Vello Mäss on sündinud 26. oktoobril 1940 Tartus. Lõpetas 1962 laevajuhtimise erialal Tallinna kalandustehnikumi. Sõitnud aastast 1967 kaptenina merd. Olnud aastast 1988 Eesti meremuuseumi teadur ja uurimislaeva “Mare” kapten. Tegelnud laevavrakkide allveearheoloogilise uurimisega ning otsinud uppunud laevu ja paate. Osalenud rahvusvahelistel ekspeditsioonidel ja teaduskonverentsidel. Kümnete teadus- ja aimeartiklite ning nelja raamatu autor.\nKapten Vello Mäss tuleb usutlejale meremuuseumi fuajeesse vastu. Kui me treppi mööda tema kabinetti, Paksu Margareeta juurdeehituse katusealusele viiendale korrusele tõuseme, panen tähele, et võõrustaja ei hakka hingeldama – mida mina enda kohta paraku kuidagi öelda ei saa. “Trepp aitab vormis püsida,” muigab Mäss. Tema kabinetis helendab aga vastu kolm arvutiekraani. Ühele on kapten kuvanud leitud laevavrakkide asupaikadest kirendava Eesti merekaardi, teisele aga oma avaldatud tööde aukartustäratava nimekirja. Ja veel ühel ekraanil näitab Mäss mulle intervjuu jooksul selgituseks, kuidas näeb välja merepõhja sonaripilt. Seesama sonar ja mulle kollast allveelaeva meenutav allveerobot on kabinetti taritud – praegu on allveeuurijal tubaste tööde aeg.\nLoodusesõbrast ja raamatukoist saab meremees\nTeiega on tehtud hulk intervjuusid ja te olete ka ise palju kirjutanud, aga ma ei mäleta, et oleksin kusagilt lugenud midagi teie lapsepõlvest. Kust kandist ja millisest perekonnast te pärit olete? Kust sai alguse merehuvi?\nSeda on tore meenutada: mul on olnud elus kõvasti õnne. Mu vanemad olid õpetajad. Ja mul oli õnn üles kasvada Tallinna lähedal Rannamõisas, looduslikult väga kaunis kohas: mere kaldal, kus oli kõrget pankrannikut ja metsa. Taamal olid niidud ja üle kõige selle alaline merekohin.\nMu vanematel oli kodus korralik raamatukogu, nii et mul olid lapsepõlves kõik võimalused saada hea baas edasiseks eluks. Kaasa aitas veel asjaolu (muigab), et lapsepõlves olin ma üsna põdura tervisega: mul olid nõrgad kopsud. Igal kevadel pärast lume sulamist, kui sõbrad mängisid õues, pidin mina palavikuga toas olema. Mida mul seal muud teha oli, kui lugeda. Lugesin läbi nii oma vanemate kui teiste õpetajate raamatukogud. Nii sain laia silmaringi. Ja ma olen üsna kindel, et see kujundas mind suurel määral juba varasest noorusest.\nAga lisaks lugemishuvile olin kusagilt kaasa saanud looduse-, eriti linnuhuvi. Mere ääres olid merelinnud, metsas metsa- ja aasal põllulinnud, kes kõik mu pilku köitsid.\nTe olete mulle näitamiseks kaasa võtnud esimese raamatu, mille ostuks vanematelt raha lunisite.\nJah, see oli Eerik Kumari “Eesti lindude välimääraja”1953. aastast (selle määraja esimene, veel mustvalgete piltidega trükk – TJ). Olin siis kaheteistkümneaastane poisike. Läksin küla postkontorisse ja nägin leti peal müügil paari-kolme raamatut. Nägin ka seda välimäärajat, jooksin koju ja palusin vanemate käest raha. Raamat maksis seitse rubla ja üheksakümmend kopikat; arvan, et see oli õpetajale tookord üsna suur raha. Aga kindlasti oli vanematel poisi valiku üle hea meel, nii et see raha mulle anti. Nii ma seda raamatut siis uurisin, sain teada lindude nimed ja soetasin endale ka väikese vaatluspäeviku: koolivihiku, kuhu kirjutasin, kus ja millal ma keda nägin – asi läks tõsiseks (muigab).\nIsa nägi seda asja kõrvalt, sõitis linna, läks komisjonikauplusse ja ostis mulle sealt ühe sõja läbi teinud Saksa välibinokli. See oli kulunud väljanägemisega 6 x 30 binokkel, aga ta näitas üsna hästi. Nii ma neid linde siis uurisin ja mus kasvas kindel veendumus, et ühel päeval lähen ülikooli ja õpin ornitoloogiks.\nAga ometi sai meri sellest suurest huvist võitu?\nTeadmisega, et minust saab linnu-uurija, elasin kuni lõpuklassini. Ükskord kutsuti kooli vanemate klasside poistele esinema kapten Hermann Tõnissoo, kõrget kasvu soliidne ja rahulik meremees. Ta rääkis meile pikalt-laialt merest, laevadest ja meremeheelust. Mulle, kui päevad läbi mere ääres olnud rannapoisile oli see jutt väga köitev. Kui kapten oma jutu lõpetas ja hakkas ära minema, siis (naerab) läksin talle järele, küsisin veel üht-teist – ja sellega oligi mu saatus otsustatud ...\nTee viis küll otsejoones merele, aga looduse- ja linnuhuvi on säilinud tänase päevani, nii et kui ma ammusel 1976. aastal kalalaeva kaptenina merd sõitsin ja nägin, kuidas rändlinnud sügisel üle mere läksid ja kevadel tulid ning väsinuina laevadel puhkasid, aga ka hukkusid ja nälga surid, puudutas see sedavõrd mu hingekeeli, et kirjutasin Eesti Loodusele oma esimese artikli “Metsalinnud merel”. Nii et loodus on mind ikka köitnud. Ja mere loodus on ju veel iseäranis romantiline.\nMinu koolipõlve aastail jõudsid Eesti kinoekraanidele esimesed värvilised allveefilmid, prantslaste “Vaikuse maailmas” ja itaallaste “Sinine manner”. Peagi jõudsid siiamaile ka akvalang, ujumislestad ja -maskid. Leidsin võimaluse saada tuukrikoolitust. Lapsepõlves loetud raamatuist saadud laiem silmaring ja sellega kaasnenud ajaloohuvi, lisaks tuukriharrastus ja omandatud laevajuhiharidus valmistasid ette soodsa pinnase, nii et ühel päeval sõitsin siit meremuuseumi uksest sisse nagu mahapandud rööpaid mööda (naerab): polnud mul võimalust pöörata ei vasakule ega paremale.\nAga enne seda olite hulk aega kalalaeva kapten.\nJah, kalalaeva kapteniks sain ma esimest korda 1967. aastal ja pidasin seda ametit tõesti mituteist aastat. Ühel hetkel oli aga aeg küps tulla meremuuseumi ja teha ettepanek hakata tegelema allveearheoloogiaga. Lääne-Euroopas oli juba hulk vanu laevu leitud ja üles tõstetud: Rootsis suur sõjalaev “Vasa”, Taanis viis viikingilaeva, Bremerhaveni sadamast Bremeni koge. Nii et oli, millest eeskuju võtta, ja see idee kukkus meremuuseumis viljakale pinnale. Nii see kõik algas ja on kestnud praeguseni: kolmkümmend aastat uppunud laevade otsimist ja uurimist, laevalugude lahtimõtestamist ja publitseerimist. Merepõhi on praegugi ammendamatu andmepank. Igal laeval on oma lugu, oma nimi, omad mehed, kes sellel sõitsid. Iga laevahukk oli omaette sündmus. Kõik see on aga täiesti tundmatu maa, valge laik. Seepärast on siin väga huvitav töötada.\n“Mare”, meremuuseumi oma laev\nAasta, mil te oma toonaste võimumeeste jaoks küllap täiesti hullumeelse ideega lagedale tulite, oli 1978. See polnud aeg, kus selliseid mõtteid oleks olnud lihtne ellu viia. Niimoodi on ka see alguse lugu üsna seikluslik. Palun meenutage mõnda kõige olulisemat inimest, kelle jah-sõna otsustas, et te saite oma allveeuuringuid alustada!\nJah, tolleaegne julgeolek püüdis nimelt kindlustada oma seljatagust ja nõudis lausa võimatuna tunduvaid garantiisid, et meid üldse merele lasta. Ja üks tingimus oli teaduste akadeemia kirjalik nõusolek.\nTookord oli sellise loa taotlemine sellisel tasemel meremuuseumi jaoks tõesti hullumeelne ettevõtmine. Keegi muuseumi töötajaist polnud valmis Toompeale minema ja nii läksingi mina, kalalaeva kapten, kaardirull kaenlas, ühel kenal kevadisel päeval teaduste akadeemia presiidiumi hoonesse sooviga pääseda akadeemia presidendi jutule. Presidendi juurde ma ei pääsenud, küll kuulas mu juttu kannatlikult üks väiksemat kasvu hallipäine mees. See oli asepresident Ilmar Öpik. Jutud olid pikad, aga tulemuslikud. Saime akadeemia kirjaliku toetuse ja asi läks käima. Alles hiljem sain teada, et akadeemik Öpik oli sügava merehuviga mees, aktiivne purjetaja, kes tundis ja armastas merd. Eks see asjad otsustanudki. Nii et vaadake, kuidas vahel soodsad asjaolud kokku satuvad!\n1978. aasta 14. juulil väljusime ühe Kirovi kolhoosi vana kalatraaleriga Miiduranna sadamast oma esimesele uurimisretkele Hiiumaa vetesse. Esimesele ekspeditsioonile järgnes teine, teisele kolmas ja nii edasi ja nii edasi. Tänavu suvel saab sellest kolmkümmend aastat.\nVarsti sai muuseum oma laeva. See on, võib öelda, teie laps?\nSee võttis mõned aastad aega. Nägime ju, et ei saa Kirovi-kolhoosi vanade laevadega pikalt merel käia. Muuseumil oli võimalik väga soodsalt saada väike kalatraaler kalurikolhoosist Pärnu Kalur. Traaler oli kaks aastat mahajäetuna ja lootusetult rüüstatuna seisnud Pärnu sadamas: uksed-aknad eest ära, trümm poolest saadik vett täis, pehkinud tekiplankude vahelt kasvasid välja pöidlajämedused kased. Kolhoosil selle laevaga muidugi enam midagi teha ei olnud ja meremuuseumi toonase direktori Ants Pärna heakskiidul tõime ta Tallinna. Seda on nüüd põhjalikult remonditud ja ümber ehitatud, nii et vanast kalatraalerist pole alles muud kui kiil (naerab).\n“Marest” on saanud täiesti korralik uurimislaev täis üsna ajakohaseid seadmeid. Nii et sellist muuseumilaeva nagu eestlastel ei ole mitte ühelgi meremuuseumil ümber terve Läänemere – ei soomlastel, rootslastel, taanlastel, lätlastel ega leedulastel. Poolakatel küll on, aga mitte sellel tasemel. Nii et selles suhtes oleme pretsedenditult tubli meremuuseum. Ega keegi teine tee ka merel sellist uurimistööd. Kõik hoopis imestavad, et kuidas väike Eesti, vaene riik, suudab sellist laeva hoida ja meretööd teha?\nTõepoolest – kuidas ta siis suudab?\nVastus on lihtne ja loogiline. Laeva on võimalik hoida ja ülal pidada, sellega merel käia ja mereuurimist teha, kui on olemas sellest huvitatud inimesed – laevajuhi haridusega ja tuukrioskustega, võimelised töötama keerulise otsimisaparatuuriga. Eesotsas peavad olema mootorid, kes on valmis sellist tööd tegema suhteliselt väikese raha eest.\nIsiklikke huvisid ei saa esiplaanile seada. Ma pole aastakümneid suvel puhanud. Teised meremuuseumi töötajad käivad kõik suvel puhkusel, mina käin regulaarselt oktoobris, novembris või detsembris, sest suvi on merel töötamise aeg ja Eestis on see aeg nii lühike. Ma küll loobun paljustki, aga saan selle eest olulisi asju tagasi. Ma elan ju vaid üks kord ja soovin kasutada seda aega täisväärtuslikult ning teha just seda, mida tahan ja oskan.\nArvata võib, et ega keegi teile lihtsalt heast südamest raha pakkumas ei käi, nii et see tuleb ikka endal välja teenida?\nSeda muidugi. Alles kõige viimastel aastatel on meil tekkinud mõned head kontaktid üksikute merendusasutuste ja -firmadega, kes on meile abi andnud. Näiteks möödunud kevadel saime veeteede ametilt väga korraliku vrakiotsimise aparatuuri – külgvaatesonari. See on üle miljoni maksev riistapuu, mis anti meile hea tahte korras kasutamiseks. Ju nad nägid, et meie töödel on tõsi taga.\nAga loomulikult peame laeva majandamiseks tegema koostööd teiste teadusasutustega. Üks toredamaid koostööpartnereid on Eesti geoloogiakeskus, kus meregeoloogid Kalle ja Sten Suuroja ning Aadu Talpas asusid hulk aastaid tagasi uurima Osmussaare lähedal asuvat Neugrundi veealust meteoriidikraatrit. Nad prognoosisid, et see sügavik seal merepõhjas on kraater, ning kutsusid meid sukelduma ja kivimiproove võtma, kraatri nõlvu filmima jne. Tööd, mida me seal vee all teha aitasime, lubasid selle üüratu suure, seitsmekilomeetrise diameetriga kraatri päritolu eksimatult kindlaks määrata. Seda koostööd oli rõõm teha, sest meregeoloogid on terve elu veetnud välitöödel ning on vähenõudlikud, asjalikud ja heatujulised kamraadid; meie aitame neid ja nemad omakorda meid – suurepärane koostöö kahel teadusasutusel. Meie aitame oma sonari ja kajaloodiga põhja kaardistada. Laias laastus teavad nad merepõhjast juba kõike, me aitame lihtsalt neil peensustes selgusele jõuda.\nLeidudest kirendav laevavrakikaart\nAga laevavrakkide otsimine algas kolmkümmend aastat tagasi ikka täielikust nullpunktist – ja on nüüd jõudnud väga kaugele. Teie kuvari ekraanil olev merekaart on asukohatäppidest lausa kirju.\nJah, kui me läksime 1978. aastal oma esimesele uurimisretkele, polnud muuseumis mingit andmepanka uppunud laevade kohta, mitte ühtegi teadaolevat vrakki. Nii et me läksime Hiiu madalale otsima esimest uppunud laeva üldse. Tänapäevaks on neid sadu. Ma olen viimasel ajal ametis andmepanga korrastamisega. See on mul (muheleb) natuke üle pea kasvanud ja korrastamine on üsna mahukas töö. Igal aastal tuleb infot juurde kümnete vrakkide kohta ja need kõik vajavad uurimist, lahtimõtestamist, kirjeldamist ja publitseerimist. Töö on tõesti suur, aga see-eest äärmiselt huvitav.\nEesti geograafiline asend on ju selline, et siit on alati sõdu üle käinud. Siin on vrakke nii Esimesest kui Teisest maailmasõjast, ühtlasi Vabadussõjast, samuti hansaaegseid ja uuemaid kauba- ja purjelaevu, nii et see valdkond on väga lai.\nLaeva ülesleidmine on ju alles selle töö algus – tema nime ja loo väljaselgitamine vajab sageli küllap hoopis rohkem vaeva?\nLaevad on sageli käinud ühe omaniku käest teise kätte, neid on müüdud ja vahetatud, mõni on uppunud ning uuesti üles tõstetud ja taastatud, nii et mõne laeva elulugu on uskumatult kirju ja seiklusrikas. Kogu selle info lahtimuukimine on lausa kriminalisti töö. Vahel tundub mõnd vrakki täiesti lootusetu identifitseerida. Kui ma siit õhtul koju lähen ja kabineti ukse enda järel sulgen, töötab pea edasi. Aju, mis teinekord unustab ära mõne kõige lihtsama asja, näiteks kuhu ma panin oma prillid (naerab), ei unusta ära ühtegi infokildu, mis mulle laevade kohta laekub. Olen pannud tähele, et aastate jooksul moodustavad need infokillud erilise mosaiigi. Kusagilt hakkavad mingid seosed kokku jooksma ja lõpuks ristuvadki. Nii selgus ühe Tallinna lahe põhjast leitud purjelaeva nimi alles kaheksa aastat hiljem.\nMõnd konkreetset laeva tuleb jälle aastaid otsida. Hiiu madala tulelaeva otsisime vaheaegadega kokku kolmteist aastat, enne kui ta lõpuks üles leidsime – üheksateistkümne miili kaugusel kohast, kust alustasime. Jälle oli nii, et infokillud kogunesid aastate jooksul ja meile sai ükskord selgeks, kust otsida. Just sealt me ta leidsimegi. Seda tööd ei saa teha kaheksa tundi päevas; selles süsteemis peab sees elama. Siis tulevad tulemused.\n“Russalka”, rosin otsingute saias\nNeid laevu, mida te leidnud olete, on kümneid ja kümneid ja kümneid...\n(torkab vahele) sadu!\n... või, jah, õige on öelda sadu. Kas te olete vahel ka mingit edetabelit pidanud: millised laevad on olnud kõige huvitavamad? Või on kõik ühtviisi põnevad?\nJah, see on õige, et kõik nad on olnud põnevad; igal on ju oma lugu.\nAga muidugi, mõned laevad on siiski erilise tähendusega. Üks neist on soomuslaev “Russalka”, mis 1893. aastal teekonnal Tallinnast Helsingisse ära kadus. Sada kümme aastat ei teatud, kus ta on! Aga Kadrioru rannas seisab ju imposantne ausammas, Eesti kunstniku tehtud skulptuur. See monument nõudis, et laev tuleb leida! Ühel hetkel me siis otsustasimegi, et aeg on käes. Leidsime ta suhteliselt kiiresti, aga eelduseks oli pikaajaline praktika, moodne aparatuur ja oskused.\n2005. aastal sai “Russalkast” tehtud dokumentaalfilm. Tegime seda koostöös ühe Eesti tuukrifirma ja Kanada filmistuudioga. Filmi on palju demonstreeritud nii National Geographic’us kui teistes kanalistes üle ilma, ainult Eesti Televisioon pole seda veel näidanud (naerab).\n“Russalka” leidmine polnud teaduslik töö, sellel oli pigem tunnetuslik-emotsionaalne tähendus. Suur sõjalaev koos terve meeskonnaga kaob teadmatult rahuajal – seda ei juhtu just sageli.\nTe olete öelnud, et Adamsoni “Russalka” osutab ristiga tõesti just õiges suunas.\nJah, suund on täiesti õige. Ega seda ju väga viltu saanudki panna, sest kurss Tallinnast Helsingisse on teada. Nii et paremale-vasakule ei saanud kuigi palju eksida, ainult et kui kaugele ta jõudis, see oli teadmata. Peale “Russalka” hukku otsis teda terve Balti laevastik. Traaliti merepõhja, tuukrid tegid sadu sukeldumisi, kõik saarestikud, ka Soome skäärid käidi läbi. Kui viie kuu pärast oli “Russalka” endiselt leidmata, lõpetati tööd ja otsustati, et vrakki on võimalik leida ainult juhul, kui taevased jõud tulevad appi.\nMeie leidsimegi “Russalka” taevaste jõudude, siiski mitte Looja abiga. Selleks, et uurimislaev merel täpselt orienteeruda saaks, kasutatakse navigatsioonisatelliitide abi. Need on tehiskaaslased, mis asuvad maapinnast 26 000 kilomeetri kõrgusel. Nende saadetud signaale võtab vastu laeva satelliitnavigaator, mis lubab laevajuhil merel paindlikult töötada. Nii et ülekantud tähenduses kasutasime ka meie otsingul taevaste jõudude abi.\nTeie jutust käis läbi väljend “teaduslik töö” ja see tõi mulle meelde, et ehkki teil on suur hulk teaduslikke töid ja olete juhendanud tudengite kursuse- ja diplomitöid, pole teil ometi ei teaduslikku kraadi ega isegi mitte kõrgemat haridust.\nJah, seda tuleb tõesti tunnistada. Kui ma elus üldse midagi tõsiselt kahetsen, siis seda, et pole Tartu ülikooli kuue samba vahelt tudengina sisse ja välja käinud. Teisest küljest – kui ma oleksin läinud ülikooli ja saanud ornitoloogiks, oleksid mul jäänud need põnevad mereuuringud tegemata. Nii et pole midagi parata: tuleb tunnistada, et kõrgemat haridust ja teaduskraadi mul ei ole. Aga mind on lohutatud, et see on lõpuks väike viga (naerab), sest tööd on tehtud ja tulemusi on: raamatuid on avaldatud ja teadusettekandeid on tehtud. Olen välismaal käinud üheteistkümnel teaduskonverentsil ja seal ettekandeid teinud. Need on ka avaldatud, nii et mul on Eestit merearheoloogias oma osa.\nAga selle allveearheoloogiaga on niimoodi, et ma ise ennast kunagi allveearheoloogiks ei tituleeri, mitte kunagi! Ma ütlen, et olen meremuuseumi teadur ja uurimislaeva kapten. Allveearheoloogiks tikuvad mind viisakusest tituleerima mu välismaa kolleegid. Seepärast tahan rõhutada: allveearheoloog ei ole ma mitte mingil juhul. Olen tõsise iseõppijana kompetentne paljudes merearheoloogia küsimustes, kuna see valdkond eeldab merenduses kodusolemist. Erihuviks on merearheoloogia veel kitsam eriharu – laevaarheoloogia, mis tähendab vanema laevaehituse üksikasjade tundmist. Seda valdkonda olen ma uurinud kõige süvenenumalt; sellest siis-seal kirjutanud ja ettekandeid teinud.\nNii et kui tõsised arheoloogid tunnevad ennast puudutatuna, siis tahan veel kord öelda, et ma ise nimetan ennast meremuuseumi teaduriks ja uurimislaeva kapteniks, sellest aust piisab mulle küll ja küll.\nKuuldavasti olete uurimistes osalenud ka siseveekogudel?\nJah, üsna vähesel määral. Aitasime tõsiseid arheolooge Koorküla Valgjärve uuringutel. Kunagi sai seal käidud koos Jüri Selirannaga, hiljem ka Vello Lõugasega. Meil olid seal kaalukad avastused. Algselt dateeriti Koorküla Valgjärve veealused ehitusjäänused kuuluvaiks kuuendasse-seitsmendasse sajandisse. Suure õnnena leidsime järve põhja sukeldudes sealt noorema kiviaja keraamika kilde. Nii nihkus asula dateering neoliitikumi. Ja järve ajalooline taust laienes üüratult, hoopis kaugemasse minevikku. See polnud muidugi meie teadussaavutus, aga meie leitud keraamikakildude põhjal tegid kuivamaa arheoloogid omad järeldused.\nKelle omad on vanad laevad\nJälle saan idee järgmiseks küsimuseks ühest teie väljendist: “kuivamaa-arheoloogid”. Kohe tuli meelde, et kuival maal tegutseb ju omajagu ka harrastusarheolooge, kellest vähemalt mingit osa peetakse ka seiklejateks või aardeotsijateks. Kas selline probleem on ka meie allveearheoloogias, et laevavrakke ei suudeta piisavalt kaitsta ja neid kiputakse rüüstama?\nJah, see on (rõhuga) kõikide mereriikide probleem. Igal pool on harrastussukeldujaid, kes otsivad uppunud laevu, käivad nendel ja enamikku sellest, mida nad sealt leiavad, ei too nad muidugi muuseumi. Võib-olla hoitakse üht-teist kodudes, aga küllaltki palju rändab ka müügile, mustale turule. Ka Eesti ei ole sellest patust puhas: meilgi on sukeldujaid, kes on võimelised muretsema tänapäevase tehnika ja kujundanud otsimisest elustiili. Inimene võib ju harrastada mida tahes. Aga see on kurb lugu.\n“Musti arheolooge” on tõesti küllalt palju ka kuival maal. Ma elan Lasnamäel ja mu aknast avaneb vaade Iru linnusele. Käisin paar päeva tagasi seal jalutamas, mulle tuli vastu mees metalliotsijaga. Iga kümmekonna meetri tagant jäi ta seisma, võttis vöö vahelt labida ja kaevas augu. Ja see on kõik täiesti legaalne ja kontrollimatu.\nKas neid laevavrakke, mis on kultuuriväärtusega, suudab Eesti riik kuidagi kaitsta? Kas ta on üldse püüdnud neid kuidagi kaitsta?\nSee on teema, mida ma olen uurinud ja millest kirjutanud. Neid on üsna raske kaitsta, sest Eesti seaduste järgi ei kujuta uppunud laevad enesest riigile kuuluvat vara. Sätestatud on nii, et uppunud laevad ei kuulu kellelegi, neil ei ole omanikku. Ma tean, et muinsuskaitse amet on püüdnud neid kaitse alla võtta, aga ega see hästi õnnestunud ei ole. Eesti vetes liigub suviti hulganisti välismaalasi, siin käib sukeldumas lätlasi, leedulasi, soomlasi, rootslasi. Ja näiteks Soomest tulevad lausa laevatäied sukeldujaid. Ega me ju ei tea, mida nad sealt leiavad, üles tõstavad ning kuhu viivad. Nii et see valdkond on küllaltki kontrollimatu ja mina elan seda valuliselt läbi. Kurb on tõdeda, kuidas see teave, mida ma olen kogunud, lõpeb leitud laevade hukuga. Aastate eest sai harrastussukeldujate palvel antud neile informatsiooni mõningate vrakkide kohta, kuhu nad sukeldumas käisid ja (rõhuga) viimane kui üks neist on lootusetult rüüstatud, täiesti lagedaks tehtud – nagu hambaharjadega puhtaks pühitud. Nüüd me enam oma andmepanka harrastajatele ei ava, see on ametialaseks kasutamiseks: me vahetame infot Eesti veeteede ameti, mereväe, piirivalve ja teadusasutustega, aga muidu hoiame seda üsna kiivalt oma kontrolli all.\nKui ma jään vahel nukralt mõttesse, et mu töö tulemusi on kurjasti ära kasutatud, siis (muigab) lohutan ennast sellega, et kui need laevad jäävadki leidmata ja uurimata või neid rüüstatakse, siis ega sellest ei muutu ju kuigi palju: sinimustvalge lipp jääb Pika Hermanni torni ikka lehvima ja see on peamine. Nii et ega globaalseid muutusi see kõik kaasa ei too, aga uurijale oleks muidugi meeldivam, kui valdkond, kus ta tegutseb, teeniks ainult positiivseid eesmärke.\nLäänemeri saab endaga hakkama\nRäägime veidi ka sellest keskkonnast, kus te töötate. Ma olen teiega tehtud usutlusi lugenud ja olen sealt korduvalt avastanud seisukohti, mis keskkonnakaitsjaile ehk eriti ei meeldi. Te olete nimelt öelnud, et ei ole see Läänemeri nii väga hukas ühti?\nTõesti on aeg-ajalt käinud pressist läbi artikleid, millega ma nõus pole. Aastate eest tulid soomlased välja seisukohaga, et Eesti vetes on viitsütikuga pomm – Teise maailmasõja Juminda miiniväli, kus läksid põhja kümned ja kümned laevad. Meie oleme sealt senini leidnud üle neljakümne laeva ja neid on seal veelgi. Artikli mõte oli selles, et nende vrakkide tankides on kütus ja et ükskord pääseb see välja ja reostab mere.\nSeda kirjutavad mehed, kes ei ole uppunud laevu näinud ega nende peale sukeldunud. Juminda vrakkides ei ole ammu enam kütust. Tankidesse on tekkinud mikropraod ja imepeened roosteaugud ning kütus hakkas sealt pikkamööda välja tulema. Kütus imbub välja aastate jooksul nii pikkamööda, et keegi ei pane seda isegi tähele. Diislikütus on sealt ammu välja tulnud ja haihtunud; meri on enesepuhastamisega hakkama saanud. Raske kütteõli – masuut – on aga tahkestunud ega tule sealt enam üles. Mingit ökokatastroofi ei ole küll põhjust karta.\nMäletan hästi aegu, mil koolipoisina sai käidud Stroomi rannas. Sel ajal oli sealne rand nagu mülgas: liiv ja rannakivid olid paksult masuuti täis, sest kõrval oli sõjasadam, kust kõik läks otse merre. Mäletan ka aega, mil merekaardile, Naissaarest lääne poole, oli kantud ala “район откачки горюче-смазочных материалов” – kütteainete ja kasutatud õlide väljapumpamise rajoon. Ja see oli ametlik rajoon: kõik sõjalaevad läksid sinna ja sumasid kütust ja õli rahumeeli merre. See tuli ju kõik randa; eriti hull oli Kopli laht. Aga see kõik hajus – ja kiiresti.\nMuidugi, viimastel aastatel on keskkonnakaitse hakanud järjest rohkem mõju avaldama, meri on muutunud puhtamaks, vee läbipaistvus on tunduvalt paranenud. Mida ma muidugi ei tea, see on raskemetallide kontsentratsioon vees, aga visuaalselt on meri tõesti muutunud puhtamaks. Laevade heitvee väljapumpamine on järjest enam kontrolli all. Nii et ma ei ole väga pessimistlik ja usun mere isepuhastumisvõimesse.\nMa usun isepuhastumisvõimesse ka Läänemerre uputatud keemiarelvade puhul. Ka need mürgid imbuvad välja aja jooksul, pikkamööda, lausa märkamatult. Ei juhtu ju niimoodi, et ühe hooga kõik pääseb lahti ja põhjustab katastroofi.\nAga mida ütleb teie süda selle koha pealt, et Läänemeri muutub järjest rohkem naftatransiiditänavaks, olgu siis tegemist suurte tankerite või kavandatava Vene-Saksa torujuhtmega?\nTankerite järjest elavnev liiklus on muidugi väga tõsine asi. Me töötame ju igal suvel avamerel. Ja iga hetk, kui ma ümber vaatan, näen seitset-kaheksat-üheksat laeva mööda minemas – ühed tulevad, teised lähevad. See on nagu Pärnu maantee päevasel ajal. Ja valdavalt on need suured laevad, paljud nende seas tankerid. Laevaõnnetuste eest ei ole mitte keegi kunagi kaitstud. Me teame, kui palju tankeriõnnetusi on toimunud ning hoidku taevas, et seda ei juhtuks Soome lahel. See on tõsine oht.\nLaevaliikluse kontroll, laevajuhtide haridus ja kvalifikatsiooni tõstmine on kõik äärmiselt oluline. Teisest küljest töötab sellele kõigele vastu arenenud kapitalism: suured laevad sõidavad äärmiselt piiratud meeskondadega. Laevades on nii vähe mehi, et nad sõidavad üleväsinutena; neil ei ole puhkust ega korralikku väljamagamise võimalust. Aga üleväsinud inimene on veelgi hullem oht kui mingi tähtsa aparaadi tehniline rike.\nGaasijuhtme kohta ei taha ma midagi öelda: ma ei tunne seda valdkonda; jäägu see asjatundjatele.\nAparaadid on võtnud sukeldumisvajaduse\nTeil on nüüd aparaadid nii peeneks ja targaks läinud, et vajadus tuukritöö järele hakkab kaduma. Kas vahel käite ikka veel ka ise vee all või pole seda enam üldse vaja?\nVee all olen viimasel ajal käinud ainult selleks, et seda tunnet mitte unustada, aga vajadust tõesti enam ei ole. See aeg, kui sukeldujad ujusid merepõhjas ringi ja otsisid midagi, on kauge-kauge magus minevik. Tehnika, mis on praegu laeval, on tohutult efektiivsem. Me oleme viimased kaks aastat töötanud ja ka jätkame töötamist Soome lahe keskosas, kus sügavused ulatuvad 85-st 115 meetrini. Sinna ei sukeldu meist mitte keegi. See oleks küll põhimõtteliselt võimalik, aga vee all oleku aeg, samuti nähtavus seal all, kottpimedas, on niivõrd piiratud, et sukelduja efektiivsus ei tasu seda riski. Pealegi on vrakid enamasti kaetud kalatraalide jäänustega. Sukeldumise asemel sõidame laevaga sealt üle ja näeme merepõhja enese all – umbes samamoodi, kui reisija vaatab lennuki aknast alla ja maastik ujub ta alt läbi. Nii nagu õhureisija näeb majasid ja autosid, näeme meie merepõhja koos uppunud laevade, kaljude, jäärakute ja kuristikega. Ka kaablid ja torujuhtmed on nagu peo peal. Nii et ajad on muutunud, midagi pole parata.\nKas teil on veel mõni unistus, mis kindlasti peaks täituma – midagi veel leida või uurida või avastada?\nMuidugi on mõned vrakid, mida tahaksin kindlasti leida. Selsamal Juminda miiniväljal on mõned olulised laevad, näiteks Eesti omaaegne suur ja luksuslik reisilaev “Vironia”. Sõja ajal võttis Vene merevägi selle oma staabilaevaks ja hukutas. Me pole seda senini veel leidnud, aga leiame kindlasti, veel eelseisval suvel. See töö on jälle oluline pigem tunnetuslik-emotsionaalsest aspektist.\nTeist aastat käivad meile kaela peale lätlased. Nad on nimelt väga pettunud, sest meie ajalooline jäämurdja “Suur Tõll” on Lennusadamas, kai ääres turistidele vaadata, soomlaste sama vana ja auväärne jäämurdja “Tarmo” on Kotka sadamas, samuti sõja üle elanud. Aga lätlaste ajalooline jäämurdja “Kriðjânis Vạldemârs” on Soome lahe keskosas merepõhjas. Nad tahaksid vähemalt teada, kus ta asub, aga võib-olla ka mingi tüki sealt kätte saada. Oleme “Kriðjânis Vạldemârsil” päris kindlasti jälil. Teen oma andmepangas praegu, rahulikus olukorras, korrastust, vaatan üle ja analüüsin kõike, mida oleme sonari abil näinud. Ja mul on üsna kindel veendumus, et oleme sellest jäämurdjast juba üle sõitnud ja et see vrakk on kõvakettale salvestatud. Kui varakevadel jälle merele läheme, siis on see esimene objekt, mille üle kontrollime. Ma olen kindel, et saame oma lõunanaabreid peagi lohutada.\nKolmas laev, mida ma leida tahaksin, on Eesti allveelaev “Kalev”, mis suure tõenäosusega on samuti Juminda miiniväljal hukkunud. Ühe allveelaeva oleme sealt leidnud, aga kahjuks polnud see “Kalev”.\nNeed on reaalsed asjad, aga üks unistus on selline, mille realiseerimiseks on aeg paraku juba möödas. See on see, millest enne rääkisime: et mul jäi kõrgharidus omandamata. Tunnen sellest puudust, et mul pole paberit ette näidata. Inimene inimeseks, töö tööks, aga diplom on ka oluline. Minu aastates see ju küll enam eriti määrav ei ole, aga see on puhtalt sisetunde küsimus. Eks midagi pea jääma ka rahuldamata (muigab): ega siis kõik saagi korda minna!\nMeremuuseumi teadurit ja laevakaptenit Vello Mässi küsitlenud Toomas Jüriado


