Kevadised priimulad: 9 kaunimat ja tagasihoidlikumat liiki - Kaktus\nEsimesed kevadlilled säravad meeleolu ja kutsuvad esile sooje tundeid\nEsimesed lilled, mis kevadel annavad, pakuvad meile rõõmu. Primroosid õitsevad kohe pärast lume sulamist või mais. Räägime mitmeaastastest rohttaimedest ja sibulatest.\nKevadlillede sort Tüüp 1. Anemone\nTavainimestes nimetatakse seda anemoneks, kuna lilled asuvad õhukestel pikkadel vartel, mis on tundlikud tuule hinge järele. Õitsema hakkab enne, kui lehed puudel õitsema hakkavad.\nSuvilas kasvatatakse seda magistraalringides, hoonete seinte lähedal, põõsaste ja okaspuude lähedal. Sellistes kohtades on päike kuumem, taimed ärkavad kiiremini ja seal on ka kaitse tuule eest..\nVeeruline anemone näeb välja värvikas\nAnemoonil on mitu alamliiki. Levinud suveelanike seas: Anemone Dubravnaya ja Lyutichnaya. Õitseb varakult (aprilli lõpus), lootustandmine kestab 2-3 nädalat. Tamme anemoonil on valge-kreemjad õied ja liblikas kollane.\nVeerulist anemone peetakse kõige ilusamaks. Talvel, ilma peavarjuta, ei talu kultuur tugevaid külmi, seetõttu on see levinud soojades piirkondades.\nLilled on erinevat värvi ja väga suured.\nKõigil anemoonidel sureb pärast õitsemist õhust osa välja, seetõttu kasutatakse seda kultuuri sagedamini rühmitustena, erineva õitsemise kuupäevaga taimedega, mis katavad närtsinud anemoni inetu tühjuse..\nAnemoon paljuneb ilma emataime üles kaevamata. Osa risoomi lõigatakse põõsast ära ja istutatakse teise kohta. Võite teha sügiskülvi maas. Õitsemine algab aastal, nagu kaheaastasel.\nVaade 2. Lumikelluke\nKõik teavad ja armastavad lumikellukest, sellest on kirjutatud tähendamissõnu ja legende. Täna on taime populatsioon oluliselt vähenenud ja see on kantud punasesse raamatusse..\nLumikelluke õitseb varakevadel, kui lund on veel\nLumikelluke istutatakse sageli väljaspool kodu. See on tagasihoidlik ja kasvab ühes kohas aastaid. See on sibulakujuline taim, paljunemise ajal siirdatakse see sibulaid jaotamata - need võetakse koos turbaga. See protseduur tagab 100% ellujäämise määra..\nPaljud ei tea lumikellukese õiget nime, selle nimi on Galanthus. Aedades kasvatamiseks on populaarne mitut tüüpi:\nLumikelluke Elvis on kõrgeim. Pungi nool ulatub 50 cm-ni.\nVolkovi lumikelluke - Venemaal aretatud. Sellel on suur punakas sinakas, kreemjas varjund. Levib kiiresti ja nõuab jagamist iga 3 aasta tagant.\nLumikelluke tavaline - kõige õrnem ja lõhnavam. Kõrgus ei ületa 15 cm.\nParem on istutada lumikellukesed võõrustajate, hortensiate, astilba ja dekoratiivpõõsaste (euonymus, spirea, jaapani kudoonia jne) ümber. Enne nende taimede õitsemist on lumikellukesel aega õitsema.\nLevik on levinud lehtmetsades, sageli kasvatatakse koduaedades. Kiire laotamine loob vaiba, mis õitsemise ajal tundub hämmastav.\nVõsa pole kunagi kõrgem kui 15 sentimeetrit\nProleska Sibirskajat kasvatatakse, selle erksad sinised õied on rikkaliku aroomiga. See ei vaja hooldust, kasvab ühes kohas 5 aastat. Paljundab pirn, mis sobib hästi uude kohta. Võib levida isekülviga, tekitades tiheda tihniku.\nParimad naabrid priimulatele on mitmeaastased taimed, mis hakkavad kasvama hilja. Sel juhul ilmub vegetatsiooni ja õitsemise jada. Maapinna katmiseks madalakasvulised taimed on heaks võimaluseks naabruses, kus on hüatsint, krookus.