Vesi Jaigi-veskile - Värske Rõhk : Värske Rõhk\nKaisa Maria Ling 15.08.2019\nJuhan Jaik esindab tõelist, tugevat, siirast ja omamoodi kirglikku eesti taluinimest, kes vaatamata raskustele ja kaasaegsete vääritimõistmisele ning nõukogude ajal põlu all olemisele on saanud osaks eesti kirjanduse kaanonist ning temaga samastuvad paljud praegused kirjanikud, kunstnikud ja teadlased, rääkimata tavalugejatest. Tal on kõlapinda ka tänapäeva Eestis, kus eestluse teema on teravalt fookuses. Seda kõike silmas pidades on mõistetav ja rõõmuga tervitatav, et eelmisel aastal anti taas välja üks Jaigi valikkogu, kuhu Lauri Sommer on koondanud peaasjalikult Jaigi eluajal perioodikas ilmunud palad, mida aga ei ole avaldatud kaheksakümnendatel ega taasiseseisvunud vabariigi ajal ilmunud arvukates valikkogudes. Mõned üksikud tekstid pärinevad lausa käsikirjadest ja näevad seega ilmavalgust esimest korda. „Tundmata palu” kannab ka paljutähenduslikku dateeringut 1920–1948 – need on õigupoolest aastad, mille sisse mahuvad kõik Juhan Jaigi avaldamist näinud kirjutised, sest 1948. aastal suri ta Rootsis paguluses ajukasvaja tüsistustesse. Sommeri sõnade järgi leidub avaldatavat materjali veel. Raamatu järelsõna lõpetabki ta lausega „Ja kyllap on midagi veel …” (lk 335). Kindlasti oleks valgustav lugeda Jaigi kirjavahetust, mida on põhjalikult uurinud nii Sommer ise1 kui ka näiteks Madis Kõiv2.\nJaigist on kirjutatud palju, juba tema eluseigad tunduvad muutuvat kirjanduslikuks, omandavad tagantpilgus erilise tähenduse ning aitavad mõtestada lugeja olevikku ja tulevikku. Ühe huvitavamatest lugudest Juhan Jaigi kohta jutustab kirjanik Karl Eerme (Ehrmann) esimese Eesti Vabariigi ajal ilmunud jumalikus kogumikus „Õngelatiga mööda Võrumaad”. Jutustuses „Tuli Vagula järve all” läksid kord Eerme, Jaik, kunstnik Jaan Vahtra, Võru kultuuritegelane, õpetaja ja luuletaja Meinhard Aleksa ning fotograaf Johannes Urtson Võrust Vagula järvele kala püüdma ja kellegi sünnipäeva tähistama (kelle oma, seda Eerme ei mäleta). Kuna see on eeskujulik kalamehejutt, juhtub seal nii mõndagi üleloomulikku. Näiteks kirjeldatakse seal, kuidas Vahtra ja Jaik püüavad Vagulast välja nii palju kalu, et paat ähvardab vee alla vajuda, kalad ei malda oodata, vaid hüppavad ise konksu otsa ja vahivad paadi ääres, „lõuad lahti kui krokodillil”3, meeste vägeva laulu peale tulevad kalad aga lausa kuivale maale ja keerutavad üheskoos tantsu; kuidas Jaik Võrust startides sellise hooga aerutama hakkas, et paat „lendas viis versta veerand tunniga”4 ja teised neile alles mitme tunni pärast kalapüügikohale järele jõudsid (Vahtra ei olnud ka suurem asi sõudja ning teda huvitas rohkem plaanitud sünnipäeva tähistamine); kuidas kalahunnik meenutas lõpuks hoopis rohkem Tartu kalaturgu; kuidas Aleksa salaja kalu paadist tagasi järve viskas ja Jaik ta selle peale ära oleks tahtnud uputada; kuidas Jaik tuli lõpuks lausa puu külge siduda, et ta veepinnal ja kaldalgi lustivaid kalu püüdma ei tormaks. Ühesõnaga: kalamehejutt mis kalamehejutt, aga eks selleski šaržis ole midagi tõest. Juhan Jaik armastas üle kõige kala püüda ja see tuleb mälestustes temast alati jutuks. Seda mainib ka tütar Ilo Jaik-Riedberg raadiosaates „Kirjutamata memuaare”5, kus ta kirjeldab isegi veidi jahmatavalt ausalt ja otsekoheselt, kuidas Jaikide perekond 1944. aastal Eestist põgenes. Kalapüüdmiskirg on Jaigi müüdi üks olulisi osi, ühe ja sama viljaka tähistustuuma toodang, ja see, kui palju lustlikes liialdustes on tõepärast tausta, ei ole enam oluline, sest nii kirjanik Juhan Jaigil kui ka tegelasel Jaigil on haruldane võime mütologiseeruda.\nVõtan siin appi tähistustuuma mõiste, mille tuletan kuuba neobaroki suurkuju Severo Sarduy teoreetilistest mõtisklustest poeetika ja kosmoloogia üle. Sarduy kasutab „vohava tuuma” (núcleo proliferador) mõistet kirjeldamaks poeetilist keelt, kujundeid ja süntaksit, mis „tühistavad” algse tähistaja ning tekitavad vohava, lokkava, iseennast toitva tähistusahela, mis hakkab tähelepanu juhtima peaasjalikult ainult tähistusprotsessile kui sellisele.6 Seda tähistustuuma võib aga ka rakendada sisulistele elementidele, mis hakkavad loost lukku korduma või mis leiavad erilise koha autori loomingu käsitlustes. Need ei ole ka lihtsalt kinnismotiivid, vaid eneseküllased tsentrid, justkui fraktalid, mis töötavad sarnaselt kõikidel teksti tasanditel sõnast kontekstini.\nLauri Sommer nimetab „Räestu raamatus” jaikiaanaks peatükki, milles Jaigi elulugu põimub kirjaniku omaga. Käesolevas arvustuses tähistab sõna „jaikiaana” Jaigi loomingu, eluloo ja retseptsiooni tervikut. Jaikiaanas tekivad niisiis teatud olulised tähistustuumad, seigad, millega haakub retseptsioon ja mille ümber hakkavad kujunema uued lood. Jaikiaana vohavus ilmneb uurijale ikka ja jälle, kui tähistustuumad toodavad üha uusi ja uusi seoseid ja seiku, nii et tähistusahelatega on keeruline sammu pidada. Küllus on end selle teksti kirjutamise jooksul ikka ja jälle ilmutanud ning uurijat lakkamatult uutesse ja põnevatesse lugudesse tõmmanud, mistõttu on koherentset analüüsi peaaegu võimatu pakkuda. Loodan, et lugeja lepib sellise hüpliku ekskursiooniga mööda jaikiaana põnevamaid tuumasid.\nKalapüüdmine ja Võrumaa kirjatsurade seltskond on kindlasti olulised tuumad. Kalatuuma esindavad „Tundmata palus” näiteks jutustus „Kalastamisretk Pirttijärvele”, mis on Eerme lorajutule vääriline võistleja; „Följeton-monograafia sellest, kuidas Jaan Vahtra püüdis Vagulast 18-kilose havi”, milles võrreldakse kalapüüdmist tögavalt maalimisega. Seesama episood, mida Eerme kirjeldab, leidub ka päevikukatkendite valikus „Minu reisifilmist”, kus Jaik annab veidi tõesema, kuid siiski mahlaka ülevaate sellest, kuidas nad Vahtra, Aleksa ja Urtsoni sünnipäevasid pidasid, lõkke ääres laulsid ning soo sellest põlema läks, mida Vahtra veel kolm nädalat kustutama pidi, aga kala nad Jaigi jutu järgi siiski üldse ei saanud. Ent näiteks luuletus „Korgivahtija”, mis algab ridadega „Nagu india joogi / Brahmaputra või Gangese kaldal / Istub kujuna päevi ja öid / Pilk jõkke, hing taevasse suunat / Nii minagi jõeveeren siin” (lk 165) viib meid kalade juurest hoogsalt hoopis järgmisesse põnevasse fraktalikeerdu, mis näitlikustab, kuidas ühest (omal ajal kindlasti anakronistlikust – sellest veidi hiljem lähemalt) kujundist on tänapäeval saanud oluline vormiline printsiip, mis organiseerib Jaigi loomingu väljaandmist ja retseptsiooni.\n„Joogi” tähistab taas üht huvitavat lopsakat tuuma. Kogumik „Tundmata palu” on nimelt jaotatud viieks alapeatükiks: ilukirjanduslikud proosapalad esimeses, seotud kõne teises, päevikukatkendid ja ajalehenupud kolmandas, seejärel Võrumaa Teatajas ilmunud tekstid ning viimaks mõtlikumat luulet nii võru kui ka kirjakeeles. Esimene alapeatükk, „Võrumaa joogi julgustükid”, milles on kolmteistkümmend lühiproosapala, ilmus sama nime all nüüd ka eraldiseisva trükisena7. Ning Lauri Sommer alustab järelsõna Jaigi tsitaadiga: „Ent ise pole ma kellegi Kristus ega Jumala Poeg, vaid kõigest üks Võrumaa joogi, lihasuretai ja silma moonutai” (lk 313).\nNeed kavalalt homonüüme kasutavad pealkirjad on tähenduslikud. Sommer pöörab tähelepanu Jaigi keelele ja tema teksti vormile, tema vananenud ja omas ajaski kriitikat saanud kummalistele kujunditele, mis pärast 20. sajandi kulgu ja õppetunde osutuvad peaaegu prohvetlikuks. Kogumikus on muudetud teksti algpilti nii vähe kui võimalik, mida koostaja järelsõna lõpus ka mainib: „Varasemate tekstide juures on loetavuse huvides tehtud pisikesi muudatusi kohanimede, käibelt kadunud vormide või kirjamärgistuse osas” (lk 335), w-d on asendatud v-dega ja vananenud kohanimed muudetud tänapäevaseks. Siiski on Sommer alles hoidnud näiteks suurtähed värsside alguses ning Jaigi omapärase süntaksi, millele sõnamängud nagu „Võrumaa joogi” mängulusti ja -mõnu ainult lisavad. August Alle süüdistas 1924. aastal Loomingus Jaiki väga teravalt: „Ma ei ole enam mitmel ajal ühtki kirjanduslikku teost oma käest pannud sarnase vastiku, ütleksin peaaegu tülgastuse tundmusega kui Juhan Jaiki „Võrumaa jutte””; eriliselt laidab Alle „Jaiki uskumatut lohakust kompositsioonis, täielikku kohusetunde puudust trükit sõna vastu” ja „absoluut ebakohaseid, gailitiliste võrdluste tarvitamist”8, mille all mõtleb ta just Jaigi lopsakat, rahvapärast keelt, fantaasiarikkaid võrdlusi ja epiteete. Ajad on muutunud ning terav kriitika, mis Jaigile (ja Gailitile, aga teistelegi) eluajal osaks sai, on ümber pöördunud ning muutnud tema eripärad post-postmodernistlikus Eestis värskeks, põnevaks ja väärtuslikuks.\nLauri Sommeri sulest pärineb ka tekst, milles ta Jaiki ühe kiusliku interpreedi eest kaitseb. 