DC:n ja Marvelin multiversumit\nKirjoittaja Aihe: DC:n ja Marvelin multiversumit (Luettu 18350 kertaa)\n« : 10.03.2005 klo 14:08:56 »\nViimein sain aikaan tiivistelmän DC:n rinnakkaismaailmoista ennen Crisisiä. Keskityin Maa kakkoseen koska se oli esillä 100 kertaa enemmän kuin muut yhteensä. Jutun ei ole tarkoitus ollakaan kattava, vaan tiivistelmä keskittyen olennaiseen.\n« Vastaus #1 : 10.03.2005 klo 20:12:44 »\nKäsittämätön sotku tuo rinnakkaismaailma-juttu. Sinänsä huvittavaa, että tälläisia selityksiä on ylipäätään vaivauduttu keksimään. Ilmeisesti asia oli tärkeä lukijoille (käsikirjoittajille?)? Ajateltiinko sen tuovan jotenkin uskottavuutta hommaan, en silti täysin ymmärrä perusteita tämmäiseen menemiseen, sillä tarinathan muuten eivät ole olleet mitenkään kovin uskottavia tai loogisia. Vai oliko kyse siitä, että eri maailmoissa seikkailevia hahmoja ei hennottu lopettaa tai sulauttaa kaikkia samaan syssyyn?! Tässähän olisi vaikkaaihetta yliopistolliseen opinnäytetyöhön!\nOnkos Kvaakissa juttua jo Marvelin vastaavista vedoista? Vai onko Marvel vain liittänyt uudet hahmot aina vanhaan jatkumoon? Entä miten Marvel-DC cross overit suhtautuvat tuohon. Tulevatko cross overien hahmot aina samasta Maasta vai useammistakin?!\nHämiksellä ainakin on ollut useampia näitä erilaisia jatkumoita. Minusta nykmeininki (esim. Spider-Manissa) on hyvä. Ei turhaan selitellä tai sovitella uuden suhdetta vanhaan, vaan tehdään suoraan uutta, periaatteessa omillaan seisovaa matskua.\n« Vastaus #2 : 10.03.2005 klo 20:33:52 »\nKäsittämätön sotku kyllä, mutta aikanaan todellisen maailman fyysikko nimeltä Everett esitti monimaailmateorian, jonka mukaan rinnakkaiset maailmankaikkeudet ovat mahdollisia. Luullakseni teoria lopullisesti kumottiin vasta hiljakkoin.\n« Vastaus #3 : 10.03.2005 klo 20:54:55 »\nLainaus käyttäjältä: Markku Myllymäki - 10.03.2005 klo 20:33:52\nLuullakseni teoria lopullisesti kumottiin vasta hiljakkoin.\nMitä? Missä? Milloin? Kuka? Eihän sitä ole kumottu, onhan niitä rinnakkaisia maailmoita! 8)\n« Vastaus #4 : 10.03.2005 klo 21:46:51 »\nMarvelillahan oli yhdessä vaiheessä käytännössä loputtomasti rinnakkaismaailmoja, kun lähes aina aikamatkustus loi uuden rinnakkaismaailman. Walt Simonson käsittelikin tätä probleemaa aika hyvin Ihmenelosissaan. Se Reedin ja tri. Doomin kaksintaistelu ajassa oli aika hyvä.\nMutta mä olen aina tykännyt DC:n rinnakkaismaailmoista. Ne tuntu aina jotenkin selkeämmiltä kuin Marvelin vaihtoehtotodellisuudet. Varsinkin Crisis on oikein loistava kosminen spektaakkeli.\n« Vastaus #5 : 11.03.2005 klo 07:01:27 »\nMaa-2:n DC kehitti 1940-luvun sankareita varten. Ei haluttu panna heitä samaan maailmaan modernien sankareiden kanssa koska vanhoissa sankareissa oli samannimisiä hahmoja ja joissakin tapauksissa yhteyttä oli paljon muutakin kuin nimi. 60-luvun alku oli jotenkin niin hellyttävää aikaa DC:llä. Mitä tahansa kirjoittaja pystyi kertomaan ja lukijat nielivät kaiken.\nKuitenkin lukijat vaativat lisää tarinoita Maa-2:n sankareista ja koska tuo ensimmäinen JLA/JSA -kohtaaminen myi kuin leipä, kehitettiin pari rinnakkaismaailmaa lisääkin pian. Sitten maailmojen lisääminen lopetettiin ennen kuin mopo karkasi käsistä kokonaan. 70-luvulla taas vanha konsepti otettiin käyttöön kun DC oli ostanut pois kuleksimasta toimintansa lopettaneiden lehtiyhtiöiden hahmoja.\nEnglanniksi netistä löytyy fanien spekulointia maailmoista vaikka kuinka paljon kaikkia mahdollisia jatkumovirheitä oikomaan. Mm. DC/Marvel-crossovereille on "Crossover-Earth". Mutta vain neljälle ensimmäiselle jotka ovat siis pre-crisis.\nCrisisin ilmestymisaikaan Marvelin silloinen editor-in-chief Jim Shooter totesi että "Marvelilla ei ole tarvetta tällaiseen. Me teimme kaiken oikein jo alunperinkin." Mutta jo tuolloin Marvel oli kehittänyt takautuvasti neljä eri Kapteeni Amerikkaa selittämään pois Kapun jatkumovirheet. Marvelin rinnakkaismaailmat eivät olleetkaan samalla tavalla laadittuja jatkumon korjaamiseen, pikemminkin ne vain sekoittivat asioita. Esim. 70-luvun Ihmenelosissa julkaistiin vuorotellen tarinoita kahden eri rinnakkaismaailman Reed Richardsista. Toisessa Reed oli Möykky ja toisessa vielä groteskimpi hirviö jolla lisäksi ei ollut kaikki kotona pääkopassa. Möykky-Reed oli sen sijaan yhtä rationaalinen kuin perus-Reedkin. John Byrne sanoi haastattelussa unohtaneensa nuo tyypit täysin tietoisesti. Mutta Byrnen jälkeen Tom de Falco kehitti Reedin joka matkustaa rinakkaismaailmasta toiseen tappamassa Reedejä.\nNyt DC:n universumissa on "Hypertime" jolla voidaan selittää kaikki DC:n julkaisut joskus jossain tapahtuneiksi. Konseptia on vain järkevästi käytetty säästeliäästi, ettei tule samanlaista sotkua kuin muinoin. Hypertime esiteltiin Valtakunnan ja voiman jatko-osassa "The Kingdom" jossa Kingdomin Teräsmies, Batman ja Ihmenainen kohtasivat normaali-DCU:n kaksoiskappaleensa. Myöhemmin klooni-Teräspoika kohtasi Silver Agen Teräspojan nostalgisia väristyksiä herättäneessä seikkailussa. Salama katosi aikavirtoihin ja kaksoiskappale paikkasi häntä vähän aikaa. Muita en ole havainnut.\n« Viimeksi muokattu: 11.03.2005 klo 07:25:28 kirjoittanut Surfin Joe »\n« Vastaus #6 : 11.03.2005 klo 08:34:35 »\nLainaus käyttäjältä: Jouni Ahola - 10.03.2005 klo 20:54:55\nMitä? Missä? Milloin? Kuka?\nGoogleta "Afshar Experiment" (ja/tai "Kramer") niin löydät selostuksen asiasta. Vuoden 2004 tiedeuutisia.\nEihän sitä ole kumottu, onhan niitä rinnakkaisia maailmoita! 8)\nMikäänhän ei estä mielikuvitusta luomasta uusia, mielenkiintoisempia maailmoja. Onneksi.\n« Vastaus #7 : 11.03.2005 klo 10:04:55 »\nMites se Teräsmies-tarina, jossa Teräsmies kohtaa alkuperäisen Teriksen? Se löytyy sieltä yheltä Teris-sivulta, mutta en ole lukenut...\n« Vastaus #8 : 11.03.2005 klo 10:30:54 »\nTarkoitatko sitä Teräsmies vuosialbumi 1984:ää? En muista toista tapausta nähneeni jossa Terikset olisivat tavanneet nimenomaan missään muussa Teräsmies-lehdessä. JLA:ssa oli ensitapaaminen ja useampiakin muita. Sitten tietysti Crisis.\nTuon vuosialbumin alkuperäinen numero on DC Comics Presents Annual # 1, 1982.\nDC Comics Presents oli varsinaisesti Teräsmiehen teamuppeja julkaiseva lehti, ehkä tusinan verran noita tarinoita on julkaistu suomalaisissa Teriksissä 80-luvun alussa. Mutta: lehdessä oli monissa numeroissa kiinnostava kakkossarja aiheena "mitä tapahtuikaan sille ja sille golden agen hahmolle".