\nKõige tavalisem aedade ja väljakute lill, mis loob maalilise ilme, on tulbi. Primrooside hulgas on sellel kõige rohkem sorte. Kasvatatakse aja, varre kõrguse, värvi ja punga sundimise teel.\nTulbis on mitu tuhat sorti\nLehed ilmuvad pärast lume sulamist. Õitsemine Venemaa keskmistes piirkondades toimub mai esimesel kümnendil. Ilma hoolduseta väheneb tulpide dekoratiivsus.\nTulpide kasvatamise tehnikad:\nPärast õitsemist kärn lõigatakse.\nSöötmine toimub forfort-kaaliumväetistega.\nLehti ei puututa enne, kui need on täielikult närbunud.\nPärast lehtede mahakukkumist toimub kaevamine (juuli keskel).\nSibulate kuivatamine varjus.\nHaigete ja tervete sorteerimine. Valitakse väikesed sibulad (lapsed), mis õitsevad alles aasta pärast. Neid istutatakse eraldi.\nHoida kuivas kohas kuni sügiseni.\nMaandumine septembri keskel.\nTulbid armastavad niisket mulda ja kasvavad kõige paremini madalikel. Sibula hea arengu jaoks kuiva ilmaga vajab see saak perioodilist kastmist 5. tüüpi hüatsint\nVarajane, väga erinevate liikidega lill. See on istutatud rühmadena lillepeenardesse, harjadesse, piiridesse. See sobib hästi teiste priimulatega, õitseb aprilli lõpus - mai alguses.\nÜhes lillepeenras on eri sortide hüatsindid\nVastavalt õitsemisperioodile jagunevad liigid kolme rühma, mille vahe on 10 päeva:\nErineva paletiga frotee-lokkis mütside kujul olevad õisikud. Sinine, roosa, valge, punane, oranž ja kollane on laialt levinud. Jahedas kevadel (+10) on kultuuri õitsemine pikk - kolm nädalat.\nHüatsindid koos tulpidega loovad veetleva kompositsiooni\nTaim armastab viljakat mulda, ei talu seisvat vett. Sibulad istutatakse septembri lõpus, süvenedes 15–20 cm, intervalliga 5–8 cm. Külmades piirkondades kaetakse istutused enne külma tekkimist multši / kuuseokstega.\nseemikud söödetakse lämmastikväetistega;\npungade moodustumise ajal tuleb läbi viia kastmine mineraalväetiste kompleksiga;\npärast õitsemist - toitmine superfosfaadi infusiooniga.\nSibulane lill, pinnase ja valgustuse suhtes vähenõudlik, kasvab kõikjal.\nNartsiss õitseb varjus kauem\nSee kasvab ilma kaevamata 5 aastat. Paljundatakse sibulapõõsa jagamisega pärast lehtede närbumist. Sibulad istutatakse septembris või kolm nädalat enne külma.\nJust seda taime nimetab Vikipeedia priimulaks. See toimis varase õitsemisega "priimulatega" taimede rühma moodustamisel.\nMitmed erinevad koos kasvavad priimula sordid näevad välja suurepärased\nPrimrose on vähenõudlik rohttaim mitmeaastane. See kasvab põõsa kujul, mis koosneb rosettidest. Juur on kiuline, ulatudes maapinnale kuni 20 cm. Tal on palju sorte, mis erinevad lehe kuju ja pungade värvi poolest.\nSee hakkab õitsema sulatatud kohtades, ootamata, kuni lumi sulama hakkab. See ei varja suveks lehestikku, soodsates tingimustes õitseb ta uuesti augustis-septembris. Levitage seemnetega ja põõsast jagades.\nPrimrose armastab osalist varju, ei talu maa niisutamist. Kasvab ilma põõsast jagamata 4-6 aastat. Istutusaeg pole oluline, see võib toimuda igal kuul, isegi õitsemise ajal.\nLiik 8. Krookus\nCrocus annab rikkaliku õitsemise ainult päikselises kohas.\nKrookustel on palju sorte, mis erinevad kroonlehtede kõrguse ja värvi poolest. Pungad taluvad öökülma kuni -10 ° C. Lill pole mulla suhtes valiv, kuid savimullad tuleb lahjendada liivaga, lisada tuhka ja lämmastiku-mineraalide segusid. Ei meeldi seisva veega.