Lepak must kirjeldus - Puud\nLadina spetsiifiline epiteet lat. glutinosa tähendab "kleepuvat" ja seda seostatakse taimede kleepuvate noorte lehtedega. Vene epiteetil "kleepuv" on sarnane tähendus. Selle puu koore värviga on seotud veel üks spetsiifiline venekeelne epiteet ("must") .\nLadinakeelse nime sünonüümid hõlmavad järgmist:\nPuud kuni 35 m kõrgused, tüvega kuni 90 cm läbimõõduga : 180, sageli mitme varrega. Oksad on pagasiruumi suhtes peaaegu risti. Kroon on nooruses püramiidne või munakujuline, aja jooksul ümardub (ümbermõõt ulatub sel ajal 12 m või rohkem). See kasvab kiiresti, eriti vanuses 5–10 (20 ) aastat. Täielik areng saavutatakse 50–60 aasta pärast. Tavaliselt elab see kuni 80 - 100 aastat, kuigi on teada ka 300-aastaseid isendeid . Kännu kasv annab kuni 60 aastat, kõige rohkem 20–40-aastaselt . Ei anna juure järglasi üldse.\nJuurestik on pealiskaudne. Juurtel moodustuvad sõlmed klastrites sümbioosi tõttu lämmastikku siduvate bakteritega (Schinzia alni).\nOksad on kolmnurksed või ümmargused, siledad või hõredate karvadega, nooruses kleepuvad, hiljem ainult heledate sõlmedega, mis eritavad vaigulist ainet, mis moodustab neile vaikuva kattekihi, punaka, pruuni või rohepruuni, selgelt nähtavate, üsna sagedaste punakate läätsedega.\nPagasiruumi koor on algul rohekaspruun, läikiv, põiksuunaliste heledate läätsedega täpiline, muutub tumedaks, peaaegu mustaks või rohekas-tumepruuniks, vanusega lõhenenud. Vanadel pagasiruumidel on mustjas koorekiht. Must lepp kuulub puhaste istandike keskmises vanuses puidu maksimaalse kasvuga rühma : 182.\nPungad ja lehed\nPungad kõverad, nürid või teravad, pikkusega 9–15 mm : 125 mm, kõrvale kaldunud, algul kleepuvad, seejärel kuivad, pruunikaspunased või tumepruunid, tihedalt vahatatud kärntega kaetud, jalgadel, kolme jäljega lehearmiga.\nLehed on vastupidised (lehtede paigutus vastavalt valemile 1 ⁄3 ), lihtne, ümar või ümar, 4  -9 : 61 (12 ) cm pikk, (3 : 61) 6-7 : 61 (10) lai cm, otstest nürid või väikese sälguga, laias osas kiilukujulised või ümarad, alumises osas terveservalised, krenaat-hambulised või ülal topelthambalised, 1–2 cm pikkustel leherootsudel. Noored - kleepuvad, täiskasvanud - ülalt paljad, tumerohelised mõlemal küljel kergelt läikivad, täppnäärmetega, alt kergemad, ainult veenurkades punaste karvadega.\nTolmukate õied on väikesed, koosnedes neljaosalisest perianthist, millel on neli kollase tolmukaga tolmu; kolme õie kohta on üks viiesagarine leheleht; terminaalsetes kassides 4-7  (8) cm, kollakaspruun kuni punakaspruun. Õitsemise ajal sirutub isase kõrvarõnga südamik välja ja muutub pehmeks, mistõttu kõrvarõngas ripub. Nii saavutatakse õite tagurpidi asend, mis kaitseb tolmukaid märjaks saamise eest. Õietolm langeb aluseks olevate kasside kaaludele, kust tuul selle ära puhub. .\nPistillaatkissid - 3–5 lehtedeta jalgadel, mis on tavaliselt neist pikemad , 12— (15 ) 20 mm pikad, läbimõõduga 10 mm, punakad. Stigma on filiformne, punakas, ulatudes viiesaguliste lehtede servast kaugemale. Mõlemas lehtedes on kaks õit . Kasvavad lehekesed moodustavad viieosalised, algul rohelised ja seejärel pruunid, tugevalt paksenenud ja jäigastunud käbide soomused.\nSee õitseb varakevadel, enne lehestiku ilmumist, aprillis - mais . Õitsemine enne lehtede avanemist pakub õietolmlemiseks suuremat mugavust. .\nPuuviljad ja seemned\nPuu - käbi (1) 2–2 (3) cm pikk ja (1) 2 : 209–2,5  mm lai, algul roheline, sügiseks tumepunakaspruun, munakas, peaaegu ümmargune, tugevalt lamestatud, sirge või nõrgalt lakitud aluse ja terava tipuga, nahkja, väga kitsa, läbipaistva tiibaga, mis on kokku kogunenud kolmeks või neljaks, kumbki pikale leherootsule. Iga skaala all on kaks lamestatud, 2–4 mm pikkust punakaspruuni pähkli, millel on väga kitsas läbipaistev äär ja ülaosas kuivanud kolonni väga lühikesed jäänused. Kesk-Venemaa koonused valmivad septembris - oktoobris, ripuvad kogu talve suletuna ja alles kevadel, märtsis või isegi varem hakkavad avanema, vabastades seemned, mis langevad otse lumele. Seemned levivad tuule poolt või lume või vee peale langedes viivad ojade ja jõgede hoovused minema .\nVilja saab peaaegu igal aastal, kuid rikkalikult 3-4 aasta jooksul. Kehva saagiga aastad on äärmiselt haruldased : 183. Taimed hakkavad vilja kandma 10–12 (15 ) eluaastat, kui nad kasvavad vabaduses ja 40-aastaselt istandustes. 1 kg-s kuni 909 tuhat pähkleid; 1000 pähkli kaal 0,7–1,5 g. Seemne idanemist hoitakse kaks kuni kolm aastat (üks aasta ).\nPiirkond on parasvöötme Aasia lääneosas ja peaaegu kõikjal Euroopas; Põhja-Aafrika riigid (Alžeeria, Maroko, Tuneesia). Kasutusele võetud ja naturaliseeritud paljudes Maa osades ning käitub Põhja-Ameerikas agressiivselt ja kohtades, mis ohustavad kohalikke liike.\nMust lepp on fotofiilne, kasvab vooluveekogude poolt üleni niisutatud aladel, madalates rabades (lepasood, "elkhi"), soistes metsades ja jõgede lammidel, järvede kallastel, kuristike põhjadel ja süvenditel, allikate lähedal, saartel klompidena. Ta kasvab hästi kõrge niiskusega kõrge niiskusesisaldusega pinnasel ja kasvab ka põhjaveega hästi õhustatud mullal. Suhteliselt kuival, isegi liivasel pinnasel võib see kasvada madalas põhjavees ja üliniiskes mullas kasvada isegi kuumas kliimas. Pinnas võib olla turbarabast kuni huumuskolleni.\nTüüpiline vaade metsale ja metsa-stepi vööndile, sisenedes stepi tsooni mööda jõe orge. See kasvab lisandina tuhas, tammes, kuusemetsades, koheva kase kasemetsades, aeg-ajalt ka haavametsades ja liigniisutatud muldadel moodustab puhtaid puistuid, nn must-lepasood või must-lepametsasid, mida Valgevenes nimetatakse ka olsideks. Samuti moodustab see koodominantina laialehised mustad lepametsad, mille puistul on kaeveline tamm, kohev kask, südamekujuline pärn.\nVenemaal leidub seda Euroopa osas, välja arvatud põhjapiirkonnad ja äärmine lõunaosa; põhja pool 63 ° põhjakraadi kasvab üksinda Valge mere lõunarannikul ja Loukhi jaamas, Musta mere piirkonnas esineb Dnepri, Dnestri ja Bugi lammidel, kasvab Lääne-Siberis (Uuralitest kuni Toboli jõe alamjooksuni, eraldatud Omski oblastist), aastal Krimm ja Põhja-Kaukaasia . See on levinud Leningradi oblastis, kus see esineb üksikult või moodustab metsi mööda soode, jõekallaste, ojade servi Soome lahe rannikul. Ukrainas moodustab see kõikjal puhtaid istandusi jõekallaste, jõeorgude, soode ja märgade kuristike ääres, Krimmis aga ainult üksikute puude ja väikeste rühmadena mägedes . Kasahstanis kasvab see Kushmuruni piirkonnas, Aktjubinskis (Mortuki jaam, Ileki jõgi), Ermentau mägedes, Karkalinski oblastis, Bayanaulis ja aeg-ajalt ka Alma-Ata istandustes . Kõige levinum on Valgevene ja Ukraina Poolas, Balti riikide lõunaosas ja Venemaa Euroopa osa keskpiirkondades.\nMust lepp on muldadele üsna nõudlik, külmakindel, valgust armastav, aga ka varjutaluv puu.\nMust lepp kuulub Kasahstani, Moldova ja Omski oblasti punastesse raamatutesse .\nMust lepp on kantud IUCNi punasesse nimekirja \nLehed sisaldavad palju valke (kuni 20%), rasvu (kuni 6%), C-vitamiini, karoteeni, flavonoide, vaiguhappeid. Neid kasutatakse meditsiinipraktikas ja rahvameditsiinis põletikuvastase ja kokkutõmbava ainena, larüngiidi ja muude külmetushaiguste korral. Koor sisaldab eeterlikku õli, vitamiini PP .\nMust lepp on hädavajalik märgade kohtade, rabade ja soiste rannikute metsastamiseks.\nKoor ja kassid - naha ja villa tanniinide ja värvainete allikas (annab kollase, punase ja musta värvi) . Pruun värv saadakse neerudest . Kaukaasias värvitakse kangast ja siidist ka lepa koore infusiooni..\nMesilased koguvad pungadesse ja lehtedesse lepale õietolmu ja vaiguseid eritisi, millest nad toodavad taruvaiku ..\nKuivlehti kasutatakse kitsede ja lammaste söötmiseks .\nKoorel ja leheekstraktil on põletikuvastane, spasmolüütiline ja kolereetiline toime; vee- ja alkoholiekstrakt infruktsioonist - antioksüdandid, membraane kaitsvad, valuvaigistavad, antieksudatiivsed ja antiproliferatiivsed omadused, avaldavad antibakteriaalset ja kasvajavastast toimet; õisikuekstrakt ja õietolm - algloomadevastane.\nPuit on jämedateraline, pehme ja kerge, kuid habras, vees vastupidavam, värskelt lõigatud lepas on see valge, õhus omandab see kiiresti helepunase värvi. Iga-aastased kihid on nähtavad kõigis sektsioonides.\nPuitu kasutatakse tisleri- ja mööblitööstuses  ning sellest valmistatakse ka mähiseid ja kudumispuksi . Puidust valmistatakse ka kaste kallitele toodetele, nagu näiteks sigarid, tee jne.  Siledaid pagasiruume kasutatakse hekkide või vaiade postidena. Kaevu palkidest kajutite ja muude veealuste rajatiste lõikamisel eelistatakse sageli leppa, eriti seda, mis kasvab niiskes kohas . Kasutatakse vaiadel, veerennidel, rekvisiitidel kaevandustes.\nSüssi peeti püssirohu valmistamiseks heaks.\nLepapuit on suurepärane kuum kütus ahjude jaoks; Kesk-Venemaa talupojad usuvad, et nad põletavad korstnatest üleliigset tahma, eriti pärast kaske; kalasuitsutamiseks sobivad kõige paremini saepuru ja laastud.\nMustal lepal parasiteerivad mitmed perekonna Taphrina ascomycetes liigid. Taphrina alni mõjutab emaseid kassikesi, põhjustab nende kaaludes lehetaolisi kasvu; Taphrina epiphylla - "nõia luudade" ilmumine, lehtede laik ja kortsus; Taphrina sadebeckii - lehelaik; Taphrina tosquinetii - võrsete keerdumine ja suremine, lehtede hüpertroofia ja kortsud , seda tüüpi seentega kotid katavad halli õitega lepalehtede labasid .\nPlasmodiophora alnus põhjustab juurte vähkkasvajaid .\nLiik must lepp kuulub Fagales'i perekonna kase (Betulaceae) sugukonna kase (Betuloideae) alamperekonda Alnus..\nVeel 7 perekonda\n(vastavalt APG II süsteemile) Veel 1-2 perekonda\ntelli pöök alamperekond Kask vaade\nOsakonna õitsemine ehk angiospermid perekond Kask perekond\nVeel 44 õistaimede tellimust\n(vastavalt APG II süsteemile) teine alamperekond Leshchinovye\n(vastavalt APG II süsteemile) veel umbes 45 liiki\nLiigi piires eristatakse nelja alamliiki :\nAlnus glutinosa subsp. antitaurica Yalt. - Kesk- ja Lõuna-Türgi\nAlnus glutinosa subsp. barbata (C.A. Mey.) Yalt. - habemega lepp; Türgi kirdeosast Põhja-Iraanini\nAlnus glutinosa subsp. betuloides (C. A. Mey.) Yalt. - Kagu-Türgi\nAlnus glutinosa subsp. glutinosa - Euroopast Lääne-Siberi ja Türgini\nSellel on mitu dekoratiivset aiavormi, mis erinevad võra kuju, lehttera värvi ja kuju poolest :\nAlnus glutinosa f. pyramidalis Dipp. - "püramiidne", kitsa püramiidiga kroon; lehed on laiemad ja lühemad kui tüüpilisel kujul. Hea ühe-, väikeste rühmade ja alleede istutamisel;\nAlnus glutinosa f. laciniata (Leske) Willd. - "lõhenenud lehtedega", lehed on sügavasagarad, labad on munajad või lansolaadid, hambunud või peaaegu terved. Puu kõrgus on kuni 12-18 m. Kasvab Kaliningradis, Bantyshevos (Donbass), Stryisky pargis Lvovis, Kurenivsky pargis Kiievis, Kharkovis, Poltavas, Trostyanetsis, Umanis : 151. Saadaval Belgia riiklikus botaanikaaias Meisis ;\nAlnus glutinosa f. imperialis (Lern.) Kirchn. - "kuninglik", lehed on väiksemad ja sügavamalt lõigatud kui eelmine, sirgete tahkete lobadega vorm; taimed muutuvad vanusega elegantsemaks. Kasvab Harkovis Poltavas Sofiyivka pargis : 151. Saadaval Belgia riiklikus botaanikaaias Meisis ;\nAlnus glutinosa f. incisa Willd. - "väljalõige", väikeste, peaaegu ümarate, sügavate labadega või suleliste lehtede ja ümarate hammastega labadega. Kasvab Tšernigivi oblastis Trostyanetsky pargis : 151. Saadaval Belgia riiklikus botaanikaaias Meisis ;\nAlnus glutinosa f. quercifolia Valju. - "tammelehine", sügava labaga lehtedega, mis meenutavad hariliku tamme lehti, leherootsud on punased, labade servad on sakilised. Kasvab dekoratiivpuukoolis Mleevskaya puuviljakasvatuse jaamas (Ukraina) ja Harkovis : 151;\nAlnus glutinosa f. sorbifolia Dipp. - pihlaka lehtedega mägine tuhk, mis osaliselt kattuvad;\nAlnus glutinosa f. Aurea Versch. - "kuldsed", lehed on erekollased; kuumade suvedega piirkondades võib see aga kaduda. Kasvab Ukrainas Bantyshevsky ja Krasnokutsky pargis : 182.\nMust lepp ehk Euroopa lepp ehk kleepjas lepp (ladina keeles Alnus glutinosa) on kaskede perekonna (Betulaceae) perekonna Alnus puuliik. Ladina spetsiifiline epiteet lat. glutinosa tähendab kleepuvat ja on seotud taimede kleepuvate noorte lehtedega. Vene epiteedil kleepuval on sarnane tähendus. Selle puu koore värviga on seotud veel üks spetsiifiline venekeelne epiteet (must).\nPuud 20–25 m (kuni 35 m) kõrged, tüvega läbimõõduga 30–60 cm (kuni 90 cm), sageli mitme varrega. Oksad on pagasiruumi suhtes peaaegu risti. Kroon on nooruses püramiidne või munakujuline, aja jooksul ümardub (ümbermõõt ulatub sel ajal 12 m või rohkem). See kasvab kiiresti, eriti vanuses 5 kuni 10 (20) aastat. Täielikult areneb 50-60-aastaselt. Tavaliselt elab see kuni 80–100 aastat, kuigi on teada ka 300-aastaseid isendeid. Känd kasvab kuni 60-aastaseks, kõige rohkem 20–40-aastaselt. Ei anna juure järglasi üldse.