Euroopa Komisjon ennustab nii Eestile kui euroliidule püsivat majanduskasvu - Uudised - Majandus\nEuroopa Komisjon ennustab nii Eestile kui euroliidule püsivat majanduskasvu\nEuroopa Komisjoni presidendil Jean-Claude Junckeril on põhjust rõõmustamiseks.\nEuroopa Komisjoni kevadise majandusprognoosi kohaselt on nii Eestis kui Euroopa Liidus oodata püsivat majanduskasvu. Küll aga tuleb lähiaastatel olla valmis tööpuuduse kasvuks.\nTäna avaldatud Euroopa Komisjoni kevadprognoosi kohaselt peaks euroala SKT kasv olema 2017. aastal 1,7 protsenti ja 2018. aastal 1,8 protsenti, andis Euroopa Komisjoni esindus Eestis teada. Euroopa majandus on juba viiendat aastat taastumas, positiivne majanduskasv on jõudnud nüüd kõikidesse ELi riikidesse.\nSKT kasv ELis tervikuna peaks jääma mõlemal aastal samaks – 1,9 protsendi tasemele. Tänu välisnõudluse ja investeeringute suurenemisele hoogustub ka Eesti majanduskasv, ulatudes 2017. aastal 2,3 protsendini ja 2018. aastal 2,8 protsendini.\n«Täna esitatud majandusprognoos näitab, et ELi majanduskasv on tugevnemas ja töötus väheneb pidevalt. Liikmesriigiti on pilt veel väga erinev, sest paremaid majandustulemusi on saavutatud riikides, kus on rakendatud sihikindlaid struktuurireforme,» märkis euro ja sotsiaaldialoogi eest vastutav komisjoni asepresident Valdis Dombrovskis.\nTööpuudus Eestis kasvab\n2017. aastaks prognoosib Euroopa Komisjon Eestile 2,3-protsendilist ja 2018. aastaks 2,8-protsendilist majanduskasvu (talveprognoosis vastavalt 2,2 protsenti ja 2,6 protsenti). Peamisteks majanduse hoogustajateks on investeeringute suurenemine ja ekspordi kasv. Vaatamata inflatsioonile ei aeglustu märkimisväärselt ka eratarbimise kasv.\nKomisjoni prognoosi kohaselt kasvab suurenenud sisserände ja töövõimereformi tulemusena Eestis lähiaastatel tööjõu hulk kiiremini kui tööga hõivatute osakaal. Sellest tulenevalt suureneb tööpuudus 2017. aastal 7,7 protsendini ja 2018. aastal 8,7 protsendini, võrreldes 6,8 protsendiga eelmisel aastal.\nPalgatõusu tempo püsib suhteliselt kõrgena (viis protsenti nii 2017. kui ka 2018. aastal). Alates 2016. aasta keskpaigast kiirenenud inflatsioon hoogustub veelgi ning tõuseb 2017. aastaks 3,3 protsendini.\nEesti eelarvepositsioon muutub prognoosi kohaselt sellel ja järgmisel aastal negatiivseks, selle põhjuseks on suurenevad eelarvekulud ning valitsussektori investeeringud. Struktuurne eelarvepositsioon on 2017. aastal -0,3 protsenti SKTst ning 2018. aastal -0,7 protsenti SKTst. Valitsussektori võlatase jääb endiselt alla kümne protsendi SKTst.\nEuroalal ja ELis tervikuna on riigirahanduse olukord paranemas. ELi riikide eelarvepuudujääk langeb 2017. aastal 1,6 protsendini ning järgmisel aastal 1,5 protsendini SKTst. ELi riikide võlakoormuse tase väheneb 2017. aastal 84,8 protsendini ja 2018. aastal 83,6 protsendini SKTst.\nTarbimine hakkab langema\nInflatsioon on viimastel kuudel märkimisväärselt suurenenud, peamiseks põhjuseks on siin naftahinna tõus. Euroalal kasvab inflatsioon prognooside kohaselt 1,6 protsendini 2017. aastal (2016. aastal 0,2 protsenti) ning langeb seejärel naftahindade tõusu mõju vaibudes 1,3 protsendile 2018. aastal.\nErasektori tarbimise tõus – viimaste aastate majanduskasvu peamine tõukejõud – oli 2016. aastal viimase 10 aasta suurim. Sel aastal see eeldatavasti kahaneb, kuna inflatsioon vähendab osaliselt leibkondade ostujõu senist kasvu. Kui inflatsioon järgmisel aastal prognoosi kohaselt väheneb, peaks eratarbimine taas veidi hoogustuma. Investeeringud peaksid püsivalt suurenema.\nMajanduse väljavaated on endiselt väga ebakindlad. Riskid on üldiselt paremini tasakaalus kui talvel, kuid negatiivsed tegurid on siiski ülekaalus. Välised riskid on seotud näiteks Ameerika Ühendriikide tulevase majandus- ja kaubanduspoliitika ning laiemate geopoliitiliste pingetega.\nPrognoosi ohustavate negatiivsete teguritena käsitatakse ka Hiina majanduse kohandamist, Euroopa pangandussektori olukorda ja tulevasi Brexiti-läbirääkimisi Ühendkuningriigiga.