\nPaljunevad sibulabeebid. 4 aasta pärast kasvab mugul tugevalt, vajalik on kaevamine / harvendamine. Noored lapsed istutatakse püsivasse kohta septembri lõpus.\nKui olete muscari sibulad korra istutanud, ei pea te muud tegema. Taim ei vaja kastmist, ümberistutamist ega väetamist. See ilmub pärast lume sulamist, õitsemist ja “kadumist” järgmise aastani. See võib ühes kohas kasvada aastakümneid.\nMuscari peetakse kõige tagasihoidlikumaks priimulaks\nMuscari on lühike taim, millel on helesinised pungad. Lillede kirjeldus kõlab originaalselt - "hunnik viinamarju". Kuju, milles arvukad pungad kogutakse, on tõepoolest nagu viinamarjad..\nSuvel algab puhkefaas: lehed visatakse ära, pirn magab. See on parim aeg sigimiseks. Sibulad kaevatakse üles ja istutatakse uude kohta.\nPrimroses on kõige soovitud ja austatud lilled. Slaavlased kutsuvad neid suve avamiseks mõeldud võtmeteks, sest kuigi loodus on uinunud, avavad nad õitseaja. Istutage kindlasti oma piirkonnas varakult õitsevad taimed..\nSelles artiklis esitatud videost leiate selle teema kohta lisateavet. Jagage kommentaarides oma kevadlillede kollektsiooni ja kasvavat kogemust.\nMillised on esimesed kevadlilled aeda istutada\nEsimeste päikesekiirte ilmumisega soovitakse nautida roheluse ilu, tunda lindude laulmist ja hingata mitmesuguste taimede aroome. Esimesed kevadlilled võimaldavad alati värskelt avatud aia ilu nautida. Kuid selleks, et seda täielikult tunda, peate teadma, milliseid põllukultuure kohapeal istutada. Pakume teile tutvuda lillepeenras kasvatamiseks kõige huvitavamate ja originaalsemate lilletaimede nimekirjaga.\nMärtsikuu esimesed kevadlilled aias\nSelleks, et esimesed kevadlilled ilmuksid kohe koos lume ja külmakahjustusega, on vaja nende istutamine eelnevalt läbi mõelda. Üks populaarsemaid ja varasemaid esindajaid on lumikellukesed. Tavaliselt paljundatakse neid seemnete või sibulate abil..\nEsimene võimalus võimaldab teil õitsemist jälgida alles 3 aasta pärast. Seetõttu, kui soovite selliseid põllukultuure kasvatada, on parem osta sibulaid. Eelistage elastseid sibulaid, mis kohe maasse istutatakse. Selliste taimede omamisel on vaja väetamiseks kasutada kondijahu, pisut tuhka ja kuiva huumust..\nSellised esimesed kevadlilled näevad ka aias ilusad välja:\nKrookused. Selliseid floristide esindajaid on väga palju. Kõik need erinevad kroonlehtede värvi ja kuju poolest. Põllukultuurid võivad õitseda sügisel või kevadel. Veel üks võluv varakevadine lill - krookus\nParim on saak istutada suvel, kui neil on puhkeperiood. Mugulsibulad on istutatud 5-8 sentimeetri sügavusele. Sellise taime jaoks sobivad alad on ainult päikselised.\nHüatsindid. Kui sellised taimed õitsevad, muutub aed erksaks ja maaliliseks pildiks. Kroonlehtede valged, kollased, lillad, roosad toonid täiendavad lillepeenart meeldivalt ning lõhnavad pungad täidavad aia uskumatu lõhnaga. Hüatsindi paljundamiseks on parem kasutada väikseid sibulaid. Imikud eraldatakse suurest sibulast ja istutatakse seejärel kasvukohale. Hüatsint mitte ainult ei kaunista teie aeda, vaid täidab selle ka uskumatu aroomiga.\nEeltingimus - pärast õitsemise lõppu lõigatakse vars ära nii kõrgele kui võimalik ja lehed peaksid loomulikult kollaseks muutuma..