2014. aastal ilmus Loomingus käsitlus Mart Raua romaanist „Turg”, mille peategelase Ado Muraka prototüübiks tundub Jaik olevat. Sommer leiab teda Jaigiga võrreldes nii mõnegi seiga, mis lisab Juhani eluloole huvitavaid nüansse. See on minu arvates väga isiklik tekst, mis Juhan Jaigi mütologiseerimise kõrval paljastab Lauri Sommeri isikut ehk rohkemgi kui Jaiki. Leidub seal ju väga kaitsva tooniga sedastusi: „Tegu oli elurõõmsa inimesega, kes pigem tegi tydrukutega nalja, ajas neid taga ja rändas ringi, kui põdes mingeid morbiidseid romantilisi komplekse. Meile tuntud Jaik oli hele romantik, peiar. Ado Murak on tume mees, kelles halemeelsus on kummaliselt koos kaalutlemisega.”9 Paistab, et Sommer ütleb seda pigem Mart Raua enda kohta, et Raud olnud lihtsalt kade ja „Turg” vaid „romaani kuju saanud kadedus”10 (sama mõtet kordab ta ka „Tundmata palu” järelsõnas, lk 324). Lisaks jutustab Sommer Loomingus sellest, kuidas Raud ise oli 1930. aastatel vekslite võltsimise tõttu hädas, võlgades ja tagaotsitav: „Iga solvaja madaldab ennast ja solvatu võidab midagi paradoksaalsel kombel.”11 Nii on, kuid paradoksaalset on siin tegelikult vähe. Müüdikeel vohab ilma hoogu andmatagi edukalt iseenesest.\nTähistustuumasid, mis kogumikus esile kerkivad, on lugematul hulgal ja nad hakkavad kergesti üksteisega resoneerima, edasi-tagasi võnkuma. Juhan Jaik on paljude lugejateni jõudnud just lastekirjanikuna ning on uhkuse asi, kui mäletatakse, millistel asjaoludel ja millal ta kellegi teadvusesse jõudis. Nii hakkas Madis Kõiv Jaiki lugema üheksa-aastaselt, samal ajal kui Ain Kaalep on olnud Jaigi andunud lugeja juba 1933. aastast alates, kui ta oli seitsmeaastane12. Lastekirjanik Jaiki tähistab „Tundmata palus” laulumäng „Kassi kaubamaja”. Andrus Org on selle tähistustuuma oma doktoritöös sidunud ühe teise suure tähistajaga, õuduskirjanik Jaigiga: „Kuigi Jaigi eluajal sarjati kirjanikku pinnapealse ja viimistlemata jutuvoolu eest, võib tema lapsemeelselt fantaasiarikkas proosas leida üha uusi sügavusi. Innuka, entusiastliku, kõrgelennulise, reeglitest ohjeldamata loomingulaadiga püüdis Jaik end kogu elu teostada täiskasvanutele kirjutades, ent pälvis tunnustust hoopiski lastele mõeldud muinasjuttude eest. Tema fantaasiat ja reaalsust põimivad muinasjutud, mis on ühtaegu nii tüüpilised kui ka isikupärased žanrinäited, on seotud rahvalike tondilugudega, kuid laiemalt ka rahvusvahelise õuduskultuuriga.”13\n„Ohemäe jahimehed”, „Huntide ajal” ning „Pommilooja ja Tila” võiksid kuuluda folkloorse õudusjutu traditsiooni ehk Andres Oru järgi „etnoõuduse” traditsiooni valda või Hasso Krulli määratluses muinasjutulise fantaasia valda. Krull on jaikiaanasse lisanud nimelt psühhoanalüütilise lugemise. Tema analüüs on ka kakskümmend aastat hiljem (sic!) pädev ja põnev tööriist, mida võib kergesti rakendada „Tundmata palus” ilmunud tekstile „Võõras mees öös”. Krulli üks huvitavamaid argumente on, et tonti või muud lummutist on Jaigi juttudes raske ära tunda, ta „muutub äratuntavaks tänu sellele, et on „näost muutunud”, see tähendab, ta identifitseeritakse mitte imaginaarse sarnasuse, näojoonte ühtelangemise kaudu, vaid mingi erilise võõrastava aspekti tõttu”14. Krulli teksti kontekstis hakkab eriti mitmekihiliselt tööle seesama võõras mees, keda jutustuse peategelane Ummelgas kohtab armastatu maja ümber luurates: „Nüüd võõras näis Ummelgale juba tuttavana, kuigi ta veel ei suutnud tuletada meelde, kus ta teda näinud või kuidas oli võõra nimi” (lk 79). Arusaamine, et tegu on justnimelt ingel Gabrieliga, saabub Ummelgale spontaanselt, kummaliselt iseenesestmõistetavalt, millele Jaik sellessamas tekstis ka viitab. Meta missugune.\nKoos selle kogumiku järelsõnaga on Lauri Sommer niisiis Jaigi-loo juba kolm korda läbi kirjutanud. Esmalt aastal 2012 „Räestu raamatus”, teist korda 2014. aastal Loomingus ja eelmisel aastal „Tundmata palu” järelsõnas. Kõigis kolmes tekstis korduvad ikka ja jälle needsamad tähistustuumad, samad märksõnad. „Tundmata palu” avajutt „Meeri Tormile saadet muinasjutt” on kirjutatud 1920. aastal, mil Jaik oli naasnud vabadussõjast ja tema südame oli võitnud neiu Meeri (või Meery) Torm, kellega käib Sommeri ümberjutustustes kokku lugu, mille järgi kohtusid noored 1918. aastal Võrus, kui vabatahtlikke õppursõdureid rindele minekuks platsile koondati. Sommeri müüdi järgi lõi Meeri algne kavaler staabi ukse ees araks ning neiu otsis omakootud kinnaste jaoks teisi käsi ja Jaik seisis rivis, julge nägu peas, käed paljad. Sellele noormehele kinkiski ta oma punaste triipudega hallid sõrmkindad, mille parema käe nimetissõrme kulus rohkest püssihoidmisest ja päästikuvajutamisest auk. Järgmisel, 1919. aasta suvel parandas Meeri augu ja nende kuramaaž jätkus, kuni lõpuks siiski otsa lõppes – või õigem oleks öelda: olematusse susises. Niisamuti kordub kolm korda lugu kaarnakivist, Jaigi grafomaaniast („Peaksin töötama kaks nädalat kahe käega 24 tundi päevas”15), lugudest, mida Jaik pommitamise ajal keldrisse varjunud inimestele jutustas, nii et nad ei tahtnud pärast rünnakut sealt lahkudagi.\nHanna Linda Korp on bakalaureusetöös käsitlenud just Sommeri omaeluloolisust ja temaeluloolisust, mütologiseerivaid tendentse, ning see, müüdiühendus, annab end Sommeri jaikiaanat lugedes kergesti kätte. Võiks ehk öelda, et „Tundmata palu”, öeldes ühtaegu midagi uut ja täiendavat kirjanik Juhan Jaigi kohta, teeb seda samal ajal ka kirjaniku ja inimese Lauri Sommeri kohta, kelle „oma- või temaeluloolisse jutustusse [on] põimitud ühtaegu nii loetu ja kuuldu kui ka kirjaniku isiklik fantaasia ja enesetaju”16. Kui Korp liigub müüdi ja mütoloogia otsinguil Sommeri loomingus Eric Dardeli ja Juri Lotmani varal, lisaksin mina siia veel Roland Barthes’i varajasest loomingust tuntud mütoloogilise keele määratluse, mis loob strukturalistliku kahetasandilise süsteemi. Mütoloogiline keel kasutab objekte, mis on juba osalenud tähistusahelas mingil madalamal tasandil, n-ö lihtlauses, see lükkab tähistaja esmase tähenduse kõrvale ning täidab uue sisu ja tähendusega, loob müüdi.17 Nii et Juhan Jaik, luues pärimuse ja spetsiifilise ajaloolise situatsiooni toel Võrumaa jutte, mütologiseerib endiselt ja väga edukalt eesti kultuuri aastal 2019, ta on haaranud endasse Madis Kõivu ja Hasso Krulli, Lauri Sommer on vist kõige rohkem selle mütologiseeriva Jaigi-keele ohvriks langenud, aga ka Org, kaudselt Korpki, mina ise, mida tõestab siinkirjutatu, ning veel lugematul hulgal teisi.\nErinevalt Barthes’ist, kes siiski peab müüte kapitalistliku ideoloogia sümptomiteks ja relvadeks, ei tundu minu arvates Juhan Jaigi mütologiseerivas impulsis olevat mitte midagi halba. Sest see ei ole ideoloogiline, olgugi et kohaldub kergesti ka mingitele poliitilistele diskussioonidele. Olen kindel, et siinne kirjatükk koos kõigi teiste arvustuste ja mõtisklustega (nt arvustus Janika Läänemetsalt, kes hakkas „Tundmata palu” mõjul lausa ise kirjutama nagu Jaik,18 või Janar Ala Müürilehes19) lisavad ainult õli Jaigi-tulle, mis lööb üha heledamalt lõkkele ja helgib varsti nii eredalt, et terve öö saab valgeks ning kaladki paistavad selle säras Peipsi järve põhjast kätte ja hakkavad innukaid kalamehi peibutama.\n1 Lauri Sommer. „Juhan Jaik. Vihmatark ja luudermikk” – Looming 1/1999, 2/1999.\n2 Madis Kõiv. „Juhan Jaik. Vihmatark ja luudermikk” – Looming 1/1999, 2/1999.\n3 Karl Eerme. „Õngelatiga mööda Võrumaad. Kalakirjad ja miniatüürid” – Võru: V. Pohlak, lk 63.\n4 Samas, lk 60.\n5 Vt https://arhiiv.err.ee/vaata/kirjutamata-memuaare-kirjutamata-memuaare-ilo-jaik-riedberg/similar-11505.\n6 Severo Sarduy. „Obra completa de Severo Sarduy. Edición crítica” – Allca XX/Círculo de Leitores, 1999.\n7 Juhan Jaik. „Võrumaa joogi julgustükid”, Luhametsa: Kaarnakivi selts, 2019.\n8 August Alle. „Juhan Jaik: Võrumaa jutud” – Looming 10/1924, lk 808–810.\n9 Lauri Sommer. „Juhan Jaik raudses peeglis (ja natuke raamist)” – Looming 7/2014, lk 956.\n10 Samas, lk 951.\n11 Samas, lk 959.\n12 Vt https://arhiiv.err.ee/vaata/kultuurikaja-kultuurikaja-16-01-1999.\n13 Andrus Org. „Eesti ulmekirjanduse žanrid ja nende poeetika” – Dissertationes litterarum et contemplationis comparativae Universitatis Tartuensis, 2017, lk 63.\n14 Hasso Krull. „Tung ja iha. Juhan Jaigi muinasjutulised fantaasiad” – Keel ja Kirjandus 9/1999, lk 595.\n15 Tsitaat on pärit Jaigi kirjast Daniel Palgile (12.05.1931). Vt „Tundmata palu” järelsõna, lk 325.\n16 Hanna Linda Korp. „Lauri Sommeri omamütoloogia „Räestu raamatu” ja „Sealpool sood” näitel” – Tartu Ülikool, 2015, lk 25.\n17 Roland Barthes. „Mütoloogiad” – Varrak, 2004.\n18 Vt https://kultuur.err.ee/926373/arvustus-oine-ratsasoit.\n19 Janar Ala. „Tõe ja õiguse b-pool”. – Müürileht 5/2019.