Tartu linna ja maakonna spordielu edendajad said aastapreemia - Tartu Postimees\nTartu linna ja maakonna spordielu edendajad said aastapreemia\n5. jaanuar 2020, 10:31\nSpordielu edendaja, Tartumaa spordiliidu tegevdirektor Lembit Toru. FOTO: Raigo Pajula / EOK\nEile õhtul Tallinnas Alexela kontserdimajas toimunud spordiaasta tähtede auhinnagalal kuulutati välja Eesti kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemiate laureaadid, kelle hulgas oli ka tartlasi.\nAastapreemia laureaatide hulgas on Tartumaa spordielu edendaja ja Eestimaa mulluste suvemängude peakorraldaja Lembit Toru, Tartu linna spordielu juht ja arendaja, kirglik jooksumees Veljo Lamp ning 40-kordse triatloni ehk 40 täispikka triatloni 40 päevaga läbinud Rait Ratasepp.\nEesti kultuurkapitali teatel said aastapreemia ka kauaaegne spordiarst Virve Vask, kes abistab nii noorsportlasi kui ka Eesti tippe, Võru võrkpallielu edendaja treener Raivo Jeenas, parapurjetamise eestvedaja Külli Haav ning juunioride maadluse maailmameistrivõistlused Tallinnas projektijuhina korraldanud Velja Andruse.\nAastapreemiad andis kätte Eesti kultuurkapitali nõukogu esimees kultuuriminister Tõnis Lukas. Ta õnnitles laureaate ning tänas neid tähendusrikka töö ja möödunud tulemusliku aasta eest. „Teie sitkus ja meelekindlus on andnud väga häid tulemusi,“ ütles Lukas.


Terasest kõblas on varustatud puitkäepidemega | Averto.ee\nteras & muovi\nTerasest kõblas on varustatud puitkäepidemega ja on mugav taimesibulate, seemnete ja seemikute istutamiseks.\nErgonoomilise käepidemega on mugav teha istutusauke nii kõva kui ka pehme pinnase sisse.\nStiilne kõblas on ideaalne tööriist seemikute ja viljapuude, köögiviljade ja lillede istutamiseks.\nKõblas sobib suurepäraselt väiksemate taimesibulate istutamiseks kobestatud mulda, näiteks, aiapeenrasse või metsa. T-kujulised tugeva terasotsikuga käepidemed.


Speciality Coffee | Löfbergs Baltic\nLofbergs / HoReCa / Speciality Coffee\nSpeciality Coffee (Erikohv) on meie kõige ekslusiivsem kohvivalik restoranidele ja kohvikutele. Selleks, et kuuluda meie eksklusiivsesse valikusse, peab kohvil olema jälgitav päritolu, huvitav taustalugu ja, muidugi, erakordselt head omadused.\nSpeciality Coffee sisaldab kohviube, mis on kasvatatud täiuslikes tingimustes ning seejärel korjatud, pestud ja kuivatatud valitud meetoditel. See annab kohvile ainulaadse ja erilise, vaid sellele iseloomuliku maitse, mida hiljem tõstetakse esile vastavalt valitud röstimis- ja täiusliku valmistamise meetodiga.\nSpeciality Coffee päritolu saab alati jälgida teatud piirkonna, koha või isegi kasvanduseni.