\nProleska. Selliseid põllukultuure leidub tavaliselt metsalagedes. Kuid see Liliaceae perekonna sibulakujuline esindaja täiendab lillepeenart suurepäraselt. Veel üks esimesi lilli, mis teid varakevadel rõõmustab - Proleska\nPaljundamine võib olla seeme või sibulakujuline.\nAlgne esimene kollane kevadlill on kevad või erantis. Tänu kuldsetele pungadele ilmub kohe pidulik meeleolu ja erksad värvid rõõmustavad oma atraktiivsusega. Esimesi kevadlilli näete märtsis, mõnikord aprillis. Vesenniku fotod\nKõrgusel ulatuvad sellised põllukultuurid kuni 10 sentimeetrini ja pungad läbimõõduga kuni 2,5 sentimeetrit. Algne lahendus on selliste pungade istutamine rühmitustesse. Võite isegi sibulaid põõsaste või puude vahele istutada, kuna osalises varjus tunnevad ka sellised kultuurid üsna hästi..\nTeine märtsilill on Primula. Just neid taimi müüakse traditsiooniliselt pottides puhkuse sümbolina - 8. märtsil, kuid neid saab oma lillepeenras kasvatada, kui proovite kõvasti. Kevadine aed pole täielik ilma priimulata\nSellist ilu on lihtne risoomi jagades levitada. Saate põllukultuure istutada kohe pärast lume sulamist. Primroosid on märkimisväärsed selle poolest, et need juurduvad isegi madalatel temperatuuridel. Optimaalne lahendus on sellise saagi paigutamine osalisesse varju..\nAprillis õitsevad ka aias esimesed kevadlilled. See on ainulaadsete ja elavate kultuuride aeg, seetõttu soovitame kaaluda populaarseimate esindajate esindajaid.\nLõhnav violetne oma sini-siniste õitega tervitab rõõmsalt sooja päikesekiirt. Sellise ilu saamiseks oma lillepeenras peate seemned ettevalmistatud mulda külvama ja seejärel panema taimed pimedasse ruumi..\nKuu aega hiljem võite alustada põllukultuuride korjamist ja seejärel ümberistutamist püsivasse kohta. Talveks ei pea kaevama, katke see lihtsalt kuuseokstega.\nHämmastav unistuste ürdi\nUnerohi on maagiline kultuur, millega on seotud palju legende ja salapäraseid uskumusi. Kuid hoolimata sellest müstikast on taim väga populaarne aedades ja lillepeenardes. Ta õitseb aprilli teises pooles, rõõmustades oma esinduslikuma väljanägemisega..\nDream-rohu paljundamiseks kasutage seemnemeetodit, kuna metsas on taime kaevamine rangelt keelatud. See on kantud Punasesse raamatusse. Kuid seemnemeetod on suurepärane lahendus sellise saagi saamiseks saidil.\nPõdrakanep on mitmeaastane risoom, millel on igihaljad lehed. Ta hakkab õitsema aprillis ja võib kesta maini. Lilled on värvitud valge, kollaka või burgundi varjundiga, sobivad on ka virsiku- ja tumepunased toonid.\nParim on istutada põllukultuure poolvarjulistel aladel. Kastmine peaks olema mõõdukas, et vältida seisva sulavee tekkimist. Paljundamiseks eelistage mitte seemneid, vaid jagamismeetodit..\nIridodictium (või Iris-lumikelluke)\nSee taimestiku varajane esindaja õitseb kohe pärast esimese lume kadumist. Tavaliselt on see märtsi lõpp, kuid see kestab aprilli keskpaigani. Mini-iiriste kõrgus on kuni 10 sentimeetrit. Kroonlehtede varjund võib olla sinine, sinine, lilla, magenta või oranž..\nTänu kroonlehtede veidrale ja värvikirevale mustrile paistavad lilled teiste lillepeenra esindajate seas silma oma ainulaadsusega. Sageli iridodictums istutatakse muru, tavaliselt rühmades, mis loob originaalse kaunistuse roheline muru.