Vanhanen – vaan eräät muut keskustan salkut.\nVoi hyvin olla, että Vanhanen jatkaa valtiovarainministerinä ainakin vuoteen 2022 asti.\nEduskunta|Elina Lepomäki sätti Marinin politiikkaa ”äärivasemmistolaiseksi” ja vaati perusteluja veronkiristyksille – Pääministeri väisti kysymykset\nPolitiikka 3.12.2020 17:34\nPuolueet|Perussuomalaisten nousu kertoo ”paluusta normaaliin”, sanoo tutkija\nPolitiikka 3.12.2020 22:44


Minä sinä hän, they/them | Nuori Voima\nMinä sinä hän, they/them\nPekka Pouta on cancelled.\nHelmikuinen maanantaiaamu 2020-luvulla oli hyrähtänyt aurinkoisesti käyntiin, kun meteorologina ja hevimusiikin ystävänä tunnettu Pekka Pouta kirjoitti Twitteriin syväluotaavaa pohdintaa englanninkielisten pronominien merkitsemisestä sosiaalisen median profiileihin. Pouta ihmetteli, miksi merkitä nimen perään ”he/him” tai ”she/her” ”Jos on ihan pakko kertoa omasta sukupuolisuudestaan profiilissa, niin eikö voisi sanoa suomeksi ’tykkään pillusta’?”\nTwitter sekosi ja Pekkaa oikaistiin asianmukaisesti. Sukupuolta ei tule sekoittaa seksuaali-identiteettiin, eikä sukupuolitetuksi tulemisessa ylipäätään ole suurimmalle osalle ihmisistä kysymys omasta valinnasta.\nKun pronominit nostetaan keskusteluun, tullaan myös muuten tietoiseksi kielen kautta tapahtuvasta sukupuolittamisesta ja tehdään näin tilasta kaikille osallisille kunnioittavampi.\nYksi Pekan kysymyksistä jäi kuitenkin vastaamatta. Miksi tosiaan suomessa, sukupuolineutraalista hän-pronoministaan kuuluisassa ja syystäkin ylpeässä kielessä, on tarve tehdä tiettäväksi juuri englanninkieliset pronominit – etenkin sellaisten ihmisten keskuudessa, jotka käyvät julkista keskustelua suomeksi?\nVaikka persoonapronominit ovat suomessa neutraaleja eikä sanoillakaan ole suku(puolt)a samaan tapaan kuin monissa germaanisissa kielissä, ei suomi ole kielenä sukupuoleton. Fennisti Mila Engelberg kirjoittaa Kielikellossa (4/2007), että muodollisesti sukupuolineutraaleihin sanoihin liittyy usein suomessakin eräänlainen piilosukupuolittunut ulottuvuus. Engelberg mainitsee esimerkkinä sanan ”sairaanhoitaja”, joka koodataan usein feminiiniseksi, vaikkei siinä periaatteessa ole mitään suoraan feminiinisyyteen viittaavaa. Vastaavasti ”sotilas” on esimerkki piilomaskuliinisesta sanasta.\nSukupuoli on niin keskeinen yhteiskunnallisia hierarkioita rakentava käsite ja ajatusmalli, että sen kautta hahmotetaan myös sukupuolettomia asioita, kuten ammatteja, esineitä ja adjektiiveja. Ei siis ole ihme, että ihmisten sukupuolittamatta jättäminen on käytännön tasolla usein vaikeaa myös meille, jotka olemme treenanneet asiaa tietoisesti vuosien ajan. Toistuva väärinsukupuolittaminen on kivuliasta monille transsukupuolisille ja ”epätyypillisesti” sukupuoltaan ilmaiseville. Siksi englanniksi puhuttaessa omien pronominien ilmoittaminen on monissa piireissä omaksuttu tavaksi esimerkiksi esittäytymisen yhteydessä. Se helpottaa kaikkien elämää: sekä niiden, joihin viitataan, että niiden, jotka viittaavat.\nPronominien ilmoittamisen positiiviset vaikutukset eivät kuitenkaan rajoitu pelkkään pronominien käyttöön sinänsä. On todennäköistä, että kun pronominit nostetaan keskusteluun, tullaan myös muuten tietoiseksi kielen kautta tapahtuvasta sukupuolittamisesta ja tehdään näin tilasta kaikille osallisille kunnioittavampi.