Murekast « Kõik uudised\n25. märts siiri.tamm. Kommentaarid: 0\n18. märtsil 2019.a võttis Imavere Põhikool kasutusel MUREKASTI, kuhu saavad\noma mure postitada kõik Imavere Põhikooli õpilased ja ka õpetajad, koolitöötajad.\nVahel on nii, et mure on suur, kuid kuidagi ei leia endas jõudu sellest rääkida või abi otsida, siis on lihtsam kirjutada. Või tead äkki oma sõbra murest, mida ta ise julge rääkida. Ulata siis abikäsi sõbrale ja kirjuta tema eest. Igale murele on lahendus.\nMurekasti avab sotsiaalpedagoog, kes annab vajadusel mureküsimuse lahendamiseks vastavale spetsialistile või tehakse seda ühtses meeskonnas. Alati ei peagi kõiki muresid kohe lahendama hakkama , vaid piisab ka sellest, kui saad mure hinge pealt ära rääkida või kirjutada.\nMurekast asub koolimaja esimesel korruse infotahvli kõrval.\nKirjutas Niina Pihelgas


Eelmine 1 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 58 template Järgmine\nTegelt ma arvan, et see on selline asi, mida suur juht ise ka ükskõik mis jutuga ümber lükata ei suudaks\nHehe, aga no joonista siis see skeem mida ümber lükata ei saa, suured sõnad aga tegusid pole näha.\nEilsetes Vikerraadio spordiuudistes oli hr.Uibolehega juttu. Kui ma nüüd õigesti mäletan, siis tuleb sellel hooajal etv-s 12 saadet jalgpallist.\nJah, mis see nüüd enam aitab, aga uskumatu, et sellisel moel peavad asjad kohale jõudma. Ma lootsin ja lootsin, ja läksin ise ka selle illusiooni õnge. Lubati pikemas perspektiivis meistriteliigat. Nüüd öeldakse et nii nagu on, et nii peabki, ja nii jääbki nüüd ju, et teeme tsikrust ja leiba selliselt. No ma ei tea, mind ei ole sellistest põhimõtetest lähtudes üles kasvatatud ja ma lihtsalt ei suuda seda alla neelata. Ju siis olen vanamoodne inimene. Ju olen ise süüdi. See kõik on väga kurb.\nSamas Eesti majandus on tõusuteel, võibolla tulevikus tekib selline võimalus kuid ilmselt on see kõik ikka väga lootusetus, igasugune huvi mul selle jama vastu mis siin toimub kadus nüüd ja ongi kõik. Ja fakt on see et te ei lähe siit eestist ilma euro või koondise kogemuseta MITTE KUHUGI. Ja ka siis peab selle taga olema meeletu agenditöö, ole sa ükskõik kui andekas, ilma õige mängutempo tunnetuseta ei tee sa midagi ja paljudes kohtades ei lasta sul üldse selle õige tempoga harjudagi. Ja sellega ma lõpetan üldse eesti jalgpallile mõtlemise. Ja tsirkust ja leiba me tegema jäämegi, kahjuks\nMarko, millal skeem tuleb?\nMa saan aru, et tore on siin seda kõike arutada ja hästi tarku sõnu kasutada, aga selle asemel võiks midagi parem teha. Ma olen kindel, et paljud ka seda teevad, aga samas on siin kindlasti ka palju lihtsalt tuuletallajaid. Ja kurat ärge hakake ajama, et mida mina teha saan. No näiteks paljude klubide kodulehtedel oleks abikäsi vaja kindlasti. Kui sul mingit kindlat lemmikklubi pole, mis on küll minu meelest väga arusaamatu, siis uuri näiteks infot ja kirjuta soccerneti mõni uudis. Mis see aitab? Inimesed saavad rohkem teada eesti jalgpallis toimuvast ja sellega suureneb ka huvi. Kui sul on rohkem pealehakkamist ja natukene ka raha on, siis võid näiteks tellida mingit fänniatribuutikat ja seda edasi müüa. Kasumit sellega eriti ei teeni, aga kasulik on see küll. Noh praegu küll hooaeg ei käi, aga kui mängud käima lähevad, siis saad veel palju asju teha: sõpru mängudele kaasa vedada, mängudest pilte teha ja neid pärast jagada ja mida iganes veel. Kuidas see kogu asi Eesti jalgpalli arendab? Sellise tõhusa tegevusega peaks publikuhuvi kasvama ja sellega seoses liiguks ka raha rohkem. Ärge tulge nüüd mulle ütlema, et rahaga ei toimu areng kiiremini. Mina olen olen oma panuse teinud ja soovitan seda ka teistel teha. See panus ei pea olema suur, sest iga asjaga võite kasu teha.\nMa sain Marko viimasest loost aru, et ta lõpetab vutile mõtlemise, seega skeemi sa ei näe.\nJah, mis see nüüd enam aitab, aga uskumatu, et sellisel moel peavad asjad kohale jõudma.\nLahe ma lähen teen nüüd lilleküla stata ees piketi .. Eestile 30 000 staadion ..\nMa lootsin ja lootsin, ja läksin ise ka selle illusiooni õnge. Lubati pikemas perspektiivis meistriteliigat. Nüüd öeldakse et nii nagu on, et nii peabki, ja nii jääbki nüüd ju, et teeme tsikrust ja leiba selliselt. No ma ei tea, mind ei ole sellistest põhimõtetest lähtudes üles kasvatatud ja ma lihtsalt ei suuda seda alla neelata. Ju siis olen vanamoodne inimene. Ju olen ise süüdi. See kõik on väga kurb.\nÄra enam kurvasta ma toon sulle tsitruse kui eesti mingi võistkond jõuab meistrite liiga põhiturniirile ja sinu isikliku tooli tarin ka statale, saad rahulikult klapp-toolil eesti jalgpalli analüüsida ja pärast foorumis lahata, või vaatad telekast? Telekas pidid olema videokordused ja värgid.\nSamas Eesti majandus on tõusuteel, võibolla tulevikus tekib selline võimalus kuid ilmselt on see kõik ikka väga lootusetus, igasugune huvi mul selle jama vastu mis siin toimub kadus nüüd ja ongi kõik.\nKahju .. tead Tanel Padar on ka teinud loo .. Lootusetus. Samas see on küll kurb, et üks potentsiaalne eesti liigajalgpalli vaataja on kadunud .. vabandust .. inimene kes on eesti liigajalgpalliga "väga hästi kursis" .. kuule aga sa polegi ju ühtegi eesti jalgpalli mängu vaadanud .. äkki siis ei olegi me (eesti jalgpall) midagi kaotanud?\nJa sellega ma lõpetan üldse eesti jalgpallile mõtlemise.\nJumal tänatud, äitäh sõber et enam siin foorumis sõna ei võta.\nPS. näe vaata teksti liigendamine ja lõigud, komad ning kirjavahemärgid, märksa parem lugeda.\nPSS. Mitut koondise mängu oled käinud vaatamas? Ma võin öelda, et alates 92 aastast on mul 4 kodumängu vahele jäänud.\nArvan,et see kõik sobib täpselt ka jalgpalli kohta! http://sport.postimees.ee/2975607/ma...alusi-kasutada\nAlgselt postitas Postimees Vaata postitust\nTaas lähevad mõtted mõnele teisele alale, kus alatasa kõlab jutt: «olid küll mõned pakkumised laual, ent ei saanud asja,» või «ei saanud sobivat pakkumist». Jah, ei saanud sobivat pakkumist ja lihtsam on Eestis edasi mängida, koht meeskonnas kindel, suurt konkurentsi pole, palk jookseb.\nKahjuks osad vennad meil teevad ainult trenni,kuigi oleks võinud ka amatöörlepinguga kuskil premiumliiga klubis mängida. Parim trenn on ju ikkagi mäng!\nTäiesti nõus. Trennis mängutunnetust ei saa. Palliga ei tule mitte midagi enam välja.\naivariga 100% nõus! http://soccernet.ee/pohlak-mangijate...sioonist-puudu\nSee teema on nagu rusikas silmaauku Tarmole ja Enarile - mõlematel on egod vist nii suured, et nad on pigem töötud kui saada uuesti mänguvormi eesti liigas, kes neid välismaal ootab kui pole midagi näidata...\nAga samal ajal välisklubid pakkuvad kõrgem tase kui Eesti PL, minu arvates.\nRääkisin endise Paide palluriga (leaite siin) ja isegi Śveitsi madama taseme jalgpall on hea ja arendatud. Kaua võib eesti pallur Eestis arendama? Isegi kui mängid Floras, Levadias, Kaljus jne, välismaal on palju võimalust areneda ka madamalates liigades. Või tõesti arvame et Premier League, Serie A, La Liga ja Bundesliiga ootavad Eesti pallurid kes ainult Eestis on mänginud? Ambitsionikas olema on üks asi, realsusega puudu on teine. Noor mängija kes on kuni 25-26 aastat vanus mänginud, välismaal ei huvi. Selle tõttu Kingil, Jäägeril jne ei leia klubi. Turg on suur, on palju noorim mängijad, konkurents tihe. Ei usu et nad ambitsionikad pole, ego või mitte ego.\nKui võimalus on, Eesti mängija peaks ikka arvestama välismaale minna. Koondise ajaloolise tipphetk oli kui iga mängijal oli klubis välismaal mänguajaga.\nKuid ilma klubita, paljalt trenni tehes, ei näe nn "väga arendavad liigad" mängijast mitte midagi. On oht jäädagi mittemängivaks treenijaks. Pealegi tahavad "väga arendavad liigad" noori, perspektiivikaid, mitte vanu, karjääri lõpetavaid.\nVälismaale minekuga on ka nii, et pole enda valida, kuhu minna. Kui nn madalamate liigade all mõelda suurriikide kolmandaid-neljandaid liigasi, siis mul ei tule pähe näiteid, kes sealt oleks kõrgemale pressinud.\nViimases Vikerraadio Spordipühapäevas oli päris asjalik ja põhjalik intervjuu Pohlakuga. Seal oli päris palju huvitavaid mõttekäike, näiteks mis vene poiste hümni laulmist ja natuke teistsugust kultuurilist tausta puudutab. Samuti andis Pohlak mõista, et kui Pehrssoni leping lõppeb, kaalutakse ainsa võimaliku asendajana Reimi, keegi teine (nt Kristal, kuigi konkreetselt temast juttu polnud) praeguse seisuga kandidaadina arvesse ei lähe. Lisaks veel juttu FIFA korruptsioonist ja muust.\nJah, see on päevaselge asi, keegi muu oleks suur üllatus.


Inimväärikuse alandamise keeld — Sirp\nInimväärikuse alandamise keeld\nHiljuti riigikogus pea üksmeelselt ratifitseeritud Istanbuli konventsioon defineerib seksuaalset ahistamist kui sugulise iseloomuga soovimatut verbaalset, mitteverbaalset või füüsilist käitumist, mille eesmärgiks või tagajärjeks on isiku väärikuse riivamine. Seega võib lihtsustatult öelda, et ahistamise keeld tähendab sisuliselt inimväärikuse alandamise keeldu.\nUniversaalsete inimõiguste eestvedaja Eleanor Roosevelt on öelnud, et inimõigustel pole mõtet, kui neil pole väärtust inimese tasandil – kodus, töökohal, koolis ja mujal. Kui inimene peab oma soo tõttu ahistamist taluma, on see tema inimõiguste rikkumine. Selle rikkumise pisendamine mõjub kahekordselt halvana: peale olukorra jätkumise tunneb ohver ka seda, et ta ei saa kusagilt abi.\nAhistamist ei saa vaadelda lahus muudest soolise ebavõrdsuse ja vägivalla ilmingutest ja üldisest kontekstist, mille juured peituvad selles, et meid on harjutatud nägema inimese asemel naisi ja mehi, kes põhimõtteliselt erinevad. Bioloogiliste erinevuste ebaproportsionaalne rõhutamine on jõudnud selleni, et sotsiaalne sugu määrab meie elu ja võimaluste osas omakorda ebaproportsionaalselt palju. Üks selle tagajärgi on naiste tunduvalt suurem tõenäosus saada ahistamise ohvriks, aga muidugi ka naiste vähene esindatus otsustajate seas, sooline palgalõhe, seksuaalvägivald ja palju muud halba.\nNagu igasuguste inimõiguste olukorra edendamisega, on õige tähelepanu juhtida nii ohvritele kui rikkujatele. Neile, kes julgevad enda ja teiste inimõiguste eest seista, tuleb see teha võimalikult lihtsaks ja valutuks – selles osas saavad kaasa aidata nii riik hästi toimivate seaduste ja tugisüsteemidega kui ka iga ühiskonna liige, toetades omal viisil inimõiguste eest seismist. Ka ahistajaid ja potentsiaalseid ahistajaid ei saa ignoreerida, vaid tegelda nn pahelise maskuliinsuse, soostereotüüpide jm põhjustega.\nNaiste (ja meeste) toppimine mingitesse eelkõige meeste välja mõeldud soorollidesse ei ole kunagi ajaloos olnud naiste kasuks: see on ajalooliselt tähendanud naiste allutamist meestele, kuigi seetõttu kannatavad muidugi ka mehed. Tänu inimõiguste levikule on meil võimalus selle ajaloolise ebaõigluse jätkumine peatada. See näitab taas, et parem inimõiguste kaitse tähendab ka turvalisemat, sidusamat ja suurema heaoluga maailma.


Mis saab, kui suve kõige kõvemal kasvuajal 2 nädalat oma põllumajandusest eemal olla?! Ma räägin teile. Eeldatavalt on esimene šokk see, et muruplatsist on saanud heinamaa. Meid päästis sellest šoist minu armas tädi Helja, kes päev enne palavust trotsides muru madalaks pügas. Esimesena nägin, et herned roomavad mööda maad, neile pandud toed on ilmselgelt nõrkadeks osutunud ja hernekaunu oli ennenägematult palju. Upitasin herned jälle õigesse kohta ja astusin edasi. Seal, kus enne olid ilusad rukolad, oli nüüd tihnik - segu umbrohust ja juba õitsema läinud poolemeetristest rukolataimedest. Sama oli juhtunud ka spinatiga. Ja siis, mida minu silmad peavad nägema - kõrvits, millele olin niigi eraldanud terve oma eelmise aasta kompostihoidla, mis on oma 3*3 m suur, on end igasse ilmakaarde laiali sirutanud, võtnud enda alla käigutee, jupikese naabriaeda, meie selleaastase kompostihoidla ja veel, ja veel. Igal pool paistsid ca 10 cm läbimõõduga kõrvitsad... aga mina tahtsin ju ainult õisi! No neid oli ka. Niisiis, sai ära proovitud esimene ports ilusaid kollaseid kõrvitsaõisi (võib kasutada nii suvikõvitsa kui ka kõrvitsaõisi).\nTuleb korjata värskeid kõrvitsaõisi (nt 10 tk), need ära pesta, lasta nõrguda ja pritsida soolveega. Samal ajal tee tainas (võetud kokaraamatust Maitseelamused Provence's):\nKlopi muna, jahu ja piim ühtlaseks. Vahusta munavalged ja lisa ettevaatlikult segule. Kuumuta õli pannil, pista õis taignasse, prae mõlemalt poolt pruuniks. Maitsesta soola ja pipraga.\nProovisime sel korral neid ehedalt, ilma lisamaitseaineteta. Anni Arro soovitab peale raputada salveid ja parmesani, teinekord proovime ka nii! Maitses hästi, nagu taignas praetud suvikõrvitaõied, aga hoopis õrnem ja hõrgum. PS! Eemalda enne praadimist õie seest see väike kuhjake, mis seal on, see on pagana mõru :)\nEesti toit Peedu Salatid ja eelroad Taimetoidud\nJärgmisel aastal teenendale ka suure suvikõrvitsapeenra! Jumaldan neid köögivilju, kuid turult on pea lootuseta saada õiges mõõdus vilju. Ja nüüd tahaks ka õisi proovida.\n4. august 2008 17:34\nPalun juhendust, milliseid õisi kasutada. On emaseid, on isaseid. On selliseid, mille otsas juba vili kasvab. Emaseid ilma viljata õisi ei tahaks niisama ära noppida...\n4. august 2008 19:45\nIkka isaseid. Kuigi, kuna mul on kõrvitsauputus, siis võtan ka mõned emased. :) Liiga palju on neid. Aga mõne aja pärast tuleb üks veel parem retsept siia üles ja väikeseks vihjeks... varuge ka kressiõisi!\nAx siinpool:). Kuidagi sattusin Peedu lehele:). Nii armas, eriti need küpsised:P.\nAgnes, from 7Willow :).\n6. november 2009 18:51\nAx, vaat kus sina uitad, Peedul :). Järgmisel suvel saame seal kokku!\n1. detsember 2009 18:44