\n« Vastaus #9 : 11.03.2005 klo 10:42:52 »\nLainaus käyttäjältä: Markku Myllymäki - 11.03.2005 klo 08:34:35\nNiin, New Scientist -lehdessä, jota pidetään tiedemaailman National Enquirerina. Valitettavasti Afsharin raporttia ei ole vielä julkaistu vertaisarvosteltuna, joten on epäselvää, tapahtuuko hänen kokeessaan sellaista, mitä hän väittää siinä tapahtuvan, ja onko se sitten jotain, mikä on Bohrin komplementaarisuusperiaatteen, ja sitä myöten monen maailman tulkinnan mukaan mahdotonta. Multiversumi odottaa hengitystään pidättäen, tietenkin...\nLainaus käyttäjältä: Reima Mäkinen - 10.03.2005 klo 20:12:44\nHämiksellä ainakin on ollut useampia näitä erilaisia jatkumoita. Minusta nykmeininki (esim. Spider-Manissa) on hyvä.\nSiis nythän juuri Hämiksellä on useampia erillisiä jatkumoita, mutta ennen oli vain yksi. Vaikka jatkumon yksityiskohdat hieman huojuivat -- äärimmäisenä esimerkkinä Byrnen Ensimmäinen luku -- uusille versioille ei muodollisesti luotu uutta universumia. Reed Richardsin teorioiden mukaisesti tietenkin oli olemassa ääretön multiversumi, jossa jokainen mahdollinen universumi oli olemassa, mutta vain yksi universumi oli se virallinen, ja se tunnetaan Alan Mooren antamalla tunnuksella 616.\n(Lukuunottamatta New Universeä, jonka Jim Shooter ideoi 80-luvulla, ilmeisesti omista protestoinneistaan välittämättä. Sitä ei ehkä kuitenkaan kannata laskea mukaan, koska siinä seikkailivat aivan uudet hahmot, eivätkä Marvelin vanhojen sankareiden uudet versiot.)\nKunnes tuli Heroes Reborn, jossa mm. Ihmenelosten uudet versiot seikkailivat omassa universumissaan, jonka syntyminen pohjustettiin muodollisesti Onslaught-crossoverissa. Sen jälkeen tuli Ultimate-universumi. Nykyään Marvelilla on myös lapsille suunnattu Marvel Age / Adventures -linja, joka oletettavasti myös tapahtuu omassa universumissaan. Ns. "ydinlehtien" seikkailut tapahtuvat edelleen samassa vanhassa 616-universumissa, ja suhtautuminen jatkumoon on jokseenkin sama kuin Stan Leellä aikoinaan: Ei sillä nyt ole niin paljon väliä, jos Peter Parkerin nimi yhdessä numerossa onkin Peter Palmer.\n« Vastaus #10 : 11.03.2005 klo 10:58:45 »\nNew Universen loputtua Mark Gruenwald käytti joitakin NU:n hahmoja kirjoittamissaan lehdissä. Quasarissa ja Starblast-minisarjassa. Vaikka Jim Shooter oli ilmoittanut että koskaan ei tule yhtään crossoveria näiden versumien välillä. Mutta Shooter olikin tuolloin jo poissa kuvioista.\nMarvel Age Spider-Manin seikkailut ovat vanhoja Lee/Ditkon tarinoita uudelleenkirjoitettuina ja -piirrettyinä. Nykypäivän kersoja varten modernimpaa otetta. Ei voi suositella kenellekään.\nJa Bruce Bannerin nimi oli jossakin vanhassa tarinassa välillä Bob Banner. Lee sitten selitti asian että nimi on kokonaisuudessaan Robert Bruce Banner.\n« Vastaus #11 : 11.03.2005 klo 11:15:30 »\nLainaus käyttäjältä: Surfin Joe - 11.03.2005 klo 10:58:45\nMarvel Adventuresin katalogi kuitenkin sisältää jo paljon enemmän kuin vain vanhoja tarinoita uudelleenkirjoitettua Lee/Ditkoa tai Lee/Kirbyä. Mihin jatkumoon "Tales of the Thing" sijoittuu? Tuskin niihin tullaan ikinä viittaamaan pääuniversumin puolella.\n« Vastaus #12 : 11.03.2005 klo 11:24:43 »\nEi, kun tarkoitin Man of Steelin numeroita 80-82, mutta ilmeisesti niissä seikkailikin vain kultaisen ajan Teräsmies, eikä nyky-Teris lainkaan.\nMutta selitettiinkö sitä jotenkin?\n« Vastaus #13 : 11.03.2005 klo 12:14:27 »\nEnpä ole noita lukenut. Nekö ovat Teris-sivuilla?\nEDIT: Näkyvätpä olevan. Ekan osan luin ja tuo on jatkumoon kuulumaton tribuutti alkuperäiselle Teräsmiehelle. Jon Bogdanove on erinomainen piirtäjä jos hänellä on projekti ja sen toteuttamiseen tarpeeksi aikaa. Kun Power Pack ilmestyi vain 6 viikon välein, tuli hyvää jälkeä. Kuukausittaista Man of Steeliä lukiessani oikein hävetti Jonin puolesta. Niin sutaistua jälkeä en kehtaisi julkaista.\nJonin pojan nimi on muuten Kal-El.\n« Viimeksi muokattu: 11.03.2005 klo 12:30:29 kirjoittanut Surfin Joe »\n« Vastaus #14 : 11.03.2005 klo 12:18:03 »\nLainaus käyttäjältä: Rami Rautkorpi - 11.03.2005 klo 10:42:52\nMultiversumi odottaa hengitystään pidättäen, tietenkin...


Työtapaturma- ja ammattitautivakuutus - Tapaturmavakuutuskeskus\nTyötapaturma- ja ammattitautivakuutus (TyTA-vakuutus) on osa suomalaista sosiaalivakuutusjärjestelmää ja osa työsuhteeseen liittyvää sosiaaliturvaa. Työtapaturma- ja ammattitautivakuutus on ensisijainen järjestelmä muuhun sosiaaliturvaan nähden.\nTyötapaturma- ja ammattitautivakuutusjärjestelmä perustuu työtapaturma- ja ammattitautilakiin (säädöskokoelmanumero 459/2015, lyhenne TyTAL), jossa on määritelty muun muassa korvattavat vahinkotapahtumat, vakuutuksesta maksettavat etuudet, järjestelmän toimeenpano sekä vakuutusten hinnoittelun periaatteet.\nTyTAL tuli voimaan 1.1.2016. Lakiin yhdistettiin kolmen voimassa olevan lain säännökset: tapaturmavakuutuslain (608/1948), ammattitautilain (1343/1988) ja tapaturmavakuutuslain perusteella korvattavasta kuntoutuksesta annetun lain (625/1991; jäljempänä kuntoutuslaki).\nTapaturmavakuutuslakia, ammattitautilakia ja kuntoutuslakia sovelletaan edelleen kaikkiin niihin työtapaturmiin ja ammattitauteihin, joiden sattumis- tai ilmenemisaika on 31.12.2015 tai sitä aikaisemmin. Tämä tarkoittaa sitä, että näiden vahinkotapahtumien korvattavuus ja maksettavat korvaukset määräytyvät tapaturmavakuutuslain mukaisesti. Uutta lakia sovelletaan kuitenkin näiden vahinkotapahtumien korvauskäsittelyyn ja muutoksenhakuun.\nTVL:n TyTAL-tiedote 7.5.2015\nTyötapaturma- ja ammattitautilain (TyTAL) mukaista vakuutusta ja sen toimeenpanoa säätelevät keskeiset säädökset:\nTyötapaturma- ja ammattitautilaki (TyTAL)\nTyTAL:n englanninkielinen käännös\nValtioneuvoston asetus työtapaturma- ja ammattitautilaissa tarkoitetusta haittaluokituksesta (768/2015)\nHallituksen esitys erityisryhmien tapaturma- ja ammattitautiturvasta HE 93/2015 (Finlex)\nTapaturmavakuutuslain mukaista lakisääteistä tapaturmavakuutusta ja sen toimeenpanoa säätelevät seuraavat keskeiset lait:\nLaki tapaturmavakuutuslain perusteella korvattavasta kuntoutuksesta.\nHaittaluokkataulukko 1.1.2010 alkaen Sosiaali- ja terveysministeriön asetus tapaturmavakuutuslaissa tarkoitetusta haittaluokituksesta 1649/2009\nHaittaluokkataulukko - työtapaturmat ja ammattitaudit 31.12.2009 saakka Sosiaali- ja terveysministeriön päätös tapaturmavakuutuslain 18 a §:ssä tarkoitetusta haittaluokituksesta 23.12.1986/1012


Kevyt akkukäyttöinen GARDENA ComfortCut Li-18/50 -pensasleikkuri sopii erinomaisesti keskikokoisten pensasaitojen leikkaamiseen – kätevästi ilman johtoa. ErgoLine-kahvasta saa miellyttävän otteen kaikissa leikkuuasennoissa, mikä tekee työskentelystä helppoa. Optimaalinen terägeometria takaa tehokkaan, nopean ja tarkan leikkuun. Pensasleikkurin mukana toimitetaan helppohoitoinen 18 V:n/2,6 Ah:n GARDENA-akku. Li-ion-akku voidaan ladata missä vaiheessa tahansa, sillä se ei kärsi muisti-ilmiöstä.