\nJuurestik on pealiskaudne, nii et must lepp on tuulepuhangutele vastuvõtlik. Juurtel moodustuvad sõlmed klastrites sümbioosi tõttu lämmastikku siduvate bakteritega (Schinzia alni).\nPagasiruumi koor on algul rohekaspruun, läikiv, põiksuunaliste heledate läätsedega täpiline, muutub tumedaks, peaaegu mustaks või rohekas-tumepruuniks, vanusega lõhenenud. Vanadel pagasiruumidel on mustjas koorekiht. Must lepp kuulub puhaste istandike keskmises vanuses puidu maksimaalse kasvuga rühma.\nPungad on kõverad, nürid või teravad, 9–15 mm pikad, kõrvalekaldunud, algul kleepuvad, seejärel kuivad, pruunikaspunased või tumepruunid, tihedalt vahatatud kärntega kaetud, jalgadel, kolme jäljega lehearmiga.\nLehed on vahelduvad (lehtede paigutus vastavalt valemile 1⁄3), lihtsad, ümarad või kumerad, 4–9 (12) cm pikad, 6–7 (10) cm laiad (3), nürid või otstes väikese sälguga, laiad kiilukujuline või ümar, alumises osas terve servaga, krenaat-hambuline või ülevalt topelthambuline, 1–2 cm pikkustel leherootsudel. Noored on väga kleepuvad, täiskasvanud on ülalt karvad, mõlemalt poolt tumerohelised, kergelt läikivad, allpool täpse vaigunäärmetega. kergem, ainult veenurkades punaste karvadega.\nTolmukate õied on väikesed, koosnedes neljaosalisest perianthist, millel on neli kollase tolmukaga tolmu; kolme õie kohta on üks viiesagarine leheleht; terminaalsetes kassides 4–7 (8) cm, kollakaspruunist punakaspruunini. Õitsemise ajal sirutub isase kõrvarõnga südamik välja ja muutub pehmeks, mistõttu kõrvarõngas ripub. Nii saavutatakse õite tagurpidi asend, mis kaitseb tolmukaid märjaks saamise eest. Õietolm langeb aluseks olevate kasside kaaludele, kust tuul selle puhub.\nPistaadiga kassipojad - kolm kuni viis lehtedeta jalga, mis on tavaliselt neist pikemad, 12– (15) 20 mm pikkused, 10 mm läbimõõduga, punakad. Stigma on filiformne, punakas, ulatudes viiesaguliste lehtede servast kaugemale. Iga lehe sees on kaks õit. Kasvavad harjad moodustavad viieosalised, algul rohelised ja seejärel pruunid, tugevalt paksenenud ja lignifitseeritud infruktivaalsuse skaalad ("koonused").\nSee õitseb varakevadel, enne lehestiku ilmumist, aprillis - mais. Õitsemine enne lehtede avanemist pakub õietolmlemiseks rohkem mugavust.\nVili on väike 2–3 mm pikkune ja 2–2,5 mm laiune pähkel, mis asub infruktsioonis ja mis areneb välja rohelistest emasest kassikihist, muutudes sügiseks tumepunakaspruuniks, munakujuliseks, peaaegu ümaraks, tugevalt lamestatud, sirge või kergelt lakitud põhi ja terav tipp, nahkja, väga kitsa, läbipaistva tiibaga; viljakobarad kolm või neli koos, kumbki pikal leherootsul. Infruktivaalsuse iga skaala all on kaks lamestatud punakaspruuni pähkli, millel on väga kitsas läbipaistev äär ja ülaosas kuivanud kolonni väga lühikesed jäänused. Kesk-Venemaa viljad valmivad septembris - oktoobris, seemikud ripuvad kogu talve suletuna ja alles kevadel, märtsis või isegi varem hakkavad avanema, vabastades otse lumele langevad viljad. Puuviljad levivad tuule poolt või langevad lumele või veele sadades ojade ja jõgede voolu.\nVilja saab peaaegu igal aastal, kuid rikkalikult kolme kuni nelja aasta pärast. Kehva saagikusega aastad on äärmiselt haruldased. Taimed hakkavad vilja kandma 10–12-aastaselt (15), kui nad kasvavad vabaduses, ja 40-aastaselt istandustes. 1 kg-s kuni 909 tuhat pähkleid; 1000 pähkli kaal 0,7–1,5 g. Seemne idanemist hoitakse kaks kuni kolm aastat (üks aasta).\nTüüpiline vaade metsale ja metsa-stepi vööndile, sisenedes stepi tsooni mööda jõe orge. See kasvab lisandina tuhas, tammes, kuusemetsades, koheva kase kasemetsades, aeg-ajalt ka haavametsades ja liigniisutatud muldadel moodustab puhtaid puistuid, nn must-lepasood või must-lepametsasid, mida Valgevenes nimetatakse ka olsideks. Samuti moodustab see koodominantina laialehelised must-lepametsad, mille puistul on harilik saar, kaarjas tamm, harilik kask, südamekujuline pärn.\nVenemaal leidub seda Euroopa osas, välja arvatud põhjapiirkonnad ja äärmine lõunaosa; põhja pool 63 ° N sh. kasvab üksikult Valge mere lõunarannikul ja Loukhi jaamas, Musta mere piirkonnas esineb Dnepri, Dnestri ja Bugi lammidel, kasvab Lääne-Siberis (Uuralitest Omski piirkonnas isoleeritud Toboli jõe alamjooksuni), Krimmis. See on levinud Leningradi oblastis, kus see esineb üksikult või moodustab metsa soode servades, järvede, jõgede, ojade kallastel, Soome lahe rannikul. Ukrainas moodustab see kõikjal puhtaid istandusi jõekallaste, jõeorgude, soode ja märgade kuristike ääres, Krimmis aga ainult üksikute puude ja väikeste rühmadena mägedes. Kasahstanis kasvab see Kushmuruni piirkonnas, Aktjubinskis (Mortuki jaam, Ileki jõgi), Ermentau mägedes, Karkalinski oblastis, Bayanaulis ja aeg-ajalt ka Alma-Ata istandustes. Kõige rohkem on see levinud Valgevene ja Ukraina Poolas, Balti riikide lõunaosas ja Venemaa Euroopa osa keskpiirkondades. Üsna tavaline Põhja-Kaukaasias kuni 1500 m üle merepinna.\nLehed sisaldavad palju valke (kuni 20%), rasvu (kuni 6%), C-vitamiini, karoteeni, flavonoide, vaiguhappeid. Neid kasutatakse meditsiinipraktikas ja rahvameditsiinis põletikuvastase ja kokkutõmbava ainena, larüngiidi ja muude külmetushaiguste korral. Koor sisaldab eeterlikku õli, B-vitamiini3.\nLepa peamise majandusliku väärtuse määrab tanniinide olemasolu selle organites. 5–9% tanniini sisaldavat koort ja emaseid kassinaid („käbisid”), milles tanniinisisaldus ulatub 14–16%, kasutatakse naha parkimiseks.\nKus iganes kleepunud lepp elab, eristab mulda kõrge viljakus: lepp rikastab mulda lämmastikuga, kuna lämmastikku siduvad aktinomütseedid elavad selle juurte sõlmedes.\nKoor ja kõrvarõngad - naha ja villa värvainete allikas (annab kollase, punase ja musta värvi). Pruun värv saadakse neerudest. Kaukaasias värvitakse kangast ja siidist ka lepa koore infusiooni..\nMesilased koguvad leppidele õietolmu ja vaiguseid eritisi pungadele ja lehtedele, millest nad toodavad taruvaiku.\nVõrsed koristatakse ja seejärel kasutatakse neid kitsede ja lammaste söödaks.\nRavimtoorainena kasutatakse lepaseemne vilju (lat. Fructus Alni), mis korjatakse hilissügisel või talvel, kuivatatakse pööningul, varikatuste all või kunstkuumutusega kuivatis..\nPuljongi infusiooni kasutatakse seedetrakti haiguste korral kui kokkutõmbavat ainet.\n"Punnid" on osa põletikuvastasest "maoteest". "Koonuste" keetmine kuristab nohu.\nMust lepapuit on helepunast kuni punakaspruuni värvusega; värv tumeneb ja muutub vananedes õhus punaseks. Südamepuudel ja puidupuudel pole nähtavat vahet. Iga-aastased kihid on nähtavad kõigis sektsioonides. Üldine tekstuurimuster sarnaneb kasega (Genus Betula), ehkki punakam. Mustal lepal on suletud poorid ja peen, ühtlane kiud (joonis). Kiud on tavaliselt sirged, kuid võivad olla ka ebaühtlased, sõltuvalt iga puu kasvukujust.\nPuitu peetakse lagunemiskindluse seisukohalt lühiajaliseks ja kiiresti riknevaks ning värskelt lõigatud palgid tuleb puiduks määrimise või lagunemise vältimiseks kiiresti saematerjaliks saagida ja kuivatada. Vastupidavam vees.\nNii käsitsi kui ka elektriliste tööriistadega on väga lihtne töötada. Puit on üsna pehme ja kerge, kuid habras, seetõttu tuleb kasutamise ajal olla ettevaatlik, et vältida mõlkimist. Must lepal on suurepärased liimi-, värvi- ja viimistlusomadused; see lõikab hästi ja käitub sarnaselt Ameerika kirsiga (Prunus serotina).\nPuitu kasutatakse puusepatöödes ja mööblis, sellest valmistatakse mähiseid ja kudumissüstikuid. Puidust valmistatakse kaste kõrgeväärtuslike toodete, näiteks sigarite, tee jne jaoks. Siledaid pagasiruume kasutatakse aedade või vaiade postidena. Kaevupalkide ja muude veealuste ehitiste lõikamisel eelistatakse sageli leppa, eriti seda, mis kasvab niiskes kohas. Seda kasutatakse sillavaiadel, veerennidel, rekvisiitidel kaevandustes, aiapostides ja aedades. Lepapuitu kasutatakse vineeri, tikkude, paberi jaoks.\nLepp on vee all üsna vastupidav ja seda on kasutatud näiteks vaiade ja tugede jaoks kogu Veneetsia linnas (Itaalia).\nNendest kuivdestilleerides saadakse puuäädikas ja puusüsi, mida kasutatakse joonistamiseks. Süssi peeti püssirohu valmistamiseks heaks.\nLepapuit on ahjude jaoks suurepärane kuum kütus; Kesk-Venemaa talupojad usuvad, et nad põletavad korstnatest üleliigset tahma, eriti pärast kaske; kalasuitsutamiseks sobivad kõige paremini saepuru ja laastud.\nParimate istandike puiduvaru - 300–400 m³ / ha.\nPuidu mehaanilised omadused ja omadused (kuiv puit - niiskusesisaldus 12%)\nVarras - Alnus\nVaade - glutinosa\nMuud nimed - Euroopa lepp, O. kleepuv\nTihedus - 495 kg / m³\nTahke. Yanka - 2,89 kN\nStaatiline paindetugevus - 75,9 MPa\nStaatilise painde elastsusmoodul - 8.99 GPa\nSurvetugevus piki tera - 42,2 MPa\nRadiaalne kokkutõmbumine - viis%\nKahanemine on tangentsiaalne - üheksa%\nMahuline kahanemine - neliteist%\nLevik - Euroopa, Lääne-Aasia, Põhja-Aafrika riigid (Alžeeria, Maroko, Tuneesia)\nPunane lepp (Alnus rubra)\nNepaali lepp (Alnus nepalensis)\nSarnaste omadustega puiduliigid\n(tihedus ja kõvadus on samad ± 10%)\nRahvapärased nimed: must lepp, kleepuv.\nMust-lepa kirjeldus, paljunemis- ja leviala\nKaseperekonna (Betulaceae) lehtpuu.\nSirge pagasiruum, ulatudes 30 m kõrgusele.\nKoor on tumepruun, pragudega.\nVõrsed on punakaspruunid, kleepuvad.\nLehed on vaheldumisi, petiolate, ümarad või kumerad, põhjas kiilukujulised, tipust ümarad, sageli sälguga, kleepuvad, läikivad, tumerohelised.\nTolmulilled pikkades rippuvates kõrvarõngastes, koos 3–5, moodustuvad sügisel sarnaselt pistillaadile; 3–5 pistillat käbilühikeses pikkade jalgadega kassikestades, seemnete valmimisel puitunud.\nVili on väike, väga kitsa tiibaga pähkel, mis areneb käbikõrvarõngaste soomuste siinustes.\nMust lepp õitseb aprillis, viljad valmivad järgmise aasta aprillis - mais. Must lepp elab kuni 150-300 aastat.\nPaljundatakse peamiselt pneumaatiliste võrsete abil, seemnepuistud on vähem levinud.\nLevitatakse SRÜ Euroopa osas, Kaukaasias, Lääne-Siberis ja Kesk-Aasias.\nMust lepp kasvab jõgede kallastel ja orgudes, madalate rabade ääres, moodustades puhta lepa või segatihna. Taim rikastab mulda lämmastikuga.\nMust lepa kogumine, koristamine ja kuivatamine\nRavimtoorainena kasutavad nad peamiselt infruktsioone ("käbisid"), mis koristatakse sügisel ja talvel (enne märtsi algust). Õhukeste okste otsad lõigatakse oksakäru või noaga ära, seejärel lõigatakse viljad ära. Langenud istikuid ei koguta. Kõige sagedamini viiakse tooraine hankimine läbi metsaraie käigus.\nKuivatatud pööningul või varikatuste all, samuti kunstkuumutusega õhukuivatites, levitades õhukese kihina (4-5 cm), aeg-ajalt segades. Soodsa ilma korral võite lepa istikuid kuivada vabas õhus. Tooraine kõlblikkusaeg 3 aastat.\nMeditsiinilise väärtusega on ka teine, morfoloogiliselt lähedane, ökoloogiliselt asendav must lepa liik, hall lepp. Lepakahall - kuni 15-20 m kõrgune puu, millel on sile tuhahall koor ja pubekused mittekleepuvad võrsed. Lehed on laialdaselt ovaalsed või elliptilised, tipule suunatud, tomentoos-pubesentsel leherootsul, tihedalt rohelised, kleepumatud, alaküljel heledamad, pubesentsed, eriti piki veene. Erinevalt mustast lepast on viljakissid 3-8, istuvad, välja arvatud terminal; pähklid kummarduvad, kitsaste tiibadega.\nMusta lepa raviomadused\nTänu tanniinide olemasolule neis on lepa seemikutel selgelt kokkutõmbavad ja desinfitseerivad omadused. Lisaks on lepakoonustel ka põletikuvastane, desensibiliseeriv ja hemostaatiline toime..\nMusta lepa kasutamine meditsiinis\nKoor. Infusioon ja tinktuur - kokkutõmbav ja põletikuvastane aine enteriidi ja koliidi korral. Puljong - hemostaatiline põletiku ja soolestiku verejooksu korral, loputamiseks - kurgu haiguste korral, kompressid - haavandite ja haavade korral, nagu diaphoretikum, kõhulahtisuse korral. Pulber - vähivastane aine, keetmine - kurgu turseteks.\nInfusioon - põletikuvastane ja kokkutõmbav aine kurgu ja soolte haiguste korral; nohu ja köha eemaldava ravimina; haavade paranemist; reuma ja podagraga. Puljong - rinnanäärmevähi, mao, kõhunäärme, kaksteistsõrmiksoole, söögitoru, pärasoole, kõri, keele, emaka ja muude kasvajate vähi korral. Jalavannid leevendavad väsimust pikkade üleminekute ajal.\nLiitviljad ("käbid"). Tinktuura, infusioon (eriti suvised, rohelised "käbid"), vedelad ja kuivad ekstraktid ("Tkhmelini") - ägeda ja kroonilise enteriidi ja koliidi, düsenteeria, nohu, köha, podagra korral; kurgu, suu loputamiseks, igemete tugevdamiseks ja tee kujul olevate higistavate ainete tugevdamiseks. On osa mao kollektsioonist.\nRavimid, musta lepa pealekandmismeetod ja annused\nMust lepa vastunäidustused ja võimalikud kõrvaltoimed\nLepa seemikud sisaldavad pürogallirühma parkaineid, mille hulka kuuluvad tanniin (kuni 2,5%) ja gallushape (umbes 4%). Taimest eraldati ka glükosiidid, orgaanilised happed, alkaloidid, flavonoidid, steroidid, kumariinid (ellaghape), rasvõli.