2018: Informatsioon nõukogu liikme kandidaatide kohta - Tallinna Vesi\nTallinna VesiInvestorAktsionäride üldkoosolek31.05.20182018: Informatsioon nõukogu liikme kandidaatide kohta\nNõukogu liikme kandidaadina üles seatud United Utilities kontserni poolt ja nõukogu liikmeks valitud 14.12.2010 toimunud aktsionäride erakorralisel üldkoosolekul, viimati tagasi valitud 02.06.2016. Simon Gardiner on United Utilities Group PLC õigusosakonna juht ja United Utilities International’i direktor. Hr Gardiner on alates 1996. aastast töötanud advokaadina. Ta ei oma AS-i Tallinna Vesi aktsiaid.\nNõukogu liikme kandidaadina üles seatud United Utilities kontserni poolt ja nõukogu liikmeks valitud 02.06.2016 toimunud aktsionäride erakorralisel üldkoosolekul. Dr Padley’l on 20-aastane kogemus veesektoris töötamisest nii tehnilistel ja regulatiivsetel kui ka kvaliteedi ja tootmisega seotud ametikohtadel. Tema praegune amet United Utilities’es on vee- ja teadusteenuste direktorina juhtida kõiki vee- ja teadusalaseid teenuseid. Dr Martin Padley ei oma AS Tallinna Vesi aktsiaid.\nKatrin Kendra on nõukogu liikme kandidaadina üles seatud Tallinna Linna poolt ja ta pole varem AS-i Tallinna Vesi nõukogu liige olnud. Katrin Kendra on alates 2006. aastast Tallinna linna finantsdirektor. Töötanud linna finantsteenistuses alates aastast 2001, kus ta alustas eelarve osakonna juhatajana. Varem töötanud Rahandusministeeriumis eelarve osakonnas. Ta on SA Tallinna Kultuurikatel nõukogu liige ja Eesti Ühistukapital tulundusühistu nõukogu liige. Omab majandusõiguse alast kõrgharidust, on end täiendanud, õppides nii Eestis kui välismaal ning läbinud Executive MBA programmi Estonian Business Schoolis. Katrin Kendra ega temaga seotud ettevõte ei oma AS-i Tallinna Vesi aktsiaid.


Tarbija küsib: Kas tarbetu kauba võib poodi tagasi viia ja raha tagasi saada? – Pealinn.ee\nTarbija küsib: Kas tarbetu kauba võib poodi tagasi viia ja raha tagasi saada? (0)\nVastus on lihtne: kvaliteetset kaupa ei ole kauplused kohustatud tagasi võtma ega ka ümber vahetama mõne muu kauba vastu. Loomulikult leidub küllalt palju kauplusi, kus hoitakse oma kliente ja võimaluse korral vahetatakse müüdud kaup ostjale sobivama vastu välja. Kui kahtlete näiteks kingiks rõivaeset valides, kas number on ikka õige, võiks igaks juhuks enne ostmist kauplusest küsida, kas eset on võimalik hiljem ümber vahetada. Iga kauplus otsustab ise, kas üldse ja missugust kaupa ta võimaldab ümber vahetada, kuid seadusega pole neile sellist kohustust pandud, seega pole ka ostjal õigust nõuda korraliku kauba vahetamist või tagasivõtmist.\nNii et soovitame ostjatel kulutada pisut rohkem aega kauba valimisele ja selle omadustega tutvumisele. Pole mõtet osta koju mullivanni, kui hiljem selgub, et see ei mahugi vannituppa. Nii väldite ebavajalike või sobimatute esemete ostmist ning hoiate kokku nii enda kui ka müüjate aega ja närve.\nTarbijaid huvitavaid küsimusi saab esitada aadressil tarbijainfo@tallinnlv.ee või telefonil 640 4232.


ÜRO ekspertide sõnul on Põhja-Korea häkkerid varastanud üle 670 miljoni dollari - Ärileht - Uudiseid majandusmaailmast\nÜRO ekspertide sõnul on Põhja-Korea häkkerid varastanud üle 670 miljoni dollari\nPõhja-Koera on ÜRO julgeolekunõukogu sõnul häkkimisrünnakute abil nüüdseks varastanud üle 670 miljoni dollari väärtuses krüptoraha ja tavavaluutasid. See info edastati Põhja-Korea sanktsioonidenõukogule veidi enne nende aastaaruande esitamist ning avalikustati 8. märtsil.\nRünnakud toimusid aastatel 2015-2018 ning oma jälgede segamiseks kasutati plokiahela tehnoloogiat. Väidetavalt on häkkerid osa Põhja-Korea sõjaväest ning seega on toimepandud vargused osa riigi valitsuspoliitikast. Varastatud on nii raha kui andmeid. Andmete varguse korral on hiljem raha teenitud andmete müümisega.\nEksperdid jõudsid järeldusele, et virtuaalsed valuutad on võimaldanud Põhja-Koreal eirata majanduslikke sanktsioone, kuna nende liikumist on raskem jälgida ja raha on võimalik korduvalt pesta. Krüptorahade eest on võimalik osta erinevaid välisvaluutasid.\nSamuti leiti, et Hong Kongis tegutsenud idufirma Marine Chain on kasutanud plokiahela tehnoloogiat, et mööda pääseda Põhja-Koreale sätestatud sanktsioonidest. Ülemaailmselt tegutsenud idufirma tegeles laevade müügiga. Väidetavalt müüs Marine Chain Põhja-Korea valitsusele suures koguses krüptotvaluutasid. Ametnikud lõpetasid selle firma tegevuse septembris 2018.\nHäkkerite grupi nimi olevat Lazarus ning nad on alates 2017. aastast eri krüptorahadega tegelevatelt kauplemisplatvormidelt varastanud üle 571 miljoni dollari väärtuses valuutasid. See grupp pani toime ka seni ajaloo suurima krüptovarguse, mil Jaapani firmalt Coincheck saadi 2018. aasta jaanuaris kätte 532 miljonit dollarit. Aruande esitanud eksperdid soovitasid kõikidel liikmesriikidel infot jagada, et vältida tulevasi rünnakuid valitsusasutuste vastu.\nKa teised riigid, kellele on saktsioone kehtestatud, on väitnud, et krüptoraha on efektiivne võimalus seatud piirangute vältimiseks. Näiteks on Iraani pangad loonud oma krüptoraha PayMon ja soovivad paljude riikidega edaspidi just krüptovaluutades tehinguid teha.


Meeste jalgratas Classic Deluxe 21 (Retro) (108531600) - Osta.ee\nJalgratta varuosad ja tarvikud (614)\nMeeste jalgratas Dakar.21 käiku.\n12-tolline lastejalgratas Classic\nMeeste jalgratas Classic Deluxe 21 (Retro)\nEseme ID: 108531600\nEseme ID: 108531600 Seisukord: kasutatud Tarneaeg: 3 päeva\nP 06.05.2018 19:00:00\nP 20.05.2018 19:42:44\nMartP29100% / 35 / Vaata müüja teisi esemeid\nMüüa jalgratas Classic Deluxe 21 (Retro Series).\nShimano käiguvahetajad, mugav nahast sadul, rattad 28 tolli.\nRattal on lisavarustusena pakiraam, rattakell, korv ees.\nJalgratast väga vähe kasutatud, hoitud garaažis.\nVäga korralik ja stiilse välimusega jalgratas!\nmiisukene küsis 18.05.2018 22:25\nKas Cargoga saaremaale oleksite nõus saatma?\nMartP29 vastas 19.05.2018 05:41\nTere, Saan anda täpse aadressi Loksa linnas, kust kuller ratta peale saab võtta, kui ise Cargo tellite.\nbasilio küsis 10.05.2018 15:22\nKas võidu korral Tallinnasse toomine on ka võimalik?\nMartP29 vastas 14.05.2018 16:11\nVabandan vastuse viibimise pärast. Tallinnasse toomiseks pean eraldi transpordi organiseerima, see on võimalik, aga umbes nädala jooksul ja 20 eur lisatasu eest.


FOTOD: Milline vorm! Eestlanna tuli Arnold Classic Europe võistlustel kullale - Sport\nFOTOD: Milline vorm! Eestlanna tuli Arnold Classic Europe võistlustel kullale\nVõidukas Kristina NuutFoto: TeamAndro.com/Timo Wagner\n"Ma võtsin sihiks saada 15 parema hulka. Lootsin sellelt võistlustel saada lihtsalt häid kogemusi, tahtsin tutvuda ka teiste sportlastega. Osavõtt Arnold Classic Europe võistlusest oli mu unistus, ning sinna minek oli ainuüksi juba võit."\nKristina Nuut tegi ajalugu, ta tuli eestlastest esimesena Arnold Classic võistlustel bikiinifitnessis võitjaks, vahendab fitness.ee.\n"Autasustamisel hakkasin kohe enda nime ootama, olin juba finaali pääsu üle äärmiselt õnnelik. Minu nime aga ei hõigatud välja, kuni jäin üksinda ilma karikata. Siis ma mõistsin, et mina olengi võitja... see oli nagu muinasjutt, ma poleks julgenud sellest undki näha."\n"Põhjalik ettevalmistus- võistluste ajal ei pidanud ma keskenduma poseerimisele ega millelegi muule kõrvalisele. Ma teadsin täpselt mida teha, kõik töö oli varem treeneriga (Natalia Nazarenko-Kiivikasega) juba kodus tehtud, seega tundsin ennast täiesti enesekindlalt," räägib Kristina ja lisab, et kuna Natalia oli ka lavakohtunik ja perekond oli saalis, andis see talle piisavalt jõudu, et võistelda kõige kõrgema koha nimel.\nVIDEO: Varjatud kaamera! Arnold Schwarzenegger kehastus mõnusa jutuga jõusaalitreeneriks (5) 22.01.2014\nKristina Koroljak ja Endla Vaher võitsid fitnessi MMil hõbemedali! (6) 25.10.2013\nKristina tahab toonitada, et treener on olulisel kohal. "Kindlasti kõige suurema töö tegi Natalja Nazarenko-Kiivikas, ta on minu jaoks suurepärane treener, kes oskab motiveerida ja annab enesekindlust. Olen õnnelik, et saan olla Natalja ja Oti õpilaste hulgas."\nLähedaste üle on Kristinal samuti väga hea meel. "Perekond abistas mind ACE võistlustel isegi grimmiga ja nad said sellega väga hästi hakkama!" "Suurteks toetajateks on ka mu "bikiini-pere", olenemata sellest, kas võistleme koos või mitte, toetame alati üksteist täielikult!\nKristina Nuut alustas sel suvel koostööd ka FatBurneriga, kes toetas tema ettevalmistust nii Norway Openiks kui ka Arnold Classicuks. "Ehk FatBurneris peitubki minu edu," lisab Kristina.\nViimane küsimus: Arnoldilt nägid siis?\nJah, nägin! Ja täiesti juhuslikuks ka veel. Ma läksin peeglit otsima ja Arnold Schwarzenegger jalutas mulle rahvamassi hulgas lihtsalt vastu. Mul polnud aega isegi reageerida. Mind valdas täielik eufooria, ta on ikka isik, kellega tuleb veel kohtuda, võibolla ehk laval!\nFitnessistid Kristina Koroljak ja Endla Vaher sõidavad Mongooliasse MMile\nTallinna meistriks krooniti kulturismis Raigo Kuusnõmm


Abeko kesktõste-komplekteerimistõstukid müügiks | Kasutatud Abeko kesktõste-komplekteerimistõstukid - Mascus Eesti\nTe olete siin: Mascus Eesti > Materjalikäsitlusseadmed > Komplekteerimistõstukid > Kesktõste-komplekteerimistõstukid > Abeko\nKasutatud Abeko kesktõste-komplekteerimistõstukid müügis\nSirviga kasutatud müügisolevaid Abeko kesktõstega komplekteerimistõstuk üle Euroopa. Värskeimad kuulutused kuvatakse esimesena. Et sorteerida kasutatud Abeko kesktõstega komplekteerimistõstuk vajutage soreetimisnuppe nagu mark, väljalaskeaasta, hind, töötunnid, riik.Et otsida kasutatud brände.\nMascus võimaldab internetikasutajatel parima väimaluse otsida kasutatud Abeko kesktõste-komplekteerimistõstukid ja teisi käitlusseadmed mis on müügiks.\nKui olete huvitatud ülaltoodud kasutatud Abeko kesktõste-komplekteerimistõstukid m