pinkkikimara: tukkatuotteita - Mustaa Kajalia\n30 huhtikuun, 2010 Kategoriassa: Yleinen\nIhan hirmuisesti ei huhtikuun aikana ole tapahtunut tuoterintamalla ja loppuneitakin tuotteita on tullut aika vähän. Eniten purkkeja loppui hiuspuolella joten jutellaanpas niistä hiukan.\nMinä ja kuivashampoo olemme olleet erottamattomia viime syksystä lähtien kun ystäväni vinkkasi Anttilassa Swis O Parin kuivashampoosta. Sitä ennen mulla oli kyllä ollut joku hienoinen aavistus että sellainenkin tuote on olemassa, mutta koskaan en ollut ennen kuivashampoota omistanut. Olen erittäin aamu-uninen ja tykkään käydä illalla suihkussa, aamulla sitten tukka on ihan lättänä ja pahimmillaan jo hieman rasvoittunutkin, ennen tämä tiesi hätäponnareita, mutta ei enää. (Alkaapas tämä kuullostaa ihan TV-Shop mainokselta..). Kuivashampoota vaan juuriin ja tukka on entistä ehompi. Olen tainnut tähän mennessä kokeilla lähes kaikki alle kympin maksavat kuivashampoot ja PROFFSista on tullut ykisuosikkejani halvan hintansa ja hyvän laatunsa takia. Lee Staffordin kuivashampoosta tykkään vielä enemmän, mutta koska ero on aika olematon kallistun usein puolet halvempaan PROFFSiin, joka hoitaa hommansa hyvin ja tuoksuu miellyttävältä.\nLee Stafford Light Spray Wax\nHiukseni ovat varsin hennot ja ohuet ja olenkin vältellyt kaikenlaisia vahoja suurimman osan elämästäni. ”Hieman” hiustumpelona saan vahoilla yleensä aikaa vain liimaletin ja niin kävi tämänkin suihkutettavan vahan kanssa aluksi. En kuitenkaan antanut periksi ja muutamien kokeilujen jälkeen kevyt suihkutettava vaha osoittautui varsin oivalliseksi avuksi kerrostetun A-linjan kanssa. Vähän riippuen fiiliksestä ja halutusta tuloksesta, joka suihkutan vahaan suoraan hiuksiin ja työstän siitä tai sitten suihkutan vahaa ensin kämmeniin ja työstän sen sitä kautta tukkaan. Tällä vahalla saa juuri sopivasti tekstuuria ohueeseenkin tukkaan ilman, että se näyttää raskaalta ja klähmäiseltä. Uusi pullo on jo ostettu ja odottaa korkkaamistaan. Lee Staffordin tuotteita saa ainakin Kickseistä, en muista niitä muualla nähneeni.\nL´Oréal Elvital Nutri-Gloss Light Balsam Spray\nOn hiuksiin jätettävä hoitoainesuihke, jonka on tarkoitus hoitaa hiuksia ja antaa niille kiiltoa ja helpottaa hiusten selvittämistä. Tämä tuote on suunniteltu erityisesti pitkille ja ohuille, rasvoittumiseen taipuville hiuksille ja vaikka oma kuontaloni ei olekaan pitkä kaksi muuta osuu ihan kohdalleen. Käytössä hoitsikkasuihke osoittautui varsin toimivaksi, mitään varsinaista kiillon lisääntymistä en huomannut, mutta hiukset tosiaan tuntuivat hieman pehmeämmiltä ja hoidetummilta. Karvastoni on tällä hetkellä niin pahasti värinpoistojen ja värjäysten vahingoittama, että paikoitellen tukka on ihan venyvää ja vanuvaa purukumia, jätettävä hoitsikka on siis ihan must. Vaikka innostuin Nutri-Gloss suihketta välillä suihkimaan hiukan liikaakin ei se jättänyt hiuksiu raskaiksi tai tahmaisiksi, vaajaavaisilla INCI lukutaidoillani sanoisin, että tässä suihkeessa ei ole silikonia. Tykästyin tähän kovasti ja varmasti ostan uudestaan. Tällä hetkellä käytössä on Lorkun Anti-Breakage sarjan hoitsikka suihke, joten katsotaan miten se pärjää Nutri-Glossille.\nOstin Dumb Blonde shampoon ensimmäisellä kierroksella blondina, muistaakseni joskus loppuvuodesta 2008. Shampoo on söpön vaaleanpunaista ja tuoksuu äklön ensanssimansikalle, ei ole lempituoksujani. Bumb Blonde yrittää olla vahingoittuneita hiuksia korjaava shampoo ja löytyyhän INCIstä (tosin parfyymin jälkeen) mm. vehnäproteiinia ja vehnän aminohappoja, mutta kyllä tämä käyttökokemusten mukaan menee ihan pesevästä perusshampoosta, Oatmeal & Honey on huomattavasti hoitavampi ja korjaavampi ja tuoksuu paremmalta. Dumb Blonde on ihan hyvä perusshampoo, mutta koska tuoksu oli äklö ja tuote ei muuten tehnyt hirmuista vaikutusta en osta enää uudestaan.\nOletko kokeillut Klippoteketin kuivista? Maksaa n. 5e ja on erittäin suosittu ainakin bloggaajien keskuudessa… 😀\nItseasiassa mulla on just tällä hetkellä Klippotekin kuivashampoo käytössä, muutaman kerran oon ehtinyt sitä testailemaan. Kerros sitten tarkempia kokemuksia kun pullo tyhjenee 😉\nMinä vannon Tony&Guyn nimeen :). Kikcseissä myytävänä ja maksoi alle kymmenen euroa.\nKlippotekin kuivashampoota olisi tarkoitus kokeilla seuraavaksi, muta piruvie kun se on tainnut loppua koko maasta ;<. Huomaa kyllä heti jos ”nimekkäät” bloggaajat ovat joitakin tuotteita mainostaneet blogeissaan ;P.


Lucyn ja Ronin blogi: huhtikuuta 2017\nKökkäreasiantuntija ja lenkkeilyn uhri\nKökkeröasiantuntija Neiti L. palveluksessanne! Millaisestahan kökkeröongelmasta teillä oli noussut huoli?\nAhaa. Koirapuiston laitamille nousseita kökkäreitä. Katsotaanpas.\nAvataanpa hieman tämän kökkösen pintaa, niin päästään kiinni sen sisällä muhivaan aromiin. Minähän olen siis aina valmiina antamaan viranomaisapua mitä tulee erimuotoisiin ja -kokoisiin salaperäisestä maasta nousseisiin kökköihin. Käsittääkseni kyseessä on jonkinlainen maanalainen salaliitto, jossa jokin toistaiseksi tunnistamaton voima nostaa maasta multakökkäreitä ja usein niiden keskellä saattaa olla pieni onkalomainen kolo. Olen kerännyt dataa neljän vuoden ajan ja tunnen olevani lähellä läpimurtoa, mutta mielelläni kartoitan vielä uusia tapauksia, vaikka kaava tuntuisikin olevan useimmiten sama.\nKökkäretutkimusteni ohessa olen suorittanut myös toista virkaani eli lukukoiruutta. Lukukoiruus on minulle todellinen kutsumusammatti. Otan lukijan vastaan iloisesti häntääni heiluttaen ja sitten käperryn viltilleni nauttimaan hauskoista ja jännittävistä tarinoista. Joskus saan vähän rapsutuksiakin.\nMinulle ei ole käynyt ihan yhtä hyvin. Emäntä on päättänyt uhmata luonnonlakeja ja aloittanut sittenkin juoksuharrastuksen. Eihän siinä mitään. Sen kun hullu hölkkää, mutta miksi minut on täytynyt valita tämän harrastuksen uhriksi tai niin kuin Emäntä asian ilmaisee "juoksukaveriksi"?\nOikeaoppinen lenkkihän etenee näin: Mene ulos ovesta. Haistele. Merkkaa lähimmän puskan juurelle. Haistele lisää. Kävele pihan toiseen reunaan. Mittaa lämpötila, tuulen suunta, ilmankosteus ja etenkin maan kosteus. Pohdiskele, mihin suuntaan tekisi mieli tällä kertaa kipitellä. Kävele vähän matkaa. Muuta mieltäsi. Kävele toiseen suuntaan. Merkkaa. Jatka sattumanvaraisesti ojan pohjaa pitkin. Kuuntele. Haistele. Ajaudu pikkuhiljaa metsän reunaan. Poikkea metsän puolelle. Palaa takaisin tielle ja jatka matkaa. Havainnoi ympäristöäsi ja kävele rauhallisesti pysähdellen nelisen kilometriä n. 1,5-2 tunnin aikana.\nEmäntä on sen sijaan yrittänyt lanseerata aivan hullua lenkkijärjestystä: Mene ulos ovesta. Tee tarpeesi pihapuskaan. Hölkkää suoraan yhtä kyytiä 40 minuuttia ja palaa kotiin.\nMissä on nuuskuttelu? Missä kuulumisten vaihtaminen?\nEilen heittäydyin mahalleni maahan, josta seurasi, että Emäntä otti minut syliinsä ja juoksi mäyräkoira sylissään. (Kevyesti sadatellen...) Paluumatkalla sain kiinnostavan hajun metsästä ja sitten yhtäkkiä jaksoinkin juosta. Juoksemisella täytyy olla jokin syy! Pelkästään Emännän perässä hölköttely ei ole minusta tarpeeksi kiinnostavaa puuhaa.\nNyt ymmärrän Lucy-neidin lenkillä hidastelun nerokkuuden. Häntä ei koskaan pakotettaisi juoksulenkille!