\nMutta miksi englanninkieliset pronominit pitää tuoda suomenkieliseen keskusteluun? Meillähän on hän! Emmekö voisi vieraskielisten pronominien käyttämisen sijasta kertoa vaikkapa sukupuolemme?\n”Hei olen Taija ja minut voi sukupuolittaa naiseksi” tuntuu kuitenkin hirvittävän intiimiltä asialta julkisesti jaettavaksi. Pelkkä ajatus kuvatusta esittäytymisen tavasta hävettää ja saa olon tuntumaan riisutulta. Se myös jähmettää: taas ollaan sukupuolten ansassa sen sijaan, että purettaisiin sen rajoja.\nKoska omat pronominimme eivät tähän moniselitteisten merkitysten välittämiseen edistyksellisyytensä vuoksi kelpaa, joudumme lainaamaan.\nAsia on hähmäinen ja siten vaikea selittää, joten kutsutaan apuun runouden kieli. Kanadalainen runoilija ja yleisnero Anne Carson on kirjoittanut teoksessaan Float (2016) useita pronomineja käsitteleviä runoja. Runossaan ”Reticient Sonnet” (suom. jotakuinkin ”Vaitelias sonetti”) Carson kirjoittaa:\nWe live much more lightly than this,\nwe address ourselves allusively in our minds –\nas “I” or “we” or “one” – part of a system\nthat argues with shadow, like Venetian blinds.\nCarsonin runon lukeminen kirkasti omaa ymmärrystäni siitä, miksi suomenkielisessäkin keskustelussa viitataan niin tiuhaan nimenomaan englanninkielisiin pronomineihin. Nimeäminen on raskasta, mutta pronomini liittää meidät johonkin yhteiseen ja siten kevyempään. Persoonapronominissa – etenkään yksikön kolmannessa – ei ole niinkään kysymys siitä, mitä olemme, vaan miten haluamme tulla kohdelluksi.\nEnnen kaikkea pronomini ei ole pelkkä pronomini, vaan laajempia merkityksiä kantava huomautus. Huomautuksen tarkoituksena on virittää kielemme sille taajuudelle, jolla olemme herkempiä tekemiemme yleistysten ja nimeämisten suhteen. Ja koska omat pronominimme eivät tähän moniselitteisten merkitysten välittämiseen edistyksellisyytensä vuoksi kelpaa, joudumme lainaamaan.\nMutta onko englanninkielisten pronominien merkitseminen ainoa mahdollinen tapa kuvatun tavoitteen saavuttamiseen? Voisiko englannin kielen ylivaltaa horjuttaa edes ruotsin ilmaisulla ”hen/hens”? Ruotsinkielinen tietolähteeni tosin kertoo, että ruotsalaisessa aktivistiskenessä pronomineja ei merkitä oikein millään kielellä. “Hen” on kaikin puolin yleistynyt, ja sen käyttöä on perusteltu juuri suomen “häneen” vedoten. Saamen kielten persoonapronomineista en tiedä oikeastaan mitään. Kaikin puolin aktivismin kieltä olisi tervetullutta kääntää enemmän niin suomeksi kuin muillekin kielille. Sanojen keksimisen ohella kyse on kulttuurisen merkityksen soveltamisesta yli rajojen. “One size fits all” on aina tiedetty vitsiksi niiden joukossa, jotka eivät mahdu kapeaan normiin.\nInspiraatiota voi hakea Carsonin runosta ”Pronoun Envy”:\nwith a piece of scrubbed-away air?\nYou can fill it with neologisms.\nOr with reanalysis. Or with\nexaptation. To exapt\nis to adapt in an outward direction.\n* Eksaptaatio: ”evoluution tuottama hyödyllinen piirre, joka on joko sopeutuma johonkin sellaiseen funktioon, jota se ei enää palvele, tai luonnonvalinnan sivutuote” (Tieteen termipankki)\nMinä sinä hän, they/them "> Tweet