\nFlavonoidglükosiidid - hüperosiid ja kvertsetiin, kofeiin-, klorogeen- ja protokatehhapped, kuni 20% valku, 6% rasva, askorbiinhape, karoteen - eraldati musta lepa lehtedest. Koor sisaldab parkaineid (kuni 16%), PP-vitamiini, värvaineid, alneiini, emodiini, alnuliini, palmitiin-, steariini- ja fosforhapetega rasvaõli, triterpeenketooni, glutinooni, tarakserooli, tarakserooni ja lupeooli. Neerudes leiduvad triterpenoidid ja flavonoidid.\nMusta lepa pealekandmine teistes piirkondades\nVeekaitse ja kallaste tugevdamine, sobib märgade ja soiste kohtade metsastamiseks. Must lepp parandab mulda, rikastades seda lämmastikuga.\nJuured on pruunid.\nPuit - hüdrauliliste konstruktsioonide, puusepatööde ja treimistööde jaoks, mööbli ja vineeri jaoks (Ukrainas on 42% vineerist liimlepp), elektrotehnikas - isoleermaterjal.\nSeda kasutatakse pähklite, mahagonite jäljendamiseks. Eriti hinnatud on pagasiruumide lõtvumine.\nPuidust kuivdestilleerimisel saadakse puuäädikas ja puusüsi, mida varem kasutati püssirohu valmistamiseks ja värvimiseks..\nKala suitsutamiseks kasutatakse lepa küttepuid.\nKoor vasika naha parkimiseks; naha värvimiseks must, punane ja kollane, riie - punane ja kollane, siid - ooker ja hallikaskollane, vill - must, punane ja kollane, puuvill - hall.\nLehed värvivad nahka pruunikaskollaseks.\nLehed ja noored võrsed - toit kitsedele, lammastele, küülikutele. "Käbid" sobivad päevitamiseks, annavad musta ja punase värvi.\nLepapungade ja lehtede sekreteeritud vaiguseid aineid kasutavad mesilased taruvaigu tootmisel. Mesilasi on soovitatav enne õitsemist toita lepa õietolmuga. Selleks tuuakse lepaoksad sooja ruumi ja avatud tolmukatest valgunud õietolm segatakse mesilastele antavasse siirupisse..\nMust lepp: botaaniline kirjeldus.\nKleepuv lepp, mida muidu nimetatakse mustaks lepaks, on kaseperekond. Lepp on kuni 30 meetri kõrgune lehtpuu. Küpsed must lepp elavad kuni 80 - 100 aastat, kuid heades tingimustes jõuab must lepp 120-aastaseks. Puu kasvab kiiresti, kaetud tumepruuni koorega. Noorte okste koor on punakaspruun. Sellel on nõrgalt pubekas, kleepuvad, valkjad läätsed. Lehed on ümmargused või kumerad, nüri või ülaosaga sälgud. Noored lehed on karvased või paljad, läikivad ja kleepuvad, mille jaoks puu sai oma nime; Kuid täiskasvanud on alasti, alt helerohelised, ülalt tumerohelised, puberteedita leherootsude ja silmapaistvate veenidega. Isasõied on rühmitatud 4 - 7 cm tumepruunidesse kassikestesse, emasõied on rohelised, 1 - 2 cm pikad.Puu viljad on kitsa tiibaga pähkel, mis on moodustatud kõrvarõngaste soomuste kaenlasse. Must lepp õitseb aprillis. Viljad valmivad järgmise aasta mais..\nKus kasvab must lepp?\nMust lepp on laialt levinud SRÜ Euroopa osa metsastepis ja metsavööndites, jõudes Lääne-Siberisse. Moodustab väikseid metsi.\nKasvab huumus-nõges- ja turbarabastel muldadel jõgede lammidel, soistel madalikel, kus talub hästi kevadisi üleujutusi.\nLepp on külmakindel, fotofiilne, uuenenud pneumaatiliste võrsete abil.\nLepa must foto.\nMusta lepa koristamine.\nPreparaatide valmistamiseks koristatakse küpsed seemikud. Suurendatud koonuste läbimõõt peaks olema kuni 1,3 cm, pikkus kuni 3 cm, avatud kaaludega. Koonuse külge kinnitatud haru on umbes 1,5 cm. Toormaterjal kuivatatakse, levitades õhukese kihina varikatuse all ventileeritavas kohas. Kogutud kuiv tooraine ei kaota oma omadusi kuni 36 kuud.\nMusta lepa keemiline koostis.\nMusta lepa seemikud sisaldavad steroide, triterpenoide, tanniine, fenoolkarboksüülhappeid, ellagiinhapet, rasvaõli, flavonoide, kõrgemaid alifaatseid alkohole ja kõrgemaid rasvhappeid. Must-lepalehtedest eraldati kvertsetiin ja hüperosiid-, protokatehilised, klorogeensed ja kofeiinhapped.\nPuu koores leidub vitamiini PP, triterpenoide, tanniine. Neerudes - flavonoidid ja triterpenoidid.\nMusta lepa kasutamine meditsiinis.\nKleepuvate lepakoonuste vesilahust kasutatakse kroonilise ja ägeda koliidi ja enteriidi, peptilise haavandtõve, düspepsia ja düsenteeria korral. Ja kokkutõmbavana välispidiselt nahapõletike ja põletuste korral, igemete tugevdamiseks, suu ja kurgu loputamiseks. Kollektsioonis sisalduvad mustad lepakäbid maohoolduseks.\nMust-lepakäbide veekeetmist kasutatakse kerge lahtistina kroonilise ja ägeda koliidi ja enteriidi, eksudatiivse diateesi ja düsenteeria korral..\nMust lepa töötlus.\nMust-lepa raviomadused on leidnud kasutamist kroonilise enteriidi ja kõhulahtisusega gastroenteriidi korral. Valage 50 grammi lepakäbisid liitri veega, keetke. Joo 1 spl 4 korda päevas.\nVala 15 grammi musta lepa koort 200 ml veega, keetke. Pärast jahutamist võtke 1 spl. l. 4 korda päevas.\nPikaajalise koliidi, düsenteeria korral valmistage koonuste infusioon. Vala 1 tl. tooraine 250 ml keeva veega 1 tund, juua 1/4 tassi kroonilise koliidi korral ja 1 tass düsenteeria korral 4 korda päevas. Joo infusioon kuumalt.\n1 tl valage lepakäbid 100 ml viinaga, sulgege, seiske kaks nädalat pimedas kohas, raputades. Tarbige 25 tilka kolm korda päevas koos klaasi veega.\nKoore ja käbide tinktuur.\nValmistage 25% punga ja koore tinktuura. Võtke 30 tilka tinktuuri 3 korda päevas.\nMust lepa vastunäidustused.\nRahvapärased nimed: vene nimed: must lepp, kleepuv; Valgevenelane: Volha, Alkha kleepuv, Aleshyna.\nKasutatud osad: lehed, koor ja muhud.\nBotaaniline kirjeldus. Selgel aprillipäeval on see lehtmetsas kaugelt nähtav - puud ja alusmetsa on endiselt lehtedeta - mets on "läbipaistev". Kuid madalikul oja ääres on mõni mitte liiga kõrge puu kõrvarõngad lahustanud, kuid see pole sarapuu. Must lepp - AInus glutinosa - see on selle varakult õitseva puu nimi. Selle kõrgus on kuni 25 (harva kuni 30-35) m. Koor on tumepruun, vanusega lõhenenud. Lehed (ilmuvad pärast õitsemist) on ümarad, munajad-elliptilised, sälgulise otsa ja kiilukujulise alusega, piki serva - kahesugune. Noored on kleepuvad, sealt tuleb üks nimedest. Noored lepa võrsed on punakaspruunid, kleepuvad. Isasõisikud on kõrvarõngad, emasõisikud on lühikesed, üksikud või harjadega, 2–6. Tavaliselt õitseb lepp aprillis. Kandelehed kasvavad hiljem, lignifitseeruvad, omandades tumepruunid 1–4 cm pikkused koonused. Vili on üheseemne dipteraanpähkel. Seemned valmivad oktoobris, käbide avanemine ja seemnete lend veebruaris-märtsis. Must lepp on kiiresti kasvav puu, kuid mitte eriti vastupidav - elab 50–100 aastat, harva rohkem. Raie ajal annab see rikkaliku pneumaatilise kasvu ja pärast 40-aastaseks saamist uueneb see mõnikord juurte imuritega. Väärtuslikud, väga produktiivsed metsa moodustavad liigid. Moodustab mitte ainult puhtaid, vaid ka segatud istutusi - kuuse, kase, haava, tuha ja muude puuliikidega. Madalates rabades - aluskivim. Must lepa metsaalune (must lepamets) koosneb linnukirsist, pihlakast, astelpajust, mustast sõstrast, viburnumist - tervest ravimikogukonnast! Rohtses kattes domineerivad paju, sõnajalad, nurmenukk, nõges ja sarapuu..\nAlder asustab sageli mahajäetud maid, oja- ja jõesetteid, kivimite paljandeid, kuid elab enamasti lammialadel, kus põhjavesi on tihedalt levinud. Nii nagu tema lähisugulane hall lepp (A. incana), on ka must lepp levinud Venemaa keskosa metsas ja metsastepide vööndites, ehkki hall lepp tungib edasi põhja poole. Must lepp on levinud Lääne-Siberis ja väljaspool Venemaad - Ukraina, Valgevene metsa- ja metsastepide vööndites, harva Kasahstani stepiosas.\nKogumine ja hanked. Meditsiinilistel eesmärkidel kasutatakse lehti, koort ja käbisid - lepaseemet ja käbid on farmakopöa toimeaine, mida kasutatakse teadusmeditsiinis. Lehed ja koor koristatakse kevadel ja seemikud - sügisel ja talvel. Langenud istikuid ei saa koguda! Käbid kuivatatakse pööningul või varikatuse all, vabas õhus ja seejärel spetsiaalsetes kuivatites temperatuuril 50-60 ° C. Lehti kasutatakse värskelt ja koor kuivatatakse vabas õhus, seejärel kuivatatakse pööningul. Valmis tooraine (käbid ja koor) kõlblikkusaeg on 4 aastat. Lepa istikud - käbisid müüakse spetsialiseeritud apteekides. Kooret ja lehti kasutatakse ainult traditsioonilises meditsiinis..\nFarmakoloogilised omadused. Liitviljadel on kokkutõmbav, põletikuvastane ja hemostaatiline toime. Nende infusiooni ja tinktuuri soovitatakse kasutada seedetrakti haiguste (düspepsia, enterokoliit, enteriit, krooniline koliit, düsenteeria, maohaavand ja kaksteistsõrmiksoole haavand), samuti reumatoidartriidi ja külmetushaiguste korral. Günekoloogias kasutatakse koore või infruktsiooni infusiooni, et peatada erineva päritoluga emakaverejooks, emakafibroidid, millega kaasnevad suguelundite põletikulised haigused. Lehtede keetmist rahvameditsiinis kasutatakse külmetushaiguste, podagra ja polüartriidi korral higistamisvahendina.\nAktiivsed koostisosad. Lepakoonused sisaldavad parkaineid (kuni 2,5%), vaba gallhapet ja flavonoide; lehed - glükosiidid ja orgaanilised happed; koor - triterpenoidid ja kuni 16% tanniine.\nRakendus. Värskeid lehti ja koort infusiooni kujul soovitatakse välispidiseks kasutamiseks (kuristamine, losjoonid) tonsilliidi, kurguvalu, haavade ja haavandite raviks. Lehtede keetmist kasutatakse jalavannide jaoks - leevendab väsimust pärast pikka jalutuskäiku. Lepal on veekaitsel suur tähtsus, see tugevdab veehoidlate kaldaid. Selle tõu puit on pruunikaspunane, homogeenne, elastne, lagunemiskindel, seetõttu on seda pikka aega kasutatud mitmesuguste hüdrauliliste konstruktsioonide (tammid, tammid, vaiaehitised, kaevude palkkajutid) ehitamiseks. Koort kasutatakse naha parkimiseks ja looduslike värvainete valmistamiseks (kangad värvitakse punakaspruuniks). Aprillis naasevad mesilased tarude juurde rikkaliku värske valgutoiduga - lepa õietolmuga. Veterinaarmeditsiinis määratakse lepa koore infusioon ja seemikud vasikate, põrsaste ja tallede seedetrakti haiguste korral..\nVäävellepppreparaate kasutatakse võrdselt musta lepa preparaatidega, millel on samad näidustused inimestel ja loomadel.\nSeemneviljade infusioon. 10 g toorainet 200 ml keeva vee kohta. Seda kuumutatakse veevannis 10 minutit, filtreeritakse, pressitakse välja, viiakse sooja keedetud veega esialgsele mahule. Joo 1 / 2-1 / 3 klaasi 2-3 korda päevas.\nSeemneviljade tinktuur. Valmistatud vahekorras 1: 5 40% alkoholis (viin). Kandke 25-30 tilka kolm korda päevas. Valmis tinktuuri müüakse spetsialiseeritud apteekides.\nLepa seemikute keetmine: 15 g toorainet valatakse 200 ml keeva veega, keedetakse 15 minutit ja seejärel filtreeritakse. Võtke 1 supilusikatäis 2-3 korda päevas.\nLepp on kaseperekonna põõsas või puu.\nMust lepapuu (Euroopa, kleepuv) ulatub 35 m kõrgusele. Pagasiruumi koor on tumepruun, pragudega.\nTema noored oksad on pruunikas-punakad, siledad, sageli kleepuvad. Lehed on kumerad või ümmargused, ülaosas sälguga. Noored lehed on väga läikivad ja kleepuvad. Altpoolt arenenud on helerohelised, ülevalt - tumerohelised. Rippuvas orasekujulises õisikus on lilled (kassid).\nTaime viljad on üsna kitsa nahkja tiivaga pähklid. Kui pähklid on küpsed, muutuvad puulehed puiduks, moodustades seeläbi 2 sentimeetri pikkuse muhke..\nLepahall (valge) on kuni 15 m kõrge puu, harvemini põõsas. Helehall koor, lehed on ovaalsed-elliptilised või ovaalsed, tipu poole suunatud. Noor - mittekleepuv ja mitte läikiv; edasi - ülal tumeroheline, hõredate karvadega ja alt - sinakashall. Õisikud on samad mis kleepjal lepal, koonused on tavaliselt kuni 1,5 cm pikad, selge tiibaga pähkel.\nJa must kasvab Lääne-Aasias, peaaegu kõikjal Põhja-Aafrikas ja Euroopas. Seda tutvustatakse planeedi eri osades, samas kui Põhja-Ameerikas kujutab see mõnes kohas isegi ohtu erinevatele kohalikele liikidele. Must lepp, mille foto on käesolevas artiklis välja toodud, kasvab Euroopa Venemaa metsas, metsastepi- ja stepipiirkondades, lisaks Lääne-Siberis, aga ka Kaukaasias. Eelistab niiskeid maid.\nHall lepp on meie riigi Euroopa piirkonnas laialt levinud. See kasvab ka Väike-Aasias, Euroopas, Lääne-Siberis, Taga-Kaukaasias. Moodustab väikeste ojade ja jõgede kallastel istandusi.\nTaime lehed sisaldavad kuni 20% valke, kuni 6% rasvu, karoteeni, C-vitamiini, vaiguhappeid, flavonoide. Liitviljad sisaldavad suures koguses parkaineid, sealhulgas tanniini (2,33%) ja gallushapet (3,75%). Koor sisaldab ka eeterlikku õli.\nMust lepp: omadused ja rakendus\nMeditsiinilistel eesmärkidel kasutatakse lepa koort, lehti ja käbisid. Neid taimeosi kasutati traditsioonilises meditsiinis väga laialdaselt reuma, erinevate külmetushaiguste, podagra jne korral. Teise maailmasõja ajal hakkasid arstid musta lepa istikute vastu suurt huvi tundma. Neid hakati 1942. aastal kasutama erinevate maohaiguste, ägeda ja kroonilise koliidi ning enteriidi korral kokkutõmbavana..