\nLähettänyt Lucy ja Roni klo 21.12 6 kommenttia:\nErittäin hyvä ellei täydellinen pääsiäinen\nKylläpä onkin aika vilahtanut. Pääsiäinen meni kiireesti, kun harrastettiin kaikkia meidän lajeja (rally-toko, näyttely, mejä), oltiin kylässä ja tavattiin uusia ja vanhoja tuttuja.\nEi siis ehditty kirjoittaa.\nSitten ei enää ollut niin kiire, kun Emäntä kai meiltä salaa söi jonkun lumen alta paljastuneen ulostekökkösen tai raa'an hirvenluun, no joka tapauksessa maha oli monta päivää sekaisin, niin sitten ei jaksanut kirjoittaa.\nMutta nyt siis viikon parhaat palat:\nTorstaina rally-tokoiltiin ja tässä videonäytteet tämän hetken tilanteesta. Roni on siis avoimessaluokassa ja minä yhtä tulosta vaille avoimessa. Videolla harjoitellaan avo-rataa. Minulla on tarkoituksella vähän matalampi hyppy, kun oli silloin alkuviikosta se tassu ollut kipeänä. Ei tosin enää tuossa vaiheessa.\nVietettiin pääsiäistä Roosa-tädin ja Ninnin luona. Otettiin Ninnin kanssa pienet päikkärit. Jonkin eroavaisuuden roduissa voi ehkä nähdä kuvan perusteella...\nLauantaina Ninni ja Roni kävivät näyttelyssä. Kumpikin sai arvosanan EH eli erittäin hyvä. Ninnin emäntä oli riemuissaan, kun Ninni menestyi niin hyvin ja meidän Emäntä oli hieman pahoillaan, kun Roni ei oikein menestynyt. Kaikki on niin suhteellista!\nNinnillä oli juoksut, lopuillaan, mutta kuitenkin, joten Ronin meininki oli sen mukaista. Ninni ja Roni olivat pääasiassa eri aikaan ulkona ja sisällä, kun nuoripari oli koko ajan toistensa kimpussa. Roni rakkauden huumassa ja Ninni... no ehkä se oli sellaista astetta rankempaa sulhasta-hampailla-niskasta -ja-korvista-kiinni-rakkautta. Kun Ninni kuitenkin viihtyi paremmin sisällä ja ulkona oli vielä vähän kylmä pitää tuntitolkulla mäyräkoiraa ikkunalaudalla seisomassa (!), niin Roni sai välillä seurailla olohuoneen menoa kaltereiden takaa.\nLauantaina tavattiin myös eräs yksivuotias ihmispentu! Hän oli todella kiinnostava. Minä en poistunut hetkeksikään metriä etemmäs hänestä. Myös Roni oli kiinnostunut pikkuihmisestä. Hän istui pikkukaveria vastapäätä, kun ihmispennun emä sanoi yhtäkkiä: "Ei saa purra!" Roni oli hämillään ja yritti näyttää vielä kiltimmältä ja osoittaa kaikin tavoin, ettei ollut missään aikeissa purra ketään, mutta emä toisti vain: "Ei saa purra!" Meidän Emäntä ehätti jo vähän myös hätiin, että tuskinpa se Roni nyt ihan äkkiä on ketään puremassa, kun kävi ilmi, että ihmispentu se olikin aikeissa purra Ronia! Meidän Emännälläkin on vielä vähän opettelemista tuossa ihmislasten kehonkielessä...\nMaanantaina tapahtui ehkä kuitenkin se paras asia nimittäin mejä-kausi alkoi vihdoin! Saimme kaikki koirat vuorollamme verrytellä hajuaistejamme. Jäljet olivat n. 18 h vanhoja eli voittajaluokan jälkien ikäisiä. Mittaa oli ehkä vain puolet, jos sitäkään, mutta matkalla oli tämä uusi haaste eli katkokulma. Minun jäljelläni Emäntä oli juuri luovuttamassa, että ei se Lucy taida tätä selvittää, kun hän huomasi, että itse asiassa katkokulmahan selvisikin jo. Kummalla meistä on tarkemmat aistit? Minun hajuaistini vs. hänen näköaistinsa! Hän ei huomannut puissa roikkuvia oransseja merkkejä, joita oli itse ollut mukana laittamassa!\nRonilla oli samanlainen jälki kuin minulla ja Ninnillä oli avoimenluokan jälki. Roosa-täti sai selvitettäväkseen pienemmän pellolla olevan jäljen, kun Emäntä ei uskaltanut laittaa häntä risukkoon loikkimaan, koska hänen jalassaan on taas ollut vähän avointa haavaa. Hyvin sillä jalalla kuitenkin lenkillä kävi ja kettujen pesillä mylläämässä, että ehkä laiskuus oli suurin syy, miksi neljäs jälki oli pellolla.\nTämä viikko oli siis sitten enemmän hiljaiseloa. Yksi lukukoirakeikkakin täytyi perua, kun Emäntä ei kyennyt lähtemään ja minä en kai saa sitten yksin mennä... Jospa ensi viikko kulkisi taas normaaliin tahtiin!\nLähettänyt Lucy ja Roni klo 22.25 8 kommenttia:\nKauhun ja ilon hetket\nMaanantai-iltana elettiin kauhun ja epätoivon hetkiä. Iltalenkiltä kotiin palatessa riehaannuttiin hiukan Mustan alamaisen kanssa painimaan (kuten usein kotipihaan palatessa) ja Emäntä päästi hihnoista vain irti, että voimme vähän myllätä (kuten usein ennenkin). Liekö hihna sitten kiertynyt huonosti vai ryntäsikö Musta alamainen vain kimppuuni liian kovalla vauhdilla, mutta yhtäkkiä tunsin valtavaa kipua, päästin kimakan ulahduksen ja jäin nurmikolle istumaan vasen etutassu sivulle sojottaen. Emäntä kyykistyi kauhuissaan viereeni ja minä kiipesin hädissäni hänen syliinsä: "Ota tämä kipu pois! Miksi minuun koskee?" Kun Emäntä kosketti jalkaani, kiljahdin taas. Hän kantoi minut vakavana sisälle ja laski varovasti eteisenmatolle. Jäin paikalleni istumaan jalka edelleen sivulle sojottaen selvästi tuskaisena. Hän soitti päivystävälle eläinlääkärille. Tai saman tien parille, kun ensimmäinen ei vastannut heti.\nSiinä vaiheessa, kun eläinlääkäriin vihdoin saatiin yhteys, pystyi jalkaani jo kääntelemään ja puristelemaan ilman, että olisin ulahdellut. Koska päivystävä eläinlääkäri oli 100 kilometrin päässä, päätettiin tilannetta seurailla yön yli. Emäntä nosti minut kyljelleen koiranpetiini. Yön aikana Emäntä heräili parin tunnin välein ja tarkisti tilani. Olin jo vaihdellut asentoa pitkin yötä itse, vaikka illalla jalka ei tuntunut pitävän ollenkaan.\nAamulla kipaisin makuuhuoneesta keittiöön, kun kuulin ruuan kilahtavan kuppiin. Ontuen, mutta omin jaloin kuitenkin. Emäntä soitti vielä kolmannelle eli omalle eläinlääkärillemme, mutta hän oli hukkumaisillaan töihinsä jonkin edellispäiväisen hätätapauksen vuoksi, eikä ehtinyt ottaa meitä vastaan. Koska Mestarikaan ei ehtinyt lähteä kuljettamaan minua kauemmas, päätettiin katsella tilanteen edistymistä. Oma lääkäri oli sanonut, että useimmiten murtuvat varpaanluut, jos jotain murtuu, mutta niissä minulla ei ollut vikaa. Hän sanoi myös niskan liikkeen ratkaisevan, voiko vika olla niskanikamissa, mikä olisi toinen vakavampi vaihtoehto. Pääni pyöri normaalisti herkkupalan perässä.\nIltaan mennessä ontuminen oli vähentynyt. Emäntä kantoi minut rappusissa ja pääsin vain hädin tuskin pihalle töppöstelemään, mutta olin jo oma kujeileva itseni ja pompahtelin heinikossa ilokseni.\nTänään ontuminen on muisto vain ja pääsin jo pienelle kävelylle. Taidettiin selvitä pelkällä säikähdyksellä ja kyseessä oli varmaankin venähdys. Hihnoissa ei ainakaan enää leikitä, enkä ehkä Mustan alamaisen kanssa oikein muutenkaan. Hän on niin valtavan vahva innostuessaan, eikä oikein varo minua, kun on pennusta asti tottunut painimaan kanssani täysillä.\nMusta alamainen oli bongannut Emännän kanssa lenkillä kevään ensimmäisen leskenlehden!\nKirjoita sinne siitä sunnuntaista myös!\nKirjoita itse. En minä ollut siellä paikalla.\nMinä ja ihana bernityttönen Hilla. Minä palvoin jokaista laattaakin, jolla hän oli istunut!\nMinä kävin siis mätsäreissä tanskandoggi-kaverini Diezelin kanssa. Diezel on 8 kk.\nJa sijoituin ensimmäistä kertaa punaisten kehässä! Olin pienten aikuisten punaisten 3. Myös Diezel sijoittui ensimmäistä kertaa punaisissa. Hän oli myöskin 3. punaisen saaneissa pennuissa!\nMinä ymmärsin, että Emäntä sanoi, että pieniä aikuisia oli vain 9 eli 4 sinisen saanutta ja 5 punaisen saanutta, joten kaikki palkittiin. Se viideskin sai lohdutuspalkinnon...\nMitä sinä yrität vihjailla, Lucy-neiti?\nEttei tuo nyt kovin kummoinen saavutus ole...