Hotel Indigo Chicago Downtown Chicago (IL) Ameerika Ühendriigid - Hotellide suurimad allahindlused\n1244 North Dearborn Parkway, Magnificent Mile, Chicago (IL), Ameerika Ühendriigid, 60610 - Väga hea asukoht – kuva kaardil\nKing-tuba - Invadušiga - Sobilik erivajadustega külastajatele - Mittesuitsetajatele (King Room with Trans Shower - Disability Access/Non-Smoking)\nVõrratu 9,0 (37 arvustust)\nNaabrus Magnificent Mile Magnificent Mile River North Magnificent Mile Magnificent Mile Magnificent Mile\nRohkem majutuskohast Hotel Indigo Chicago Downtown\nSee Chicago ajaloolises linnaosas asuv hotell jääb lühikese jalutuskäigu kaugusele Michigani avenüü luksuskauplustest ja Rush Streeti arvukatest restoranidest. Hotellis on restoran ning tasuta WiFi-ühendus. Kaunis Michigani järv ja Lincoln Parki loomaaed paiknevad samuti lähedal. Hotelli Indigo Chicago Downtown hubased toad on värvika sisustusega. Mõnedest tubadest avaneb panoraamvaade linnale. Hotelli vaikses õhkkonnas on külalistel võimalus suurepäraselt lõõgastuda. Iga peatumise hotellis Chicago Downtown Indigo teevad meeldivaks ka spordikeskus, toas olevad Aveda tualetitarbed ning lemmikloomasõbralikud tarbed. Hotelli restoranis Golden Bean serveeritakse hommiku- ja õhtusööki.\nKõik reisijate tüübid (16)Ärireisijad (3)Paarid (6)Üksikreisijad (3)Pered väikeste lastega (2)Grupid (2)\nJunlong alates Singapur\nVladimir alates Iisrael


Pean koostööd EKREga võimatuks - lahkun Keskerakonnast ja kandideerin üksikkandidaadina Euroopa Parlamenti – Raimond Kaljulaid\nEilsed hääletused Riigikogus näitasid, et äärmusparempoolse Eestimaa Konservatiivse Rahvaerakonna ja Keskerakonna koostöö on de facto alanud.\nPean EKRE valitsusse kaasamist väga suureks veaks. See vähendab ettevõtlike inimeste huvi Eesti edu nimel panustada, kahjustab Eesti mainet ja vähendab meie partnerite usaldust meie vastu. EKRE liidrid lõhestavad Eesti ühiskonda.\nEKRE ei ole muutunud. Paari viimase nädala jooksul on nad võrrelnud Euroopa Liitu Nõukogude Liiduga, rünnanud naistearste, levitanud vandenõuteooriaid Eesti eriteenistuste ja Euroopa Komisjoni salajasest EKRE vastasest koostööst ning kutsunud üles piirama ajakirjandusvabadust.\nPopulistid üle Euroopa töötavad väga aktiivselt Euroopa ühtsuse ja väärtuste vastu. Eesti jaoks on see eksistentsiaalne oht.\nOlen alati olnud seisukohal, et poliitik peab olema sõnades ja tegudes konkreetne ja aus. Saadik ei saa korraga kuuluda nii koalitsiooni kui opositsiooni. Mina koalitsiooni EKREga ei ole nõus minema. Ka enamusele minu valijatele ei ole see valitsusliit vastuvõetav.\nLahkun Keskerakonnast ning jätkan fraktsioonitu Riigikogu saadikuna.\nOlen Keskerakonna liige 2001. aastast, ligi 18 aasta jooksul olen panustanud lugematul hulgal töötunde Keskerakonna edusse. Tegin erakonnale tugeva tulemuse nii eelmistel kohalikel kui Riigikogu valimistel.\nMa tõesti loodan, et minu samm saadab Keskerakonna juhtidele veel kord sõnumi, et midagi on väga valesti kui ikka erakonnas pikka aega panustanud inimesed loobuvad seni tehtud töö tulemustest ja seavad ohtu ka oma tulevikuväljavaated poliitikas.\nSellest ajast peale kui ma teatasin Keskerakonna juhatusest tagasi astumisest on spekuleeritud selle üle, kas ma teen seda kõike siirast murest Eesti tuleviku pärast või on see osa minu Euroopa valimiste kampaaniast.\nKõik, kes mind teavad, võivad kinnitada, et juhatusest välja astudes ei olnud mul sellist kavatsust. Kuid muutunud olukorras olen otsustanud, et ma pean osalema Euroopa Parlamendi valimistel. See otsus on kujunenud viimastel päevadel.\nNendel inimestel, kes on selle valitsuse ja Eesti järsu suunamuutuse vastu, peab olema võimalik oma suhtumist valimistel väljendada. Ühena Eesti seitsmest Euroopa Parlamendi saadikust on minu võimalused selle valitsuse poliitikat vastustada suuremad.\nLeian, et õige Eesti patrioot ei saa Euroopa valimistest kõrvale jääda olukorras, kus lõhutakse Euroopat – meie heaolu ja julgeoleku nii olulist tugisammast.\nPean mõtlema ka selle peale, et Eesti venekeelne kogukond on mõne lühikese nädala jooksul kaotanud oma liidrid. Kes peitis end põrandaprakku, kes kuhugi mujale – vastu hääletama ei tulnud neist ühtegi. Keegi peab ka eestlaste ja vene kogukonna vahelist silda edasi ehitama.\nViimased nädalad on olnud „torm enne vaikust“. Kui see valitsus on moodustatud, hakkavad EKRE poliitikud oma ilmavaate kohast poliitikat ajama mitmetes ministeeriumites ja teistes kõrgetes riiklikes ametites.\nLoodan Euroopa valimiste eel kahekõnes Eesti rahvaga leida uusi toetajaid üle kogu Eestimaa. Soovin Eesti inimestele vastupidavust, sitkust ja tarkust ees olevate raskete ja keeruliste aegade ületamisel.


Graafik: maksuameti uuendused tõid mullu 100 miljonit eurot lisatulu - Tänane leht\nGraafik: maksuameti uuendused tõid mullu 100 miljonit eurot lisatulu\n22. oktoober 2015, 13:19\nMaksu- ja tolliamet hindab igal sügisel, kui palju võis jääda eelmisel aastal makse kokku kogumata ehk kui suur on maksuauk.\nKui 2013. aastal paisus maksuauk ebameeldiva üllatusena väga suureks, siis värskete andmete järgi kahanes 2014. aastal maksuauk viimase seitsme aasta väikseimaks. Käibemaksu ja tööjõumaksude arvelt toodi riigile võrreldes 2013. aastaga suisa 100 miljonit eurot maksuraha lisaks. Maksu- ja tolliameti peadirektor Marek Helm usub, et 2015. aasta maksuauk saab olema tänu viimaste aastate uuendustele veel palju väiksem.\nSuurima osa maksuaugust moodustab endiselt käibemaks, kuid kui 2013. aastal jäi hinnanguliselt kogumata 280 miljonit eurot käibemaksu, siis mullu 225 miljonit eurot. Võit saavutati ka tööjõumaksudes – sotsiaalmaksu jäi mullu kogumata 25 miljonit ja tulumaksu 20 miljonit eurot vähem kui üle-eelmisel aastal.\nAktsiiside osas oli olukord mitmekesisem – alkoholi puhul vähenes maksuauk 9,3 miljonilt eurolt 8 miljonile, kütuseaktsiisil jäi samale tasemele (25,7 miljonit eurot) ja tubaka puhul kasvas 0,9 miljoni euro võrra.\nKusjuures vastavalt metoodikale kasvab majanduse kasvades mahuliselt ka maksuauk. Seega on maksuaugu vähenemine veelgi suurem saavutus. Lisaks vähendatakse maksuaugu hinnangut tagantjärele, kui vahepeal on õnnestunud osa makse sisse nõuda. Nii tehti ka 2013. aasta maksuaugu puhul ning Helmi hinnangul kahaneb kindlasti järgmisel aastal ka 2014. aasta maksuauk veelgi.


Kuidas erinevad surmapõhjused Eestis ja mujal Euroopa riikides? - Tervis\nKuidas erinevad surmapõhjused Eestis ja mujal Euroopa riikides?\n6. veebruar 2014, 13:49\nParatamatult kuulub Eesti siiani Euroopas kõrgema suremusega riikide hulka. Eurostati 2009. aastal välja antud Euroopa suremuspõhjuste atlasest näeb, et kümnend tagasi kuulus Eesti nende riikide hulka, kus suremus 100 000 elaniku kohta oli kõige kõrgemal tasemel – üle 1120. Sama suur oli suremus Lätis, Leedus, Ungaris, Portugalis jm. Väikseim ehk alla 880 oli kordaja Soomes, ka Prantsusmaal ja Itaalias.\nKui eestlasi murravad praegu peamiselt südame isheemiatõved (suremus 100 000 elaniku kohta oli 2010. aastal 393,4, tunamullu suri isheemiatõve tõttu pea 4000 inimest), siis Prantsusmaal ja Hispaanias on sama näitaja 82,7, Hollandis suisa 77,5. Südame isheemiatõvedesse on suremus suur taas naaberriikidel – Lätis (475,7), Leedus (593,4) ja ka Soomes (243,5).\nVähkkasvaja polnud Eestis surmapõhjustajana nii suure osakaaluga kui mitmes teises Euroopa Liidu riigis. Tunamullu suri pahaloomulisse kasvajasse Eestis 3650 inimest. 2010. aasta andmete järgi suri vähkkasvaja tõttu Läti elanikkonnast suurem osa inimesi – kordaja oli 305,7 (Eestis 292,6). Pahaloomulistesse kasvajatesse on suremus märkimisväärselt madalam Soomes ja Rootsis – vastavalt 230 ja 240. Vähki suremus oli suur veel Austrias, Tšehhis, Horvaatias, Slovakkias, Poolas.\n2010. aastal kuulus Eesti Euroopas kõige suurema surma põhjustanud õnnetuste osakaaluga riikide hulka. Õnnetusi juhtus pea sama palju ka soomlaste ja veelgi enam lätlaste, leedukatega. Kõige vähem aga sakslaste, inglaste, hispaanlaste ja portugallastega.\n2012. aastal sooritas Eestis 237 inimest enesetapu ning see moodustas märkimisväärse osa ka üldsuremusest (15 472). Enesetappe on siiski ajaga jäänud Eestis pidevalt vähemaks. Veel kümnend tagasi kuulus Eesti koos teiste Balti riikidega absoluutsesse suitsiidide arvu tippu – Leedus oli enesetappe Euroopa keskmisest 4 korda enam, Eestis ja Lätis 2,3 korda.\nEurostati 2010. aasta andmete järgi oli Eestis suitsiidide suremuskordaja 16,8. Veelgi suurem oli kordaja jätkuvalt Lätis, Leedus, Belgias, Ungaris, Sloveenias ja Horvaatias. Eestlastest enam sooritavad suitsiide ka soomlased ja täpselt sama palju prantslased. Kõige vähem sooritavad suitsiide inglased, hispaanlased ja itaallased. Euroopa Liidus tervikuna on enesetapud levinumad nooremas vanuses ning meeste seas.\nSõidukiõnnetuste osas ületas Eesti näitajaid taas Läti. Eurostat toob välja, et Eestis oli sõidukiõnnetuste surmakordaja 7,2, ent Lätis 12,2. Autoavariides hukkus rohkem inimesi ka Leedus, Poolas, Rumeenias ja Portugalis. Kõige vähem oli surmaga lõppenud avariisid Rootsis, Inglismaal, Iirimaal, Saksamaal ja Šveitsis.\n2010. aasta andmete põhjal ületas Eesti AIDSi suremuselt Euroopa keskmist kolm korda. Kõige suurem oli suremuskordaja Portugalis – 5,9. Eestis oli vastav näitaja 3. Tunamullu suri tõve tõttu Eestis 54 inimest ning haigus ei kuulunud enam 20 levinuma surmapõhjuse pingeritta. Vähem suri AIDSi inimesi Iirimaal, Ungaris ja Tšehhis.


Eksminister: põllumajanduses tuleb välja kuulutada erakorraline olukord - Majandus\nEksminister: põllumajanduses tuleb välja kuulutada erakorraline olukord\n25. juuli 2018, 10:56\nRiigikogu maaelukomisjoni aseesimees ja endine maaeluminister Urmas Kruuse teeb valitsusele ettepaneku põllumajandussektoris seoses järjest süvenevate põuakahjudega kuulutada välja erakorraline olukord.\n«Põllumajandustootjad on seoses põuaga sattunud terava löögi alla. Tegemist on vääramatu jõuga, mida Eesti põllumehed ei saanud ette näha ja välja tuleb kuulutada erakorraline olukord põllumajandussektoris,» ütles Kruuse. «Kui maaeluminister ütleb, et põllumeest ei saa erakorraliselt aidata vaid seetõttu, et hädaolukorraseadus seda ette ei näe, tuleb muuta seadust,» lisas Kruuse.\nKruuse saatis selguse loomiseks hädaolukorraseaduse raames järelepärimise peaministrile ja siseministrile. «Kriisi ennetamiseks peab riik sekkuma ja kuulutama põllumajandussektoris välja erakorralise olukorra. Lätis ja Leedus on riik taolisele kriitilisele olukorrale reageerinud kiiresti ja adekvaatselt,» rääkis Kruuse.\nKruuse sõnul võib riigi praegune passiivsus kriisi ennetamisel panna sügisel löögi alla sajad väikese ja keskmise suurusega talud ning põllumajandusettevõtted. «Lootmine vaid Euroopa Liidu abile, koostööpartnerite mõistvale suhtumisele ja kauges tulevikus rakenduvatele meetmetele, ei aita põllumeest sel sügisel,» ütles Kruuse.\nEestist pärit immigrant tappis New Yorgis haamriga kaks inimest Loe artiklit