\nMust leppa kasutatakse aktiivselt meditsiinilistel eesmärkidel. Selle koonustest valmistatakse keetmised, koorest, seemnest puuviljadest ja lehtedest veetõmmised ja alkohoolsed tinktuurid. Neid kasutatakse rahvameditsiinis ja ametlikus meditsiinis kokkutõmbava, põletikuvastase, haava raviva, antibakteriaalse, vähivastase, hemostaatilise, immunomoduleeriva ainena..\nLepakoonuseid (kokkutõmbavana) kasutatakse mähisega. Selleks võtke 2 osa koonuseid ja osa mähise risoomist, keetke ja kasutage seda teena.\nMust lepp, mille foto on käesolevas artiklis esitatud, on tuntud oma tervendavate omaduste poolest. Sellest infusiooni valmistamiseks peate valama 4 g koonuseid klaasi keeva veega, jätma kolmeks tunniks suletud purki, kaetud froteerätikuga. Seejärel - filtreerige. Valmis infusiooni tuleb võtta 4 korda päevas pool klaasi, enne sööki.\nMustast lepast kasutatakse ka juurtest infusiooni. Selleks valatakse 10 g peeneks hakitud toorainet klaasi kuuma veega ja pannakse seejärel emailiga suletud anumasse 30 minutiks keema. Filtreerige infusioon kuumalt ja lahjendage seejärel puhta veega algse mahuni. Enne sööki peate võtma kaks supilusikatäit..\nVõtke 15 g lepalehti, valage need klaasi puhta sooja veega ja keetke seejärel 20 minutit veevannis. Järgmisena tuleb saadud puljong jahutada ja filtreerida. Järgmine - pigistage välja ja lisage vesi algsele mahule.\nMust lepp: kogumismeetodid\nLiitviljad koristatakse talvel ja sügisel tavaliselt järgmiselt: puu õhukeste okste otsad, mille küljes nad ripuvad, lõigatakse oksakääriga maha. Pärast seda eemaldatakse harunevad osad, seemikud kuivatatakse hästiventileeritavates soojades ruumides..\nNõuded valmistoorme kvaliteedile\nTooraine koosneb küpsetest lepakäbidest. Need on ülekasvanud ja jäigad koonuseid meenutavad kõrvarõngad. Enamasti on neil viljakeste (või ilma nendeta) avanenud soomused või ovaalsed-piklikud kujud. Liitviljad peaksid olema ilma varteta või koos nende jäänustega (pikkusega kuni sentimeeter). Lisaks saab neid õhukesele varrele kokku koguda mitmeks osaks. Need koosnevad nii töötlemata, kõvast südamikust kui ka paljudest kõvadest kaaludest. Kaalud peaksid olema kuuehõlmalised ja viljad lamedad, üheseemnelised. Seemne värvus on tumepruun või pruun. Nõrk aroom, kergelt kokkutõmbav maitse.\nLepa kirjeldus ja rakendus\nSelle puu puitu kasutatakse mitte ainult iseseisvalt, vaid ka puitlaastplaatide, vineeri, spooni tootmisel. Seda õigustavad selle kokkutõmbavatest omadustest tingitud antiseptilised omadused. Igal lepatüübil on oma omadused, mis määravad selle kasutusala..\nMust leppa peetakse kõige tundlikumaks äärmuslike temperatuuride suhtes, seetõttu püütakse seda saunade ja vannide kaunistamisel mitte kasutada. Mida peate lepaga töötamisel arvestama - see puit on üsna pehme ja vajab siiski kahjuritelt ja niiskustelt töötlemist. Selle peamine eelis on pikk kasutusiga ja kiudude ilusa tekstuuriga asjaolu. Seda liiki kasutatakse käsitöö, mänguasjade, paberi valmistamiseks ja seda kasutatakse kütusena..\nKas sarapuu või põõsas? Kas paju on puu või põõsas? Lennupuu viljad Kus elab kuusk?\nHall-lepast valmistatud tooted sobivad paremini kasutamiseks niisketes tingimustes, mis laiendab selle rakendusala. See puit sobib ideaalselt ka keskkonnasõbralike mänguasjade, kingade ja mõne treimistööriista valmistamiseks..\nMajad, saunad, vannid\nSeda tüüpi puidu eeliste hulka kuulub võime värvimise abil saada ilusaid toone ja isegi jäljendada väärtuslikumaid puiduliike. Lepaplaadil on ravivad omadused, seetõttu sobib see hästi majade, saunade ja vannide siseviimistluseks. Lepapuust ehitusmaterjalide eelised on:\nvastupidavus deformatsioonile kõrgel temperatuuril;\nvaiguliste ja muude kahjulike ühendite vabastamise puudumine;\nvõime niiskust hästi imada;\nsuurepärased heli- ja soojusisolatsiooniomadused;\nasjaolu, et selle puidu pinnale ei kogune kondenseerumist;\nmadal soojusjuhtivus - see minimeerib põletusriski.\nKonstruktsioonide ehitamisel on oluline arvestada ühe nüansiga - lepalauad ei tohiks maapinnaga kokku puutuda.... Uksed, laminaat, mööbel\nUksed, laminaat, mööbel\nSellest täispuidust saadakse suurepärased siseuksed. Tänu erinevale töötlemisele saab neid kasutada igas interjööris, samas kui hind jääb üsna taskukohaseks. Lepauksed on täiesti ohutud, pealegi on neil antibakteriaalsed ja antiallergilised omadused, neid saab kasutada isegi lastetoas. Nad serveerivad pikka aega.\nLepalaminaat mitte ainult ei vasta kõigile tehnilistele nõuetele, vaid on ka atraktiivse välimusega. Seda võib pidada eliitparketi asendajaks. Sellised põrandad ei määrdu liiga palju, neid on lihtne puhastada, nende hooldamiseks ei ole vaja palju aega ja mingeid erivahendeid..\nMööbli valmistamiseks ei kasutata ainult täispuitu, lepp on osa vineerist, puitlaastplaadist ja mööbliplaatidest. Töötamisel annavad seda tüüpi materjalid kulumiskindluse osas parima tulemuse, nad ei moodusta kiipe, ei allu deformatsioonile. Lepamööbel on kerge, kuid üsna vastupidav.\nOluline on teada, et puiduga töötamisel on parem mitte kasutada naelu, need võivad sissesõidul materjali lõhestada. Kruvid on sel juhul suurepärased asendajad..\nLepapuit, nagu enamik lehtpuurühma, koosneb orgaanilistest ainetest, mineraalsetest ühenditest. Lepapuit sisaldab ka ainulaadseid tanniine, mida nimetatakse polüfenoolideks. Pärast puu maharaiumist oksüdeeruvad need polüfenoolid kokkupuutel õhuga ja muunduvad flobafeenideks..\nJust flobafenidest sõltub puu muutuv värv valgest punakaks. Flobafeenid annavad puidule ka kõrge veekindluse ja tugevuse. Lepapuust on ka palju tanniine, need ühendid, reageerides teatava keemilise vastasmõjuga vees leiduvate raskmetallisooladega, moodustavad ainulaadseid ühendeid, mis suurendavad puidu tugevust.\nNende elementide ja pärast pagasiruumi lõikamiseks tekkivate omaduste tõttu on lepapuit veekeskkonnas töötamise tingimustes vähe mädanenud ja vastupidav taimede patogeensete mikroorganismide aktiivsusele.\nLooduses hõlmab liigivahemik peaaegu kogu Euroopa, Väike-Aasia, Taga-Kaukaasia, Lääne-Siberi ja Põhja-Ameerika territooriumi . Levila põhjapiir algab Rootsist, kulgeb läbi Koola poolsaare, läbi terve Venemaa Euroopa osa põhjaosa ja läbi kogu Siberi Kamtšatkani. See kasvab Serbias, Põhja-Itaalias ja Prantsusmaal. Eelkõige asub see Venemaa Euroopa osa põhjas ja kirdes .\nKasvab metsas tasandikel ja harvemini metsa-stepi ning metsa-tundra vööndites. See moodustab niinimetatud hall-lepametsad - põõsastiku ja väikeste metsadega tihnikud soistel servadel, soodes, jõekallastel, raiealadel, tulekahjudes ja mahajäetud põllumaadel. Esineb ojade ja jõgede ääres koos pajude ja musta lepaga. See ei moodusta puhtaid istandusi, endiselt on lahendamata küsimus lohude, kuristike ja rabade ääres asuvate halli lepametsade primaarsest või sekundaarsest olemusest. Rohke viljakuse, seemnete leviku lihtsuse ja hea idanemise tõttu asustab see kiiresti raiesmikke, läbipõlenud alasid, mahajäetud põllumaid, moodustades ajutisi kooslusi, asendades primaarsed fütotsenoosid järk-järgult. Kõige sagedamini moodustuvad lepametsad kuuse- ja väikelehemetsade asemele, lepa vastupidine asendamine kuusega toimub 50–60 aasta jooksul. Veiste karjatamine ja metsade hävitamine sellistes tihnikutes aitab kaasa lepa kiiremale vegetatiivsele paljunemisele ja selle koosluste pikemale eksisteerimisele. Kaukaasias tõuseb see kuni 2000 m üle merepinna, kohtudes üksikult või rühmiti keskmises ja ülemises mägivöös, mahajäetud põllumaadel ja metsalagendikel .\nSiberis, Transbaikalias ja Amuuri piirkonnas eksisteerib see kõrvuti lähedase sugukonnaga lepase (Alnus hirsuta (Spach) Rupr.) Liigiga ja asendatakse sellega .\nPinnase suhtes vähem nõudlik kui must lepp, kuigi vaestel kuivadel liivmuldadel leidub seda harva; kastmine talub paremini kui must lepp. Eelistab lubjarikkat, niisket mulda ja vabalt seisvat, kuigi see kasvab sageli tihedates istandustes . Ise rikastab mulda lämmastikuga. Talvekindlus. Varju tolerantsem kui haab ja rippuv kask, kuid eelistab hästi valgustatud elupaiku.\nLevinumad lepaniitude tüübid on oksalid ja glasuurid värskel sogas-podzoolsel, tugevalt või mõõdukalt podzoliseeritud mullal. Need tekivad hapu-kuusemetsade või mustikahallide alkoholide asemel. Oksalites ja glaukoosides leppades toimub kuuse intensiivne taastumine ja nende kiire asendamine kuusemetsadega. Jõgede kallastel, ojad, kuristikes, ilmuvad väikestel aladel niisked lohud huumus-, liivsavi- ja savipinnasel, niidumardikas ja sõnajala halli lepamets. Need tekivad okaspuude, laialehiste kuuse ja laialehiste kuuse-mustade lepametsade asemele ja on võimelised pikaajaliseks eksisteerimiseks. Liivastel ja kergelt niisutatud muldadel ilmuvad lepavetikad harva ja need asendatakse kiiresti männi ja kuusega. Sellised vetikad kasvavad läbipõlenud aladel ja pohlamännimetsade pistikutel. Veevetistel muldadel esinevad harilikud vetikad ilmuvad veelgi harvemini. Nad on lühiajalised ja neil on kase ja paju segu. Vesikondade vaestel värsketel muldadel ilmuvad mustikate kuusemetsade asemele väga lühiajalised mustikahalli lepametsad, mis asenduvad oksalite ja pilliroost almustega. Hüljatud põllumaade asemel tekivad hallvetikateraviljad. Need on ebastabiilsed ja asenduvad kuusemetsadega .\nHall lepp annab palju seemneid, kuid ainult väike osa neist idaneb. Tõhusam on vegetatiivne paljundamine rohkete juureimejate abil. Kasvab kiiresti. Elab 50–70, harva 150 aastat.\nKoliidi tinktuurid ja keetmised\nSeemikute keetmist kasutatakse kokkutõmbavana ägeda ja kroonilise enteriidi, koliidi, düspepsia, düsenteeria, reumatoidartriidi, külmetushaiguste korral. Infusiooni infusioon, keetmine ja tinktuur - hemostaatiline aine emaka ja eriti mao ja soolte verejooksu korral.\nInfusioon valmistatakse kiirusega: 4 g koonuseid 1 klaasi keeva vee kohta. Võtke 1/4 tassi 3-4 korda päevas. Lepakooride kasutamise korral valmistati infusioon arvutuse põhjal: 15 g toorainet valati klaasi keeva veega, nõuti ja võeti 1 supilusikatäis 3-4 korda päevas. See on enteriidi ja enterokoliidi vastu väga tõhus vahend..\nPuljongi valmistamiseks võtke 15 g koonuseid, valage klaasi keeva veega, keetke 15 minutit, filtreerige, jahutage ja jooge 1 supilusikatäis 2-3 korda päevas..\nLiitviljad on osa maoteest. Lepat kasutatakse ka kuiva puuviljaekstrakti kujul. Nende haiguste korral kuvatakse puuvilja kuivekstrakt, võtke 0,5-0,6 g 3-6 korda päevas. Ravikuur on 3-5 päeva.\nGünekoloogilises praktikas kasutatakse infruktuuri või koore infusiooni erineva päritoluga emakaverejooksu, emaka fibroomi, põletiku korral. Kurguvalu korral kuristavad nad ja igemete veritsemise korral saate seda kasutada suu loputamiseks.\nSeda taime kasutati Venemaal laialdaselt. Kuid sageli eelistati lehti. Imetavatele emadele soovitati rohke piima vabanemiseks koos mastopaatiaga mitu korda päevas rinnale manustada värskeid aurutatud lehti. Talvel kasutati selleks värskete puudumise tõttu kuiva toorainet. Värsked veega purustatud lehed mõjusid soodsalt mädanemisele, rasketele abstsessidele. Erinevate verejooksude, verise kõhulahtisuse, hemoptüüsi korral võeti seest peotäie lepalehtede infusioon, mis oli täidetud 240 ml veega. Suhkru või meega magustatud leotist joodi väikeses teetassi.\nPodagra, artriidi, liigesevalu, kuivad vannid aitavad hästi. Värskelt korjatud värskeid lepalehti kuumutatakse ahjus või päikese käes ja laotatakse peenrale paksu kihina. Patsient asetatakse lehtedele seljaga, need mähitakse ümber kogu keha ja kaetakse peal sooja tekiga. Seansi kestus on umbes tund. Veelgi parem on, kui lehed asetatakse sügavasse vanni ja kui nad saavad soojaks ja "põlevad", istutage need patsiendi kaela või kõri. Taimsete ravimitega mehed ravisid vanasti täpselt nii. Muide, kaselehti kasutatakse samamoodi, ka efekt on tähelepanuväärne.\nKasutasime ka koortinktuuri (25 g 100 ml alkoholi või klaasi viina kohta). Nad võtsid seda 30-40 tilka 2-3 korda päevas. Nende ravimitega ravisid nad ka kõhulahtisust.\nAlnus cerifera Hartig ex Regel, 1868, nom. hindamatu.\nAlnus dubia Req. endine Regel, 1868, nom. hindamatu.\nAlnus glutinosa var. vulgaris Spach, 1841, nim. hindamatu.\nAlnus imperialis (G. Kirchn.) Rob., 1874\nAlnus nigra Gilib., 1792, nim. hindamatu.\nAlnus macrocarpa Lodd. endine G. Don, 1830\nAlnus nitens K. Koch, 1849\nAlnus oxyacantha Lodd. endine Corrie, 1834\nAlnus prunifolia K. Koch, 1872\nAlnus suaveolens Morel ex Nyman, 1881, nom. hindamatu.\nAlnus vulgaris Hill, 1757, nom. hindamatu.\nBetula alnus var. glutinosa L., 1753basionüüm\nBetula glutinosa (L.), 1785\nMust lepa pealekandmine\nPuu koort ja käbisid on meditsiinivaldkonnas juba ammu kasutatud. Koore infusioon on hea kokkutõmbav aine ja toimib antibakteriaalse ja põletikuvastase ravimina. Taime koorest valmistatud keetmine sobib suurepäraselt kõhukinnisuse korral, see võib olla hemostaatiline aine ja ravib hästi haavu. Seemnetest pärinevat ravimit kasutatakse mao ja soolte probleemide korral, sellel puljongil on kokkutõmbavad ja desinfitseerivad omadused. Lehtede ja koore tinktuur väljutab kehast sapi, leevendab spasme ja põletikku.