\nPöh. Olet vain kateellinen! Emäntä voitti tuolta myös arpajaisissa uimalahjakortin koirauimalaan, että sinä pääset varmasti Lucy-neiti uimaan minun ja Diezelin kanssa!\nJaa... Menkää te vain äijäporukalla. Teillä on varmasti paljon hauskempaa uimassa ilman minua!\nLähettänyt Lucy ja Roni klo 22.52 14 kommenttia:\nTänään minä, Lucy-neiti, kulinaristi, pieni suuri ruuanystävä ja eri makujen puolesta puhuja, olen oppaanne erään tyypillisen herkuttelupäivän eri vaiheissa. Mottoni on: "Kaikkea pitää ainakin maistaa! Tai ottaa vähän. Tai vähän enemmän. Tai ehkä kun nyt kerran tarjolla on, niin kaiken minkä kiinni saa, voi laittaa suuhunsa". Tervetuloa mukaan!\nAamun tärkein ateria on tietenkin aamiainen. Tunnistan aamiaisen olevan katettuna siitä, kun Parempi Mestari kolauttaa puurolautasensa tiskipöydälle. Tämä soppakello, jos sallitte pienen humoristisen ilmaisun, ilmoittaa, että Parempi Mestari on valmis tarjoilemaan aamuruokani. Hypähdän hänen peittonsa alta lattialle sulokkaasti jötkähtäen kuin (meri)leijona, jossei hän ehdi makuuhuoneeseen nostamaan minua lattialle. Ensin huolelliset venytykset, että vatsa venyy pitkän, koko yön kestäneen paaston jälkeen ja herää ottamaan vastaan päivän ensimmäisen aterian.\nAamuruoka on kuivamuonaa, jossa toisinaan on liraus öljyä kyytipoikana. Suutuntumaltaan ruoka on rapsakkaa ja makuna riisin ja kanan ikiaikainen liitto. Useimmiten aamuruoka solahtaa kuitenkin pureksimatta, koska pienet nappulat mahtuvat nielusta kokonaisina. (Tosin yleensä kyllä isotkin nappulat mahtuvat kokonaisina kurkustani...) Aamuruuan huuhtelen alas mieluiten viileällä, juuri hanasta lasketulla, raikkaalla kraanavedellä. Toisinaan otan jälkiruuaksi suullisen tai pari Mustan alamaisen lohipohjaista kuivaruokaa, jos hän nirsoilee ja Parempi Mestari on tarpeeksi etäällä, ettei ehdi kiskoa minua heti hänen kupiltaan.\nVarsinainen jälkiruoka odottaa kuitenkin ulkona aamulenkin yhteydessä. Ahkerat rusakot ovat uurastaneet koko yön pitkin kylää ja joka-aamuinen papanajahti voi alkaa heti talomme pihalta. Rauhallisesti aluetta kirsulla haravoiden löytää yleensä ne parhaat pipanat, jotka ovat tiiviitä, lohkeavia ja sisältävät kaiken hyvän, jota kasvissyöjän ruuansulatuselimistö ei ole pystynyt hajottamaan. Maku ja tuoksu ovat täyteläisiä ja tuovat mieleen kaiken sen ihanan rusakonlihan, joka vielä muutama tunti sitten on ympäröinyt papanaa.\nAikainen mäyräkoira myös kissankakan nappaa! Ihmiset antavat onneksi usein kissojensa viettää yötä ulkona ja näinpä hiekkaiset alueet ovat oikeita aarreaittoja. Jälleen vainu pökäleestä, kohdistus, tarttuminen kokkareeseen etuhampailla hiekan läpi, napakka puistelu, että enimmät hiekat karisevat maahan ja varmuuden vuoksi pieni pyrähdys pakosalle, koska nämä aarteet maistuisivat myös Paremmalle Mestarille! Hän saattaa ryövätä kakan jopa suustasi, joten tätä makuelämystä ei voi jäädä pitkäksi aikaa mutustamaan, vaan se on parasta päästää jatkamaan matkaansa kohti vatsalaukkua viipymättä jo karkuun juostessaan. Toisinaan kissankakka voi olla myös jäässä pakkasyön jäljiltä ja tällöin se on paras sentään puolittaa ennen nielemistä. (Liian kiireessä nielty suuri kissanuloste voi aiheuttaa yökkäysrefleksin ja aina oksennetun ulosteen syömiselle ei anneta tilaisuutta!)\nAamulenkin buffettiin kuuluu yleensä myös joitakin lintujen levittämiä sattumia, kuten leipää tai kalanruotoja. Variksen nokasta pudonnut leipäköntti on aamukasteessa lionnut ja mukavan pehmeä lisä aamuateriointiin. Jos leipäpala on kovempi, sitä voi joutua pureksimaan, mutta tällöin on taas riskinä, että Parempi Mestari yrittää päästä osingoille. Lokit sen sijaan jakavat toisinaan kalan osia lähiympäristöön. Jos kalaa ei tee mieli juuri sillä hetkellä, sen voi ottaa mukaansa myös tuoksumuistona kierimällä löydössä. Ulkona on ihanaa myös maistella erilaisia ja -makuisia lätäkkövesiä. Ottaisinko tänä aamuna sadevettä, lumensulamisvettä vai kuravettä? Siinäpä vasta pulma!\nMestarin lähtiessä hommiinsa joskus Paremman Mestarin jo mentyä, seuraa seuraava tärkeä juhlahetki: raakaa jauhelihaa kongissa. Jauheliha on pehmää ja muuttuu sitä herkullisemmaksi, mitä kauemmin paketti on ollut avattuna. Aivan tuore jauhelihahan on lähes hajutonta ja mautonta, mutta hieman märkänemisen alkuun päässyt jauheliha herauttaa kuolan suupieliin jo pöydällä odotellessaan.\nNäiden herkkuhetkien jälkeen seuraa yleensä useamman tunnin tauko, jolloin on mukava köllötellä vatsansa vieressä ja odotella Paremman Mestarin paluuta. Hänen välipalaleivältään heltiää usein murunen juustoa myös mäyräkoirille ja toisinaan myös ensimmäinen kurkkusiivu kurkun jääkaapissa kuivuneesta päästä. Juuston pehmeä ja rasvainen maku täyttää ihanasti suun ja kurkku on raikas ja mehukas. Onhan kasviksiakin hyvä syödä.\nMyöhemmin koittaa pyhä toimitus, kun ihmisruokaa valmistetaan. Hajusta jo voi usein päätellä, mitä lattialle on putoamassa seuraavaksi. Erilaisia liha- ja kasvispalasia saattaakin paeta pannulta ja nopea mäyräkoira on taas tyytyväinen mäyräkoira. Parempi Mestari saattaa yrittää omia hellan ympäristöä itselleen, mutta mikään ei pidättele minua, jos vaikka kanapalanen laskeutuu hellan ja seinän väliin. Pitkä kuononi on paras työkalu sen siivoamiseen.\nIltaruoka on samaa nappularuokaa kuin aamuruoka. Joskus voisi ehkä toivoa lisää mielikuvitusta myös koirien ruokintaan, kun ihmisruokaakin kerran vähintään joka toinen päivä tehdään vaihtuvalla menulla, mutta en valita. Hyväähän se on nappularuokakin. Ja iltalenkillä on taas aikaa tehdä löytöjä luonnonhelmasta.\nParhaita löytöjäni ovat olleet kokonainen lohen pyrstö, puolikas sämpylä ja luu. Maistiaisia on tarjolla usein myös erilaisissa luontoon heitetyissä pakkauksissa. Mikropitsan pahvilautasessa on mm. aina vähän kastiketta jäljellä, jugurttijuomapullon suulta voi saada kielelleen hapantuneen mansikkaisen häivähdyksen ja meetvurstipaketin muoveissa on vielä runsaasti rasvaa.\nJos Parempi Mestari on suopealla päällä, saattaa iltalenkkiä seurata pieni herkkuilottelu jonkin leikin merkeissä. Rally-toko on hänen tähän astisista keksinnöistään paras! Pienen leikkimielisen puuhastelun lomassa saattaa erilaisia härkää, kanaa, kalkkunaa tai tonnikalaa sisältäviä koiranherkkuja upota kourallinen tai pari. Parhaina päivinä mukana on tietenkin nakkeja ja juustoa.\nViimeinen ruokahetki koittaa sängyssä nukkumaan käydessä. Mestari syö aina jotain vielä sängyssä ja hänen rintamuksensa ja partansa puhtaananpito kuuluu tietenkin minulle. Siinä saa vihdoin napostella ihmisruokaa. Joskus myös Mestarin lautasen tai Paremman Mestarin jugurttikupin nuoleminen on illan viimeisiä ruokarituaaleja. Parhaiten nuolemisen pääsee suorittamaan luvan saatuaan, koska silloin kippoa ei tempaista kesken kaiken pois. Joskus olen myös kurottautunut esimerkiksi sohvalta nuolemaan sohvapöydälle unohtunutta lautasta, mutta liian usein olen toistanut saman virheen: siirtänyt epähuomiossa innoissani lautasella lojuvaa haarukkaa, jonka kilahdus paljastaa ruokarosvoukseni ja lautanen katoaa edestäni pikavauhtia.\nOnnistuneen ruokapäivän jälkeen uni maittaa aamuun asti. Jos taas päivän mittaan on sattunut joitakin ylilyöntejä, voi joutua käymään useammankin kerran yössä ulkona, mutta heinän syöminen auttaa yleensä ja puhdistaa mukavasti ruuansulatuselimistöä ja aamulla se on taas valmis ottamaan uudet nautinnot vastaan! (Parempi Mestari mutisee joskus jotain kuonokopasta, kun hyvin valvotun yön jälkeen käyn taas kadunvarsilöytöjen kimppuun ja hän yrittää estää minulta rodunomaisen käytökseni...)