Virtuaalreaalsus on tulekul | tehnikarott\nVirtuaalreaalsus on tulekul\nSony esitles 18.märtsil videomängude arendajate konverentsil (GDC), playstation 4 juurde käiva virtuaalreaalsust simuleerivat seadme prototüüpi, mis kannab esialgu nime Project Morpheus. Antud postituses tuleb juttu natuke sellest VR-seadmest ning ka veidi arutelu, selle üle, mida selline vr-seadmete rohkus kaasa toob.\n18.märtsil, esitles Sony Worldwide Studios juht, Shuhei Yoshida, mänguarendajate konverentsil GDC-l seadet, millest on iga mängur unistanud: virtuaalreaalsust simuleeriv seadet (edaspidi VR-seade).\nYoshida sõnul on tegemist viimase kolme produktiivse aasta tööviljaga, mis teeb virtuaalreaalsuses mängimise lõpuks ometi võimalikuks. Yoshida tutvustas lühidalt ka tulevase seadme tehnilisi parameetreid: seadmel on 1080 pikslise lahutusvõimega LCD ekraanid, mis annavad kasutajale 90-kraadise vaatenurga. Seadmega on integreeritud ka Playstation kaamera ja Playstation Move mis võimaldab mängijal liigutuste ja kehaasendiga virtuaalmaailmas hakkama saada. Morphiusel on olemas ka kiirendusandur ja güroskoop, mis võimaldab VR-seadmel reageerida mängija pea asendile. VR-seade ühendub mängukonsooliga juhtmevabalt (prototüüp on siiski juhtmega ühendatud).\nEsitluse ajal SWS juhiga liitunud Playstation Move-i looja, Richard Marks, teatas et Sony VR-seadet võib kasutada mitte ainult videomängude puhul vaid ka paljudes teistes valdkondades, näiteks saab VR-seadmega tunda, mis tunne on olla Marsil asuvas kosmosejaamas.\nMarks tõi välja project Morphiuse kuus valdkonda, mille kallal on vaja veel tööd teha: pilt, heli, liigutuste/kehaasendi jälgimine, juhtivus, kasutajasõbralikkus ja sisu.\nPildikvaliteedi ning juhtivuse pärast ei tasu Marksi sõnul enam muretseda, kuna Sonyl on juba valmis lahendused nii korralikku, sügava pildi näitamiseks kui ka süsteem kasutaja liigutuste jälgimiseks. Meeskond tegeleb praegu 3D audiosüsteemi kallal, mis arendajate sõnul peaks tekitama kohaloleku tunde realistlikumaks. Marks tõi esitluse ajal välja ka terve nimekirja tarkvara arendajatest, kes hakkavad looma mänge ja simulaatoreid Morphiuse jaoks. Nende hulgas on Epic Games, Crytek, Autodesk, Unity ning teised suured ja väikesed tegijad. Hetkel pole veel teada, millal jõuab Morpheus müüki valmiskujul, kuid Sony lubab lähiajal saata arendustarkvara laiali.\nHetkel nähakse project Morpheuse suurima konkurendina Oculus Rifti. Juba täna võib Interneti avarustest leida arutelusid selle üle, “kumb on parem” vr-seade, kuigi selle üle on veel varavõitu otsustada. Pealegi on Rift ning Morpheus niivõrd erinevad seadmed, et neid ei tasugi üksteisega võrrelda. Oculuse seade näitab ainult pilti, Sony VR-seade näitab nii pilti kui ka esitab heli, mis tekitab kasutajal realistlikuma tunde, et ta viibib virtuaalmaailmas. Morpheus reageerib kogu kasutaja keha asendile ja liikumisele, Oculus Rift reageerib vaid selle kandja pea asendile. Kuid need omadused ei tee ühest või teisest seadmest paremat või halvemat seadet, mõlemal on omad head kui ka omad halvad küljed, mis teevadki need seadmed huvitavaks.\nMeie, tavakasutajad, ei peaks jagunema leeridesse (nagu mängukonsoolide puhul) selle alusel, millist VR-seadet üks või teine inimene eelistab. Me elame väga huvitaval ajal, mil virtuaalne reaalsus on lähemal kui eales varem ning meil tuleb ainult nautida andekate inseneride ning programmeerijate töövilju.\nMida aga teie arvate virtuaalreaalsuse seadmetest? Kas tehnoloogia on juba piisavalt kaugel, et pakkuda ehedat virtuaalreaalsuse tunnet või tuleb veel paar aastat oodata, enne kui tehnoloogia on piisavalt arenenud? Kirjutage oma arvamus kommentaaridesse!\n← Miks on Internetivabadus kadumas?\n7 aprillinalja, mis paneb isegi kogenud arvutikasutaja ehmatama →\n3 thoughts on “Virtuaalreaalsus on tulekul”\n21/03/2014 at 02:35\n21/03/2014 at 02:45\nNils Holgersson ütles:\nMa ei jõua ära oodata.:-D\nPraegune reaalne reaalsus on nii kohutav, et virtuaalraalsus on piiripeal hädavajalikkusele. Mitte ainult mängud, vaid uskumatud võimalisused. Kasvõi võimalus, et google kampa lööb ja street view-i integreeib. See oli üks vähene idee mis pähe torkas


Mythbuster | Kirikiri\nEnergeetika ümber liigub ringi palju müüte ja stampe. Mida aga on võimalik uurida ja ümber tõugata.\n1. Alternatiivenergeetikast ei piisa Eesti varustamiseks energiaga.\nSee oli tõesti tõsi ajal, mil tänased energeetikaisad koolipinki nühkisid. Tänapäevased soojustusmaterjalid võimaldavad majad soojustada nii, et kohalikust kütusest (metsa jääkidest) piisab majade kütmiseks. Tööstuse energiamahukas osa peab majanduse konkurentsivõime säilitamiseks niikuinii ümber korralduma, tarbimaks konkurentidega võrdsel määral energiat lõpptulemuse saavutamiseks. Autokütuste osas vastab see väide jätkuvalt tõele, kuigi, suure soovi korral on võimalik kasutamata põllumaast saada täna vajatav kogus autokütust.\n2. Eestis ei ole nii palju tuult.\nSee oli tõesti tõsi ajal, mil tänased energeetikaisad koolipinki nühkisid. Mandril ei ole tõesti nii palju tuult. Tänaseks(viimase viie aastaga) on meretuuleparkide ja merekaablite tehnoloogia odavnenud, tehes võimalikuks ja majanduslikult mõtestatuks toota meretuuleparkides kogu Eestis vajaminev elekter ja salvestada üleliigne/ebastabiilne osa sellest naaberriikide hüdroeletrijaamades.\n3. Soome kaabel suurendab Eesti põlevkivielektri eksporti.\nSee ei pea nii olema. Kaabli valmimisel langeb ära põhjus (põhjendus), miks Eesti Energia ei võta lõpmatult tuuleparke oma võrku. Siis võtab EE just niipalju tootjaid kui tuulikute omanikud Soomes ostjaid leiavad. Pisukese Brüsseli surve järel hakkab kaablit pidi voolama just tuuleelekter, edasi-tagasi, nagu tuult on. Seega võimaldab (tahte olemasolul) kaabel majanduslikult mõtestatud viisil põlevkivielektri tootmist vähendada, saades selle eest CO2 kvoodi rahasid. Puhtam ja kasumlikum äri kui põhjavee mürgitamine.\n3. Põlevkivi on meie majandusedu alus ja põlevkivielekter on odavaim elekter.\nSeda siis põhjusel, et põlevkivi eest ei maksta pea midagi. Kui riik võtaks kaevandatavalt põlevkivilt ja ladustatavalt saastalt makse Euroopaga võrreldaval määral, maksaks meie põlevkivielekter mitu krooni. Seega - kallis elekter, kuid suur osa hinnast jääb tuleviku kanda. Lisaks, tuuleenergia on võrdses hinnas täna.\nHinnates põlevkivis sisalduva energia hinnaks 1 krooni/kWh ja võttes maha tootmiskulud, siis põlevkivisektori võimalikust kasumist tarbivad täna elektrihinna kaudu sisuliselt subsiidiumitena 3% eratarbijad, 10% lihtfirmad ja 10% energiaõgimiseks mõeldud tööstusettevõtted. Seega jõuab subsiidiumist väga vähe soovitud kohta. Raske on nimetada majandusedu aluseks väga ebaefektiivset subsideerimist.\n5. Tuuleelekter on kallim kui põlevkivielekter.\nSee oli tõsi veel viis aastat tagasi. Täna on Briti oksjonisüsteemis ostetud mereparkide tuuleelekter tänase põlevkivielektriga sama hinnaga. Seejuures jätkub põlevkivielektriks vajalike massiivsete seadmete ja suure hulga tööjõu hinnatõus ning teiselt poolt tuuleelektri tehnoloogia hinna alanemine.\n6. Põlevkivikaevanduste sulgemisel tekib Kirde-Eestis sotsiaalne katastroof.\nSee oli tõsi halli passi aegadel. Kui kaevurid saavad vabalt Euroopas töötada, siis tekib enne sotsiaalset katastroofi põlevkivi hinna oluline tõus. Eestis on tööjõu puudus. Kaevurite read on niikuinii oluliselt hõrenenud, massiefekt seega väike.\n7. Põlevkivi on ohutu.\nKirde-Eesti kujutab endast kaevukaant, mille peal elavad Kirde-Eesti elanikud ja virumaalased. Vesi kaevus (põhjavesi) on neil ühine. Kui keegi ühe kaane otsas augu puurib ja kaevu sülitab, siis teises kaane otsas puuritud august on seda maitset tunda.\n8. Põlevkivi on Eesti energeetilise sõltumatuse tagaja ja põlevkivi on julgeolekuressurss.\nEesti põlevkivile orienteeritud elektriliinide süsteem suudab Venemaa poolse juhtmekatkestuse juhul väga vähe aega üksi toimida.\nElekter on vaid kolmandik energiast. Samas mahus energiat läheb autokütustele - seega on ka Vene bensiin julgeolekuressurss. Veel teist samapalju, peamiselt Venemaalt pärit kütet läheb majade kütmiseks - ka see on julgeolekuressurss. 3x3 km maalapile langeb sama suur hulk päikeseenergiat - see on täiesti piiramatu julgeolekuressurss. 20x20km alalt saab tuulest samapalju energiat - julget olekut suisa tapval määral.\nArgument, et me täna ei saa talvel hakkama ilma põlevkivita, ei peaks õigustama ebaefektiivse põlevkivitootmise jätkumist. Kiirelt tuleks liikuda suunas, kus põlevkivi poleks enam julgeolekuressurss. Kivi labane ahju ajamine väga ebaefektiivsel moel, see on meie häda. Demagoogia on seda kujutada õnnena.\nLisaks on Narva elektrijaamade juures hädavajalik Narva veehoidla, mille vett kasutatakse jaamas jahutusveena. Vee alandamiseks piisab tammi lõhkumisest või avamisest, kas Venemaa või kolmandate jõude poolt. Elektrijaamad seiskuvad ning Eesti on energeetilises lõksus.\nKohalike katlamajade asendamine koostootmisjaamadega võib anda tuntavat kasu. Näide: Kuressaare koostootmisjaama kava , üksnes Kuressaare linn võiks toota jätkuvalt 3MW elektrit , s.t. suudab kulutada ka suvel kogu koostootmisjaamast tuleneva soojuse. Seega: koostootmisjaamad asendaksid 1/3 tänasest põlevkivist. Kui muuta väikelinnade ja asulate katlamajad koostootmisjaamadeks, tuleks sealt kokkuvõttes päris suur summa megavatte.\n9. Põlevkivi on lõpmatult.\nJuba täna on Eesti mastaabis satelliidipildilt näha tuhamäed, kaevandused ja suured leelisejärved. Põlevkivi, mille energiasisaldus oleks piisavalt kõrge mõtestatud töötlemiseks, on vähe - osade maardlate peal elavad inimesed, osade peal on looduspargid. Kokkuvõttes - mõnikümmend aastat.\n10. Põlevkivielektri ekspordi majanduslikkus.\nPõlevkivielektri müük on ju nagu endale kaks korda tasku tulistamine. Selle asemel, et rahulikult pista riigikassase või taastuvenergeetikasse saastekvoodi raha, tõmbleme, töötame, hävitame põlevkivi ja saame sama raha (kust veel kulud maha), mis saastekvoodi müügist. Kui keegi seda teeks inimese rahakoti kallal tuhandekroonistes mastaapides, siis oleks ta petis, orjapidaja või pankur. Miljardites - siis on ta tippjuht.\n11. Eesti toorainepõhisest ja odava energia/toorainega harjunud tootmisest tulenevat jooksevkonto defitsiiti parandab põlevkivielekter.\nPõnev. Et kui meil on palju alkohoolikuid, siis on oluline, perspektiivne, kõiki probleeme lahendav majanduse alustala - hoida alkoholi hind madal, maksku mis maksab.\n12. Tuulegeneraatoreid on võimalik installeerida maksimaalselt 90-100MW ulatuses, edasi peavad Narva jaamad hakkama tuule järele oma võimsust reguleerima.\nHuvitav, Estlinki kaabli valmimise järel on meil Läti-Soomega 300-500 megavatti ühendusi, rääkimata Vene ühendustest. Miks Läti hüdroelektrijaamadega või Soome tarbimisega ei saa kompenseerida? Kuidas oleks olukord Rootsi kaabli valmimisel? Miks just Narva jaamadega peab kompenseerima?\n13. Meil ei ole nagu Taanis suuri naabreid.\nAga võiks ju olla - Rootsi näiteks. Venemaa isegi on, soovib elektrit sisse osta ise täna. Soome, Läti,Leedu. Äkki meie põlevkivielekter ei tahagi endale naabreid?\n14. Elektri suuremahuliseks importimiseks puuduvad meil vahendid.\nEga me peagi teda importima, kuid täpsustades - vahendid, need on olemas. Saastamisest loobumise eest makstakse meile läbi CO2 kvootide hinda, mille eest võib elektri sisse osta.\n15. Tuulikud risustavad looduspilti.\nTõsiselt saab rääkida kontsentreeritud meretuulepargist, mis asuks 10 kilomeetri kaugusel rannikust. Täna pannakse üksikuid tuulikuid kes-kuidas-kuhu-jõuab. Kui Eesti Energia ehitaks kahe-kolme meretuulepargi juurde liini välja, siis ei tahaks tuulikuid mandrile ju keegi ehitada. Samas üksikinvestorid hetkel ei riski säärast infrastruktuurset kulutust teha, kuna EE ei võta tuulikuid just rõõmuga oma võrku.\n16. Tuuleelekter on väga-väga ettearvamatu.\nIlmaprognoosid ütlevad täna 24 tundi ette viieminutilise täpsusega, millal ja kuidas tuul muutub. Seega on pikalt aega katel sooja panna.\n17. Tuuleenergia suuremate võimsuste kompenseerimiseks tuleb ehitada Venemaast sõltuvaid gaasijaamu.\nKa olemasolevad arengukavad ütlevad läbi aastate, et efektiivsuse tõstmiseks tuleb tarbimise ebaühtlusest tulenevalt ehitada 200-300MW kiirelt muudetava võimsusega jaamu, s.t. hetkel ainsa alternatiivina - gaasijaamu. Mis on sellel pistmist tuuleelektri või rohelistega? Roheliste kavas on jaamade ehitamise asemel laiemaid võimalusi pakkuv plaan suurendada ühendusi Euroliidus olevate naabritega.\n18. Imporditud tuulegeneraatorite tootmine on kallis ja kasum läheb Eestist välja.\nPõnev. Kui imporditakse, siis ju ei toodeta? Ja kui toodetakse, siis ei impordita? Kas põlevkivitehnikat toodetakse või imporditakse või mis?\n20. Me peame arvestama, kust tuleb raha gaasi ja bensiini ostuks.\nJällegi, see joodik. Et siis alkoholi ei saa kallimaks teha, muidu ei jätku meil leivaraha?\n21. Tuleb renoveerida kolm blokki...milleks võib raha saada elektri müügist Põhjamaadesse.\nAga tuuleelektrit Põhjamaadesse müüa ei või? See lihtsalt ei suuda pugeda läbi kaabli?\n22. Põlevkivi on ainus alternatiiv pikaks ajaks.\nKus on arutelud muude alternatiivide osas? Tuuleenergiat on palgalised energiastrateegid arutatud, kuna rohelised on seda tugevalt survestanud. Kus aga on soojusmahutid, päikesepaneelid, soojustamine, koostootmisjaamad? Kus on need arvutused? Isegi teemat pole tõstatatud. Kaua võib, enne kui väga valus hakkab?\n23. Põlevkivi arengukava on Eesti riigi ja rahva huvides.\nPõlevkivi on maavara. Eesti kodanike vara. Selle energiapõhine turuhind on täna c.a. 1000 - 1500 krooni tonn. See tähendab, et kui kaevandamismaht - 20 miljonit tonni - pandaks iga aasta oksjonile, siis saaks Eesti riik sellest vähemalt 20 miljardit krooni.\nKuhu see raha läheb täna ja kuhu ta läheks põlevkivi arengukava vastu võttes?\nLigikaudselt, erinevate avalikult kättesaadavate andmete hinnanguliselt kasutamisel:\n1. Eratarbijatele odava elektri subsideerimine (40 senti/kWh) - 500 miljonit krooni - 2% .\n2. Vähese energiatarbega äriettevõtetele odava energia subsideerimine - 2 miljardit krooni - 10% .\n3. Suure energiatarbega, otseselt subsiidiumi tarvitamiseks mõeldud äriettevõtete subsideerimine 2 miljardit krooni - 10% .\n4. Narva veehoidla soojendamine - 8 miljardit krooni - 45% .\n5. Maavara maksuna riigieelarvesse - 2,5 miljardit krooni - 13 % .\n6. Õlimüügist riigi kasumisse EE kaudu - 1 miljard krooni - 5% .\n7. Õlimüügist paarile erafirmale - 4 miljardit krooni - 20% .\n8. Lisaks saaks põlevkivielektri tootmise lõppedes Eesti riik CO2 kvoodi maksudest 4 miljardit krooni.\nSeega - lühidalt kokku võttes - toimub suuremahuline riigivargus ja loll laristamine. Seda põhjendatakse eratarbijate subsideerimise vajadusega, mis tegelikult moodustab 2% kogusummast.\nSuuremahuline motiiv selle jätkumiseks: kui maavara hinda ei saa tõsta, viidates pensionäridele ja majandusele, siis on üksikutel kaevandusettevõtetel võimalik miljardeid tasku pista. Ilma kontsessioonide, kohustuste ja muu selliseta. Põlevkivielektri tootmist ei saa ära lõpetada, sest siis oleks raske seletada, miks on vaja põlevkivi üliodavalt ära anda või üldse kaevandada.\nÜhe lausega - selleks, et ise tähelepanematult 20% varastada, on vaja üleval hoida majanduslikus mõttes monstrumlollust.