\nKirjeldades esimesi kevadlilli, ei saa mainimata jätta neid tuntud lilli - tulpe. Harva on aed või suvila, kus need hämmastavad taimed ei kasva. Ehkki kasvuhoone tulpe võib lillepoodidest leida 8. märtsiks, õitsevad nad looduslikes tingimustes aprillis. Aednikud kaunistavad nendega erinevaid lillepeenraid ja lillepeenraid, istutavad neid aiateedele, sageli istutavad neid igasugustesse konteineritesse ja pottidesse.\nMai kevadlilled: fotod ja nimed\nMai rõõmustab juba paljude lillekultuuride üle, mis õitsema hakkavad selle kuu esimestel päevadel. Pakume elada kõige nõutumatel aiakultuuridel, mis rõõmustavad teid nende ilu ja rafineeritusega..\nKõige esimene kevadlill, mis sümboliseerib romantikat ja õrnu tundeid, on maikelluke. Et näha, kuidas valged kellad õitsevad, peate neid istutama sügishooajal - septembris ja novembris. Kuna need põõsad paljunevad risoomi jagades, jagage taim ja istutage see sobiva suurusega aukudesse.\nMaikelluke peetakse tagasihoidlikuks saagiks, kõik, mis tema ilu jaoks vajalik on, on mõõdukas mulla niiskus. Territoorium võib olla kas päikselises piirkonnas või varjus. Kuna maikellukedel on üsna tugev juurestik, ei tohiks seda istutada teiste kultuuride kõrvale. Nad saavad nad saidilt lihtsalt "pigistada".\nDaisy või Pearl on kreeka keelest tõlgituna ainulaadne kultuur, mis saab igas lillepeenras hästi hakkama. Need isendid on üheaastased või mitmeaastased taimed, nad võivad õitseda 1 või 2 korda aastas. Mai algusega kaasneb alati nende pungade avamine. Talv pole ka nende jaoks kohutav, kuid lume puudumisel on parem katta taim kuuseokstega. Kultuuri saate levitada seemnete või pistikute meetodil.\nSee on mitmeaastane sibulakujuline esindaja, mis õitseb alates mai esimestest päevadest. See võib olla nii kääbus kui ka pikk. Selle kõrgus on kuni 5 sentimeetrit, kuid on ka neid liike, kes ulatuvad kuni 50 sentimeetrit üles.\nNartsissid õitsevad kõige paremini päikeselises kohas, kuid ka varjulises piirkonnas võivad nad õitseda. Lahkumine toimub septembris. Kroonlehtede värv on erinev - traditsiooniline valge, kollane või ereoranž.\nMesilasi armastav kopsutiir\nKopsuvärk meelitab oma aroomidega mesilasi, kroonlehtede varjund võib olla korraga tumesinine ja roosa. On isegi legend, et tumesinine varjund on Aadama sümbol ja roosa on Eeva sümbol. Sageli leidub kopsurohtu metsades, servadel või heinamaadel, kuid see leiab oma koha lillepeenardes..\nKevad- ja kevadlilled Grouse on mõisted, mida ei saa üksteiseta ette kujutada. Sibulataim istutatakse sibulatega, seda on eelnevalt töödeldud kaaliumpermanganaadi lahusega. Visuaalselt sarnanevad sellised taimed algse palmipuuga, mille ülaosas on lilled. Sellepärast nimetatakse sarapuu rohtusid sageli paradiisipuuks. Hooldus seisneb korralikus kastmises ja väetamises.\n10 aia varaseimat lille\nPäris kevad riigis algab esimeste lillede ilmumisega, kas te pole nõus? Tõenäoliselt on see põhjus, miks me armastame taimi nii palju, et ärkame enne kõiki teisi, taaselustades lillepeenraid ja rõõmustades aedniku hinge. Nüüd, nende väikeste imede ootuses, teen ettepaneku meenutada koos meie aedade varasemaid lilli.\nLumikellukesed ja krookused on ühed esimesed, mis ilmuvad kevadel.