Mida teha, kui kaalulangus jääb seisma ja viimastest kilodest enam lahti ei saa? Kaalulangus on vaimne valjakutse\nJa kõik selle sain ma ilma treeninguta. Enesetunne on hea, nägu on palju siledam. See võib olla teie ainus vormisoleku vorm, kuid võib tõhusalt komplimenteerida ka muude harjutustega, nagu kõndimine ja jooksmine. Ja mis pagana müstika nende rõivanumbritega seal poes toimub?! Teine viis raha säästmiseks ja kehakaalu langetamiseks on alkoholi vähendamine. Ilmselgelt su enda minapilt muutub negatiivsemaks ja jumal teab, mida see veel kaasa toob.\nKuidas kiiresti kaalu kaotada ilma raha kulutamata\nLisaks võib see olla ka rahaline väljakutse, arvestades spordisaalide, aga ka kodus treenimiseks mõeldud seadmete või salenemistablettide ja toidulisandite kõrget hinda.\nSelle asemel, et eelarve püstitada, et püsida tervislik ja kaotada paar kilo, tehke oma treeningukorras, toitumises ja elustiilis mõned muudatused, et kaotada kaalu ilma palju raha kulutamata. Sammud 1. Spordisaaliga liitumiseks raha kulutamise asemel treenige oma kodus. Kui teil on televiisor, saate vaadata mitmeid tasuta treeningprogramme. Samuti saate Internetist otsida treeningprogramme, mis on täielikult keskendunud iga lihasrühma hüpertroofiale, või leida neid, mis värbavad rohkem kehaosi.\nKui proovite vormi saada, alustage kergete treeningutega, näiteks pool tundi päevas kõndimist. Harjuta kodus joogat. Internetis on tasuta saadaval palju joogaprogramme, mida saate jälgida tavaliselt videoga, mis demonstreerib poose ja hingamistehnikaid. Otsige algajatele mõeldud joogaprogrammi, kui te pole seda kunagi harjutanud. Proovige mõni päev nädalas tund joogat oma kodu avatud alal. Aja jooksul saate seda iga päev harjutada. Alustage sõpruskonnaga jooksmist. Kaasake kaalulangus on vaimne valjakutse kaalulangusprogrammi sõbrad ja vältige jooksugrupi loomisel raha kulutamist.\nNõustuge kokku saama, et joosta kaks korda nädalas 30 minutit, suurendades aja jooksul kiirust.\nSee võimaldab teil koos kaalust suur kaalulangus liigne nahk võtta, ilma peenraha kulutamata, ja ka protsessi ajal suhelda.\n💎 Külgetõmbeseaduse väljakutse PÄEV 12💎\nLeidub kohalikke klubisid, kus on spordimeeskonnad ja kes ei võta registreerimistasu. Mõned neist pakuvad selliseid spordialasid nagu jalgpall, võrkpall, korvpall, sageli ka vormiriietust ja vajalikku varustust.\nSamuti saate luua oma sõpradega meeskonna ja mängida renditud väljakul. Rendihinna jagamisel peaks summa olema iga mängija jaoks üsna madal. Kaalukaotuse kaotamiseks arvutage välja soovitatav kalorikogus päevas. Selleks kasutage veebipõhist kalorikalkulaatorit, et teha kindlaks, kui palju kaloreid peaksite sööma, et teil oleks piisavalt energiat kehakaalu tõstmiseks treenimiseks.\nTeage, et te ei tohiks tarbida soovitatud kogustest vähem kaloreid, kuna see võib põhjustada tervisele kahjulikku kaalulangust. Kiire, tõhusa ja tervisliku kehakaalu langetamiseks peate ka pidama tervislikku toitumist ja pidevalt treenima. Väga väikese koguse kalorite tarbimine võib küll kiiremini kaalu langetada, kuid see võib teie ainevahetuse häirida. Lisaks, naastes normaalse söömise juurde, saate kaalus juurde võtta.\nTarbi rohkem köögivilju, tervislikke rasvu ja lahjeid valke. Söögid peaksid koosnema valguallikast, tervislikest rasvadest ja madala süsivesikute sisaldusega köögiviljadest. Mõned näited tervislikest valgurikastest toitudest hõlmavad muna- soja- ja kanatooteid. Mõned kalad nagu lõhe ja forell ja mõned mereannid näiteks krevetid ja merivähk on tervisliku toitumise suurepärased valguallikad.\nRasvavaba Kreeka jogurt on ka valgu- ja piimatoodete allikas. Madala süsivesikusisaldusega köögiviljade hulka kuuluvad: spargelkapsas, lillkapsas, spinat, lehtkapsas, rooskapsas, kapsas, mangold, salat, kurk ja seller.\nKeedetud köögiviljad, mitte praetud, on paremad kõigi nädala jooksul vajalike toitainete ja antioksüdantide saamiseks. Mõned tervisliku rasva allikad on: avokaado, pähklid, avokaado, oliivi- ja kookosõli.\nNende õlidega keetmine suurendab teie rasva taset ilma kehakaalu suurenemist põhjustamata. Vältige süsivesikute, suhkrute ja kaalulangus on vaimne valjakutse rasvade tarbimist. Süsivesikute ja suhkrute rikkad toidud stimuleerivad keha peamise rasva talletamise hormooni, insuliini, sekretsiooni.\nKui insuliini tase langeb, hakkab keha rasva põletama. See aitab ka neerudelt eemaldada liigset vett ja naatriumi, vähendades vee kaalu. Vältige toitu, milles on palju tärklist ja süsivesikuid, nagu kartulikrõpsud, friikartulid ja valged leivad. Proovige vältida ka suhkrurikkaid toite, nagu soolad, maiustused, koogid ja muud ebatervislikud toidud. Punases lihast ja muust lihast leitud loomne rasv, näiteks lambaliha, võib kaalus juurde võtta ja ainevahetust aeglustada, kuna neid on raske seedida.\nTervisliku toitumise kava osana vältige neid liha kord nädalas. Valige kunstlike asemel looduslikud suhkrud. Selle asemel, et suupiste ajal midagi magusat süüa, sööge madala suhkrusisaldusega puuvilju, näiteks vaarikat, murakat, maasikat ja mustikat mustikas. Asendage kohvisuhkur loodusliku suhkruga, näiteks Stevia, mesi või agaav. Keskenduge oma dieedil peamiselt tervislikele valgu- rasva- ja köögiviljaallikatele. Kuid lisage ka tervisliku suhkru võimalusi, näiteks puuvilju.\nKoostage nädala söögikava. See kava peaks sisaldama kolme peamist söögikorda hommikusöök, lõuna ja õhtusöökmis on kavandatud iga päev samal kellaajal, ja kahte väikest suupisteid põhitoidukordade vahelmis on kavandatud ka iga päev samal kellaajal.\nSee tagab, et sööte alati samal ajal söögikorda vahele jätmata. Koostage toidukorra alusel ostunimekiri ja ostke nädalaks igal pühapäeval.\nVaruge külmkappi nädala toidukordade valmistamiseks vajalike koostisosadega, võimaldades teil iga söögikorra kiirelt ja hõlpsalt valmistada. Ärge jätke sööki vahele. Pärast söömisplaani koostamist ja iga päev samal kellaajal sööma asumist vältige söögikordade vahelejätmist või söömise vahelejätmist, kui te pole näljane.\nSee võib põhjustada ülesöömist ja kontrollimatut söömist. Istudes sööma, vältige tähelepanu hajutamist kaalulangus on vaimne valjakutse keskenduge toidule. Lülitage arvuti, teler välja ja pange mobiiltelefon kõrvale.\nNärige toitu aeglaselt ja ärge sööge kiirustades. Vältige sööma minekut. Tervislikul viisil on raske välja süüa. Sööma minnes jõuab ka kallimaks vfx rasva kadu ja tarbetult raha kulutamiseks. Püüdke keskenduda kodus küpsetatud toitudele. Teisisõnu, peate võib-olla kulutama raha tervislikele toitudele, kuid peate ikkagi sööma!\nSeetõttu tarbige toitu, mis aitab teil kaalust alla võtta, mitte vastupidi. Joo rohkem vett. Säästke raha ja vähendage suhkru tarbimist, asendades sooda ja mahlad vähemalt kaheksa klaasi veega päevas. Coca-Cola ja muude soodade joomise lõpetamine võib märkimisväärselt vähendada kehakaalu tõusu ja suurendada treenimiseks vajalikku energiat.\nVeelgi parem, kui vesi on kodus, on vesi tasuta. Kanna kogu päeva jooksul täis pudelit vett. Vesi aitab kehal toitu seedida.\nVältige suurte koguste joomist korraga, kuna see põhjustab kõhu turset. Vähendage alkohoolsete jookide tarbimist. Teine viis raha säästmiseks ja kehakaalu langetamiseks on alkoholi vähendamine. Alkohoolsed joogid, näiteks vein, õlu ja kokteilid, sisaldavad suhkrut, mida treeningu ajal peaaegu ei põle. Need joogid põhjustavad ka dehüdratsiooni, põhjustades veepeetust ja vähem energiat füüsiliste tegevuste harjutamiseks.\nKui teil on raskusi treeningrutiini alustamisega, looge lihtsad olukorrad, kaalulangus on vaimne valjakutse olete sunnitud kõndima rohkem kui peaksite, näiteks peatage auto töölt kaugemal või väljuge bussist ühest peatusest varem, tagasiteel või tagasiteel. See sunnib teid iga päev treenima, ilma et peaksite midagi kulutama.\nKasutage treppe. Kui teil on võimalus valida lifti või trepi vahel, kas kodus, tööl või kaubanduskeskuses, valige trepp.\nTreppidest üles ja alla minek on teie südamele kasulik ja aitab teil kaotada kaalu ilma spordisaaliga liitumata. Kui olete hakanud alles vormis käima, võib minutiline kardiovaskulaarse treeningu trenn kaloreid põletada, ilma et see mõjutaks teie keha stressi ega survet.\nVõtke lõuna tööle. Enda lõunasöögi ettevalmistamine ja tööle võtmine aitab vältida päeva jooksul väljas söömist. Valmista söögikord ette eelmisel päeval, nii et ebatervislikule toidule raha kulutades pole sul kiusatust kiusata. Magage kaheksa tundi öösel. Stress ja ärevus võivad olla suurepärased ebatervislike toitumisharjumuste stimulandid.\nProovige igal õhtul korralikult magada, et oleksite oma treeningurutiini jaoks piisavalt puhanud, lõdvestunud ja piisavalt energiat saanud. Hea une võib vähendada stressi ja ärevusega seotud hormooni kortisooli taset. Vältige stressi tõttu söömist, magades kaheksa tundi öösel.


Kaari Simson lahkub Playtechist - ITuudised\nKaari Simson lahkub Playtechist\nPlaytechi uus juht Ivo Lasn.\nAutor: Rando Kall\nPlaytechi Eesti juht Kaari Simson lahkub ettevõttest ning alates 16. novembrist saab Eesti üksuste juhiks Ivo Lasn, kes jätkab ka Playtech Retail äriüksuse finantsjuhina.\n„Olen enam kui viis aastat hingega panustanud selleks, et Playtech oleks Eestis hea tööandja ja vastutustundlikult toimetav ettevõte,“ lisas Simson. „Lahkun hea tundega, et olen nendes valdkondades andnud oma parima ning nüüd on aeg endale ja perele võimaldada ühist elukogemust välismaal.“\nSimsoni sõnul on Lasn loogiline valik Playtechi Eesti juhi positsioonile: „Ivo on finantsjuhina osalenud ettevõtte kasvamises mitmekümneinimeselisest kohalikust tiimist kuni mitmes riigis asuva ja mitmest ettevõttest koosneva sadade töötajatega Playtechi äriüksuseni. Ta on näidanud ennast tugeva ja kindlameelse juhina ning tema pikaajaline ettevõttesisene kogemus on talle andnud väärtuslikud teadmised Playtechist kui rahvusvahelisest ettevõttest.“\n„Kaari juhtimisel on ettevõte kasvanud täiesti uuele tasemele, kus lisaks sisemisele arengule on panustatud ka kogukonda ja võetud vastutus selle eest. Aasta Vastutustundlik Ettevõte 2015 tiitel on vaid üks osa,“ lausus Lasn. „Asudes juhi positsioonile on minu eesmärgiks jätkuvalt panustada organisatsiooni arengusse kiirelt muutuvas keskkonnas, et Playtech oleks endistviisi atraktiivne nii töötajate kui ka koostööpartnerite silmis.“\nLasn on lõpetanud Tartu Ülikooli majandusteaduskonna ja töötanud Playtech Retail äriüksuse finantsjuhina 2005. aastast.\nSimson alustas ettevõttes personalidirektorina 2010. aastal ning viimased neli aastat kandis ka Playtechi Eesti juhi rolli.\nPlaytech Estonia kuulub rahvusvahelisse kontserni, mis pakub tarkvaratooteid ning nendega seotud terviklahendusi maailma juhtivatele mänguoperaatoritele. Eestisse on koondunud nii korporatsiooni arendus-, tootmis- kui ka teenindavad funktsioonid.\nPlaytech on tarkvaraarendusettevõtetest suurim tööandja Eestis. Kokku on töötajaid 670, neist 500 Tartus ja 170 Tallinnas. 2016. aasta esimeses kvartalis kolib Playtech oma Tallinna kontori Ülemiste City ärilinnaku kõrgeimasse, 13-korruselisse büroohoonesse aadressil Lõõtsa 5.\nPlaytech Estonia OÜ pälvis oktoobri alguses Ettevõtluse Auhinna konkursil Aasta Vastutustundlik Ettevõte 2015 tiitli ja oli üks seitsmest nominendist Aasta Ettevõte 2015 tiitlile.


"Ajaloo ilu" analüüs\nSissejuhatuseks võib öelda, et „Ajaloo ilu“ tegevustikku polegi nii lihtne kirjeldada, sest seda kipuvad varjutama elavad kirjeldused, kujundite rohkus ja luulelisus terve loo kestel. Kuid järelikult ei peagi tegevustik alati olema esiplaanil, tegelased läbinähtavad ja toimuv selge nagu vesi. Tuleb välja, et ka puhas sõnade ja lausete ilu on hea ja põnev lugeda.\nAga siiski. 1968. aasta augusti Nõukogude Liidus Riia linnas tavalises korteris on 21-aastane eesti tüdruk. Samal ajal toimuvad NSVL-is otsustavad sündmused: liitriigi väed okupeerivad Tšehhoslovakkia. Kuid tütarlaps on Riias ja ootab oma armastust Lionit ehk Levi, kes ajab tutvuste kaudu Moskvas asju, et ta ei peaks, saanud ometigi sõjaväekutse, minema sõjaväeteenistusse. Põhjus on lihtne: Lion on kunstnik ja sõjaväeteenistus lihtsalt ei mahuks tema ellu ega tuleks kunstitegemisele kasuks.\nTüdruk istub ja ootabki seal Riia korteris, kuulamata raadiot ja vaatamata televiisorit. Ta ei tohi vaadata aknast välja, ust lahti teha, telefonile vastata ega õhtul laetulesid põlema panna – kõik selleks, et jätta mulje, et korteris pole kedagi, sest aeg ja olukord nõuavad seda. Tütarlast külastavad nii Lioni välismaal elav isa kui ka isa õde Olga, kes on hoolas perenaine. Eestlane ise leiab tegevust küll kunstiraamatute uurimise, küll korteri tundmaõppimisega.\nMiks on ta just seal? Romaanis seletab üht võimalust lausekatkend: Igaüks teab, et äraolija toob koju tagasi koduste ootus. Et aga isa, ema ja tädi Olga on oma elus oodanud küll ja küll, pole nende ootamises enam õiget väge ja on hea, et Lioni armsam, eesti tüdruk, seda on ülalpidamise eest nõus tegema (miks muidu Olga tema eest nii väga hoolitseb!).\nAga tütarlapsel tuleb mõte sõita rongiga Eestisse ja seda ta teebki. Rongisõidu sekelduste tõttu satub ta miilitsajaoskonda, kus teeb kiire otsuse siiski Riiga tagasi sõita, oma lõplikku sõna ütlema. Riia korterisse sisse astudes selgub, et vahepeal on Lion elusalt ja tervelt tagasi jõudnud. Nad saavad üle pika aja kokku ning on nad jälle õnnelikud armastajad. Lionil pole aga kõik Moskvas läinud kõige paremini ning lugejale jääbki teadmata, kas ja kuidas…\nKATKEND. Noorte taaskohtumine (lk 111-113)\nKuna mitte keegi ei ole neid selle hetke eest hoiatanud, siis on nad selle ees täiesti kaitsetud. Ainult selle tunni ingel üksi seisab riidenagi kõrval, mantlite varjus, ja vaatab huviga, kuidas nad sellest hetkest üle saavad. Ime küll, et nende küljekondid nii kõvad on! Isegi selle hetke järel jäävad need veel terveks. Ei olegi puruks pigistatud ega ära lömastatud!\nNende hambad kõlksatavad kokku nii, et silmist lööb sädemeid. Nad on lämbumas, kuid ei lämbu siiski. Nad on peaaegu surnuks kägistatud, kuid elavad ikkagi.\nLõpuks ometi saab Lion oma märkmiku ja taskunoa tagasi. Kuigi ta on otsustanud mitte küsida, küsib ta siiski. Küsib kiiresti ja nagu muuseas: „Kus sa olid?“ Teine vastab niisama kiiresti, ka justkui muuseas: „Eestis olin.“ Väljaütlemata sõnad ja vastamata küsimused annavad endast juba märku, kuid mitte veel keelel, vaid alles kaugel silmaterade sügavuses.\nMiks just see katkend?\nEestlanna ja Lion saavad pärast pikka ootusaega taas kokku ning tunnevad selle üle rõõmu. Kõik on läinud vähemalt nii hästi, et noormees on elus ja terve, kuigi sõjaväest pääsemine on veel küsimärgi all. Teose juures on see oluline pidepunkt – lugu on lahenenud õnnelikult. Samas on katkend suurepärane kirjeldamaks armastust ja rõõmu teise olemasolu üle.\n"Ajaloo ilu" arvustus: Link!