\nOnko siellä mitään syötävää?\nOnko sinulla jotain suussasi?\nEi siellä ollut mitään.\nVoitko katsoa seuraavasta ojarummusta?\nHerkkutohtori Lucy ja kaikkienmakujenmaistaja Roni\nKaksi pientä mäyräkoiraa\nOlipa kerran kaksi mäyräkoiraa, jotka asustivat korkean palatsin yläkerrassa. Siellä he elelivät ihmispalvelijoidensa kanssa mukavasti kisaillen ja herkkuruokia maistellen.\nEräänä päivänä mäyräkoirille tuli kiista siitä, kumpi jaksaisi kävellä pidemmän lenkin.\n"Minä olen nuorempi ja vahvempi ja varmasti jaksan kävellä pidemmän lenkin kuin sinä!" sanoi Musta mäyräkoira.\n"Sinä juokset itsesi nuoruuden innossasi uuvuksiin edestakaisin turhia kiemuroita tehden. Minä sen sijaan olen kokeneempi ja sitkeämpi, enkä kuluta itseäni turhiin pyrähdyksiin", totesi Punainen mäyräkoira.\nJotta kiista ratkeaisi, päätettiin tehdä aurinkoisena päivänä oikein oikein pitkä lenkki. Ihmispalvelija otettiin mukaan kummankin jaksamista arvioimaan.\nEnsimmäisen kilometrin jälkeen kumpikaan ei tuntenut tippaakaan väsymystä. Molemmat olivat myös keventäneet oloaan ruuansulatuskanavan loppupäästä. Matka joutui hyvin, kunnes eteen tuli tienristeys.\nMusta mäyräkoira olisi halunnut vasemmalle ja Punainen mäyräkoira oikealle. Ihmispalvelija päätti, että jatketaan suoraan.\nPienen matkan päästä mäyräkoirat olisivat yhteistuumin halunneet käydä tarkistamassa lumeen hautautuneen ojarummun. Hyvä haltijakummi oli kertonut heille unessa ojarummussa mahdollisesti odottavasta aarteesta. Ihmispalvelija ei ollut nähnyt samaa unta ja hän epäili, ettei ojarummussa olisi mitään, eikä näin ollen suostunut kahlaamaan lumessa perässä. Musta mäyräkoira vannoi vielä palaavansa.\nMatkan edetessä mäyräkoirat kierivät ja telmivät, juoksivat kilpaa ja yrittivät kaikin keinoin väsyttää toinen toisiaan, mutta yhä vain kumpikin asteli eteenpäin yhtä pirteänä.\nJonkin matkan päästä ihmispalvelija johdatti mäyräkoirat lumottuun metsään. Ahtaalla polulla kulkemisen helpottamiseksi ihmispalvelija päästi itsensä irti mäyräkoirien taluttimista. Lumotussa metsässä on sellainen taika, että ihmispalvelija on pidettävä koko ajan näkökentässä, ja jos hän hetkeksi katoaa, on heti käännyttävä takaisin ja etsittävä hänet, koska jos ihmispalvelija jää liian kauaksi aikaa näköyhteyden ulottumattomiin, saattaa metsä nielaista hänet kokonaan, eivätkä mäyräkoirat ehkä koskaan enää näkisi ihmispalvelijaansa!\nTämä edestakaisin juokseminen kulutti kummaltakin vähän enemmän energiaa, kun myös muita metsän ihmeitä oli tarkkailtava, mutta tärkeintä oli, ettei ihmispalvelija joutunut metsän peittoon. Kovin usein ihmispalvelija ei ehtinyt kadota, kun Musta mäyräkoira kääntyi katsomaan tuon tuostakin ja muutaman kymmenen metrin välein kävi vielä varmistamassa hypähtämällä etutassut ihmisen polvia vasten, että hän todella on siinä, eikä vain jokin kuvajainen hänestä.\nKun ihmispalvelija vielä jakoi voimaa antavia nakkeja taskustaan, ei kumpikaan tohtinut kulkea kovin kauas hänestä.\nMetsäpolku päättyi yhtä nopeasti kuin oli alkanutkin ja saavuttiin pellon reunaan. Sinne saavuttaessa ihmispalvelija oli taas turvallisesti narussa kiinni, eikä häntä tarvinnut enää vahtia. Pellolla oli kuitenkin hyvä hankikanto ja mäyräkoirat alkoivat iloisen karkeloitsevan painin. Ihmispalvelija ei millään saanut hihnoja pysymään suorina ja niinpä hän laski mäyräkoirat vierelleen peuhaamaan hihnoineen päivineen.\nPian alkoi kotipalatsi häämöttää pellon reunan takana, eikä kumpikaan mäyräkoirista ollut vielä yhtään väsynyt! Matkaa oli jo taitettu yli 5 kilometriä, mutta mäyräkoirat päättivät, että olisi jatkettava vielä pidemmälle, jotta voittaja ratkeaisi. Mutta voi! Ihmispalvelija ei jaksanutkaan enää kävellä yhtään pidemmälle! Hän valitti nälkää ja väsymystä ja niinpä mäyräkoirat joutuivat palaamaan takaisin kotiin eikä vielä tänäkään päivänä tiedetä, kumpi niistä jaksaa kävellä pidemmän matkan!\nSen pituinen se. Lenkki.\nLähettänyt Lucy ja Roni klo 22.51 8 kommenttia:


Missä neuloimme kerran: Paistaa se päivä pieneenkin\nTänä kesänä on lämmintä riittänyt ja Nöttönenkin on mielellään käyttänyt lyhythihaisia paitoja sisällä, vaikka meillä lämpötilat ovatkin pysyneet ihan kohtuullisissa lukemissa. Ulos ei kuitenkaan paahteisena päivänä voi pienen kanssa mennä lyhythihaisessa eikä paidan vaihtaminenkaan ole ihan naperon lempipuuhia. Päätin lapsen siis tarvitsevan hihattimen, joka lämmittäisi mahdollisimman vähän, mutta suojaisi kuitenkin auringolta. Ei se ihan pahimmille hellekeleille ehtinyt, mutta tulipa valmiiksi kuitenkin.\nMitä: Vauvan hihatin / oma ohje\nMiten: Pyöröpuikko 2,5 mm\nMistä: Schachenmayr Catania Fine Color, 59 g\nTätä työtä varten etsin lankalaareista jotakin ei-villaista ja ohkaista ja käteen tarttui kirjava Catania Fine, jonka heräteostostelin vuoden takaisella Tallinnan-matkalla. Ehdin jo katua ostosta, mutta onneksi laitoin langan puikoille, koska neulepinnasta tuli paljon nätimpää kuin olisi voinut luulla. Puuvillalangan neuletuntuma sen sijaan ei ollut lainkaan miellyttävä. Asiaa ei varmaan auttanut se, että valitsin astetta liian pienet puikot.\nTässä työssä annoin puikkojen viedä. Lopputulos on ihan nätti, mutta puettavuudessa olisi kyllä parantamisen varaa. Hihat ovat yläreunastaan niin kapeat, että vaatteen saa puettua vain paljaaseen käteen, ja selkäkappaleen resorista tuli aivan liian tiukka. Purin jo vähän ja päättelin niin löysällä kuin kehtasin, mutta on se edelleen epämukava puettaessa. No, kuten kuvista näkyy, niin menee päälle kuitenkin ja siinä pystyy jopa leikkimään.\nVaikka malli ei ihan onnistunutkaan, niin neulepintoihin olen erittäin tyytyväinen. Resori on reiällistä joustinneuletta ja muuten työn läpi kulkee salmiakkireikäkuviota. Yksinkertaista ja helppoa. Tässä vielä ohjeet, jos haluaisit itsellesi samanlaista (o = oikein, n = nurin, lk = langankierto, krs = kerros).\nLuo kolmella jaollinen määrä silmukoita. Neulo 2 o 1 n -joustinneuletta kolme kerrosta. Neljännellä kerroksella neulo 2 o, * lk, 2 yhteen, 1 o *. Toista tähtien välistä kuviota kerroksen loppuun. Neulo seuraava taas 2 o 1 n -joustinneuletta. Vuorottele näitä kahta riviä.\nNeulo sileää haluamasi pituus (12:lla jaollinen määrä silmukoita). Kuvion alkaessa neulo rivin alusta 5 o, * lk, 2 yhteen, 11 o *. Toista tähtien välistä kuviota kerroksen loppuun (rivi A). Neulo 5 krs sileää neuletta. Seuraavalla kerroksella neulo 2 o, * lk, 2 yhteen, 5 o *. Toista * - * kerroksen loppuun (rivi B). Neulo 5 krs sileää. Seuraavan kerroksen alusta toista rivi A. Neulo 5 krs sileää. Neulo rivi A, mutta aloita suoraan langankierrosta (uusi salmiakkikuvio tulee aiempien kuvioiden puoliväliin). Neulo 5 krs sileää. Seuraavaksi tee rivi B, mutta aloita neulomalla 3 o, lk, 2 yhteen, 5 o ja jatka kuten aiemmin. Neulo 5 krs sileää ja sitten rivi A, mutta aloita taas suoraan langankierrosta. Neulo 5 krs silee. Jatka kuvioita tähän tapaan tekemällä uusi salmiakkikuvio aina edellisen rivin kuvioiden puoliväliin.\nLähettänyt Vyyhti klo 17.08\nTunnisteet: bolero, neulonta, oma ohje, vauvanvaate, Vyyhti\nSanna 9. elokuuta 2013 klo 21.42\nSoma hihatin! Se onkin varmaan kätevä vaatekappale suojaamaan sekä paahteelta että viileydeltä noin pikkuisia käsivarsia.\nIhanat nuo pienet paljaat varpaat. :)\nVyyhti 10. elokuuta 2013 klo 11.41\nKiitos! Somahan se on kyllä, mutta valitettavasti ei kovin kätevä pukemisvaiheessa.\nVauvan varpaissa on kyllä jotain kertakaikkisen ihanaa... :)\nmargsan 11. elokuuta 2013 klo 8.51\nTodella kivanmallinen hihatin!!!\nVyyhti 11. elokuuta 2013 klo 13.05\nberenike 11. elokuuta 2013 klo 20.22\nVoi miten kauhean sulonen hihatin ja malli!\nVyyhti 11. elokuuta 2013 klo 20.56\nKiitos kiitos! Molemmat omaa tekoa... ;)\nEmma 11. elokuuta 2013 klo 21.14\nKiva ja kätevä! Jännä vaate tuo hihatin, jotenkin vanhentaa lasta niin ettei vauvaksi uskois :D\nSormustin 14. elokuuta 2013 klo 14.09