V3 Hotel Surabaya Indoneesia - Hotellide suurimad allahindlused\nTambak Bayan Tengah 17 - 19, Surabaya keskus, Surabaya, Indoneesia (Vaata kaarti)\nVabandame, sinu valitud kuupäevadel V3 Hotel vabu tube ei ole.\närikeskus baar basseini kõrval baar/pubiconcierge (eraldi infotöötaja ja lisateenuste korraldaja) ekskursioonid jalgrattarent kasiino kiirbussi teenuskohvikkoosolekuruumid lastehoid lemmikloomad lubatudlift ööklubiööpäevaringne toateenindus peretubapesuteenus/keemiline puhastus poed puudega inimestele mõeldud lisadrestoran salong seifidsuitsetamisala toateenindus transfeer lennujaamast hotelli ja tagasi VIP korrusWiFi Sport ja vaba aeg\nAsudes mugavalt Surabaya's, on V3 Hotel suurepärane baas, millest avastada seda elavat linna. Siit võivad külalised nautida lihtsat ligipääsu kõigele, mida pulbitseval linnal pakkuda on. Hästisäilinud miljöö ja lähedus kohtadele Tugu Pahlawan, Babutani turg, Bubutan Kampong annavad sellele hotellile erilise šarmi. Pakkudes hotelli külalistele parimat teenindust ja laia valikut lisamugavusi, võtab V3 Hotel kohustuse tagada, et Sinu sealviibimine oleks nii meeldiv kui võimalik. Hotelli parimate omaduste hulka kuuluvad: kohvik, koosolekuruumid , parkla, restoran, WiFi . Lisaks on kõigil tubadel erinevaid mugavusi, näiteks külmik, laud, tasuta pudelivesi, internetiühendus (traadita), konditsioneer, et rahuldada ka kõige nõudlikumat külalist. Hotellis on saadaval täielik loetelu puhkuseteenustest, sisaldades massaaž. Kui otsid mugavat ja muretut majutust Surabaya's, tee V3 Hotel'st oma asenduskodu.\nLoe kõiki 82 arvustusi