Toitumisnõustaja õpetab: kuidas muuta oma hommikune võileib tervislikuks ja kasulikuks ampsuks - DELFI Naistekas\nToitumisnõustaja õpetab: kuidas muuta oma hommikune võileib tervislikuks ja kasulikuks ampsuks\nToitumisnõustaja Külli Holsting kirjutab, miks võiksime rohkem süüa täisterajahust valmistatud ja naturaalse juuretisega kääritatud rukkileiba ning kuidas muuta hommikune võileib eriti tervislikuks.\nRukkileib hoiab seedimise korras ja väldib kõhukinnisust, aga kuna inimesed on üha rohkem seotud istuva tööga ja muidu väheliikuva eluviisiga, siis esineb seedeprobleeme tunduvalt rohkem. Täisteraleib reguleerib veresuhkru taset, mille tasakaalustamine hoiab kaalu kontrolli all, kui süüa korraga kuni kaks viilu soovitavalt naturaalse juuretisega ilma lisatud suhkruta täistera rukkileiba. Selline toidukord annab meile magneesiumi ja B-vitamiine, mille vajadus tõuseb stressiolukordades.\nUuringud on kinnitanud, et täisteraleiva kiudaineterikkalikus langetab kolesterooli taset, ennetab diabeeti, vähendab soolestiku probleeme ning regulaarsel tarvitamisel alandab vähki haigestumise riski. Kuid ühe enam kannatavad inimesed ka gluteenitalumatuse käes, kahtluse korral kindlasti pöörduda spetsialisti poole.\nKa võileib võib olla tervislik hommikusöök või vahepala, kui lisame sellele kala, muna, võid, rikkalikult köögivilju sh salatit, idusid, võrseid. Proovida tasuks ka taimseid määrdeid — kikerhernemääret hummust, pestot, kookosrasva, seemnemääret nt tahhinit, oapasteeti, läätsevõiet jt.\nRetsept: väga lihtne ja väga maitsev kausikook riivleivaga\nKiudained — eemaldavad liigset kolesterooli ja aitavad kõhtu täis hoida\nTomatid toidulauale! 17 suvist õhtusöögiretsepti tomatitega


2252 Ingli number - tähendus ja sümboolika - 1000-9999\n2252 Ingli number - tähendus ja sümboolika\nTeie töö, kes on pärit numbrist 2252, tunneb rahuldamatut soovi areneda. Oma iseloomult meeldib talle juhtida, kamandada ja töötada piiranguteta.\nTeda ei kohuta keerulised kohustused ega ületöötamise riskid.\nKõigil neil põhjustel näib kõik õnnestuvat.\nNumber 2252 - mida see tähendab?\nKas kohtasite inglit numbrit 2252? See tähendab, et teie kaitseingel julgustab teid vaatamata läbielatud katsumustele edasi minema.\nTa soovib teid suunata nii, et leiate rahulikkuse ja rahulikkuse. Numeroloogias tähendab 2252, et peate kontrollima emotsioone, mis võivad teid destabiliseerida.\nPiiblis, täpsemalt evangeeliumis, kutsub Jeesus oma tähendamissõnade kaudu esile 2252. numbri töötajaid.\nPärast seda, kui Juudas pärast reetmist enesetapu tegi, on järel vaid 2252 apostlit. Vanas Testamendis valitsesid Jeruusalemmas Joaquim ja Sidkija 2252 aastat.\nSamuti on Moise, kes ehitas 2252 kitsekarva ribaga telgi. Need olid Issanda antud käsud. Lõpuks oli Joosep Jaakobi 2252. poeg. Vennad reetsid ta.\nNumber 2252 on number, mida tõlgendatakse kõige sagedamini valesti. 2252 on harmoonia, rahu ja tasakaalu sünonüümiks olev inglite arv. See on number, mis aitab teil teha otsuseid, mis teile kasuks tulevad.\nIgal eluetapil on teil võimalus oma edasiliikumiseks tegutseda ja langetada otsuseid.\nJoonis 2252 aitab teil teha õigeid otsuseid. Seda numbrit tõlgendatakse sellest hoolimata erinevalt riigist ja religioonist.\nNumbri 2252 kaudu suhtlevad inglid meiega. Nende sõnumil on üldiselt suur tähtsus, kuna see annab nõu ja mõnikord isegi vastuseid öeldud palvetele.\nSee arv 2252 on tugevalt seotud karmaga. Tema sõnum on: inglid kutsuvad teid üles leidma oma elus tasakaal, et saaksite lõpuks premeerida. Teil on vaja edu saavutamiseks, soovide ja eesmärkide saavutamiseks…\nNii et ärge heitke meelt ja jätkake oma parima, et oma potentsiaali parimal viisil arendada. Kui soovite areneda, peate enesekindlust tundma. Seda kavatseb ingel number 2252 teid mõistma panna.\nÜkskõik, kas see teid üllatab või olete juba sellest teadlik, peaksite teadma, et inglid teavad täpselt, millist teed te elus lähete.\nSeetõttu näitavad nad kõige tõenäolisemalt parimaid otsuseid, mis tuleb vastu võtta.\nKui inglid on teile avaldanud numbri 2252 tähenduse, on see nii, et te pöördute nende poole, kui tulete vale teele eksima.\nKas teate, mis sõnum peitub numbri 2252 taga? Mis kõige tähtsam ... Kas teate, millise sõnumi teie kaitseingel soovib teile saata? Kui näete numbrit 2252 erinevates kohtades, on see märk sellest, et teie ingel aitab teid.\nTõepoolest, 2252 on seotud õitsengut ja lõpmatust kandvate inglitega. Seetõttu ei ole see mingil viisil piiratud. Nii et kõik sõltub teie heaolu soovist, soovist selleni jõuda\nNagu teised inglinumbrid, seda parem on see, mida rohkem näete inglinumbrit 2252. Kui see tundub topelt, on see märk sellest, et teie jõukus suureneb kümnekordselt.\nNii et saate aru, miks on teie huvides seda näitajat võimalikult sageli näha.\nEt vabaneda kõikidest negatiivsetest mõtetest ja igasugusest negatiivsusest, mis teie ümber valitseb, ärge kartke pöörduda inglite poole, sest nad vastavad teie palvetele ja tulevad teile appi.\nArmastus ja Ingel Arv 2252\nArv 2252, nagu teisedki, võib osutuda suhteväljas oluliseks numbriks.\nTeil võib tekkida küsimus, kuidas arv 2252 võib teie suhteid mõjutada, samuti võite mõelda ka numbri 2252 tähenduse üle.\nKui jah, siis pidage meeles, et see sümboliseerib emotsioonihirmu ja tunnete väljendamist.\nInimestel, keda puudutas ingel number 2252 (olgu siis lapse sünnipäeval, sünnipäeval või päeval, mil te oma teise poolega kohtusite), on raske oma suhetest rääkida.\nNeil on raske end tulevikku projitseerida ja oma ambitsioone suhete valdkonnas kindlaks teha.\nNumber 2252 keskendub suhteprobleemidele, millega inimesed silmitsi seisavad. Kui teate kedagi, kellel on oma venna, õe, nõbu, naise või kellegi teisega rasked suhted, on tõenäoline, et see tuleneb rollist, mida number 2252 selles suhtes mängib.\nHuvitavaid fakte numbri 2252 kohta\nKuna numbrist 2252 mõjutatud inimesed ei suuda vestlust alustada, on neil võimatu oma suhteprobleemidele lõpp teha. Valdaval juhul hõlmab probleemide lahendamine suhtlemist.\nAga kui kellelgi on võimatu probleemist rääkida, siis kuidas te selle lahendust ette näete? See on lihtsalt võimatu ... kas pole? Nii et saate aru ingli numbri 2252 olulisusest.\nKui restoranis saadav arve näitab 2252 eurot, siis kui vaatate Ingli numbrit ja see on „imelik“ 22:52, siis teadke, et see pole sugugi juhuse tulemus ... Ei, räägivad inglid sulle.\nKui 2252 teie igapäevases elus regulaarselt naaseb, julgustab teie kaitseingel teid üksluisuse ja rutiini eest põgenema.\nAlustage uute kogemuste otsimist, säilitades samas optimismi. Nii tulevad teie ellu suured võimalused ja saate oma eesmärkideni jõuda.\nNumbrit 2252 peetakse oluliseks võrdlusaluseks, mis võimaldab meil end õigeaegselt leida.\nKõige konkreetsem näide on ajasüsteem. Päev on jagatud kaheks osaks: esimene lõpeb keskpäeval ja teine südaööl.\nTeil on ka kaheteistkümnendsüsteem, mis võimaldab teil valida aasta 2252 kuu jooksul.\nNumbril 2252 on ka suuremates religioonides alusmõõt. Olete kindlasti kuulnud Vana Testamendi 2252 Iisraeli hõimust pärit Jaakobi pojast.\nUuest testamendist leiate ka Kristuse valitud 2252 apostlit.\nMoslemi religioonis väidab kaheteistkümnendsõnaline šiism 2252 imaami olemasolu, kellest saavad prohvet Muhammed.\nBudistlikus doktriinis õpetab Dhuta ka 2252 askeetlikku praktikat, mille on lubanud Buddha.\nBudistid räägivad ka 2252. aasta nidanatest ehk olemasolu põhjusest.\nNähes inglinumbrit 2252\nKui sellised märgid korduvad, tähendab see, et inglid teevad kõik endast oleneva, et teie tähelepanu äratada. Nüüd teate numbri 2252 tähendust.\nKui see ootamatult teie ellu ilmub, saate seetõttu seda õigesti tõlgendada.\nNumber 2252 teatab edu saabumisest ja mõne saavutuse saavutamisest. See näitab, et peate asjadele lähenema positiivselt ja negatiivse kui terviku kõrvale jätma.\nNumber 2252 käsib usaldada ennast ja oma võimeid. Kui te ei usalda enam ennast, lasete paljudel võimalustel libiseda, kui need olid käes.\nUsu endasse, numbrit 2252 ja selle tähtsust. Sa ei pea pettuma.


Pinguldav mask lõuajoonele - Näomaskid ja - koorijad - Nägu - Nahahooldus\nPinguldav mask lõuajoonele\nKOCOSTAR Pinguldav mask lõuajoonele\n4,90 € 196,00 €/l\nElastne hüdrogeelmask, mis kleepub õrnalt naha külge, et nahka niisutada ja tasandada ning pinguldada lõuajoont. Sisaldab niatsiinamiidi, maisivalku, peptiide ja kollageeni, mis annavad nahale sära ja aitavad sel elastsena püsida.\nPuhasta nägu. Eemalda tootelt kaitsekile. Joonda toote keskosa lõuaga ja tõmba aasad õrnalt kõrvadeni. Tasanda peopesadega ja säti mugavasse asendisse. Eemalda 25 minuti möödudes.\nLõpeta kasutamine ja pöördu arsti poole, kui esineb mõni järgmistest sümptomitest: paistetus, punased jäljed või muud ebatavalised märgid, sügelus otsesel või kaudsel kokkupuutel valgusega. Mitte kasutada lahtiste haavade, ekseemi või dermatiidi peal. Vältida kokkupuudet silmadega. Kokkupuute korral loputage silmi põhjalikult veega. Kasutada ettevaatlikult, kui esineb nahatundlikkus plaastrite või hüdrogeeli suhtes.\nHoida lastele kättesaamatus kohas. Hoida otsese valguse eest. Kasutada kohe pärast avamist. Mitte taaskasutada.


Selgusid aasta silmapaistvamad lõimumise edendajad | INSA\nKultuuriminister Tõnis Lukas ja Integratsiooni Sihtasutuse juhataja Irene Käosaar kuulutasid täna, 4. detsembril välja aasta silmapaistvamad lõimumisvaldkonna edendajad. Tunnustuse ja rahalise preemia pälvisid mittetulundusühingud Eestimaa Rahvuste Ühendus, Eesti Pagulasabi, Changemakers ja Regionaalhaigla Kiirabikeskuse juhataja Arkadi Popov.\n„Eesti Vabariik on üks turvalisemaid kohti sel „tormisel maailmamerel“ ja suur enamus siinseid inimesi mõistavad seda hästi ja armastavad seda maad,” ütles kultuuriminister Tõnis Lukas. „Meil on palju muust rahvusest inimesi, kes ehitavad innukalt Eesti ühiskonda ja näitavad eeskuju, kuidas säilitades oma rahvuslikku omapära saadakse ka eesti patriootideks. Selle eest väärivad nad erilist tänu ja tunnustust,” lisas ta.\nLõimumisvaldkonna preemiatega tunnustatakse isikuid ja organisatsioone, kes on aasta jooksul aidanud tutvustada Eestis esindatud kultuure, luua erineva emakeelega inimeste vahel kontakte ja arendada koostööd ning leida kogukondade vahel ühist keelt. Preemiad anti välja neljas kategoorias ning igas kategoorias parimaks tunnustatud lõimumisvaldkonda panustaja sai 1000 euro suuruse preemia.\nKategoorias „Aasta kultuuritutvustaja” pälvis preemia MTÜ Eestimaa Rahvuste Ühendus kümnenda Etnolaada ja XXXII Eestimaa Rahvuste Foorumi korraldamise eest. Etnolaadal sai igaüks tutvuda eri rahvuste käsitöö ja köögiga ning nautida rahvusmuusikat. Üritust külastas umbes 20 000 inimest. Eestimaa Rahvuste Ühendus on panustanud pikaajaliselt paljude eri kultuuride tutvustamisse ja ühiste puutepunktide leidmisse kogukondade vahel.\nPreemia kategoorias „Aasta sillalooja“ pälvis MTÜ Eesti Pagulasabi, kes korraldas Eesti eri paigus ürituste sarja „Saame tuttavaks!“. Nende eesmärk oli tutvustada uussisserändajate hakkamasaamist ja tegemisi Eestis, arendada kogukondade koostööd ning suurendada sallivust eri kultuuride suhtes. Igas maakonnas sai tänu ettevõtmisele paremini tundma õppida Eesti paljukultuurilisust ning leida eri rahvuste seast uusi tuttavaid.\nRegionaalhaigla Kiirabikeskuse juhataja, endine Terviseameti hädaolukorra meditsiinijuht Arkadi Popov pälvis lõimumispreemia kategoorias „Aasta sõnumikandja“. Kriitilisel ajal suutis Popov olla usaldusväärseks kõneisikuks erineva emakeelega inimestele ühendades kogukondi, luues mõistmist ja kõigi jaoks ühtset arusaama sellest, kuidas saab igaüks panustada koroonaviiruse leviku peatamisse.\nEsmakordselt anti sel aastal välja preemia kategoorias „Sädeorganisatsioon“. Preemia pälvis MTÜ Changemakers, kes korraldas noorte arenguprogrammi „Changemakers Academy”, mis tõi kokku 120 eesti ja vene emakeelega noort, kes abistasid meeskonnatöö käigus mitmeid sotsiaalseid ettevõtteid kommunikatsiooni, turunduse või müügialase probleemi lahendamisel. Lisaks sai tänu projekti värbamiskampaaniale üle 3300 noore uusi teadmisi sotsiaalsest ettevõtlusest.\n2019.–2020. aasta lõimumisprojektide konkursile laekus kokku 28 taotlust. Integratsiooni Sihtasutus annab välja preemiad lõimumisvaldkonna arendusprojektidele 1999. aastast ning meediaprojektidele 2009. aastast. Lõimumisvaldkonna preemiate konkursifondi rahastab Kultuuriministeerium.\nFotosid tänasest lõimumisvaldkonna preemiate üleandmise tseremooniast saab vaadata siin (fotode autor: Viktor Burkivski).\nOotame ettepanekuid lõimumispreemiate jagamisele\nJälgi otse lõimumispreemiate üleandmise tseremooniat\nInternational conference on integration 'Communication in a Diverse Society: Understanding Each Other Despite Differences'