seuratason esteratsastuskilpailuihin sunnuntaina 10.7.2022\nAnkkurilahden Ratsutilalle (Jukurintie 15, Tupos) Kilpailut alkavat klo 11:00 Kilpailut ovat avoimet ratsutilan tunneilla säännöllisesti ratsastaville oppilaille (vähintään 1 viikkotunti) ja kaikille yksityisratsukoille. Ratsastajalla pitää olla jonkin seuran jäsenyys. Kilpailijoita ei ole vakuutettu.\nLuokka 1: avoin kaikille 50cm. Arvostelu A.0.0.\nLuokka 3: avoin kaikille 70 cm. Ihanneaika- arvostelu\nLuokka 4: avoin kaikille 80 cm. Ihanneaika- arvostelu\nLuokka 5: avoin kaikille 90 cm Arvostelu 367.1 (A0/A0)\nLuokkaa 6: avoin kaikille 100 cm. Arvostelu 367.1 (A2/A2)\nIlmoittautumiset 5.7.2022 mennessä. Luokat 1-2 ilmoittautuminen tallilla olevaan listaan (ratsastuskouluhevoset) tai sähköpostilla seura@alr.fi (muut) ja luokat 3-6 Kipan kautta. Jälki-ilmoittautumisia ei oteta. Ankkurilahden Ratsastuskoulun opetushevosilla osallistuvat oppilaat laittavat ilmoittautumiseen 3 hevostoivetta. Ratsastuskouluoppilaiden tulee olla säännöllisesti tunneilla (vähintään 1 x vko) ratsastavia ja omattava riittävät taidot kilpailuihin osallistumiseen. Opettaja/talli määrittelevät osallistumisoikeuden tuntiratsastajien osalta.\nJos ilmoittaudut opetushevosella kahteen luokkaan, merkitse ensisijainen luokka johon haluat osallistua.\nKilpailumaksu on Ankkurilahden Ratsastajien jäsenille 12 € /lähtö ja muiden seurojen sekä Green Card-jäsenille 15 €/lähtö. Lisäksi Ankkurilahden Ratsutilan opetushevosten hevosvuokra 12 €/lähtö. Maksut maksetaan kipaan (luokat 3-6) tai kortilla tai käteisellä kisakansliaan. Seuraluokissa maksuun tulee lisäksi 3 € Kipamaksu/luokka.\nKilpailuissa on ruusukepalkinnot.\nHevosella saa käyttää tarvittaessa vapaajuoksuista martingaalia, korvatulppia ja jalkasuojia SRL:n sääntöjen mukaan.\nLähtölistat ja talkoolistat tulevat näkyviin 8.7. mennessä seuran kotisivuille ja Equipeen.\nKilpailujen tuomarina toimii Sinikka Ruotsalainen ja ratamestarina Marita Rovamo. Kilpailujen johtajana toimii Esko Kulotie.\nKilpailupaikalla on kanttiini. Maksukortti ja käteinen käyvät.\nEmma Kahelin-Late 0 vp\nNiina Vesala- Kaija 0 vp\nUnna Poussu- Tepa 0 vp\nEmmi Nykyri- Mikko hyl.\nSofia Kovalainen- Nelli hyl.\nPeppi Räsänen- Arttu 0 vp\nViivi Moilanen- Tepa hyl.\nEeli Kyllönen- Mikko 0 vp\nHertta Juntunen- Kaija 0 vp\nAino Kurikka- Late 0 vp\nIita Nurmenniemi- Tepa 0 vp\nSanni Kärkkäinen- Mikko 0 vp\nMea Kärkkäinen- Pepe 0 vp\nJonna Salolahti- Kikka 0 vp\nTiia Kinnula-Kalle 8 vp\nNelli Sarkkinen -Kikka 0 vp\nSara Pellikka- Kaija 12 vp\nEnni Jussila-Late 4 vp\nKiira Kontiokari-Kalle 0 vp\nTiia Petäjäkangas- Kerttu hyl.\nLotta Nyman-Aapeli 0 vp\nVeera Ruotsalainen- Pepe 0 vp\nLotta Nyman- Aapeli 0 vp\nVeera Ruotsalainen- Pepe 0 vp\nLähtölista ja alustava aikataulu 29.5.\nHuomioikaa, että kisoissa ei ole liputusta, eikä ajanottoa, mutta lähtö- ja maaliviivat täytyy ylittää.\nRataan tutustumien luokka 1 ja 2 klo 11:10-11:40\n1. Emma Kahelin-Late (1)\n2. Niina Vesala- Kaija (1)\n3. Unna Poussu- Tepa (2)\n4. Emmi Nykyri Mikko (2)\n5. Sofia Kovalainen- Nelli (2)\nKlo 12:20- 12:50\n6. Peppi Räsänen- Arttu (2)\n7. Viivi Moilanen- Tepa (2)\n8. Eeli Kyllönen- Mikko (2)\n9. Hertta Juntunen- Kaija (2)\n10. Aino Kurikka- Late (2)\n11. Iita Nurmenniemi- Tepa (2)\n12. Sanni Kärkkäinen- Mikko (2)\n13. Mea Kärkkäinen- Pepe (2)\n14. Jonna Salolahti- Kikka (2)\nVerkkaryhmä 4 + suoritukset (Luokan 3 rataan tutustuminen ennen satulaan nousua ja verkkaa)\n15. Tiia Kinnula-Kalle (3)\n16. Nelli Sarkkinen -Kikka (3)\n17. Sara Pellikka- Kaija (3)\n18. Enni Jussila-Late (3)\nRataan tutustuminen luokka 4, 5 ja 6 klo 14:05-14:15\nVerkkaryhmä 5 + suoritukset\n19. Kiira Kontiokari-Kalle (4)\n20. Tiia Petäjäkangas- Kerttu (4)\n21. Lotta Nyman-Aapeli (5,6)\n22. Veera Ruotsalainen- Pepe (5,6)\nLk 1 Raviohjelma Piaffe\n1. Enni Vimpari- Kerttu 64,286 %\n2. Anni Hummastenniemi- Kaija 64,048 %\n3. Jonna Salolahti- Arttu 63,095 %\n4. Tuuli Lappi - Late 62,857 %\n5. Unna Poussu- Mikko 60,476 %\n6. Tuulia Parkkila- Kaija 58,571 %\n7. Iita Nurmenniemi- Tepa 55,714 %\n8. Vilma Seppänen- Arttu 54,762 %\n1. Eevi- Ollanketo-Sakari 61,154 %\n2. Jaana Hukka- Late 56,538 %\n3. Hertta Juntunen- Mikko 55,385 %\nC- Merkin kouluohjelma\n1. Lotta Nyman- Impi 65,556 %\n2. Veera Ruotsalainen -Wanda 64,444 %\nLähtölista ja aikataulu 1.5.2022\nAikataulut ovat alustavia, joten ole ajoissa paikalla. Voit mennä varustamaan hevostasi noin 20 minuuttia ennen verkkaryhmän alkua. Tallityöntekijä auttaa sinua tarvittaessa. Osalla ratsastajista hevonen on valmiiksi maneesissa. Verkkaan siirrytään ja sieltä poistutaan yhtenä ryhmänä, ihan niin kuin tunnille mentäessä. Jokaisen luokan pisteiden selvittyä, voi palkintoruusukkeet hakea kuuluttajalta. Samalla saa myös arvostelupöytäkirjan. Varsinaista palkintojenjakoa ei järjestetä.\nVerkkaryhmä 1 11:45-12:20 (verkka 15 min+suoritukset)\n1. Enni Vimpari- Kerttu (Lk 1)\n2. Anni Hummastenniemi- Kaija (Lk 1)\n3. Iita Nurmenniemi- Tepa (Lk 1)\n4. Vilma Seppänen-Arttu (Lk 1)\nVerkkaryhmä 2 12:20-12:55 (verkka 15 min +suoritukset)\n5. Tuulia Parkkila -Kaija (Lk 1)\n6. Jonna Salolahti- Arttu (Lk 1)\n7. Unna Poussu-Mikko (Lk 1)\n8. Tuuli Lappi- Late (Lk 1)\nVerkkaryhmä 3 12:55-13:25 (verkka 15 min + suoritukset)\n9. Eevi Ollanketo- Sakari (Lk 2)\n10. Jaana Hukka-Late (Lk 2)\n11. Hertta Juntunen- Mikko (Lk 2)\nRyhmä 4 (veryttelee hyvällä säällä ulkona) Suoritukset klo 13:25-13:40\n12. Veera Ruotsalainen-Wanda (Lk 3)\n13. Lotta Nyman- Impi (Lk 3)\nSihteeri Johanna Ä\nKuulutus ja verkka Minna, Vuokko\nTalli Lotta ja Veera\nHertta Juntunen (suoritukset 1-4)\nVilma Seppänen (suoritukset (5-8)\nUnna Poussu (suoritukset 9-13)\nAnkkurilahden Ratsastajien ry sääntömääräiseen kevätkokoukseen\nABC Tupos, yläkerran kokoustila, osoitteessa Tuposkorvantie 1, 91910 Tupos\nMitä: Ankkurilahden Ratsastajat ry sääntömääräinen kevätkokous\nMilloin: Sunnuntai 3.4.2022 klo 18.00\nMissä: ABC Tupos, yläkerran kokoustila, osoitteessa Tuposkorvantie 1, 91910 Tupos.\n6. Esitetään edellisen vuoden vuosikertomus, tilinpäätös ja tilintarkastajien lausunto\n8. Käsitellään muut hallituksen tai yksityisen jäsenen hallitukselle esittämät asiat\n9. Seuran toiminnan esittelyä\nTilinpäätös ja vuosikertomus ovat nähtävillä seuran nettisivuilla 4.4.2022 alkaen.