\nSaab kasutada villa ja naha loodusliku värvainena. See võimaldab saada nii kollast kui ka punast ja musta. Kaneelivärv pärineb pungadest. Lepat peetakse õigustatult suhkrutaimeks. Mesilased toodavad lepalehtede ja -pungade vaigulistest ainetest taruvaiku. Kuivaid puulehti saab sööta kariloomadele.\nMust lepa puit ise on pehme ja hele, aga ka habras. Seda kasutatakse tisleri- ja mööblitööstuses, kasutatakse hüdrauliliste konstruktsioonide ehitamisel. See on hea materjal kastide jaoks, kuhu mahuvad toidud või majapidamistarbed. Samuti valmistatakse lepast mähiseid ja muid tooteid..\nVärvimiseks võite sellest taimest saada ka puuäädikat ja puusütt, selleks peate tegema kuivdestilleerimise. Lepp osaleb ka püssirohu tootmisel. Hekkide jaoks kasutatakse siledaid pagasiruume. Ahi kütmiseks on lepp asendamatu. Tänu temale vabanesid nad varem ahju torudesse kogunenud tahmast. Kui suitsetate saepuru ja lepa laastul kala, saate väga maitsva roa. Lepatüvede lõtvumine on imekaunis kaunistuselement.\nMust lepp on fotofiilne, kasvab vooluveekogude poolt niisutatud aladel, madalates rabades (lepasood, "elkhi"), soistes metsades ja jõgede lammidel, järvede kallastel, kuristike ja kuristike põhjadel, allikate lähedal, klompidena saartel. Ta kasvab hästi kõrge niiskusega kõrge niiskusesisaldusega pinnasel ja kasvab ka põhjaveega hästi õhustatud mullal. Suhteliselt kuival, isegi liivasel pinnasel võib see kasvada madalas põhjavees ja üliniiskes mullas kasvada isegi kuumas kliimas . Pinnas võib olla turbarabast kuni huumuskolleni.\nTüüpiline vaade metsale ja metsa-stepi vööndile, sisenedes stepi tsooni mööda jõe orge . See kasvab lisandina tuhas, tammes, kuusemetsades, koheva kase kasemetsades, aeg-ajalt ka haavametsades ja liigniisutatud muldadel moodustab puhtaid puistuid, nn must-lepasood või must-lepametsasid, mida Valgevenes nimetatakse ka olsideks. Samuti moodustab see koodominantina laialehelised must-lepametsad, mille puistul on harilik saar, kaarjas tamm, harilik kask, südamekujuline pärn.\nVenemaal leidub seda Euroopa osas, välja arvatud põhjapiirkonnad ja äärmine lõunaosa; põhja pool 63 ° N sh. kasvab üksikult Valge mere lõunarannikul ja Loukhi jaamas, Musta mere piirkonnas esineb Dnepri, Dnestri ja Bugi lammidel, kasvab Lääne-Siberis (Uuralitest kuni Omski piirkonnas isoleeritud Toboli jõe alamjooksuni), Krimmis . See on levinud Leningradi oblastis, kus see esineb üksikult või moodustab metsa soode servades, järvede, jõgede, ojade kallastel, Soome lahe rannikul. Ukrainas moodustab see kõikjal puhtaid istandusi jõekallaste, jõeorgude, soode ja niiskete kuristike ääres, Krimmis aga ainult üksikute puude ja väikeste rühmadena mägedes . Kasahstanis kasvab see Kushmuruni piirkonnas, Aktjubinskis (Mortuki jaam, Ileki jõgi), Ermentau mägedes, Karkalinski oblastis, Bayanaulis ja aeg-ajalt ka Alma-Ata istandustes . Kõige rohkem on see levinud Valgevene ja Ukraina Poolas, Balti riikide lõunaosas ja Venemaa Euroopa osa keskpiirkondades. Üsna tavaline Põhja-Kaukaasias kuni 1500 m üle merepinna.\nMust lepp on üsna nõudlik külmakindel, valgust armastav, aga ka varjutaluv puu.\nLeppa võib nimetada kasulikuks ja ühtlaseks ravimtaimeks, millel on inimeste tervisele palju eeliseid. Käbid, lehed, koor ja juured sisaldavad parkaineid, flavonoide, mineraale ja vitamiine. Ravitoorest lepast must või hall valmistatakse alkoholi- ja veetõmbeid, samuti keetmisi. Ravimid aitavad külmetuse, bronhiidi, nahaärrituste ja abstsesside, limaskestade põletiku ja verejooksu korral. Lepal on põletikuvastane, kokkutõmbav, hemostaatiline, rögalahtistav toime.\nKoonuste keetmist juuakse koliidi, düsenteeria, kõhulahtisuse, seedetrakti, nina ja suu verejooksu korral. Nad loputavad suud stomatiidi ja parodontiidiga. Naistele soovitatakse juurest pärit tinktuure reproduktiivse funktsiooni ja menstruaaltsükli normaliseerimiseks, suguelundite põletiku vastu võitlemiseks.\nLisaks atraktiivsele välimusele on lepal ka kasulikke omadusi. See puu kasvab piisavalt kiiresti, tekitades sageli metsikuid võsa. Aktiivse arengu etapis on taime puit ühtlase struktuuriga, nii et seda saab hõlpsasti töödelda. See võimaldab seda kasutada tööstusvaldkonnas..\nLepp on väga populaarne materjal, mida kasutavad kunstiraiijad. Sellest valmistatakse skulptuure, dekoratiivpaneele ja köögiriistu. Eriti väärtuslikud on helmestega kaunistatud lepatüved.\nSelle taime osi kasutatakse aktiivselt alternatiivmeditsiinis. Koor, lehed ja käbid sisaldavad parkaineühendeid. Nendest valmistatakse tinktuure ja keetmisi. Selle taime osi eristatakse järgmiste kasulike mõjudega:\nNii võite mädanenud haavale panna lepalehe ja see paraneb peagi täielikult. Leppkõrvarõnga alkohol Tinktuura aitab kõhukinnisuse ja hemorroidide korral. Ekseemi või diateesiga toimetulemiseks võite kasutada selle lillede põhjal keetmisi.\nPärast antibiootikumide kasutamist lepakoonuste keetmise abil on võimalik soolestiku mikrofloorat normaliseerida. Sama ravim aitab seedetrakti haigusi.\nKuidas lepp välja näeb\nSageli inimeste pilku püüdes jääb Alder alati nähtamatuks. Kevadel tumeneb selle lehestik kiiresti ja sügisel, kui kõik puud kannavad erksaid rõivaid, jääb see muutumatuks. Lehtede langemise ajal kooldub lepa leht ainult põhjalikult ja langeb märkamatult maapinnale..\nKuid talvel pole leppa okste ja lume sees olevate väikeste muhkude järgi raske ära tunda..\nLepa pagasiruum on üldiselt õhuke, kaetud sileda koorega. Puud kasvavad kiiresti, ulatudes üle 20 meetri kõrguseks.\nLepahall on ümardatud hõbehalli võraga lehtpuu või suur põõsas. Pagasiruum on kumer, halli koorega. Lehed on seest hallid, lõpus teravad. Lilled on uniseksuaalsed. Naised istuvad õisiku kaenlas, muutudes sügiseks väikeseks muhuks. Lepal on kleepuv hallikaspruun koor, lehestik on kleepuv ja läikiv, ülaosa on tumeroheline, põhi on tuhm.\nLepp annab kolm imelist värvi: koorest punane, õitest roheline, oksadest pruun, mis sümboliseerib tuld, vett ja maad. Mustal lepal on pehme, hele puit, see lõikab väga hästi, kuid sellel on üks puudus - habras. Kasvavatel puudel on valge puit. Kuid niipea, kui lepp on maha raiutud, hakkab puit järk-järgult punetama ja värv muutub kollakaks - või pruunikaspunaseks, nagu veritsev inimene.\nLepp on tähelepanuväärne selle poolest, et rikastab sarnaselt kaunviljadele mulda lämmastikuga, kuna selle juurtel on sõlmekogud, bakterite varjupaik, lämmastiku kogujad. Muide, väikesed juured koos vee ääres kasvava puu sõlmedega söövad meelsasti säga. Puu alla kogunevad söötmiseks ka teised kalad. See on tingitud asjaolust, et veehoidlasse langevad lehed tuule tuule all viskavad ära igasuguseid elusolendeid, mille järele kalavennad valusalt ihkavad. Seetõttu on lepa all kalapüük meeldejäävam..\nJuba iidsetest aegadest on inimesed leppa kasutanud ravimtaimena. Teadusmeditsiinis sai see aga teatavaks alles 1942. aastal. Farmaatsiatööstus on omandanud tkhmelini - lepakäbidest saadud kuivekstrakti - tootmise. Seda kasutatakse ägedate ja krooniliste maohäirete, peensoole ja jämesoole põletike korral.\nKasutatakse meditsiinilisel otstarbel ja kogutakse märtsis - aprillis lillekassisid. Neid keedetakse ja kasutatakse diateesi ja ekseemi korral. Lehed on ka keedetud. Need aitavad ka seedehäirete korral. Ja noori lehti saab panna keema ja mädastele haavadele. Lehti on pikka aega kasutatud külmetushaiguste korral. Selleks niisutati lehestikku sooja veega ja patsient pandi sellesse..\n↑ Selles artiklis kirjeldatud taimekomplekti kahekojaliste klassi kõrgema taksonina märkimise tavapärasuse kohta vaadake artikli "Kahekojalised" jaotist "APG süsteemid".\n↑ 1234567891011 Neishtadt M.I. NSV Liidu Euroopa osa keskmise tsooni taimede võtmed. Õpik keskkoolile. - M.: GUPI MP RSFSR, 1954. - S. 168-169. - 495 s.\n↑ 123456 Ovsyannikov G. F. Hardwood. Juhend üliõpilastele ja metsanduse spetsialistidele. - Vladivostok: OGIZ - Dal'krai, 1931. - lk 69–71. - 376 s.\n45 12345 Sokolov S. Ya., Svjazeva O. A., Kubli V. A. - L.: Teadus, 1977. - T. 1. Jugapuu - Kirkazonovye. - S. 103-104. - 164 lk. (link pole saadaval)\n45 12345678 Gubanov I.A. ja teised / otv. toim. T.A.Rabotnov. - M.: Mysl ', 1976. - lk 92. - 360 lk. - (geograafi ja ränduri võrdlusjuhendid-määravad tegurid).\n↑ NSVL taimestiku õistaimede kromosoomide arv: Aceraceae - Menyanthaceae / toim. A. L. Takhtadžjan. - L.: Teadus (Leningradi osakond), 1990. - Lk 231. - 509 lk. - ISBN 5-02-026556-X.\n↑ 12GREINi veebisaidi andmetel (vt taimekaarti).\n↑ Karatygin I.V. tellimused on Tafrin, Protomyceous, Exobasidia, Microstromacy. - SPb. : "Teadus", 2002. - lk 27–28. - (Venemaa seente võtmed). - ISBN 5-02-026184-X.\n↑ (inglise keeles). Taimeloend (2013). Versioon 1.1. Avaldatud Internetis;... Kuninglik botaanikaaed, Kew ja Missouri botaanikaaed (2013).\nLepat saab paljundada vegetatiivselt (pistikud) ja seemneid. Taime tolmeldab tuul. Naast-kujulise kujuga õisikutest moodustub koonusetaoline infruktuktsioon. Esialgu on pungad rohelist värvi. Küpsemise käigus omandavad nad pruuni värvi. Avalikustatakse alles veebruari lõpus või märtsi alguses. Kaitsemehhanismi abil on lihtne primordiaid pikka aega koguda.\nLepaseemned on lapikud, väikesed mustad pähklid, millel on kaks antenni. Seemnete küpsuse kontrollimine on piisavalt lihtne\nPeaksite tükki õrnalt hõõruma. Küpsed pungad piserdavad kergesti\nMugavaks koristamiseks saate küpsete koonustega okste osad ära lõigata. Oksad riputage sooja ja kuiva ruumi. Levitage põrandale puhas lapp. Soodsad mikrokliimaolud aitavad kaasa koonuste avanemisele ja seemnete vabanemisele. Kinni jäänud pungade vabastamiseks on vaja oksad põhjalikult maha raputada.\nSeemned tuleks prahist puhastada ja kuivatada. Seemne materjal säilitab idanemisvõime kaks aastat.\nMust lepp vajab erilisi istutustingimusi. Seemikute vahekaugus peaks olema vähemalt viis millimeetrit. Küpsed seemned ei vaja täiendavat kihistumist (kokkupuude temperatuuriga).\nHarimise ajal tuleks mulda hoida ühtlaselt niiskena. Ei ole soovitatav lubada seisvat vett ega substraadi vett.\nLiik Hall lepp kuulub Fagales'i seltsi kaskede (Betulaceae) perekonna kase (Betuloideae) alamperekonda Alnus..\nveel seitse perekonda (APG II süsteemi järgi) veel üks, kahte liiki\ntelli pöök alamperekond Kask vaade Hall lepp\nOsakonna õitsemine ehk angiospermid perekond Kask Lepp perekond\nVeel 44 õistaimede järjekorda (vastavalt APG II süsteemile) teine alamperekond sarapuupähklid (vastavalt APG II süsteemile) veel umbes 45 liiki\nThe Plant List for 2013 andmetel hõlmavad liikide sünonüümid :\nAlnus alnus (L.) Britton, nom. hindamatu.\nAlnus borealis (Norrl.) C. Regel\nAlnus intermedia Schrad. endine Regel\nAlnus languinosa Gilib., Nom. hindamatu.\nAlnus alaealine (Tourr.) Chiov.\nBetula palustris Salisb., Nom. illeg.\nLiigi raames eristatakse mitut sorti :\nAlnus incana subsp. inkana\nAlnus incana subsp. rugosa (Du Roi) R. T. Clausen\n[sün. Alnus americana (Regel) Czerep.] [Sün. Alnus glauca F. Michx.] [Sün. Alnus rugosa (Du Roi) Spreng.] [Sün. Betula rugosa (Du Roi) Ehrh.]\n[sün. Alnus tenuifolia]\nMust lepa lehtpuu\nTeiste liikide puude tagasilükkamise tõttu üksikuks peetava musta lepa kasv on üsna kiire. Taim võib kasvada kuni 20 meetrini. Õitsemine algab aprillis ja viljad (kitsa tiibaga käbid) valmivad alles järgmise kevade lõpus.\nMusta lepa kirjeldus\nLehtpuu on üsna kõrge, võib olla mitme varrega. Täiskasvanud puu koor on peaaegu must, noorel taimel on see veel helepruun, kuid üsna tume.\nMust-lepa lehed on vaheldumisi, tumerohelised, ovaalsed või ümarad, ülaosas sälguga, kleepuvad, läikivad.\nLepal on ühekojalisi õisi, mis moodustavad kassi. Nad õitsevad varakevadel, mõnikord isegi kiiremini kui lehed. Kogu puu kasvu ja arengu perioodil toimub kõrvarõngaste panemise protsess. Tolmude puhul juhtub see 5–6 kuu jooksul, kuskil juulist ja pistikatega - 1-2 kuud alates septembrist. Jalustel, laienenud kilpnäärmel on kolm isasõit. Välimine osa (perianth) on lihtne, 4 sisselõigatud või 4 lehega. Naissoost isendid on kaalul, mis sisaldab palju viljaliha, ja paiknevad kahekaupa.\nKüpsemise ajal tahenevad kõvad ja moodustavad nn käbi, mis on väga sarnane okaspuude viljadega. Must lepp paljuneb seemnete või õhuvõrsetega (kännu kasv).\nLepaviljad on väikesed käbid, millel on kitsas tiib, kuid mis võivad ilma selleta olla. Algul on vilja värv roheline, seejärel muutub see punase tooniga pruuniks. Küpsemisperiood toimub sügise alguses. Talveks on koonused suletud ja kevade alguses nad avanevad ja seemned kukuvad välja. Tuul kannab neid ja sulavesi soodustab ka seemnete levikut.\nKultuur paljuneb üsna kiiresti. Aastaga võivad kanepivõrsed kasvada mitu meetrit.\nAja jooksul kasvades moodustavad nad läbimatu džungli. Vaatamata sellele paljuneb taim valdavalt seemnete abil..