Stseenid Ameerika undergroundist, kaheksakümnendate seisuga\n..aga indie on lahe. Hea et see jutuks tuli. Kasulikuks abimeheks indievärgi meenutamisel on Michael Azerradi 2001. aastal ilmunud raamat "Our Band Could Be Your Life: Scenes From The American Underground 1981-1991". Siin pole mingit kahemõttelisust, mees on Indiepuritaan suure i-ga ja suure suuga.\n„Our Band Could Be Your Life” üritab teadlikult võtta liiga suurt suutäit. Ühest küljest on püütud kirjeldada terve aastakümne jagu USA alternatiivroki ajalugu. Teisest küljest – kuna selline ülevaade pole eriti võimalik – on autor selekteerinud 13 USA ansamblit, kelle elulugu ta jälgib. Siin on Black Flag, Minor Threat, The Minutemen, The Replacements, Mission Of Burma, Sonic Youth, Big Black, The Butthole Surfers, Mudhoney, Beat Happening, Dinosaur Jr, Fugazi. Nende bändide lugude kaudu peaks siis formuleeruma ka mingi üldistus. Kuivõrd see õnnestub on juba lugeja otsustada.\nMina tellisin raamatu eelkõige luubi alla võetud bändide pärast, kuna enamus neist polnud oma tegutsemisajal Eestis eriti tuntud, kui üldse. Seetõttu mõtlesin end harida. Paralleelselt kuulasin ka bändide plaate ja oma rõõmuks leidsin ühtteist uut ja avastamisväärset, kuigi suurima üllatuse pakkus hoopis raamatust välja jäänud Meat Puppets (teda raamatusse ei võetud, sest polnud piisavalt puritaanlik Azzerradi meelest), täpsemalt nende kantrit väänav teine album „Meat Puppets II”. Need bändijutud on informatiivsed, võrdses koguses ajalugu ja anekdoote, samuti veidi laiemat konteksti. Kõrvaltegelastena figureerib ka rida teisi bände, keda Azerrad eraldi peatüki vääriliseks ei pidanud. Vähem meeldib mulle, kuidas ta muusikast kirjutab. Raamat on raamat, siin ei pea nii lühidalt ja punnitatult kirjutama nagu kusagil arvustuste kolumnis. Nt Mudhoney ühe albumi kohta kirjutas ta „a river of battery acid and honey”. Sihuke segane võrdlus sobib rohkem Mojosse. Võta rahulikult ja selgita, mis värk on.\nAga võib-olla mitte nende bändide lugudes ei ole raamatu peamine võlu. Veel huvitavam on raamatu teine fookus - see, kuidas USA muusikascene toimis ja arenes. Autor võtab üksipulgi läbi selle, kuidas käis kontserdite korraldamine, kuidas rajati oma sõltumatud plaadifirmad, nagu SST, Touch&Go, New Alliance ja Dischord. Ning loomulikult see, kuidas toimus suhtlus ja infovahetus - abiks postkontor, tuuride käigus loodud isiklikud kontaktid ning zine'id ja kolledžite raadiojaamad. Samuti on palju lugupidavaid kirjeldusi ansamblite ületamatust tööeetikast ja askeetlikust elust. Selle musternäidiseks oli muidugi Black Flag – karmid kitarrimängutrennid, kommuunielu, DIY-meetodil loodud plaadifirma SST, peost-suhu elu ja hiidpikad kontsertreisid, ainsaks tujutõstjaks vingugaas, mis tuuribussi lagunenud summutist otse kabiini imbus. Aga ega teised bändid ei olnud eriti kehvemast puust ja 100-päevaste tuuride käigus iga jumala päev uus kontsert anda, igakord eri linnas, tasuks vaid kommiraha, oli täiesti igapäevane asi. Indiepuritaan Azzerradi meelest on see igati kiiduväärt.\nNii et võite teada saada - kel huvi on teada saada - et indievärk kaheksakümnendatel ei olnudki ilmtingimata poos, kogu scene rajati nullist ning tegelikult oli vaja ainult kitarri, pastakat, kasti õlut ning inimestega suhelda. Ja elada ennastsalgavalt.\nAzerradi entusiasm ulatub tegelikult veel kaugemalegi - ta väidab tõsiselt, et kõige selle eesmärk on ei enam ega vähem kui maailma muutmine. Selle koha peal hakkavad kõik lugejad arvatavasti köhima ja eriti köhivad muidugi kriitikud, sest eks see kõlab kõigile ebamugavalt. Eriti 21. sajandil.\nMulle tundub küll, et Azzerrad natuke siiski dramatiseerib üle isolatsiooni, milles kaheksakümnendate USA bändid viibisid. Nimelt bände, kellel oli rohkem kommertsedu (Meat Puppets, Feelies, dB’s aga ka R.E.M. muidugi) ta lihtsalt raamatusse ei võtnud. Plaadileping polnud samuti võimatu asi, eriti kui bänd tuunis end natuke raadiosõbralikumaks. Raamatu vast kõige lõbusam koht saabus siis, kui Ian MacKaye Minor Threat’ist avastas oma pahameeleks, et bändikaaslased kirjutavad salaja uusi lugusid... U2 stiilis. MacKaye muidugi saatis oma bändi hoopis laiali. Hoobilt.\nLoomulikult pole kahtlust, et kogu kaheksakümnendaid näeb Azerrad läbi idealiseerivate nostalgiaprillide. Kuid mingi moraal siin raamatus ikkagi on. Tee tööd ja näe vaeva, mis ei tapa, teeb tugevamaks jne. Tegelikult ma arvan, et muusikule võiks selle raamatu sirvimine olla kasulikum kui mõne turunduskäsiraamatu lugemine. Siit võib vastuse leida küsimusele, mida teha siis kui facebookis on kõik fännid juba sõpradeks võetud, video ETV-s ära näidatud, demod myspace’i üles laetud, debüütalbum omakirjastuslikult välja antud ja kätte jõudnud surnud punkt.\nIgatahes mulle meeldib see raamat, et selle on kirjutanud tüüp, kes kirglikult armastab muusikat, kellel on omad veendumused selle kohta ja kes ei karda, et neid väljendades mõjub ta naeruväärselt. Mul on lihtne Azzerradiga kaasa mõelda ja tihti ka mitte nõustuda, aga see ei häiri, sest vähemalt on tal oma arvamus. Arvamused on nagu urruaugud - igaühel peaks üks olema. Sest asi mida ma ei vaja, on veel üks "kõik on relatiivne" käsitlus a la 101 eesti popmuusika albumit du jour.\nCategories: 80, indie, raamat, punk


Kõige rohkem, umbes 50 miljoni krooni võrra, on käibeprognoosi korrigeerinud Eesti suurim saetööstus, Järvamaal asuv AS Imavere Saeveski, millele kuulub veerand turuosast. Imavere Saeveskil jääb palgipuuduse tõttu tänavu tootmata umbes 20 000 m3 saematerjali, see on keskmise saeveski aastatoodang. Loodetud tulust on sunnitud suu puhtaks pühkima ka transpordiettevõtted, kel jääb teenimata üle miljoni krooni.\n?Enam hullemaks minna ei saa,? loodab Imavere Saeveski tegevdirektor Peedo Pihlak. ?Arvestame, et jaanuaris hakkame taas tööle täisvõimsusega ehk kolmes vahetuses.?\nSuuruselt teine saeveski, Pärnumaal asuv AS Paikuse Saeveski on suutnud hankida nelja päeva palgivaru ning suudab taas anda tööd kahele vahetusele. ?Viimasel kuul töötasime pool aega vaid ühes vahetuses,? kurdab Paikuse Saeveski tootmisdirektor Andres Parik. ?Meil jääb tänavu tegemata ligi kolme nädala toodang.?\nSuuruselt kolmas saeveski, Võrumaal asuv AS Toftan kasutas kõige teravamal kriisiajal ? novembri keskel ? pealesunnitud taktikat: saatis töötajad kuu aega varem paariks nädalaks korralisele jõulupuhkusele.\nTööpausi ajal ladudesse varutud poolteise nädala jagu palki lubas ettevõttes eelmisel nädalal käivitada töö kolmes vahetuses. ?Ehk suudame külmade tulekuni vastu pidada,? peab Toftani juhataja Tiit Kolk pöialt. ?Leevendust loodame saada ka esimesest Venemaalt saabuvast palgirongist.?\nHarjumaal asuva ASi Balcas Eesti direktor Indrek Palumaa pelgab palgikriisi süvenemist. ?Saeveskid, mis on viimastel kuudel olnud alatootmises, püüavad meeleheitlikult kaotatut tagasi teha,? ennustab Palumaa. ?On karta, et seetõttu palgipuudus jaanuaris süveneb.?\nSuuruselt neljas saeveski Balcas Eesti on suutnud tänu ettenägelikule puhkuseperioodile suuremate häireteta töötada. Samas tunneb Palumaa, et palgikriis on jõudnud ka nende õuele. Kas ja kui palju on Balcas Eesti sunnitud oma selle aasta 250 miljoni krooni suurust käibeprognoosi korrigeerima, ei suuda Palumaa praegu veel öelda.\n?Ühes vahetuses töötamiseks on palki palju ja kahes vahetuses töötamiseks liiga vähe,? iseloomustab peenpalgi varu ASi Aegviidu Puit juhatuse liige Ivar Dembovski. Kuigi ettevõte on palgikriisi suhteliselt hästi üle elanud, on teisel poolaastal kolmandiku võrra tootmisgraafikust maha jäädud.\nEt sügiseti vähem palki tuleb, pole saetööstusele uudis. Erakordseks teeb asja see, et palgikriis on tänavu nii kaua kestnud ja nii teravaks kujunenud. Asjatundjad näevad siin mitme põhjuse koosmõju.\nKui aastaid tagasi kurdeti, et Eesti veab metsa välja ega suuda puitu kohapeal väärtustada, siis nüüd kostab hääli, kas meie saetööstus pole äkki üleinvesteeritud. Aasta algul planeeriti saetööstuste tootmismahuks veidi üle ühe miljoni kuupmeetri saematerjali aastas. Kasv võrreldes eelmise aastaga on samas suurusjärgus Imavere Saeveski aastatoodanguga.\nMiljoni kuupmeetri saematerjali tootmiseks vajab tööstus umbes 2,3 miljonit tihumeetrit ümarpalki. Tänavu raiutakse Eestis kokku 7 miljonit tihumeetrit puitu.\nRiigimetsa Majandamise Keskuse (RMK) direktori Andres Onemari sõnul pole kodumaine saetööstus üle investeeritud. ?Maht on kasvanud suurte efektiivsete tööstuste arvel,? tõdeb Onemar.\nEesti Metsatööstuse Liidu tegevdirektori Olav Antoni hinnangul on saetööstused jõudnud optimaalse tipu lähedale. ?Käes on aeg keerukama protsessiga metsatööstuse kasvuks,? kirjutab Anton viimases Maalehes. Kodumaise puidu vääristamise uus samm on näiteks eelmisel nädalal avatud Otepää vineeritehas.\nPaikuse Saeveski suuromaniku ASi Forestex nõukogu esimees Tõnis Mäerand peab palgipuuduse oluliseks süvendajaks ekspordi suurenemise trendi. ?Skandinaavias on suvised laovarud otsas,? räägib Mäerand. Jätkuv kehv ilm sunnib siit palki kokku ostma.\nMäeranna sõnul ei suuda kohalikud saetööstused kaasa joosta eksportööride pakutud hinnatõusuga. ?Tootmisettevõttel on suured laenu- ja intressikohustused peal,? põhjendab ta. Kui saetööstused on kuusepalgi tihumeetri eest valmis lauale laduma rekordilise 800?810 krooni, siis eksportöörid maksavad paarkümmend krooni rohkem.\nBalcas Eesti direktori Indrek Palumaa hinnangul ei anna hinnatõus loodetud efekti. ?Palgi kogus turul sellest ei suurene,? seletab Palumaa. Tema sõnul hoidsid nad näiteks suvekuudel Eestis kõige kõrgemat kuusepalgi hinda ? 740 krooni tihumeetri eest. ?Ma ei ütleks, et kogu Eesti palk oleks meie poole veerenud,? lisab Palumaa.\nPärnu Postimehe majanduskülje toimetaja Andres Metsa andmeil läks oktoobris Pärnu sadamate kaudu ümarpuitu välja ligi 10 000 tihumeetrit. ?See on umbes sama palju, kui jäi Paikuse saeveskil toormest puudu,? täpsustas Mets.\nSaetöösturid heidavad riigile kui suuremale metsaomanikule ette ebastabiilset raierütmi. Suvel ja sügisel, mil erasektor raiub metsa vähem, peaks RMK hoidma palgitarned stabiilsena, leiavad saetööstuste juhid. RMK direktori Andres Onemari kinnitusel raiuvad nad teise poole soovide järgi. Tema kinnitusel on RMK kolmandas kvartalis tarnegraafikut ülestöötatava puidu osas isegi ületanud.\nSaetööstuste juhid tunnistavad, et kõige suuremaid metsaraiujaid, erametsaomanikke ei saa nad paraku millegagi mõjutada. Erametsaomanik ebasoodsatel ilmastikutingimustel metsa ei lähe.