Noored Kooli päevik » Õpetaja kui liider\nPostituste arhiiv ‘Õpetaja kui liider’ kategoorias.\nVastus: jah, ja milline veel!\n3. lend Tartus ennast ja oma aega juhtimas. Aitäh Koidule, aitäh lennukaaslastele!\nPosted in Noored Kooli, Õpetaja kui liider, Uitmõtted | 5 kommentaari »\nPidasin oma kooli Eesti Vabariigi 92. aastapäeva aktustel kõne. Gümnaasiumi aktusel peetud kõne osutus ülimenukaks ja kuna see andis mulle võimaluse avaldada mitmeid olulisi mõtteid, siis jagan seda kõne ka siin.\nOlgu veel öeldud, et mis puudutab vabaduse ja hariduse seoseid, siis kõik mõtted ei ole minu enda omad, vaid kasutasin kõne koostamisel üht Tiiu Kuurme artiklit, kus ta sama probleemi analüüsib.\nKõne siis järgmine:\nHead kuulajad, Me oleme kogunenud Eesti Vabariigi aastapäeva aktusele. Selle asemel, et olla tavalises koolitunnis ja õppida matemaatikat, eesti keelt, ajalugu või mingit muud õppeainet, istume aulas. Pidulikult. Laulsime hümni ja nüüd on aeg kõnede käes. Miks? Lihtne vastus oleks, et 92 aastat tagasi kuulutati välja Eesti Vabariik ja meie koosviibimise eesmärgiks on seda tähistada. Aga see vastus ei selgita tegelikult seda miks on sellele päevale omistatud rahvuspüha staatus. Miks me peame oma riigi sündi nii oluliseks, et selle puhul aktust pidada? Miks on homne päev antud vabaks nii koolist kui töölt? Miks kogunetakse paraadidele? Miks annab president teenetemärke ja korraldatakse balle ning vastuvõtte? Mis on selle kõige mõte? Ma usun, et te olete minuga nõus, kui ma väidan, et vabariigi aastapäeva tähistamise eesmärgiks on oma riigi väärtustamine. Iseseisvuse ja vabaduse väärtustamine. Et oleks aastas vähemalt üks päev, mil me mõtleme oma riigi väärtusest, mõtestame oma iseseisvust ning vabadust. Et justkui tuletada iseendile meelde, et vabadus ei ole miski, mis sünnib iseenesest, vaid selle eest on tulnud meie esivanematel võidelda ja selle säilimiseks tuleb meilgi vaeva näha. Sest me vajame vabadust. Inimese elu on paratamatult täis kõikvõimalikke valikuid. Meie elusaatus sõltub sellest, milliseid valikuid me teeme ja vabadus neid valikuid ISE teha, annab meie elule mõtte. Seega vabadus on inimolemise algupärane vajadus. Hea küll, see justkui annaks meie koosviibimisele siin ka mingi sügavama tähenduse. Aga mis mind isiklikult pisut vabariigi aastapäeva tähistamise juures häirib või mõtlema paneb on see, et nende rituaalide (lipuheiskamise, hümnilaulmise jne) läbiviimine ei pruugi eriti juurde luua tegelikke väärtusi. Nii nagu oma lähedaste inimeste puhul ei piisa heade suhete loomiseks ja hoidmiseks sellest, kui me käime aastas korra teineteise sünnipäevadel, nii ei saa ka riik püsida sellel, kui me kord aastas oma patriotismi välja näitame. Mis ei tähenda seda, et sünnipäevi ei peaks tähistama, kuid ma väidan lihtsalt, et sellest ei piisa. Oma riiki väärtustada, vabadust ja iseseisvust hoida ja kaitsta on vaja iga päev. Ja see ei tähenda jällegi seda, et me peaksime iga hommikut alustama hümni laulmisega ja iga pühapäev paraadi korraldama, vaid meil tuleb oma igapäevase tegevusega oma riiki kujundada. Sest selline, millised oleme meie, on ka meie riik. Kuid mida saab teha kool, mida saavad teha õpilased ja õpetajad selleks, et meie iseseisvus ja vabadus oleksid tõelised? Milline on kooli roll? Ma väidan, et see roll on keskne. See on üldse kõige tähtsam. Ma ütlen koguni, et ilma hariduseta ei saakski olla vabadust. Miks on siis meie kui õpilaste ja õpetajate tegevus nii tähtis? Kogu kirjapandud ajaloo vältel on Eesti ja eestlased vabaduse põlve maitsta saanud vaid mõnikümmend aastat. Aegadel, mil ühiskonnas vabadus puudus, kus otsuseid tegi tsaarivõim või kommunistlik partei, leiti keelatud vabadus üles hariduses. Haridus on meie jaoks ajaloos olnud isegi nagu rahvuslik müüt – eesti poisse manitseti õppima nagu hullud, et tõusta kõrgemale valitsevatest oludest. Haridus ja koolid on olnud üks peamisi mõjutajaid riikluse ja seega ka vabaduse sünnis ning okupatsiooniaastail aitas hariduse kaudu saavutatav vaimsus säilitada oma väärikust. Tänaseks on vabadus kõikjal ühiskonnas, Eesti on iseseisev, kõigi võimaluste maa. Sellepärast ongi paradoksaalne, et haridus ja kool on muutunud millekski, mis vaimset vabadust minu arvates kahjuks eriti ei toeta. Miks ma nii arvan? Esiteks on haridus tänapäeval muutunud vahendiks. See on abinõu positsiooni, palga ja hüvede saavutamiseks. Kui küsida keskmiselt õpilaselt, miks ta koolis käib, siis ilmselt on levinuim vastus: sest muidu ma ei saa tulevikus head tööd ja head palka. Mõistagi on materiaalsed väärtused inimese vabaduseks vajalikud, et võimaldada endale elus rohkem valikuid. See on aga poolik vabadus. Sest siis lõpeb haridus otsa, kui on vaja mõtestada: mille jaoks see kõik? Kui haridus muutub paberiks ja tööandjat huvitab ennem haridust tõendav dokument kui inimene, siis ongi tulemus see, et meid ei huvita enam hariduse sisu, vaid välised näitajad – oluliseks saavad hinded, riigieksamitel saadud punktid ja läbitud kursused. Sooritamise sund ja surve koolis on nii suur, et me unustame ära tegelikud väärtused ja inimese tegeliku kvaliteedi: tema mõtlemise ja hoiakud, võime kaastundeks, eetilisteks otsusteks ja inimsuhete loomiseks. Ja tulemuseks võib halvemal juhul olla see, et nii nagu koolipõlves taheti maha saada eksamiga, nii püütakse vanast harjumusest hiljem kuidagi eluga maha saada. Teiseks on koolis liiga suurt rolli mängimas hirm. Õpilased õpivad hirmust õpetaja või kontrolltöö või halva hinde või vanemate pahameele ees. Õpetajad kardavad oma koha ja karjääri pärast. Koolijuhid kardavad oma kooli maine pärast. Ja kardab ka ühiskond, sest ühiskonnal on hirm tuleviku pärast. Et tulevikku prognoosida ja kontrollida, peab ühiskond teadma, keda tal on koolipingist oodata ja sellepärast ongi haridus riiklikult üks rangeimalt reguleeritud valdkondi. Sellepärast ongi meil riiklikud õppekavad ja riigieksamid. Kuid tegelikkult on see enesepettus, sest ajalugu on näidanud, et mida enam on inimesed lootnud oma elu ja tegelikkust planeerida ja kontrollida, seda etteaimamatumaks on kujunenud tulevik. Üks, mis veel näitab seda, kui kaugel on meie tänane kool vabadusest, on see, et nii õpilased kui õpetajad tajuvad koole sunniasutusena. See väljendub ka keeles kui räägime “koolikohustusest”, mitte aga “koolivabadusest”. Vabastaja sümboliks koolis on koolikell – see helistab tunnist välja, lõpetab päeva, lubab koolivaheajale. Me käime nagu tehases, mõtestamata enda jaoks, mis on hariduse tegelik väärtus. Nii ongi tulemus see, et liikumine mööda koolitreppi võib küll viia uute teadmiste juurde, kuid see ei pruugi tähendada teekonda tarkuse juurde. Aga mida siis ikkagi teha? Mida meie siin Keila Koolis saame teha, et haridus saaks vabaduseks? Ma arvan, et õige ja tegelikult ka ainus lahendus on iseenda mõtlemises ja oma tegevuste mõtestamises. Kui õpilane tõuseb hommikul üles ja ei mõtle enam, et ta läheb kooli, sest ta peab kooli minema, vaid mõtleb, et ta tahab kooli minna, et saada iga päeva ja iga tunniga üha rohkem aru maailmast meie ümber ja iseenda kohast selles maailmas, siis selle õpilase jaoks ongi muutus juba toimunud. Ta on ise võimaldanud endale rohkem valikuid. Ta on vabam. Kui õpetaja ei mõtle tunnis, et ta õpetab midagi selleks, et õpilane sooritaks eksami, vaid mõtestab oma õpetamistegevust läbi selle, et ta aitab õpilasel õppida, et õpilane saaks kujuneda isemõtlevaks, et õpilane näeks tulevikus kõiki enda valikuid ja oskaks õigesti valida, siis on ta aidanud kaasa õpilase kujunemisel tõeliselt vabaks. Ja mida rohkem neid tõeliselt vabu inimesi on, seda vabam ja iseseisvam on ka Eesti riik. Ja seda iga päev. Kuigi me paneme täna nurgakivi oma kooli uuele hoonele, siis ma arvan, et ühes sellega on aeg panna nurgakivi ka uuele mõtteviisile Keila Koolis. Seepärast lõpetangi kuulsa India filosoofi Sri Chinmoy tsitaadiga, mis on muuseas ka Keila Kooli kodulehe esilehel ja võiks seega samahästi olla meie kooli moto: “Eile ma olin tark. Seepärast tahtsin muuta maailma. Täna ma olen arukas. Seepärast muudan ma iseennast.”\nTänan kuulamast ja soovin teile head vabariigi aastapäeva!\nPosted in Haridus, Koolielu, Noored Kooli, Õpetaja kui liider | 7 kommentaari »\nPosted in Haridus, Koolielu, Noored Kooli, Õpetaja kui liider, Viited | 25 kommentaari »\nAasta tagasi olin Tartu Ülikooli kolmanda kursuse juuratudeng. Täna olen Keila Gümnaasiumis ajaloo-, ühiskonnaõpetuse ja õigusõpetuse õpetaja. Küsimus, mida minult tänaseni enim küsitakse on: MIKS?! Miks peaks üks noor edukas ülikoolilõpetaja, kes pealegi on õppinud nii tasuvat eriala, nagu seda on õigusteadus, järsku tegema kannapöörde ja minema kooli õpetajaks.\nMinu õpetajaks olemise motiivid ja eesmärgid on tänaseks kindlasti pisut teisenenud sellest, millised need olid Noored Kooli programmi kandideerides. Samas olen jätkuvalt äärmiselt rahul oma valikuga ja avastanud õpetajatöös isegi enamat, kui sellest oskasin loota.\nAga ikkagi: miks?\nKõige rohkem õpib inimene teisi õpetades. Tunde ette valmistades tuletan iga päev ununenud teadmisi meelde ja kogun juurde uusi. Naudin seda, et olen tänu õpetamisele saanud ise väga palju targemaks ja paremaks. Lisaks teadmistele arendan ju igapäevaselt ka suhtlemis-, esinemis- ja planeerimisoskusi. Muuhulgas on pooleaastane kogemus õpetanud mind aega efektiivselt kasutama ja kuigi ma pole kunagi varem oma elus nii palju töötanud kui praegu, ei tunne ma samas, et intensiivse töö tõttu muudest toredatest ettevõtmistest kõrvale jääksin.\nMa ei kujuta ette ühtegi teist ametit, kus saaks nii sageli kogeda edu, kui seda pakub õpetajana töötamine. Iga tunni, kus vähemalt üks õpilane on midagi huvitavat või kasulikku õppinud, võib lugeda kordaläinuks. Neid suurepäraseid hetki, kus tajun, et kogu klass mõtleb/töötab minuga üheskoos kaasa, on üha rohkem. Ja oh seda rõõmu, kui lugesin enne jõule korraldatud tagasisideküsitlusest, et olen mitmele õpilasele lemmikõpetajaks. Uhkus iseenda ja oma saavutuste üle – seda olen viimase poole aasta jooksul mitmeid kordi tundnud.\nÕpetaja võim on üüratult suur: igaüks meist mäletab ju oma õpetajaid. Mõni neist on jäänud meelde heade, mõni halbade omaduste poolest, ent päris ununenud on vähesed. See, kas õpetaja on suutnud aine huvitavaks teha või see, millised olid tunnid, on ilmselt mõjutanud suure osa inimeste karjääri- ning ka teisi valikuid elus. Minul on samasugune võimalus oma 248-t õpilast mõjutada.\nÖeldakse, et kes noortega töötab jääb ise ka nooreks. Koolis töötades tunnen, et minu ümber on ELU – iga päev toob midagi uut ning ükski tund ei ole teisega sarnane. Kuigi sageli ei käitu kõik õpilased eeskujulikult ja vahel võib mõni neist närvi päris mustaks ajada, on nad oma kriitikas alati väga ausad: niisugust siirust kohtab täiskasvanute maailmas harva.\nÕpetajaamet nõuab muidugi ka väga suurt pühendumust, motiveeritust ja valmisolekut pidevaks tööks iseendaga. Kuid väljund on sisendit väärt. Panustatud energia tuleb tänu õppimisele, eduelamusele, mõjuvõimule, õpilastele ja veel paljule muule mitmekordselt tagasi. Tunnen, et olen õiges kohas, ümbritsetud õigetest inimestest ja ajan õiget asja. Hea on olla.\nPosted in Koolielu, Noored Kooli, Õpetaja kui liider, Päevikud | 4 kommentaari »


General Motors peab Tracindaga läbirääkimis esindaja nimetamiseks juhatusse\n8. detsember 2005 kell 8:05\nGeneral Motors (GM) tunnistas eile esimest korda, et peab läbirääkimisi investeerimisfirmaga Tracinda nimetamaks viimase esindajat firma juhatusse.\nAutotootja vastavasisulisest avaldusest ei selgunud kuidas suhtuvad Tracinda omanik miljardär Kirk Kerkorian ja tema esindaja Jerome York pakkumisse.\nTracinda omab 9,9 protsenti GMi aktsiatest, vahendab the Wall Street Journal.\nFirma aktsia hind tõusis eile börsil 2,9 protsenti. See peegeldab investorite ootusi, et Tracinda esindaja kiirendaks juhatuses GMi restruktureerimisprotsessi.\nGM plaanib 2008. aastaks koondada 30 000 töökohta ja sulgeda üheksa tehast.\nAutotootja on selle aasta esimese kuuga teeninud kahjumit 3,8 miljardit dollarit.


Heade mikroobide toitjad - prebiootikumid! - Figuurisõbrad\nPrebiootikumid on tähelepanu keskpunktis seoses heade mikroobide elutegevuse toetamisega. Kuid head mikroobid on aegade jooksul kogu elu meiega koos elanud ilma, et oleksime teadnud neist rääkida. Oleme ka söönud prebiootikume ilma, et neid oleks selle nimega nimetanud. Teaduslikult väljendades on prebiootikumid toiduainetes olevad erilist tüüpi mitteseeduvad taimsed kiudained, mis soodustavad heade bakterite kasvamist soolestikus. Tegelikult on need väga paljudes tervislikes valikutes olevates toitudes, nagu kaunviljad, täisteraviljad, kõik puu- ja juurviljad ning ka kartul ja tatrapuder jahtunult, kikerhernes, hummus ja rohelised banaanid, mis sisaldavad kiudainete tüüpi resistentset tärklist. Kiudaineid sisaldavad toidud hoiavad toitkörti liikumises, millega parandavad seedimist, kaitsevad sooleseina limakihti, loovad bakteritele head elutingimused, tõhustavad mineraalainete imendumist. Bakterite elutegevus aga aitab kiudainetel täielikult lõhustuda. Teatud biokeemiliste ühendite hulk on erinevates taimedes erinev ning seepärast mitmekülgne toiduvalik kindlustab meie organismi kõige vajalikuga bakterite eluks ja arenemiseks.\nSeega mikroobidele on vaja erinevaid toite. Üks vajalikest ühenditest on polüsahhariid inuliin, mida leidub harvem tarvitatavates taimedes, aga ka neid võiksime üles otsida! Sellisteks taimedeks on näiteks sigur, aed-mustjuur ja metsikutes aedades kasvav maapirn ehk topinambur, mida on raske säilitada üle talve. Müügilt teda vaevalt leiab, aga seal, kus ta on levinud umbrohuna, saab kevadel maast välja kaevata, pesta ja süüa nagu kartulit. Muide inuliini lisatakse tööstuslikult jogurtitesse, määrdejuustudesse ja müslibatoonidesse.\nProbleemi aga ei ole sellise inuliini sisaldava taimega nagu võilill.\nVõilille on nimetatud elueliksiiriks mitmete rahvameditsiinis omistatud ravivate omaduste tõttu. Kuid ka võilill sisaldab suures koguses inuliini, millel on mikrobioomi toitev mõju. Eriti soodustav on võilille toime laktobakterite ja bifidobakterite kasvule. Võilillel on ka allergiavastane toime ning tema mõruained ergutavad mao ja seedenäärmete tegevust, millega kergendavad toidu seedimist. Tema juurtes on rohkesti mineraalaineid, nagu rauda, tsinki, kaaliumi, räni, boori ja mitmeid vitamiine ning on kasulik luustikule. Kõik võilille osad on söödavad nii värskelt kui kuumutatult, juured ka kuivatatult. Kuivatatud juurtest tehakse isegi võilillekohvi.\nVõilille- kodujuustu salat\n1 portsjon 4 ühikut\n1 klaas tükeldatud võilillelehti\n2 sl kodujuust\nVõilillelehed vala sõelal üle keeva veega ja nõruta. Sega kõik ained kokku ja vala üle kastmega. Salat sobib põhiroa kõrvale.\nSa ei pea raha kulutama kapslite peale, vaid söö päris toitu!\nUUS KIIRDIEET aitab kaalust alla võtta ja saad rohkesti head toitu mikrobiootale, millega soodustad heade bakterite kasvamist!\nKIIRDIEEDI LEIAD SIIT: https://figuurisobrad.ee/client/shop/product.asp?wa_id=110&wa_site_id=1\nKevadväsimusest räägitakse, aga mis see tegelikult peaks olema? Ei ole tõsiteaduslikke andmeid erilise organismi seisundi muutuste kohta kevadel. Rohkem seostub meeleolu k&oti ...