Lasten ikäero: pieni vs. suuri | Perhe | Vau.fi\nKoti Perhe Lasten ikäero: pieni vs. suuri\nPieni vai iso ikäero sisarusten välillä? Molemmissa on puolensa. Kuva: iStock\nViimeksi päivitetty 5.3.2020\nMikä on optimaalinen ikäero sisarusten välillä? Mahdollisimman pieni vai vähän isompi, ehkä jopa useiden vuosien? Pienessä ikäerossa on ainakin seuraavia etuja:\nPienen ikäeron plussat\n+ Lapsilla on seuraa toisistaan. Tämä on kenties ilmeisin pienen ikäeron plussa. Kun lapset viihdyttävät toisiaan, vanhemmat saavat hyvässä lykyssä levätä hetken.\n+ Samat kiinnostuksenkohteet. Tämä on tietysti yksilöllistäkin, mutta usein pienet lapset kiinnostuvat tietynlaisista asioista ja isommat taas toisenlaisista. Kun lapsilla on pieni ikäero, löytyy varmimmin asioita, jotka kiinnostavat molempia. Tämä helpottaa esimerkiksi lomakohteiden valintaa ja viikonloppupuuhien suunnittelua.\n+ Vaatteet suoraan kiertoon. Kun lapsilla on pieni ikäero, pikkusisko tai -veli saa isompansa vaatteet käyttöön hetimmiten niiden jäätyä tälle pieniksi. Vaatteiden varastointia tai työlästä myyntiä ei siis tarvitse hetkeen ajatella.\n+ Lapset ovat pieniä kerralla. Kun lasten syntymien välissä on vain vähän aikaa, vanhemmat eivät ehdi välillä tottua helpompaan arkeen. Ei tule sopeutumisvaikeuksia, kun arki ei ehdi helpottaa ennen uuden vauvan syntymää! Ja kun lapset sitten kasvavat, haastava pikkulapsiaika on kerralla ohi eikä vaani uudestaan muutaman vuoden kuluttua.\nToisaalta pienessä ikäerossa on myös varjopuolensa. Arki kahden pikkulapsen kanssa voi olla kaukana harmonisesta:\nPienen ikäeron miinukset\n– Kaksi tahtoikäistä. Tarvitseeko sanoa enempää? Todistetusti tahtoikä voi alkaa yksivuotiaana ja kestää nelivuotiaaksi, jolloin onkin pian jo edessä seuraava kehitysvaihe, esikoulu-uhma. Pahimmassa tapauksessa kaksi tulisielua raivoaa monta vuotta putkeen.\n– Sisarustappelut. Lähekkäin syntyneistä lapsista on toki monesti seuraa toisilleen, mutta erityisesti pienillä lapsilla myös kärhämiä syntyy tiheään tahtiin – usein myös varsin fyysisiä sellaisia. Olethan valmis toimimaan erotuomarina kymmeniä kertoja päivässä ja taltuttamaan toistensa kimpussa olevat villipedot?\n– Univelkaa, tuplana (tai triplana). Vauvat ja pienet lapset nukkuvat enemmän tai vähemmän levottomasti. Kun talossa on useampi pikkuinen, vanhempien unet lyhenevät entisestään. Silloinkin, kun toinen lapsista nukkuu levollisesti, pitää toinen huolen siitä, etteivät vanhempien silmäpussit pääse vetäytymään.\n– Useampi avuntarvitsija. Kun perheessä on kaksi tai useampi pikkulapsi, on varmaa, että aikuisten käsiä on aina liian vähän. Molemmat lapset tarvitsevat apua pukemisessa, vessakäynneissä, ehkä syömisessäkin. Lisäksi kumpikaan ei jaksaisi odottaa vuoroaan, ja kertovat siitä kovaäänisesti.\nNo, olisiko isompi ikäero sitten parempi? Onko kaikki helpompaa, kun lasten välillä on useampia vuosia? Katsotaanpa.\nIson ikäeron plussat\n+ Hoitoapua isosisaruksesta. Tämä on se syy, miksi monet ihannoivat isompaa ikäeroa. Mikä olisikaan ihanampaa kuin isoveli tai -sisko, joka huolehtii pienemmästään sillä välin, kun sinä teet ruokaa tai käyt suihkussa?\n+ Seuraa vanhemmalle. Isompi lapsi osaa jo keskustella järkevästi ja hänestä saa eri tavalla seuraa kuin jokeltelevasta vauvasta tai puhumaan opettelevasta taaperosta.\n+ Omatoiminen isosisarus. Isompi lapsi osaa pukea itsenäisesti, siivota jälkensä ja ottaa jääkaapista välipalaa. Mikä parasta, et joudu vaihtamaan kaksia vaippoja!