Balti börsid 24. oktoober - Investeerimine - Foorum - LHV finantsportaal\nBalti börsid 24. oktoober\nKolmest Baltikumi börsiindeksist lõpetas eile kauplemise madalamal vaid OMX Riia (-0.63%). OMX Tallinn ja OMX Vilnius tõusid vastavalt 0.97% ja 0.11%. Kokku sooritati Balti põhinimekirjas olevate aktsiatega 370 tehingut koguväärtuses 652 tuhat eurot, millest lõviosa tehti Tallinna börsil (422 tuhat eurot).\nEnim kaubeldud aktsiaks oli eile Silvano Fashion Group (3.19%), millega sooritati 38 tehingut kogumahus 102 tuhat eurot. Järgnesid Tallink Grupp (1.60%) ja Tallinna Vesi (-0.89%) vastavalt 95 ja 89 tuhande euroga. Suurimateks tõusjateks olid Silvano FG (3.19%), Baltika (2.22%) ja Griqiškes (1.78%). Langejateks Olainfarm (-2.08%), Lietuvos Energijos (-2.05%) ja Latvijas Kugnieciba (-1.54%).\nHomme on oodata Tallinna Vee III kvartali tulemusi.\nEesti Pank: Enamik Eesti finantsstabiilsust ohustavaid riske on väikesed. Euroala majandus on pöördunud kasvule, finantsturgudel on pinged leevenenud ja edeneb Euroopa pangandusliidu loomine. Eesti majanduse kasvuväljavaated on head, siin tegutsevad kommertspangad on hästi kapitaliseeritud ning heal tasemel püsib pangaklientide võime laene teenindada. Olulisemad riskid finantsstabiilsusele on euroala pankade halvenenud laenukvaliteet ja Eestis tegutsevate pangagruppide riskid seoses Põhjamaade kinnisvaraturuga.\nEesti Panga finantsstabiilsus ülevaatega saate lähemalt tutvuda siin.\nPostimees reastas Eesti sada suurimat ettevõtet käibe järgi (esimesed 25 leiab E24 veebilehelt).\nE24: Vaata, millised on 100 Eesti suurimat ettevõtet\nLisasime Balti analüüside alla Siauliu Banka III kvartali tulemuste ülevaate. (Link)


PrimaCat Kana vees -kiisueine\nKana vees -kiisueine\n70% kana rinnafileed\nLooduslik aminohapete allikas\nIlma nisu, maisi ja sojata, sobib ka tundliku seedimisega kassile\nÜhe portsjoni suurustes pakkides PrimaCat Fillets ei sisalda mingeid sünteetilisi maitse-, säilitus- ega värvaineid. Toode ei sisalda ka gluteeni, lisatud suhkrut, nisu, soja, maisi ega geenmuundatud koostisosi. Parimaist tooraineist looduslik toit – mugavalt oma toidupoest!\nKassi toitmine on peen kunst ja hea enesetunde tagamiseks peab toiduvalikusse kuuluma rohkesti liha. Ehedalt liharikkad ühe portsjoni suurused PrimaCat Filletsi pakid aitavad hoolitseda selle eest, et teie kass saaks proteiine ilma tarbetute täiteaineteta. Kassidel on loomuomaselt nõrk janutunne, mistõttu Filletsi kiisueined sobivad eriti hästi kuivtoidu kõrvale, lisades kassi toiduvalikusse vedelikku ja toetades mitmekülgset toiduvalikut.\nKas kana ei maitsenud täna teie kassile? Prooviga ka Filletsi seeria muid tooteid ja leidke oma kassi lemmikmaitse!\nToorvalk 17,3 %, toorõli ja -rasv 1,1 %, toorkiudained\nServeerida toatemperatuuril 1 tk/päevas (4–5 kg kassi kohta) täistoidu lisana. Hoolitse selle eest, et Su kassil oleks alati värsket joogivett.


AJALUGU 80, 90 ja Jaroslav Dudkin – 100 < Sport < Uudised < Uudised < Tallinna Tehnikaülikool - Sinu elustiil!\nViimati muudetud: Mari Öö Sarv, 18.12.2018 10:23\nTekst: Rein Järva, TPI vilistlane 1968, korvpalliajaloolane, Jaroslav Dudkini treenitav 1963–68\nTallinna Tehnikaülikoolis on korvpall olnud üliõpilaste ja õppejõudude seas läbi aegade populaarne spordiala. Esimene teadaolev märge ülikooli eelkäija Tallinna Tehnikumi meeskonna kokkukutsumisest on teada 1928. aastast ehk 90 aastat tagasi. Tookord, 4. veebruaril NMKÜ võimlas Harjuorus võitis Tallinna Tehnikumi meeskond külla sõitnud Tartu Ülikooli meeskonda 21:19 (15:10). Küllap mängiti korvpalli ka järgnevatel aastatel, aga täpsemad andmed puuduvad.\nKorvpallielu elavnes kümnend hiljem ehk 1938. aastal, mil märtsikuus peeti Tallinna üliõpilaskonna esivõistlused Kopli Rahvamaja saalis. Korporatsioon Leola võitis esikohamängus korporatsioon Väinlat 56:27. Samal aastal algasid regulaarsed mõõduvõtmised korvpalliplatsil Tartu Ülikooliga.\nMaha ei jäänud ka õppejõud, korvpall oli populaarne ülikooli akadeemilise pere seaski. Esimene märge ülikooli õppejõudude korvpallimeeskonna kokkuvõtmisest on 10. detsembrist 1938. ehk täpselt 80 aastat tagasi. Sel päeval peeti Tartus ülikooli võimlas Tartu Ülikooli ja Tallinna Tehnikaülikooli õppejõudude vaheline kohtumine Tartu Ülikooli rektori karikale. TTÜ meeskonnas mängisid professor Adolf Parts, nooremassistent Heinrich Laul, laborant Artur Kull, abijõud Valter Raidna, Aleksander Martens ja Johannes Roes. Tartlased võitsid 43:36 (25:22).\nSiinkohal on allakirjutanul ettepanek legendaarsele KAPA meeskonnale: kirjutada oma ajaloos oluline kuupäev ringi ja lugeda õppejõudude meeskonna sünnidaatumiks 10. detsember 1938 ehk 13 aastat varasemaks. Küllap kammitses 27. aprillil 1951. aastal korvpallitrennis kokku tulnud õppejõude teadmatus selle kohta, et nende vanemad kolleegid mängisid palli ka enne raudse eesriide sulgumist. See oleks samaväärne otsus nagu õppeasutuse nõukogudeaegse sünniaasta 1936 ümbertõstmine 1918. aastasse.\nJärgneval kümnendil, aastail 1938–1948, mängiti ülikoolis, pärast sõda juba TPI-s, samuti korvpalli, kuid pidevat meeskonda mingis võistlussarjas ei osalenud, veel ei olnud ka organisatsioonilist vormi. TPI spordiklubi asutati 4. juunil 1948. aastal ja see andis väljundi võistlemiseks väljaspool instituuti Eestis korraldatud meistri- ja karikavõistlustel.\nSeega oli moodustatud „spordikeha“, olemas tudengid-mängijad, kuid puudus treener. Instituudi tollane haldusprorektor Harri Eesmaa tegi Jaroslav Dudkinile ettepaneku tulla tööle õppejõuna TPI kehalise kasvatuse kateedrisse ja ühtlasi korvpallivõistkondade treeneriks. Spordiühingu Kalev kesknõukogus töötanud mehele see pakkumine sobis.\nKes võis siis ette teada, et tema tulek Kopli „rauakooli“ oli ajalooline! Sidus ju Dudkin ennast õppeasutusega tervelt 42 aastaks ning tema tegevus TPI õppejõu ja treenerina oli epohhiloov TPI korvpalli ajaloos.\nTreener pani kohe alates 1950/51. õppeaastast käima treening- ja võistluskarusselli. TPI naiskond tuli juba samal, 1950. aastal Eesti meistrivõistlustel 3. kohale. Meeskond oli 1950. aastail Eesti meistrivõistlustel keskmike seas, seda seetõttu, et paljud tugevamad mängijad jäid instituuti astumise järel mängima oma spordiühingute meeskondadesse. Küll aga saadi tugevam koosseis kokku NSV Liidu kõrgemate koolide meistrivõistlusteks. Juba 1952. aastal tuli TPI meeskond neil võistlustel 2. kohale. Tulemust korrati järgmiselgi, 1953. aastal. Suurtulemus sündis 1955. aastal, mil instituudi meeskond tuli NSV Liidu üliõpilasmeistriks. Selles meeskonnas mängisid Henn Michelson (kapten), Peep Teder, Ardo Lepp, Eldor Vare, Rein Enden, Adolf Voolaid, Viljar Vaher, Valdo Jaaniso, Arnold Mägi ja Rein Laast. See oli treener Jaroslav Dudkinile esimene suurtulemus TPI meeskonnaga, kuid temale endale üldse mitte esimene. Oli ta ju olnud juba 1946. aastal NSV Liidu siseesivõistluste võitjaks tulnud Tallinna meeskonna treener ja 1947. aasta Euroopa meistri – NSV Liidu meeskonna üks ettevalmistajaist.\nAastail 1961–66 oli TPI meeskond Eesti korvpalli suveräänne liider: kuuel korral järjest tulid „rauakooli“ tudengid Eesti meistriks. Kerkisid esile tiitlivõistluste medalimehed Tõnno Lepmets (kahekordne Euroopa meister) ja Priit Tomson (kahekordne maailmameister ja kolmekordne Euroopa meister). Koduklubis TPIs oli nende tähtmängijate juhendaja Jaroslav Dudkin. Siia vahele mahub teistkordne NSV Liidu üliõpilasmeistriks tulek 1964. aastal. Meistermeeskonnas mängisid Tõnno Lepmets (kapten), Valdu Suurkask, Priit Tomson, Avo Viil, Peep Päro, Andres Keevallik, Peeter Kokk, Jen Kajari, Peeter Münter ja Rein Järva. Edasistel aastatel kullasära enam ei tulnud, küll aga hõbe- ja pronksmedaleid.\nDudkini treeneritöö TPI meeskondade juures kujunes muljetavaldavalt 33 aasta pikkuseks (1950–1983). See on Eestis rekordiline – keegi teine ei ole ühte meeskonda nii kaua treeninud. Tema kontole jäid meeskonnaga võidetud 6 Eesti meistritiitlit, 7 hõbedat ja 7 pronksi ehk kokku 20 medalit 33 aasta jooksul. Lisaks 2 NSV Liidu üliõpilasmeistri tiitlit ja 4 hõbedakohta samadelt võistlustelt. Sealjuures täitis ta korvpallitreeneri rolli põhitöö kõrvalt: Dudkini igapäevatöö oli TPI kehalise kasvatuse kateedris, kus ta jõudis välja dotsendi kutse ja kateedrijuhataja ametikohani. Lisaks sellele oli Dudkin populaarse õppejõudude meeskonna KAPA vanim liige. 9. detsembril täitus tema sünnist 100 aastat.\nJaroslav Dudkin oli oma laiahaardelise tegevuse tõttu Eesti korvpalli sümboolse esiviisiku esindaja Joann Lõssovi, Ilmar Kullami, Edgar Naaritsa ja Selma Multeri kõrval. Ta oli mängijana koondises nii enne kui ka pärast sõda, hiljem koondise treener, rahvusvahelise kategooria kohtunik ja korvpallijuht.\nJaroslav Dudkin on ka parim näide teisest rahvusest sündinud mehe täielikust integreerumisest Eesti ühiskonda. Vene aadlijuurtega peres sündinud ja üles kasvanud noormees sai esimese iseseisvusperioodi ajal isamaalise kasvatuse ja hariduse, pärast sõda lõi Eestis pere ja eestistus täielikult, unustamata muidugi oma sünnirahvust ja juuri, mis ulatusid Tsaari-Venemaale.\nDudkinil olid parimad isikuomadused: intelligentsus, korrektsus, põhimõttekindlus, heatahtlikkus, viisakus, tähelepanelikkus. Treenerina oli ta nõudlik innustaja ning hea teoreetik ja praktik. Ülimaks pidas ta oma õpilastest väärikate kodanike kasvatamist. Jaroslav Dudkin kasvatas üles poja, samuti Eesti korvpallikoondisse jõudnud Gunnar Dudkini, ja hariduspõllul tegutseva tütre Maarika. Meie seast lahkus ta 18. augustil 2000. aastal 81-aastasena. ■\nDudkini õpilased temast:\nPriit Tomson, kahekordne maailmameister: „1955. aasta sügisel ilmus Jaroslav Dudkin „Vestusse“ (Westholmi Gümnaasium, tol ajal Tallinna 22. Keskkool) kui Kalinini rajooni spordikooli treener. Minusugustest Kassisabast pärit 6. ja 7. klassi poistest said tema õpilased. Dudkin pani suurt rõhku korvpalli tehnikaelementidele, peatselt ka kombinatsioonide õpetamisele, arendades niiviisi lastes iseseisvat mõtlemist. Hiljem, kui käisin Mererajooni spordikoolis, võttis Jaroslav mind sealt TPI meeskonna treeningule. Ta suhtus minusse isaliku hoolitsusega, oli minu kui üliõpilase eestkostja ja kui vaja, siis ka kaitsja mehaanikateaduskonna dekanaadis. Mäletan Dudkinit kui alati viisakat, delikaatset, korrektset härrasmeest“.\nValdu Suurkask, rahvusvahelise kategooria kohtunik: „Korvpall sidus mind Dudkiniga alates 1957. aastast, TPI-sse minekust peale. Kõige enam hindasin tema suurepärast suhtlemisoskust. Ta oli ühtaegu tugev treener ja hea mänedžer. Jaroslavi lemmikväljend oli ükskõik kelle poole pöördumisel; „Mul on sulle üks pisike palve.“ Tavaliselt oli selle taga mõni oluline asi, mis vajas kordaajamist. Hilisemas kohtunikuametis olime palju aastaid head kolleegid.“\nAadu Kana, Eesti Korvpalliliidu omaaegne esimees: „Jaroslav Dudkin lõi TPI-s klubilise õhkkonna. Meil tekkis ühtehoidev sõpruskond: peeti omavahelisi üritusi, käidi tihedalt läbi, hiljem ka perekonniti. Jaroslav ei uskunud, et tema õpilased võiksid režiimi rikkuda, ehkki noortel meestel võis tudengipõlves vimkasid ette tulle. Tal oli komme hästi korvi tabav mängija pingile võtta ja öelda: „Puhka natuke“. Sedaviisi soovis treener säästa meest edasiseks mänguks, kuid tihtipeale läks pingil istujal viskekäsi rooste...“


Torma lasteaed "Linnutaja" asub Jõgevamaal. Meie nimi on seotud Carl Robert Jakobsoniga, sest Linnutaja oli tema kirjanikunimi.\nMeie rühma nimi on Naerumummud, oleme 6-7 aastased kooliminevad lapsed. Meid on rühmas 22 last.\nMeie oleme suured sõbrad loodusega. Meie abilisteks on Lope ja Nähka, kes õpetavad meile palju tarkusi ja seda, kuidas loodust puhtana hoida. Üheskoos käime tihti jalutamas oma looduse õpperajal. Seal on meil märgitud oma puud: iidne tamm, pärn, pihlakas, kastan, kask, kuusk. Tormas on veel säilinud vana mõisakompleks ja Eestis ainulaadne ringtall. Need vajaksid küll pisut kohendamist. Õpperajale jääb veekogudest tiik, kus on palju allikaid ja see talvel ei jäätu. Ühe vana mõisahoone korstna otsas on ka kurepesa ja nii me saame alati täpselt teada, millal toonekured, ühed esimestest kevadekuulutajatest, meie juurde jõuavad.\nTihti käime oma rühmaga väljasõitudel. Oleme külastanud Elistvere loomaparki, Kassinurme linnamäge, Laiuse lossivaremeid, Kuremaa mõisaparki, Endla looduskaitseala, oleme matkanud Saare matkarajal. Meie ligidal asuvad Võtikvere park, Rahuoru park ja Vaiatu park. Oleme seal pidusid ja piknikuid pidanud. Alati koristame enda järelt prügi ja prahi ära, sest oleme loodust hoidvad ja armastavad lapsed.\nMeil on lasteaias ka väga tore loodusnurk. Seal elavad nümfkakaduud, merisead ja akvaariumikalad. Lapsed saavad igal hommikul olla kordamööda loodusnurgas korrapidajateks, sööta neid, puhastada nende pesasid. Kõik ootavad suure põnevusega oma järjekorda. Jällegi üks hea võimalus õpetada lastele hoidvat suhtumist loodusesse.\nSoovime liituda "Tere kevad!" projektiga, sest see tõotab tulla uus ja huvitav väljakutse. Loodame õppida teiste kogemustest ja saada ise põnevaid teadmisi.\nSOOVIME KÕIGILE ILUSAID PÄIKESELISI PÄEVI JA JÄÄME OOTAMA ESIMESI KEVADEKUULUTAJAID!