\nVuosi 2021 lähestyy loppuaan kovaa vauhtia. Vuoden 2022 alussa tulevat maksettaviksi myös vuotuiset jäsenmaksulaskut, jotka SRL toimistoltaan alkuvuodesta seuran jäsenille lähettää. Lasku ensi vuoden jäsenyydestä tulee kaikille, jotka ovat olleet jäseniä vuoden 2021 aikana. Toivoisikin siis, että ilmoitat irtisanovasi jäsenyytesi ennen vuoden vaihdetta, jos tiedät, että et halua jatkaa Ankkurilahden Ratsastajien jäsenenä vuoden 2022 aikana. Jäsenyyden voit irtisanoa laittamalla sähköpostia seuran jäsensihteerille osoitteeseen seura@alr.fi. Ensi vuodelle seurajäsenille on koronatilanteen salliessa luvassa ainakin kilpailuja ja hevoskerhoja unohtamatta SRL:n tarjoamia muita etuja.\nVuoden 2022 ensimmäinen jäsenmaksuajo järjestetään 3.1., jonka jälkeen laskun voi maksaa Jäsenhuoneen kautta. SRL arpoo Suomen Ratsastajainliiton 100-vuotisjuhlalautasia kaikkien Jäsenhuoneessa jäsenmaksunsa maksaneiden kesken. Mikäli et vielä ole kirjautunut Jäsenhuoneeseen pääset lukemaan siitä lisätietoa tästä. Postitse laskut lähetetään postitse vasta 10.1. alkaen.\n1. Pujottelu alkaen oikealta puolelta\n2. Kulma, ei tehtävää\n3. Pysähtyminen puomin päälle etujalat puomin toisella puolella ja takajalat toisella.\n4. Kulma, ei tehtävää\n5. Kahdeksikko (näytetään tarkemmin rataan tutustuessa)\n6. Esineen kuljetus\nAnkkurilahden Ratsastajat ry syyskokous PÖYTÄKIRJA\nLäsnäolijat: Esko Kulotie, Jaana Petäjäkangas, Jenni Kyngäs, Johanna Siromäki, Katja Gallèn, Minna Nyman, Saaga Siromäki\n1. Kokous avattiin klo 19\n2. Kokouksen todettiin päätösvaltaiseksi.\n3. Kokouksen sihteeriksi valittiin Minna Nyman ja ääntenlaskijoiksi Jaana Petäjäkangas ja Johanna Siromäki.\n4. Esityslista hyväksyttiin muutoksitta\n5. Toiminta ja taloustilanne, sekä jäsentilanne\nPuheenjohtaja esitteli ensi vuoden toimintaa ja tulo- ja menoarviota.\nHallituksessa jatkavat Esko Kulotie, Jaana Petäjäkangas, Jenna Sallila, Johanna Siromäki, Katja Gàllen, Minna Nyman ja Saaga Siromäki. Uutena mukaan valittiin Jenni Kyngäs. Esko Kulotien varajäseneksi valittiin Vuokko Kulotie. Puheenjohtajana jatkaa Minna Nyman, varapuheenjohtajana Katja Gallèn. Jenni Kyngäs jatkaa jäsensihteerinä. Rahastonhoitajana jatkaa hallituksen ulkopuolella Paula Pulkkinen.\nJäsenmaksut vuodelle 2022 pidetään samana kuin viime vuonna:\nJuniori 52 €, seniori 59 €, perhejäsen juniori 29,5 €, perhejäsen seniori 35 €, kannatusjäsen 10 €.\nHevoskerhoja on tarkoitus järjestää ensi vuonna. Pikkujoulut ovat 5.12. klo 15. Työryhmä suunnittelee tapahtuman sisällön. Keväällä järjestetään seurapäivä joku lauantai, jolloin ollaan tallilla esittelemässä seuratoimintaa.\n8. Kokous päättyi klo 19:42.\nKoulukisojen tulokset 12.9.2021\n1. Kiira-Aapo 138,5 p, 65,95 %\n2. Saaga-Vesku 134 p, 63,81 %\n2. Linda- Lumina 134 p, 63,81 %\n4. Veera- Tiikeri 133,9 p, 63,76 %\n5. Tuuli- Late 131 p, 62,38 %\n6. Enni-Tero 128,5 p, 61,19 %\n7, Aamu- Mikko 124 p, 59,05 %\n8. Camilla-Vesku 118 p, 56,19 %\n8. Eevi-Tiikeri 117 p, 55,71 %\n9. Vilma-Kaija 116 p, 55,24 %\n1. Tiia - Kerttu 135,5 p, 64,52 %\n2. Saaga- Mikko 132 p, 62,86 %\n3. Lotta - Rolle 130 p, 61,91 %\n4. Bettina - Sakari 129,5 p, 61,67 %\n5. Malla-Aapo 127,5 p, 60,71 %\n1. Jonna - Kalle 166,5 p , 64,04 %\n2. Kiira - Mikko 161 p, 61,92 %\n3. Veera - Tepa 159 p, 61,15 %\n4. Lotta - Aapeli 154 p, 59,23 %\nLähtö - ja talkoolistat 12.9. koulukisat\nHuomaa kisojen muuttunut aloitusaika!\n(ratsastettava luokka suluissa ratsukon nimen perässä)\nVerryttely + suoritukset 9:45-10:15\nKiira Kontiokari- Aapo (1)\nVeera Ruotsalainen- Tiikeri (1)\nSaaga Siromäki- Vesku (1)\nEnni Vimpari-Tero (1)\nVerryttely + suoritukset 10:20-10:50\nEevi Ollanketo-Tiikeri (1)\nTuuli Lappi-Late (1)\nAamu Anttonen- Mikko (1)\nVilma Seppänen- Kaija (1)\nVerryttely + suoritukset 10:50-11:25\nLinda Granroth- Lumina (1)\nCamilla Veijalainen- Vesku (1)\nSaaga Siromäki- Mikko (2)\nMalla Latvakoski- Aapo (2)\nVerryttely + suoritukset 11:25-12:00\nBettina Regina-Sakari (2)\nTiia Petäjäkangas- Kerttu (2)\nLotta Nyman- Rolle (2)\nJonna Yliikoski (Aapeli (3)\nVerryttely + suoritukset 12:00-12:35\nLotta Nyman- Aapeli (3)\nKiira Kontiokari- Mikko (3)\nVeera Ruotsalainen- Tepa (3)\nJonna Ylikoski- Kalle (3)\nPalkinnot jaetaan sopivissa väleissä aina tulosten selvittyä. Ratsastajat saapuvat palkintojenjakoon ilman hevosta. Lisäksi jokainen saa tsemppiruusukkeen suorituksen jälkeen.\nSihteeri verkkaryhmä 1-3 Jonna Ylikoski\nSihteeri verkkaryhmä 4-5 Linda Granroth\nLähetti verkkaryhmä 1 Tiia Petäjäkangas\nLähetti verkkaryhmä 2 Enni Vimpari\nLähetti verkkaryhmä 3-5 Eevi Ollanketo\nTulospalvelu verkkaryhmät 1-3 Minna Nyman\nTulospalvelu verkkaryhmät 4-5 Saaga SIromäki\n22.8. Estekisojen tulokset\n1. Luokka 2 ristikko\n1. Enni - Kerttu 0vp\n1. Elisa - Arttu 0vp\n1. Ella - Kaija 0vp\n1. Iita - Mikko 0vp\n1. Oona - Kerttu 0vp\n1. Aino - Late 0vp\n1. Sara - Nelli 0 vp\n8. Unna - Mikko 4vp\nLuokka 3 50cm\n1. Enni - Nelli 0vp\n1. Eevi - Kikka 0vp\n1. Tiia - Arttu 0vp\n1. Piia - Kerttu 0vp\n1. Sara - Late 0vp\n1. Kiira - Nelli 0vp\n1. Bettiina - Kikka 0vp\n8. Oona - Kerttu 4vp\n8. Aino - Late 4vp\nElla - Aapo hyl\nLuokka 4 60cm\n1. Veera - Aapo 0vp\n1. Tiia - Late 0vp\n1. Kiira -Arttu 0vp\nElina - Kikka hyl.\nLuokka 5 70cm\n1. Veera - Aapo 0-0/44,75s\n2. Lotta - Aapeli 0-hyl.\nReetta - Sakari hyl.\nLotta - Aapeli 4vp\nSRL:n syksyn jäsenmaksuale lähestyy. Loppuvuoden jäsenyys puoleen hintaan. Voit jo nyt ilmoittaa halukkuutesi liittyä seuraan. Ilmottaudu seura@alr.fi tai kotisivujen kautta. Jäsenyys alkaa 1.9.2021. Alennetut jäsenhinnat ovat Junnu 28,5 €, sennu 32 €, Perhejäsen junnu 17,25 €, perhejäsen sennu 18,5 € ja kannatusjäsen 10 €.\nTässä talkoolista. Tehtäviä ei tullut läheskään kaikille kisaajille. Tarkista oma tehtäväsi ja laita heti viestiä, jos siinä on jotain muutettavaa. Hakeudu tarvittaessa talkootehtäväsi alkaessa kuuluttajan luokse, niin sinut opastetaan tehtävääsi. Talkoolaiset saavat kanttiinista kahvia, teetä, mehua ja makkaraa.\nKilpailun johtaja Johanna\nKanttiiniini/Kanslia Jaana, Katja, Elli\nRatahenkilöstö Jenni, Minna\nRadan rakentaminen lauantaina klo 19:30 Lotta, Veera + kaikki muut\nTalutus Luokka 2 (1 suoritus)\nLiputus luokat 5-6\nAino P, Eevi O, Tiia K\nAjanotto luokka 5 ja 6\nElla H, Unna P, Oona V, Aino K\nLähtölistat. Huomioi muuttunut aloitusaika (kisat alkavat klo 11)\nLähtölista ja alustava aikataulu 22.8.\n(Ratsastettava luokka suluissa)\nRataan tutustumien luokka 2 klo 10:30-10:40\n1. Enni -Kerttu (2)\n2. Elisa- Arttu (2)\n3. Ella- Kaija (2)\n4. Iita- Mikko (2)\nKlo 11:15- 11:50\n5. Oona-Kerttu (2)\n6. Aino-Late (2)\n7. Sara- Nelli (2)\n8. Unna- Mikko (2)\n9. Oona-Kerttu (3)\n10. Enni-Nelli (3)\n11. Aino-Late (3)\n12. Eevi- Kikka (3)\n13. Tiia- Arttu (3)\n14. Piia-Kerttu (3)\n15. Sara- Late (3)\n16. Kiira-Nelli (3)\n17. Bettina-Kikka (3)\n18. Ella- Aapo (3)\nRataan tutustuminen luokka 4, 5 ja 6 klo 13:10-13:20\n19. Veera-Aapo (4)\n20. Tiia- Late (4)\n21. Elina- Kikka (4)\n23. Lotta- Aapeli (5)\n24. Veera-Aapo (5)\n25. Reetta- Sakari (5)\n26. Lotta-Aapeli (6)\nLuokat 5 ja 6 palkintojen jako\nEstekisat 22.8 Ratapiirrokset\nHEVOSET -MESSUT (hox tapahtuma on peruttu)\nHevoset -messut järjestetään Tampereella Messu- ja Urheilukeskuksessa\n11. - 12.9.2021\nAnkkurilahden ratsastajat ry tukee jäsentensä matkaa\nTutustu messujen ohjelmaan osoitteessa https://www.hevosmessut.fi\nTuki maksetaan tapahtuman jälkeen lähettämällä todistus osallistumisesta (esim. kopio lipusta tai kuitti lipun ostamisesta) seura.pj@alr.fi.