\n+ Esimerkkiä ja opetusta. Isompi sisarus voi opettaa pienempäänsä ja toimia tälle esimerkkinä. Parhaassa tapauksessa hän saa pikkusisaruksen innostumaan arkea helpottavista asioista, kuten itse pukeutumisesta tai vessanpytyllä käymisestä.\nValitettavasti mikään ei ole täydellistä, ja kaikessa on varjopuolensa – niin myös isossa ikäerossa:\nIson ikäeron miinukset\n– Tavarapaljous. Täysin eri-ikäisillä lapsilla on eri kiinnostuksenkohteet, joten tavaraa kertyy nurkkiin kaksin verroin. Vaatteita ja leluja ei voi myöskään kierrättää suoraan pikkusisarukselle, joten jos ne mielii säästää, tarvitaan varastotilaa – ja paljon.\n– Vaikeus viihdyttää. Erilaiset kiinnostuksenkohteet tekevät myös lasten viihdyttämisestä vaikeaa. Lauantai-iltana yksi haluaisi katsella televisiosta Ryhmä Hauta, toinen taas Putousta.\n– Eri rytmit. Pienempi lapsi menee aikaisin nukkumaan, isompi haluaisi valvoa. Vanhempien oma aika vaarantuu, kun isompi kekkaloi viikonloppuisin hereillä yli kymmeneen. Kun pienempi puolestaan herää kukonlaulun aikaan, on aikuisilla lapsetonta aikaa kovin rajallisesti.\n– Tahtoikäinen ja teini. Yhtä aikaa. Samassa talossa. JUOKSE!


kyllä ei ole nykynuorilla rahanpuutetta | Keskustelu | Kaksplus\ntammerkosken pohjasta nostettu esim. 42 sähköpotkulautaa. ostatetaan vanhemmilla ja sitten viskataan menemään. rahantuhlausta. ei entis vanhaa ollu vara toimia tuollalailla.\nEttei ne olis vaan niitä ”kaupungin” e-scootteja?\nNiitähän heitellään millon mihinkin! Kyllä pistää vihaks!\nEi ne varmaan omiansa sinne ole viskelleet, ne on niitä kaupungin lautoja.\nno rahanarvoista tuotettta kuitenkin. ja tuossa sitten näkee sen ettei kunnioiteta myöskään toisten omaisuutta.\nEikö siis tarvitse mitenkään ilmoittaa että kuka on jos sellaisen vuokraa? Jos vuokralauta kerran on niin helppo hävittää tai kadottaa ilman, että siitä on seurauksia korvausvaatimuksen muodossa?\nlapsena oppi sen, että jos jotain joltain lainasi, sitä piti käsitellä hyvin ja palauttaa sovitusti.\nOlen tästä aika pitkälle samaa mieltä kanssasi. Aika usein lapsilla on tapana ilmoitella vanhemmilleen, mitä heille on ostettava tällä sekunnilla ja jos ei päästä tänä talvena viikoksi Leville ja Kahdeksi Kanarialle, niin vanhemmat on aivan paskoja. Vaatimukset on suuria ja minkäänlaisia velvollisuuksia ei kuitenkaan ole. Kun pyydetään siivoamaan oma huone tai tyhjentämään astianpesukone, on vastaus luokkaa, miksi pitäis? tai olenko mä joku orja?\nTällainen touhu saa mulla otsavaltimot pullistumaan. Omilleni olen yrittänyt opettaa, että jos jotain haluaa, sen eteen pitää myös tehdä jotain. Välillä tämä meinaa unohtua, ja minulla kilahtaa heti.\nLisäksi olen pitänyt tiukkaa linjaa siitä, että jos omista tavaroista ei osaa pitää huolta, ei uutta tule tilalle taivaanlahjana. Mikäli ei muiden tavaroista osaa pitää huolta, tulee siitä seurauksia, kuten korvausvelvollisuus ja etujen menetyksiä.\nOlen aivan totaalisen kypsä näihin ylimieliseen jannuihin, joiden mielestä heille kuuluu kaikki heti, eikä mistään tarvitse pitää huolta tai kantaa vastuuta.\nReactions: Lispetti, Elena777 ja viisikymppinen isoäiti\nNehän voi jättää mihin tahansa parkkiin ja kuka tahansa voi sen siitä napata ja heitää mihin lystää.\njoo, kun käsketään siivoamaan, niin sanotaan mitä varten pitäs. perustelu, mä siivoon koko ajan teidän jälkiä, niin kyllä teidänkin kuuluu siivota. ei kuulema tarvii.