\nPuu tolmleb kevadel paisumise ja sirutamise ajal, eraldades palju kollaseid õietolmu.\nPidage meeles: lepp paljuneb pistikute, seemnete ja järglaste kaudu, olenevalt taime tüübist.\nViljastumine toimub siis, kui õietolm jõuab lähedalasuvate puude punaste emasõiteni. Mõne aja pärast moodustuvad neis taimseemnetega koonused..\nHalli lepa õite, lehtede ja juurte kirjeldus\nHall lepp (Alnus incana (L.) Moench) on mesofanerofüüt, ühetüveline lehtpuu või -põõsas, mille kõrgus on 5–15 m. Taime võra on kitsalt munjas, koor on helehall, katsudes sile, hall, noored oksad on kohevad, mittekleepuvad. Juurestik on hästi arenenud ja pinnase suhtes vähenõudlik. Lehed on ovaalsed või elliptilised, teravad, harvemini nürid, piki serva teravalt kahesuunalised, pubesentsed.\nNagu fotol näha, istuvad halli lepa pungad lühikese varre otsekui puistul:\nTalvel on okstel selgelt näha ka allapoole rippuvad pruunid kassikad. Nad on pigem lühikesed ja tihedad. Igaüks neist sisaldab palju tolmulilli. Kevadel emasõisikud näevad välja sellised - igaüks neist sarnaneb riisiteraga ja ilusa tumepunase värvusega.\nHalli lepa kõrvarõngad kasvavad hüppeliselt. Nad ripuvad terve talve puu otsas ja soojade päevade saabudes hakkavad nad kasvama. Kõrvarõngad on tagasi painutatud väikeste kaaludega, mis olid terve talve tihedalt surutud. Puu hakkab õitsema - tolmuma. Tema pruunide kõrvarõngaste ümber moodustuvad väikseimate kollaste tolmuosakeste pilved. Nendest moodustuvad siis puitunud koonused, mis sisaldavad väikesi lamedaid seemneid (botaanilisest seisukohast on need puuviljad). Kitsa vöötiibaga pähklid. Väliselt on hall lepp suhteliselt ebameeldiv ega köida endale tähelepanu..\nLepp õitseb kaua enne lehtede ilmumist. Nii varajasel õitsemisel on teatud bioloogiline tähendus: seni, kuni puul pole lehestikku, kannab tuul õietolmu kergemini isasõitelt emasõitele, kohtab see oma teel vähem takistusi. Ühe puu õietolm kandub naaberpuude lilledele. Selle õietolmu rännaku tagajärjel moodustuvad väikesed rohelised seemikud, mis sügiseks tumenevad ja talvituvad puudel, et järgmisel kevadel korrata looduse pideva uuenemise loomulikku tsüklit..\nSügisel üllatab lepp oma lehestiku värviga. Kuid mitte mõnes ebatavalises toonis ja toonis - täiesti erinevad. Ta on üks väheseid puid, kelle võrad ei õitse kunagi sügisel. Peaaegu kõik puud muutuvad kollaseks, punaseks, pruuniks, hallid lepalehed aga mitte. Ta ei osale kunagi kuldsel sügisfestivalil. Selle lehed jäävad alati kuni sügiseni roheliseks. Nii kukuvad nad maa peale.\nHalli lepa õitsemine on märk stabiilsest soojusest ja kasvuperioodi algusest. Lepp õitseb, mis tähendab, et ööpäeva keskmine õhutemperatuur on lähedal +5 ° C. Hall lepp õitses varakult - ja kevad on varajane.\nHalli lepa kirjeldamisel ei saa mainimata jätta taime veel ühte omadust\nKui puujuuri hoolikalt välja kaevata, on näha, et mõnes kohas arenevad nende peal originaalsed oranžid "pallid", mis meenutavad miniatuurseid koralle.\nNeed on omapärased “sõlmed”, mis on paljuski sarnased liblikõieliste taimede juurte sõlmedele. Siin settivad sarnaselt kaunviljadele mikroorganismid, mis absorbeerivad gaasilist lämmastikku ja toodavad lämmastikühendeid, mis seejärel pinnasesse satuvad..\nTänu sellele on hall lepp nagu kaunviljadki lämmastikukoguja, see varustab mulda looduslike lämmastikväetistega. Seetõttu arenevad halli lepa metsades mõned taimed, eriti reageerivad lämmastikuga toitumisele, nn nitrofiilid. Nende hulka kuuluvad vaarikad ja nõgesed. Lepametsades on tavaline kõrge nõgese või vaarika kindel kate.\nJääb lisada, et halli lepa juurtele arenevatesse sõlmedesse, nagu kaunviljadele, ei setti mitte bakterid, vaid täiesti erinevad mikroorganismid - aktinomütseedid, mida nimetatakse ka kiirgavateks seenteks.\nTaime eluiga on 50–60 aastat. Hall lepp talub hästi pakast ja põuda.\nHalli lepa paljunemise kohta tasub öelda paar sõna. Selles suhtes on ta haavaga üsna sarnane: ta suudab paljuneda nii seemnete kui juurte imetajate abil. Kuid selle puuliigi vegetatiivne paljunemine järglaste abil on haavast mõnevõrra erinev, vähem jõuline. Metsas oleva lepa juurte võrsed ei liigu kunagi emapuust nii kaugele kui haab. Need asuvad pagasiruumist mitte kaugemal kui 5-6 m..\nKirjelduse järgi on must lepp puu, mis ulatub kuni 20 m kõrguseni ja kuulub Kaskede sugukonda. Sellel on võimas pagasiruumi läbimõõt 50 cm. Must-lepa oksad on kohevad ja neil on palju harusid koos lehestikuga ellips.\nPuu õitseb kevadel. Lilled on uniseksuaalsed, nad kogunevad õisikutesse kõrvarõngaste kujul. Isasõied on paigutatud 3-liikmeliste rühmadena laiadele jalatsitele, neil on nelja sisselõikega perianth. Emaslilled on kõrvarõnga rinnas, 2 tükki. Seemned on koonuses pikka aega ja saavad piisavalt magada alles märtsis.\nLepalehed on lihtsad asendusliikmed, neil on sulgjas venatsioon ja volditud leheasend. Neerud moodustuvad jalal, on kaks skaalat\nPuu oluline omadus on see, et tema lehed jäävad roheliseks igal aastaajal, isegi maha kukkudes ei muutu nad kollaseks. Lehed on lämmastikurikkad, seega on need suurepärased mulla väetisena\nMust lepa vili näeb välja nagu väike koonus. Niipea kui koonus on moodustunud, on sellel heleroheline värv, misjärel see muutub punakaspruuniks, enamasti on see tiibadeta. Käbide küpsemisperiood algab septembris - oktoobri alguses. Terve talve ripuvad nad suletuna ja alles kevadise algusega märtsis avanevad koonused, vabastades end seemnetest. Seemned levivad tuule abil, need võivad kevadeni olla ka lumekihi all ja siis viivad ojad minema.\nMust lepa vili\nSeda tüüpi puu on laialt levinud Põhja-Ameerikas, Euroopas, Venemaal, Ukrainas, Taga-Kaukaasias ja Läänemerel. Kõige sobivamad kohad musta lepa kasvuks on soised veehoidlad ja mahajäetud põllud. Nendes kohtades on puu võimeline moodustama põõsaid..\nLepp ei konkureeri läheduses kasvavate puudega, sobivaimad naabrid on kuused, saarepuud, tammed, pärnad, kased ja haab.\nIidsetel aegadel räägiti lepast kui müstilisest taimest. Kuna puit võib pärast raiumist muuta värvi valgest punaseks, uskusid inimesed, et veri tuleb välja. Samuti on paljud inimesed juba pikka aega kasutanud leppa talismanina ja usuvad, et see suudab kaitsta maja ja inimest ennast negatiivsete mõjude eest..\nMust lepapuit on väga vastupidav ja ei lagune. Majas on soovitatav hoida taime harusid, kuna need tõrjuvad putukaid.\nMust lepa puit\nMust ja hall hinne\nMust lepp sai oma nime koore värvi järgi. See taim on tuntud juba Vana-Kreeka päevilt. Müütide järgi kasutati seda tulefestivalidel sageli kevade saabumise sümbolina. See kultuur on fotofiilne ja talub suurt niiskust. Kuid seisev vesi lepa kasvukohas võib puu hävitada. Pealegi võib selle juurestik mädaneda. Niiskuse stagnatsioon võib lepa välimust negatiivselt mõjutada..\nMust sort on kiiresti kasvav. Täiskasvanud puu kõrgus ulatub mõnikord 22 m-ni. Musta sordi lilli võib näha aprilli alguses.\nSee taimeline sort vajab erilist hoolt. On märkimisväärne, et eebenipuu on sellistes kohtades kaitstud:\nmõned Venemaa piirkonnad;\nKõnealust liiki kasutatakse mõnikord väljakute, parkide ja erapiirkondade parendamiseks. Parim on selline lepp istutada veekogude lähedusse, kus see mitte ainult ei kaunistaks, vaid tugevdaks ka rannikut, kuna sellel on väga hargnenud juurtesüsteem.\nHall lepp kasvab kuni 17 m. Seda kasutatakse sageli kuristike ja rannikualade tugevdamiseks. See levib seemnete või pistikutega.\nHalli puu tüvel on iseloomulik hallikas värvus. Suvised elanikud märgivad selle puu suurt külmakindlust. Lisaks võib hall lepp täielikult areneda ka kurnatud pinnases ja soistel aladel..\nHalli lepa pealekandmine\nLepp on üsna väärtuslik puu. Lepapuit põleb hästi ja annab üsna palju soojust. Puitu kasutatakse ka tisleri- ja treimistööstuses. Lepal on ebatavaline heleoranž puit. Lepakändud (muidugi mitte vanad) saab kohe ära tunda nende erksa, peaaegu oranži värvi järgi. Meie teistel puudel seda pole. Hall lepa puitu kasutatakse puusepatöödeks ja treitöödeks. Hall lepp on värvitaim. Selle koort kasutati varem laialdaselt kangaste mustaks värvimiseks..\nLepa istikutel on väljendunud kokkutõmbav ja desinfitseeriv toime, neil on põletikuvastane, desensibiliseeriv ja hemostaatiline toime, need aitavad vähendada käärimist ja mädanemisprotsesse. Seetõttu on halli lepa kasutamine farmakoloogias väga oluline. Lepppreparaate (puljongi infusiooni, "Altan") kasutatakse koliidi, enterokoliidi, düspepsia, düsenteeria, maohaavandi ja kaksteistsõrmiksoole haavandi raviks. Maokollektsiooni kuuluvad lepa istikud. Neid kasutatakse rahvameditsiinis köha, hingamisteede infektsioonide, reumaatilise artriidi, podagra, emakafibroidide korral ning ka väliselt põletuste ja dermatiidi raviks..\nToorainet korjatakse hilissügisel ja talvel (novembrist märtsini, eelistatult enne aastavahetust). Hariliku varre pikkus alumise viljani ei tohiks ületada 15 mm.\nSee taim õitseb kõigi vene puude seas esimesena. Lepa õitsemine algab aprillis, enne lehtede avanemist, ja tolmeldab tuul. Mets on endiselt sünge, lahti riietatud, lumi pole kõikjal sulanud ja eemalt on juba näha, kuidas lepavõrk punetab. Lähemale jõudes on näha mustenevate lehtedeta okste vahel rippumas pruunikaspunaseid kassikesi. Aja jooksul paisuvad, pikenevad kassid ja õhu täidavad kollased õietolmupilved. Naabruses asuvatel puudel tolmeldavad nad väikesi punaseid emasõisi, mille järel moodustuvad rohelised koonused, milles sünnivad pähkliseemned.\nTaim on mulla ja niiskuse suhtes mõõdukalt nõudlik. Eelistab niisket värsket mulda. Taim on vastupidav põuale ja tuulele, talvekindel. Vale lepp on valgust armastav taim. Enamasti paljundatakse seemnete, aga ka pistikute abil.\nLepp võib kasvada nii lagendikul kui ka metsas. See saab hästi läbi kase, pärna, kuuse ja muude puudega. Kuigi avatud ruumides tunneb see end palju paremini: see hakkab vilja kandma 8–10-aastaselt. Ja varjulistes istandustes - alles 30–40-aastaselt. Elab kuni 100 aastat või rohkem.\nJärgnevalt kirjeldatakse mõningaid lepapuu sorte..\nLeppa paljundatakse seemnete, pistikute ja juurevõrsetega. Kõige tavalisem meetod on seemnemeetod ja eriti isekülv. Sügiseks hakkavad küpsed punnid avanema ja seemneid vabastama. Novembri-märtsi jooksul satuvad nad maapinnale ja läbivad loodusliku kihistumise. Pärast seda on lume sulamise perioodil seemned küllastunud niiskusega ja kooruvad. Istutamisel põimitakse seemned sulatatud pinnasesse 2,5-3 cm sügavusele, esimesel aastal moodustub ainult väike idu ja risoom areneb. Järk-järgult muutuvad seemikud tugevamaks ja muutuvad üsna kiiresti lopsakaks põõsaks või väikeseks puuks. Igal aastal lisab see 50-100 cm kõrgust.\nSageli ilmuvad pagasiruumist noored võrsed. Vaid aastaga võib nende kõrgus ulatuda 1-1,5 m-ni. Kevadel saab järeltulijad üles kaevata ja siirdada uude kohta. Juurtel on soovitatav hoida tükike vana maad ja mitte lasta kuivada.\nKäbide koristamiseks on kõige soodsam aeg sügise lõpp. Samal ajal saate jätkata nende kogumist märtsini. Käbide kogumisel on iseenesest teatud tunnused: esiteks on vaja oksakääridega okste otsad oksakääridega hoolikalt ära lõigata ja seejärel koristatakse neist viljad. Maas lebavatel käbidel pole nõutavaid omadusi, mistõttu neid ei saa kasutada. Pärast kogumist asetatakse koonused ühtlase kihina pööningule või varikatuse alla, kus peab olema hea juurdepääs õhule. Kui väljas on üsna soe, võite pungad õues kuivatada, pidades meeles neid perioodiliselt segada. Nõuetekohase kuivatamise korral säilitavad puuviljad meditsiinilised omadused 3 aastat..\nLepat peetakse väärtuslikuks puuliigiks.\nMustal lepas on puit hästi lõigatud, kuid see on väga habras.\nKasvavatel puudel on valge puit, kuid puu langetamisel hakkab see muutuma: kollane või punane.\nPuitu kasutatakse muusikariistade valmistamiseks, kuna see ei moodusta kuivatamisel pragusid.\nVeega kokkupuutel muutub see tugevamaks, nii et lepast tehakse kaevud, tünnid, vineer. Kauni värvi ja tekstuuri tõttu on see leidnud rakendust mööbli valmistamisel.\nTaimseid laaste kasutatakse liha ja kala suitsetamiseks.\nMusta lepa koort kasutatakse kangaste ja naha värvimiseks. Koor nõutakse paariks päevaks ja seejärel filtreeritakse. Pruuniks värvimiseks piisab, kui kangast sellises infusioonis 20 minutit hoida.\nKasutatakse meditsiinis valu leevendamiseks koonuste ja puukoore määrimisega valusale kohale; lehed keema ja mädased haavad. Valmistatakse alkoholi ja dekoktide infusioone ning neid kasutatakse diateesi ja ekseemi korral. Lehevannid aitavad leevendada väsinud jalgu ja lõõgastuda. Käbiekstrakti kasutatakse seedehäirete, peensoole ja jämesoole põletiku raviks.\nLepapuust süsi kasutatakse maalimisel ja seda kasutatakse keemiavastaste seadmete varustamiseks.\nVenemaa föderatsiooni TOP-i tõestatud äärelinna kauplused - vali, osta!