Rahvaliit sõnastab täna oma nõudmised - Äripäev\nRahvaliidu volikogu istub täna kell 16\nmaha, et arutada läbi oma lähtekohad, millega koalitsiooniläbirääkimistele\nRahvaliidu aseesimees Kajar Lember ei kinnitanud ega lükanud ka ümber, nagu oleks tulumaksutõus üks nendest nõudmistest, mis läbirääkimistelauale pannakse.\n„Pigem olid need minu mõtted, mille ma erakonnakaaslastele saatsin ja mis meedias paraku erakonna seisukohtadeks formuleerusid,” ütles Lember kommentaariks oma eelmisel nädalal meediasse sattunud kirjale, milles ta nimetab läbirääkimiskohtadena üksikisiku tulumaksu tõusu paari protsendi võrra, omavalitsuste tulubaasi suurendamist, tulumaksuvaba miinimumi tõstmist. Ära tuleb Lemberi sõnul hoida riigimetsa müümine, pensionide ja lastetoetuse kärpimine ja põllumeeste toetuste edasine vähendamine. Kirjas seisab ka, et Eesti riigil on tõeline probleem rahavoogudega ning käes on reaalne likviidsuskriis, mis muutub lähikuudel juba väga tõsiseks.\n„Milliseks kujunevad erakonna lähtekohad koalitsiooniläbirääkimistel, seda me hakkamegi täna kell neli volikogus arutama. Ega väga palju sellele lisada, mis juba välja öeldud, praegusel hetkel polegi,” lausus Lember.\nTäna õhtul otsustatakse Rahvaliidu erakorralisel koosolekul Lemberi sõnul ära nii läbirääkimistele minemine, kui pannakse paika ka see, kes Reformierakonna ning Isamaa ja Res Publica Liiduga koos laua taha istuvad.\n„Rahvaliidu põhikirja kohaselt otsustab volikogu erakonna osalemise valitsuskoalitsioonis ja Vabariigi Valitsuses ning nimetab erakonna ministrikandidaadid, seda tehakse pärast koalitsioonikõnelusi,” ütles Rahvaliidu volikogu esimees Vello Tafenau. ,,Erakonna juhatus otsustas möödunud esmaspäeval anda volitused koalitsioonikõneluste delegatsiooni moodustamiseks erakonna esimehele Karel Rüütlile,“ lisas ta.\nEestimaa Rahvaliidu volikogu tuleb kokku täna kell 16 Tallink Spa Conference Hotellis.\n25. May 2009, 15:14


Head ööd, vend… - Maaleht\nHead ööd, vend…\nMiks nii on, et kui inimene sureb, tulvab pähe lõpmatu piltide rida. Igaüks neist tundub liiga isiklik, nii et jagamine näib olevat ebaõige. Kui sureb suur näitleja… Mis siis teistmoodi on? Mitte midagi, surma ees oleme kõik võrdsed. Need pildid säilivad seni, kuni lõpp on vaikus.\nÜks pilt nüüd siiski Aarne Ükskülast. Olen selle diktofonile salvestanud ja alles hoidnud. Hääl kannab.\nOn 2009. aasta suvi, Järva-Madise kirikus on tänukontsert. Laulab Pärt Uusbergi hiljuti loodud kammerkoor Head Ööd, Vend. Laulavad Kärt Johanson, Tõnis Mägi ja Jarek Kasar. See on seltskond, kes teinud kaasa Albus etendunud muusikateose „Tarkus” kontsertidel.\nSelle päris lauludest kantud kontserdi tipphetk saabub, kui näitleja Aarne Üksküla ennast märkamatult küünalde hämaras kirikupingist püsti ajab ja vaiksel häälel saalitäiele kuulajatele ütleb: „Tammsaare „Tõe ja õiguse“ teise osa Maurus on mures oma tütre pärast, kes ütleb, et eesti keel on kole keel. Maurus kardab, et tema tütres on vähe armastust.“\nJa siis äkki on keset kirikut härra Maurus, kes mõtiskleb koos oma poistega: „Mõni ütleb, et võõras keel on sügavam kui emakeel. Aga mis teeb kõik asjad suureks ja sügavaks? Armastus! Mis teeb kõik asjad ilusaks? Jällegi armastus. /…/ See, kes ei armasta, selle silm on tume ja hääl on kume, rääkigu ta kas või inglite keeli, ta ei võidaks iialgi sellega südameid…“\nVeart kelladest rääkis Oru Pearu A. H. Tammsaare romaanis „Tõde ja õigus“. Kirjanik ja tema romaani kangelane pidasid silmas just Järva-Madise kiriku kellasid, mille helin üle raba Vargamäele kostis ja igavikust märku andis muu kõrval. Sellel kontserdil, kus oli Aarne Üksküla tollal korraks härra Maurus, helisesid need samad veart kellad üle öö.\nSa helisesid üle kõigi Eestimaa soode, Aarne.\nOlid meile veart kell.


Vihula Manor Hospitality Osaühing - Toitlustusteenindaja - Tööportaal, kus avalik töötasu annab sulle eelise!\nVihula Manor Hospitality Osaühing – Toitlustusteenindaja\nEsileht — Töökuulutus — Vihula Manor Hospitality Osaühing – Toitlustusteenindaja\nLisatud 4 päeva tagasi 669 6513 info@tootukassa.ee\nTelefon: +372 53572444\nVihula Manor Hospitality Osaühing - Toitlustusteenindaja\nLääne-Viru maakond, Haljala vald, Vihula küla, Vihula mõis/1\nKülaliste toitlustusalane teenindamine. Otsime oma meeskonda särasilmset, positiivse suhtumisega inimest, kogemus ei ole tingimata oluline, kõige olulisem on ettevõtlik tegevus ning kohusetundlikkus.\nMuud nõuded: Varasem töökogemus toitlustusteenindajana tuleb kasuks, töökogemuse puudumisel koolitame kohapeal; teenindusvalmidus, väga hea suhtlemisoskus; pingetaluvus ja probleemide lahendamise oskus; hea meeskonnatöö oskus; kiirus ja täpsus; kohusetundlikus ja abivalmidus; valmisolek töötada õhtustel aegadel ja nädalavahetustel. Kasuks tuleb inglise, vene, soome või saksa keele oskus kõnes ja kassaprogrammi Micros kasutamise oskus.\nÖöbimisvõimalust Vihula mõisas, toetavat ja sõbralikku meeskonda, ettevõttesisest arenguvõimalust, hotelli siseseid soodustusi, motiveerivat tulemustasu. Vastava töökogemuse puudumisel pakume kohapeal väljaõppe võimalust. Paindlikku töögraafikut.\nTöökoha asukoht: Lääne-Viru maakond, Haljala vald, Vihula küla\nTöötasu: 900€ - 1200€ (Bruto)\nTöökoormus: Osaline tööaeg, Täistööaeg\nTöö on graafiku alusel. Saame pakkuda nii täiskoormusega tööd kui ka osalise ajaga. Saame tingimustes kindlasti kokkuleppele.\nVihula Mõisas on 70 kohaga restoran La Boheme ning ligi 150 kohaga Kaval Antsu kõrts ja terrass. Toitlustusosakond pakub mõisakliendile peale hommiku-, lõuna- ja õhtusöökide ka eraüritusi, konverentside kohvipause, kui ka cateringi teenust. Sobivalt kandidaadilt ootame ennekõike sõbralikust ja teenindusvalmidust, mis tagaks klientide rahulolu ja Vihula mõisa hea maine.\nKandideerimise tähtaeg: 17.11.2021\nVajalikud dokumendid: CV, Muu\nKontakt: Monika Kreek, Toitlustusjuht, Telefon: +372 53572444, E-post: monika.kreek@uhotelsgroup.com\nKuvatakse 1 - 4 töökohta 110 'st\nHaapsalu Sotsiaalmaja – Kokk\nLääne maakond, Haapsalu linn, Haapsalu linn, Kastani tn 7\nSidrunhein OÜ – Kokk\nOsaühing BaySun – Kokk/abikokk\nJärva maakond, Türi vald, Türi linn, Viljandi tn 7\n900€ - 1200€ (bruto)\nBestFood Limited OÜ – Ettekandja/kelner


CV Keskus tööpakkumine Aruut OÜ TOOTMISJUHI ABI, Harjumaa\nTööpakkumise number #681896\nOtsime meeskonda TOOTMISJUHI ABI, kelle peamiseks tööülesandeks on tootmisjuhi assisteerimine tootmise igapäevasel korraldamisel, töö organiseerimisel ja arendustegevuste elluviimisel.\nTulevaselt töökaaslaselt eeldame:\nTöötahet, aktiivsust ja avatust ning positiivset ellusuhtumist\nMööblitootmise tehnoloogia / tööpõhimõtete mõistmist ja tehnilist taipu. Erialane haridus / eelnev reaalne töökogemus mööblitootmise valdkonnas tuleb ainult kasuks. Huvi oma erialaseid oskusi veelgi arendada\nVõimet pühenduda ja osaleda meeskonnatöös\nKogemust ja vilumust arvuti kasutamisel (Office programmid)\nKorrektsust, süsteemsust ja algatusvõimet tööülesannete täitmisel\nEesti keele oskust kõnes ja kirjas. Täiendav keeleoskus on kindlasti igapäevatöös abiks\nJuhilubade olemasolu (B)\nPingelist ja huvitavat tööd ning tööalaseid väljakutseid\nTööle väärilist tasu, mõistlikke töötingimusi ja toredaid töökaaslasi\nAruut OÜ on eritellimusmööblit projekteeriv ning tootev ettevõte, mis on asutatud 2004. aastal Tallinnas. Pakume terviklikke sisustuslahendusi alates ideest ning projekteerimisest kuni teostuseni.


Veeprojekt ajas vee roiskuma - Majandus - Põhjarannik\nVeeprojekt ajas vee roiskuma\n7. november 2012, 23:36\nKui tavaliselt tähendavad suured investeeringud vee kvaliteedi paranemist, siis Püssis oli tulemus vastupidine ning alates sellest sügisest, kui uuendustööd linnas valmis said, on vesi muutunud kasutamiskõlbmatuks. Foto on illustratiivne.\nJärve Biopuhastus investeeris sellel aastal Püssi veejaama, et saada senine mittekvaliteetne joogivesi vastavusse kõikide nõuetega, kuid ümberehitustööde tõttu jõuab liigsest rauast ja mangaanist puhastatud vesi tarbijateni kehva maitse ning halva lõhnaga.\nSellel aastal tegi Järve Biopuhastus Püssi vee- ja kanalisatsioonisüsteemi rekonstrueerimistöid, mille tulemusena parandati ka vee kvaliteeti. Kui seni ei vastanud Püssis müüdud vesi kvaliteedinõuetele, siis nüüd paigaldati veejaama filtrid, mis kõrvaldavad veest liigse raua ja mangaani, ning vesi vastab kõikidele normidele. Ümberehitustööde käigus muudeti aga vee ringlemise süsteemi, mille tagajärjel on inimesteni jõudva vee kvaliteet senisest kehvem.\n"Püssi on näide sellest, kuidas veevärgi parandamisega muutus tulemus kehvemaks. Seda küll kinnistu sees," tunnistas OÜ Järve Biopuhastuse tootmisdirektor Andra Pärnamäe, kelle sõnul otsivad nad praegu põhjusi, miks vee kvaliteet tarbijatel on halvenenud.\n"Iroonia on selles, et vesi vastab nõuetele, selle kvaliteet on paranenud ning isegi praegusel kujul, kui ta ebameeldivana kliendini jõuab, ei ole ta tervisele ohtlik. Kuid iga vesi, mis seisab, läheb roiskuma," tunnistas Pärnamäe, et nad mõistavad probleemi ning on praeguseks välja lülitanud ühe puurkaevu ja reservuaari, lootes, et see annab tulemust. Kui sellest kasu ei ole, peab ettevõte kaaluma muid võimalusi ringluse parandamiseks.\nTeine võimalik põhjus on veetöötlussüsteemi muudatus, mistõttu võib vette jääda liigset gaasi. "See on üks Püssi vee probleeme, et selles kihis, kust me vett võtame, on palju gaase ning kui enne oli töötlusprotsess selline, et gaasid said eralduda, siis praegu peame vaatama, kuidas uus tehnoloogia töötab," selgitas Pärnamäe ning lisas, et lõplikult gaaside eraldumist hinnata ei saa, kuna ehitaja ei ole objekti veel lõpetanud.\nAlgselt pidi töö üle antama novembri keskpaigaks, kuid praeguseks on selge, et tähtajaks valmis ei jõuta.\nRadionukliidid kergitavad hinda\nKui sellel aastal alustati Püssi vee puhastamist liigsest rauast ja mangaanist, siis järgmisel aastal alustatakse radionukliidide eemaldamist. Selle Eesti vees looduslikult esineva aine puhastamist nõuavad eurodirektiivid alates järgmisest aastast.\n"Pärast seda kui oleme ka selle süsteemi käivitanud, vastab jaamast väljuv vesi igati kõikidele normidele ning on väga kvaliteetne," kinnitas Pärnamäe, kelle sõnul müüsid nad seni Püssis ebakvaliteetset joogivett eriloaga, kuna see ei olnud tervisele kahjulik.\nRadionukliidide eemaldamiseks paigaldatav tehnoloogia on kallis, mis omakorda tähendab vee hinna tõusu terves piirkonnas, kuna piirkonna hinnapoliitika on ettevõtte omanikest omavalitsuste otsusel ühtne igal pool.\n"Me oleme läbi aegade joonud vett, kus on radioaktiivseid aineid. Kuna selline looduslik foon on omane ainult Eestile ning mujal Euroopas seda probleemi ei esine, siis tuleb meil alustada vee puhastamist sellest igal pool, ehkki selle kahjulikkus tervisele pole tõestatud," põhjendas Pärnamäe, miks kallid ja keerukad süsteemid, mis vee hinda kergitavad, tuleb muretseda.