\nsad-i-ogorod.ru- "Aed ja köögiviljaaed" - Venemaa aiad on seemnete ja seemikute veebipood.\n- "Becker" on populaarne seemikute, seemnete, sibulate kauplus, mida tarnitakse kogu Venemaal!\nSellel puul on väga lopsakas võra, kuid see on siiski mõnevõrra hõre, kuna oksad paiknevad ebaühtlaselt. Kui lumi pole veel kõikjal sulanud, annab lepp juba jõu ja peaga märku kevade saabumisest, mis avaldub selle aktiivses õitsemises. Seetõttu piisab teadmisest, kui lepp õitseb, et mõista, et talv hakkab oma jõudu kaotama..\nPealegi aitab tuul tal õitsemisfaasi minnes paljudest teistest taimedest ette jõuda, tänu millele toimub tolmlemine..\nKui lepp hakkab õitsema, on see kaunistatud kaunite kõrvarõngastega, mis on jagatud naisteks ja meesteks. Kui moodustumise ajal näivad nad harjumuspäraselt rohelised, siis küpsemise ajal muutuvad nad punakaspruuniks.\nEmased kassid on üsna väikesed ja ulatuvad umbes 1 cm pikkuseks, ripuvad okstel kuni 8-osaliste rühmadena, nende küpsuse tunnuseks on puitunud koore omandamine. Seoses sellega on isastel kõrvarõngadel oma erinevused: nad kasvavad okstel 4-5 tükki, erinevad üsna suurte suurustega, pikkusega 5-9 cm. Lehtede välimus ilmneb alles pärast lepa õitsemise lõppu.\nVäikesed rohelised käbid on siin puuviljad. Pealegi erinevad ka viimased üksteisest: ühed kasvavad tiibadeta, teised on kilejad või nahkjad. Terve talve on käbid suletud olekus, kuid juba märtsi algusega avanevad, mille tagajärjel seemned pinnasesse langevad. Nad jõuavad küpsemise staadiumisse alles sügise lõpus. Lepalehed on väga kasulik väetis, kuna need sisaldavad palju lämmastikku..\nMustal lepal on palju raviomadusi. Rahvameditsiinis kasutatakse taime koort ja vilju. Koore põhjal tehakse infusioone, millel on järgmised omadused:\nSamuti valmistatakse puu koorest mitmesuguseid keetmisi, mis on hemostaatilised ained. Neid kasutatakse kiiresti haavade, põletuste ja kõhukinnisuse kõrvaldamiseks. Seemneviljadest valmistatud keetmine võitleb tõhusalt seedetrakti haiguste vastu, omab desinfitseerivat ja kokkutõmbavat omadust.\nLepalehtedel ja kooril on sellised kasulikud omadused nagu:\nKooride ja kassidega keemiline ja bioloogiline koostis sisaldab tohutul hulgal inimorganismile vajalikke aineid, mida esindavad:\nLepaviljadel, lehtedel ja koorel on kokkutõmbavad omadused, seetõttu aitavad need suuõõne põletikku kiiresti ja tõhusalt eemaldada. Puu lehtedel on ka diaforeetiline omadus, neist valmistatakse erinevaid leotisi ja keetmisi, mis leevendavad külmetust.\nNäidustused musta lepa lehtede, käbide ja koore kasutamiseks on:\nUuringud on näidanud, et musta lepa lehtedes leiduvad toitained aitavad kaasa vähiravile.\nRahvameditsiinis kasutatakse taime koonuseid dekoktide valmistamiseks, mis kõrvaldavad seedetraktiga seotud probleemid, samuti suudavad nad peatada verejooksu ninast ja igemetest..\nTaime lehtedest on soovitatav teha vanni mitu korda nädalas, need aitavad leevendada väsimust pärast rasket tööpäeva.\nMust lepp on väärtuslik meetaim. Taime pungad ja lehed eraldavad vaigulisi aineid, mida mesilased taruvaigu tootmiseks vajavad..\nKuivatatud lehti kasutatakse kariloomade söödaks. Taimed teevad koorest värvaineid ja naha ja villa kõrvarõngaid. Sellistel värvainetel on värvid: kollane, must, punane.\nPuu puu on kerge ja pehme, kuid pigem habras. Seda kasutatakse laialdaselt mööblitoodete, hüdrauliliste konstruktsioonide, puusepatoodete tootmisel. Traatide mähised, majapidamiskarbid on valmistatud puidust. Kuiva destilleerimise käigus saadakse puidust äädikat, aga ka sütt joonistamiseks.\nPuitu kasutatakse püssirohu valmistamiseks. Aiapostidena kasutatakse siledaid pagasiruume. Lepapuit on suurepärane ahjukütus. Varem põletati selliste küttepuude abil korstnatest välja üleliigne tahm. Kalade suitsetamiseks kasutatakse musta lepa laastut ja saepuru. Samuti kasutatakse puu puitu sageli sisekujunduses, eriti hinnatud on pagasiruumi sissevool.\nMaailmas on umbes 40 puuliiki. Meie osariigis on neist levinud vaid üksikud, kõige populaarsemad neist on hall ja must lepp.\nSeda liiki eristab ebaühtlane pagasiruumi ja hall koor. See võib olla kuni 20 meetrit kõrge. Õitsemisperioodi saab määrata pruunikate kassikeste olemasolu järgi. Lehestik on hallikas, ülaosas kergelt terav.\nPuu on vastupidav pakasele ja tugevale tuulele. Vähenõudlikkuse tõttu tunneb ta end viletsal pinnasel suurepäraselt. Piisav päikesevalgus on kõige olulisem tegur..\nTaimel on moodustunud pragudega tume koor, lehti iseloomustab munade pöördkuju.\nSee liik kasvab kuni 35 m, armastab niiskust ja voolavat vett, ei kasva rabas. Must lepp on kuulus oma sujuva ülevooluga roosa puidu poolest, tänu millele kasutatakse seda massiliselt tööstuslikel eesmärkidel.\nHuvitavad faktid: Must lepp sai oma nime läikivate kleepuvate lehtede ja musta koore järgi.\nLisaks neile liikidele võib Venemaa idaosas leida rohelisi, siberi, kohevaid ja põõsas-leppe..\nLepa tüübid ja nende kirjeldus\nMõne teate kohaselt kasvab planeedil veidi üle 40 lepapuuliigi. Meie osariigi territooriumil on sellest lehtpuust levinud vaid üksikud liigid. Taim on vähenõudlik, kasvab hästi parasvöötmes, eelistab niisket mulda.\nHall lepp on lühike puu, mis ulatub umbes 25 meetri kõrgusele. Venemaal kasvab see põhjapoolsetes piirkondades, Karjalas, Lääne-Siberis ja enamikus Kesk-Aasia piirkondades. Hall lepast koristatud puitu kasutatakse harvemini kui mustast.\nSelle põhjuseks on asjaolu, et hall-lepal on sageli kumer pagasiruum ja see ulatub pikka aega raieks seatud kõrgusele. Vaatamata sellele kasutatakse halli lepapuitu vineeri, puitlaastplaatide, paberi, lepa küttepuude valmistamiseks. Sellest puuliigist saadud mänguasjade keskkonnasõbralikkust hinnatakse viies punktis. Valmistatud ettevalmistatud puidust ning erinevatest kastidest ja anumatest.\nHall lepp Hall lepa lehed, kõrvarõngad ja käbid\nMustal lepal on ka teisi nimesid. Seda tüüpi taimede üldnimetused on kleepunud lepp või Euroopa lepp. See kasvab Venemaal peaaegu kõikjal. Eriti hinnatud on märjal pinnasel kasvavad puud, kuna need jõuavad kiiresti soovitud kõrguseni, neil on sile tüvi ja kõige vähem oksi.\nMust lepa puit neelab kõige vähem vett, see on jäme ja kerge. Mustast lepast saadud puitu töödeldakse hästi, seetõttu kasutatakse seda tisleritöös laialdaselt mööbli, mõne muusikariista korpuse valmistamisel.\nKa kallite toodete, näiteks tee ja tubaka konteinerid on valmistatud puidust. Sellistes pakendites olevad kaubad säilitavad oma omadused kõige kauem.\nMust lepa lehed, kõrvarõngad ja käbid Must lepp\nSüdameleht lepp kasvab peamiselt Kaukaasia piirkondades. Esimese 40 eluaasta jooksul jõuab puu kiiresti umbes 30 meetri kõrgusele. Seda puud kasutatakse peamiselt haljastuseks. Kui puit koristatakse, siis on selle kasutusala peaaegu identne musta ja halli lepa kasutuspiirkonnaga.\nLepp on meie riigi territooriumil üks levinumaid puid ja seetõttu pole üllatav, et selle puidu kasutamine on laialt levinud. Madal hind, üsna lihtne töötlemine, võime valmistada erinevaid tooteid - kõik need omadused muudavad lepa asendamatuks puiduliigiks.\nNii näeb fotol välja südameleht lepp.\nPuu on mulla koostise ja struktuuri suhtes tagasihoidlik ja seda saab istutada isegi liivakivile.\nAianduses ja metsanduses on lepp kuulus:\nAnnab lämmastikku ja väetab pagasiringi, aidates teistel taimedel kasvada ja toituda,\non juursõlme bakterid,\nlehed sisaldavad rohkesti lämmastikku ning on suurepärased multši- ja toitainemassid nii maa kui ka tihedalt kasvavate taimede jaoks.\nLepakäbid korjatakse hilissügisel ja hoitakse värskes õhus kuni nende täieliku avamiseni..\nSeemned eraldatakse sõela abil.\nSeemneid hoitakse külmkapis või keldris temperatuuril mitte üle 5 kraadi.\nSeemneid saab külvata nii sügisel kui ka kevadel. Kuid nende säilivusaeg on lühike, ainult 4 kuud, pärast mida hakkab seemnete idanemine langema.\nKui lepp istutatakse kodus, valmistatakse savisegu järgmistest komponentidest:\nlubi (ainult halli lepa jaoks);\nhuumus (ainult mustale lepale).\nSeemned külvatakse seemikukarpidesse ja niisutatakse.\nPuu kasvab üsna kiiresti ja hooajal teevad seemikud soodsates tingimustes mitu meetrit kasvu.\nKui seemneid külvatakse ohtralt, siis pärast paar aastat istutamist moodustavad nad läbitungimatu džungli.\nPuu jootmine on soovitatav ainult põua tingimustes. Kui puud ei kasteta, püüab ta kasvatada sügavamaid juuri, mis suudaksid võra toita..\nHarvaesinev kunstlik jootmine ei suuda ikkagi puu vajalikku niiskust tagada ja aeglustab juurestiku arengut.\nKuigi enne meetri pikkuse kasvu tekkimist tuleks seemikut kasta sama sageli kui tavalisi seemikuid.\nPagasiringi saab lahti lasta, kuid siis peate puu talvel multšima.\nSelle vältimiseks võite varrelähedasesse ringi istutada mururohu, haljasväetisi või lilli ning aeg-ajalt trimmis liigset taimestikku - see tagab juurte kaitse ja kasulike mikroorganismide tekkimise mullas..\nTüviringi täielik kokkupuude ei avalda puu tervisele alati positiivset mõju. Multšimiseks kasutatakse turvast või hakkpuitu..\nMetsa rekultiveerimise istandike halli leppa kasutatakse metsastepist põhja pool jõekallaste, nõlvade ja kuristike fikseerimiseks..\nPuit on tihe, pehme, erineb mustast lepapuidust (Alnus glutinosa) punase värvusega; kasutatakse tisleritoodete ja treipinkide tootmiseks, samuti veealuste ehitiste jaoks . Väävel lepppuidul on mitmeid kasulikke omadusi, mis on ehitamisel olulised. See praktiliselt ei ima õhus sisalduvaid aure ja selle pinnale langevaid vedelikke. Puit ei pragune ega kuivata kuumuse ega äkilise jahutamise mõjul. Puidus sisalduv õli eritab meeldivat puidust lõhna. Parimates kasvukohtades ulatub puiduvaru 250 m³ / ha .\nHall lepa küttepuud põlevad hästi, kuid kivisüsi ei hoia soojust. Vene talupojad kasutasid lepaküttepuid ahjutorudest tahma põletamiseks, eriti pärast kasepuidu kasutamist. Küttepuud on väärtuslikud joon- (joonis) söe ja püssirohu valmistamiseks kasutatava kivisöe tootmiseks. Puuviljade pakkimiseks peetakse parimaks lepa laastut .\nKevadine lepahall annab mesilastele palju õietolmu, mis on kaetud noorte lehtede ja võrsetega. Mesinikud soovitavad mesilasi lepa õietolmuga toita juba enne selle õitsemist. Selleks lõigake oksad ära, pange need sooja ruumi paberiga kaetud sõelale\nNiipea kui tolmukad on lahti, loksutatakse sõela ettevaatlikult ja õietolm valgub paberile. See segatakse mee ja suhkrusiirupiga ning antakse mesilastele. .\nLehti kasutatakse kitsede ja lammaste toiduks . Oksade pungad ja tipud on talvel sarapuu- ja musträstade toiduks .\nVäävel-lepakoonused sisaldavad alkaloide, tanniine, fenoolkarboksüülhappeid, flavonoide, rasvaõli, triterpenoide, alifaatseid alkohole, steroide. Koor sisaldab triterpenoide, tanniine. Lepalehed sisaldavad provitamiini A (karoteeni), C-vitamiini, fenoolkarboksüülhappeid, parkaineid, antotsüaaniine.\nHalli lepa koore ja koonuste preparaatidel on kokkutõmbav, põletikuvastane, hemostaatiline toime ja värsked lehed on higistamisvastased. Lepakoonuse preparaate kasutatakse peensoole (enterokoliidi) ja jämesoole (koliidi) ägeda ja kroonilise põletiku raviks..\nAmetlikus meditsiinis kasutatakse väävlileppest valmistatud preparaate kokkutõmbava ja hemostaatilise ainena, eriti seedetrakti haiguste, ägeda ja kroonilise enteriidi ja koliidi korral. Lastel on täheldatud koore, käbide ja lepalehtede keetmise kasulikku mõju liigeste reuma, nohu ja kõhulahtisuse korral.\nKoore keetmisel on antimikroobne toime ja see vähendab allergiariski; neid kasutatakse reumaatilise artriidi ja külmetushaiguste korral.\nHall lepp, nagu ka muud tüüpi lepp, rikastab mulda lämmastikuga.\nLiikuva oksa ja lehvivate lehtedega ovaalne, ajas aedkroon näeb välja väga elav. Taimed ei kannata linnade õhusaaste all, mistõttu saab neid istutada tee äärde. Hekkidena kasutatakse tavaliselt madalaid puid või kuni 3 m kõrguseid lopsakaid põõsaid. Nad on istutatud lindimeetodil üsna tihedalt ja korrapäraselt.\nSuuri ühetüvelisi puid kasutatakse ühekordsetes istandustes või rühmana suurel alal. Nad on istutatud mööda radu ja alleesid. Samuti saab leppa kasutada põõsaste ja puude kompositsioonides, kombineerides eri värvi ja lehestiku struktuuriga taimi..\nTervendavat toimet omavad lepalehed, koor, lepaseemned, mida soovitatakse korjata hilissügisel. Koristamisel lõigatakse koonused aiakääridega ja kuivatatakse seejärel toatemperatuuril siseruumides. Kui see on õigesti tehtud, on viljadel pruun või pruun värv, kerge aroom ja kokkutõmbav maitse. Lehed koristatakse suve alguses, koor aga talve alguses..\nEeterlike õlide, orgaaniliste hapete, tanniinide, alkaloidide ja muude komponentide olemasolu tõttu on lepaviljadel ja -lehtedel põhinevatel preparaatidel verd puhastav, bakteritsiidne, hemostaatiline, kokkutõmbav toime. Keetmised selle taime seemnetest ja lehtedest annavad higistava ja antimikroobse toime, vähendavad põletikku.\nLepaviljade infusioon ravib seedetrakti häireid, koort kasutatakse enterokoliidi ja seedehäirete korral. Taimsed keetised puhastavad nahka, ravivad haavu, kõrvaldavad ninaverejooksu, vähendavad allergiaid, aitavad reuma korral.\nKus lepp kasvab ja kuidas see välja näeb\nBotaanika klassifitseerib selle puu kaskide perekonna kasside hulka. Enamasti võib seda leida kõrge õhuniiskusega piirkondades: jõgede, soode, järvede lähedal. Kui me räägime Venemaast, siis on see puuliik kõige tavalisem Uurali piirkonnas, Lääne-Siberis, stepi ja metsa-stepi vööndis. Nende naabruses võivad kasvada kuused, kased, haavad, tammed. Puu graatsilised kõrvarõngad ilmuvad kevadel, õitsemise ajal ja sügiseks valmivad viljad väikeste käbide kujul.\nKokku on umbes 40 lepaliiki. Meil on kõige sagedamini kolm sorti:\nHall. Sort sai nime koore halli värvi ja sellel kasvavate lehtede sama tooni tõttu. Selle pagasiruum on ebaühtlane, sellel on palju painutusi. Liigi kõrgus kasvab kuni 20 m. Lepa õitsenguperioodil ilmuvad sellele pruunid kassikad. See sort armastab valgust, seetõttu kasvab see sagedamini päikesepaistelistes kohtades. Need puud ei karda külma ja tuult, nad võivad juurduda üsna nappidel muldadel..\nMustal lepal on tume koor, millel on palju pragusid. Lehed on ovaalsed või ümarad, neil on sälk. Pakiruum on hargnenud. Selle sordi kõrgus ulatub 35 m-ni. Õitsemine toimub kasside moodustumisega varakevadel. Viljad valmimise ajal sarnanevad väikeste okaspuude koonustega. Meeldib kasvada jõgede lähedal, märgaladel seda ei leia. Mustal lepal on ilus läikiva roosa puit, seetõttu kasutatakse seda sageli tootmises.\nPunast leppa on kasvatatud alates 1884. aastast. Kasvab kuni 20 m kõrguseks. Puu on helehalli koore ja tumepunaste võrsetega. Lehed on suured, teravatipulised, kitsa sakilise servaga. Keskmise suurusega ovaalsed käbid, kogutud 6–8 tükiks.\nkasvada umbes 100 aastat\nSoodsate tegurite koosmõjul võivad tekkida võsa - lepasalud. Põhjapoolsetes piirkondades kasvab lepp okaspuuna. Lõunas on sellel äärmiselt väike esindus, mistõttu on see osa tamme ja pöögi segametsadest. Samuti tunneb see puu end suurepäraselt teiste metsade esindajatega - kask, kuusk, tamm, pärn ja haab.\nLepat saab kasutada mitte ainult dekoratiivsetel eesmärkidel, vaid ka meetaimena. Arengu käigus moodustab see vaigulistes ainetes rikkad pungad ja lehed, mida mesilased kasutavad taruvaigu tootmiseks toorainena..\nKasutust leiab ka kuivalt lepalehtedelt, sest neid saab kasutada kariloomade söödaks.\nMust lepp (kleepuv). Taim elab Lääne-Aasia, Põhja-Aafrika ja kogu Euroopa parasvöötmes. See on puu, mille kõrgus on kuni 35 m, sageli mitme tüvega, mille läbimõõt on kuni 90 cm. Tüvega risti olevad oksad moodustavad tiheda püramiidkrooni läbimõõduga umbes 12 m. Maksimaalne kasvukiirus saavutatakse 5–10-aastaselt. Elutsükkel on 80–100 aastat. Üksikud eksemplarid elavad kuni 3 sajandit. Väljaarenenud risoom paikneb mulla ülemistes kihtides ja on kaetud sõlmedega. Lehed on peaaegu ümardatud sulgedega. Nende pikkus on 6–9 cm ja laius 6–7 cm. Varakevadel õitsevad okste otstes 4–7 cm pikkused kassipojad. Nad on kollakaspruuni värvusega. Pistillaatkissid on peaaegu mustad, nad kasvavad piklikul elastsel varrel ja on 1,2–2 cm pikad ja kuni 1 cm laiad.Puuviljad ei ületa 3 mm. Sügisel muutub nende lapik sälguline pind kortsuliseks, punakaspruuniks.\nPunane lepp. Väga dekoratiivne ja ilus puu, mille kõrgus on kuni 20 m. Selle pagasiruumi ja oksi katab peaaegu sile helehall koor, noored võrsed on tumepunased. Esialgu on roheline kasv tihedalt pubekas ja seejärel alasti. Munakujulistel tumerohelistel lehtedel on terav serv ja sakilised küljed. Tagaküljel on leheplaat kaetud punakate kiududega. Tolmukate õisikud valatakse punakaspruuni värvusega. Munakujulised koonused kasvavad kuni 15-25 mm pikkuseks.\nLepp on hall. Pretensioonitu kuni 20 m kõrgune leviv põõsas või puu on kitsa munakujulise võraga. Silindrikujuline kumer pagasiruumi laius ulatub 50 cm-ni, sellel on selgelt näha pikisuunalised väljakasvud ja lohud. Varases eas kasvab sort väga kiiresti. Risoom asub 20 cm sügavusel.Koor on tumehall, mitte kleepuv. Ovaalsed või lansolaadsed lehed on pealt sileda nahkpinnaga ja tagaküljel tihedalt hõbedaste karvadega kaetud. Nende pikkus on 4-10 cm ja laius 3-7 cm. Õitsemine toimub varakevadel, enne lehtede avanemist..\nLepa keskmine eluiga ei kesta kauem kui pool sajandit..\nSelle loodusliku elupaiga lepapuu võib ulatuda üle kahekümne meetri kõrguseks. Kroon on sageli ebakorrapärase kujuga. Kultuur eelistab tihedaid tihnikuid. Täiskasvanud puu tüve läbimõõt on umbes pool meetrit. Pagasiruumis on näha depressioone ja küürusid.\nPuud iseloomustab kiire arengutempo. Kümne aasta pärast võib taim jõuda täiskasvanuks. Pärast küpsemist väheneb aastase kasvu määr märkimisväärselt. Puu keskmine elutsükkel on umbes viiskümmend aastat. On teada 100-aastaseks saamise juhtumeid.\nLepa pinnajuursüsteem asub substraadi kõige ülemises kihis (kuni kahekümne sentimeetri sügavusel). Aednike lepa põhijoon ja väärtus on lämmastikku siduvate bakterite asustamine lepasõlmedele. Taim suudab mulda lämmastikuga küllastada.\nLepp on kergesti töödeldav, hästi hööveldatud, saetud, liimitud. Talub täiuslikult poleerimist, lakkimist, värvimist; kruvide sisse keeramisel see ei lõhene, naelu haamriga võib see maha kooruda. Kuivatamisel ei muuda puit, mida kasutatakse ka püssirohu tootmisel, oma omadusi: see kuivab kiiresti, ei väändu ega pragune. Nende omaduste tõttu kasutatakse leppa muusikariistade ja nende osade valmistamiseks..\nLepapuit on veekindel, ei mädane, seetõttu on see materjal sillade, parvede, veealuste konstruktsioonide ja tugede valmistamisel. Metallide puhul on see rauakriitiline ja kohtades, kus rauast naelu vasardatakse, põhjustab nende roostetamise reaktsiooni ja selle tulemusena hallide ringide ilmnemise kokkupuutepunktides. Ei meeldi kokkupuude tsemendimörtiga, mis põhjustab puu kudedes leeliselist reaktsiooni ja selle lagunemist.\nLepp on puu, mida kasutatakse laialdaselt vineeri ja puitlaastplaatide valmistamisel. Sellest laastud lisatakse sideaine antiseptikuna pöök-, kuuse-, männi- laastude valmistamisel.\nLepp on arenenud, kuid pealiskaudse risoomiga mitmeaastane lehtpõõsas või -puu. Seetõttu puhub tuul sageli suuri sorte. Aja jooksul moodustuvad juurtele väikesed tursed, mis on täidetud lämmastikku siduvate bakteritega. Atmosfäärist pärit lämmastiku taaskasutamine, lepp küllastab ja rikastab sellega pinnast väga tõhusalt. Võrsed on ümarad ja kaetud sileda hallikaspruuni koorega. Kohtades, kus ilmuvad uued oksad, moodustuvad horisontaalsed kortsud. Noorte võrsete koorel on märgatavad kolmnurksed või südamekujulised läätsed.\nLepalehed on ovaalsed või kumerad, laia ümardatud otsa ning sakiliste või laineliste servadega. Lehe pind on sile, soonte vahel kortsus. Lehestik kasvab vaheldumisi lühikestel petioles. Stipulid langevad varakult.\nHiliskevadel õitsevad lepal ühetaolised lilled. Tolmukad on noorte võrsete otstesse koondunud pikkadesse painduvatesse õisikutesse (kassikatesse). Nende värvus on punakaspruun või kollakaspruun. Pistillillaõitega kõrvarõngad on võsu põhjas lühemad ja tihedamad kõrvad. Õitsemine algab lehtede avanemisega.\nTolmlemine toimub tuule abil. Pärast seda viljad valmivad - miniatuursed koonused lignifiedade soomustega. Küpsemine on lõpule jõudnud sügise keskpaigaks. Iga mutri sees on üks tiibadega pähkel (ilma nendeta harva). Küpse punga lehed avanevad ja seemned valguvad välja. Väljalaskeprotsess võib kesta kevadeni. Tuul kannab seemneid üsna pikkade vahemaade taha ja kevadised ojad viivad rändeprotsessi lõpule emataimest mitu kilomeetrit..\nLepapuidu standardid vastavalt Gostile\nJuba puidu koristamisel oleva lepa tüüp määratakse mitme parameetri abil. See on pagasiruumi sujuvus, sõlmede arv ja teatud väärarendid, millest kõige olulisemad on praod, pagasiruumi kumerus.\nLepapuidu, koristatud puidu sort sõltub suuresti sellest, kus koristatud puu kasvab ja kas sellest saematerjali valmistamisel järgitakse kõiki puidu tavapärase töötlemise tingimusi.\nLepapuidu ja sellest valmistatud saematerjali hind on ekspertide hinnangul 4 punkti. Selle puidu maksumus võimaldab saada sellest majanduslikult tasuvaid tooteid, mida kasutatakse inimelu erinevates valdkondades..\nLepa koristamine, kuivatamine ja raviomadused:\nJa tellige saidi värskendused VKontaktes,\nGoogle Plus või\nLepa (olha) kirjeldus viitab üsna tihedale kroonile, kuid okste ebaühtlase paigutuse tõttu tundub see veidi hõre. Kui tänavatel on veel lund, hakkab see puu juba õitsema.\nLepal õitsedes ilmuvad väga atraktiivsed kõrvarõngad ja need võivad olla nii isased kui ka emased. Kui moodustumise ajal on neil roheline värv, siis küpsemise etapis muutuvad nad pruunikaspunaseks.\nNaiste kõrvarõngad kasvavad kuni 1 cm pikkuseks ja asuvad okstel kuni 7–9 tükilise kobarana. Meessoost koosseisud kasvavad kuni 6–9 cm. Taime lehed ilmuvad alles pärast õitsemist.\nTaime viljad on rohekad käbid. Kogu talveperioodi vältel on need suletud, kuid kevade saabudes avanevad ja seemned kukuvad neist maasse. Käbid valmivad alles oktoobris - novembris. Suvised elanikud märgivad, et lepalehed asendavad väetisi suurepäraselt, kuna need sisaldavad suures koguses lämmastikku.\nTaime keskmine eluiga on 100 aastat. Siiski on ka pikaealisi puid, mille vanus ulatub 150–160 aastani. Enamasti leidub seda taime niiske mullaga kohtades. Just sel põhjusel kasvab lepp peamiselt veekogude läheduses..\nMuskaatpähkliga kõrvitsa toiteväärtus Kuidas näeb kuusk välja äädikapuu kohev või hirvesarveline haab (10 fotot)\nKui territooriumil määratakse lepale sobivad tingimused, siis moodustuvad puude võsad - sellele lepapuistu. Põhjapoolsetes piirkondades leidub seda taime okaspuu kujul. Lõunapoolsetes piirkondades pole see eriti levinud ja seda leidub segapuistutes koos pöögi ja tammega. Taim tunneb end suurepäraselt hariliku haava, pärna, tamme, kuuse ja kase ning mõne põõsa kõrval.\nSee puu suudab täita mitte ainult dekoratiivseid funktsioone, vaid on ka hea meetaim. Arenguprotsessis moodustab lepp lehti ja pungi, sisaldades oma koostises palju vaigulisi ühendeid, millest mesilased valmistatakse taruvaiku.\nVäga valgust armastav kultuur. Taim vajab täielikuks arenguks pidevat juurdepääsu päikesevalgusele..\nLepahallil on suurenenud külmakindlus. Külm alla -20 kraadi võib puitu kahjustada.\nTaim eelistab mõõdukat kastmist.\nMõõdukate sademetega hooajal pole substraadi täiendavat niiskust vaja. Kuival aastaajal on soovitav taime sageli kasta. Ühekordne jootmise määr on vähemalt kolmkümmend liitrit. Eriti vajavad noored puud substraadi ühtlast niisutamist. Täielikuks arenguks tuleks mulla niiskust pidevalt hoida. Pärast jootmist on soovitatav pagasiruumi ringi lahti lasta.\nEelistab mõõdukat õhuniiskust. Looduslikes tingimustes areneb taim siis, kui suhteline veesisaldus õhus on üle 60%.\nSiirdamine on soovitatav ainult noorte seemikute jaoks. Täiskasvanud taim ei pruugi asukoha muutust üle elada. Protseduur on soovitatav läbi viia kasvuperioodi alguses. Maandumiskoht tuleks eelnevalt ette valmistada.\nPügamine peaks toimuma pärast lehtede langemist. Protseduur on soovitatav lõpetada enne esimest tugevat külma. Pügamine on lubatud suvel. Okste drastiline eemaldamine kevad- ja suvehooajal võib puu kahjustada.\nTavalise puu (kaaluka võra ja palja tüvega taim) loomiseks on soovitatav tüv okstest puhastada umbes kahe meetri kõrgusel. Mitut tüüpi lepp, sealhulgas südamekujuline, punane ja tahke, heidab külgmised alumised oksad iseseisvalt.\nTaimede puhastamine peaks toimuma varakevadel.\nHall lepp ja jaapani lepp kuuluvad võrset moodustavatesse kultuuridesse. Tüvele saab puu moodustada juba varases eas, kasutades ühte tüve. Mõned aednikud eelistavad puude mitmetüvelist looduslikku ilmet..\nKüpset taime saab jõulise kärpimisega noorendada. Varakevadel, enne mahla voolamise algust, on soovitatav läbi viia kahjustatud alade sanitaarne puhastus.\nTaim on tagasihoidlik, seetõttu on istutamine võimalik kõikjal, ka liivakividel. Puul on võime väetada mulda keskkonnasõbraliku lämmastikuga.\nIstutatakse kasvuperioodil tavapärasel viisil. Taime koonused tuleks koguda sügisel ja hoida värskes õhus, kuni need avanevad..\nSeemned eraldatakse sõela abil, mille järel saab need kohe istutada või esialgu kõrvale panna. Saate seemneid hoida temperatuuril t ° 1–5 ° C kuni 4 kuud.\nIstutamisel on puu hea seisundi saavutamiseks soovitatav valmistada teatud aine.\nHalli lepa puhul:\nlubi - 200 g;\nkemira vagun - 150 g.\nkemira - 150 g.\nPange tähele: aasta pärast peate väetama mineraalainepõhiste väetistega.\nKõik tuleb segada spetsiaalsetes proportsioonides, mille saate teada spetsialiseeritud punktidest.\nHolly mahonia istutamine, hooldamine ja paljundamine