\nVarase õitsemise sibulakujuline\nKõige arvukamad ja populaarsemad varakevadiste lillede seas on muidugi igasugused sibulataimed. Neid istutatakse reeglina sügisel ja nendes piirkondades, kus kevad tuleb varakult, imetlevad inimesed juba esimesi lilli. Artikkel Sibul imestab: eredad ideed kevadiste lillepeenarde jaoks annavad inspiratsiooni ja kevadist meeleolu ning räägime veidi lähemalt esimestest meie aedades õitsevatest sibulatest.\nSeda kutsuti lumikelluks põhjusel - see külmakindel taim õitseb kohe, kui lumi sulab aias. Esimesed lumikellukesed ilmuvad märtsi alguses - muidugi sõltuvalt teie piirkonna kliimatingimustest.\nLumikellukesed elavad oma nime üles\nGalanthus on kõige parem asustada loodusliku elupaiga kohtadele lähedastes tingimustes - põõsaste ääres, puude all, mis ei anna veel varakevadel paksu varju. Kui soovite, et lumikellukesed õitseksid lillepeenras, pidage meeles, et taim on efemeroid: üsna lühikese vegetatiivse perioodi lõppedes sureb selle õhustik ära.\nLumikelluke paljuneb seemnete abil (tänu sipelgatele, mis lohistavad seemnekauna, saab see omaette aeda elama asuda) ja tütarsibulaid. Galanthus on istutatud sügisel; kevadel, pärast õitsemist, võite võsastunud pesad jagada.\nKrookuste seas on varaseimad botaanilised liigid: Tommasini krookus, kuldse õitega krookus, ankyra krookus, impera krookus ja mitmed teised - sobivates kliimatingimustes saavad nad õitseda juba veebruaris. Natuke hiljem korjavad teatepulga suureõielised Hollandi hübriidid, mis avaldavad muljet mitte ainult lillede suuruse, vaid ka nende erksate ekspressiivsete värvide järgi..\nBotaanilised krookused õitsevad varem, hübriidsed on aga suuremad. Autori foto\nNeed hämmastavad lilled on sobivad peaaegu kõikjal: nad on istutatud lillepeenardesse ja väikestes rühmades murule ning põõsaste ja puude alla; need sobivad ka konteinerite lossimiseks. Krookuste kasvatamise, nende klassifitseerimise ja aias kasutamise kohta saate lisateavet artiklist Heralds of Spring - Crocuses.\nKevadel õitsevad krookused on istutatud sügisel; istutamiseks on parem kasutada korve, sest krookusibulad on näriliste seas äärmiselt populaarsed. Nendele lilledele sobib nii päikseline piirkond kui ka nurk lehtpuupõõsaste ja -puude hajutatud varjus. Igal aastal ei pea sibulaid üles kaevama - nad teevad seda ainult siis, kui tahavad võsastunud pesa jagada.\nKui soovite oma saidil krookuseid istutada, uurige meie istutamiseks sortide valimiseks meie kataloogi, mis ühendab suurte aia veebipoodide pakkumisi. Vaadake valikut krookuseid.\nMuscari (hiire hüatsint)\nÄärmiselt tagasihoidlik, üllatavalt kiiresti kasvav ja äärmiselt atraktiivne taim, mis väärib asumist ükskõik millisesse lilleaeda. Muscari liike ja sorte on üsna vähe ning need võivad õitsemise osas varieeruda, kuid kõige esimene õitsemine toimus aprillis. Artiklis "Hiire hüatsint" - muscari rääkisin üksikasjalikult nendest lilledest, nende sortidest ja oma muljetest.\nMuscari on heledad ja tagasihoidlikud lilled. Autori foto\nMuscari kasvatamine on üsna lihtne: piisab, kui istutada need valitud kohta aeda sügise alguses. Pange tähele: iga sibul toodab igal aastal palju "beebisid", nii et varsti moodustub lossimiskohas paks kardin. Pealegi on sibulate täielik väljakaevamine peaaegu võimatu: väikesed "lapsed" eksivad kindlasti ära ja idanevad järgmisel kevadel uuesti, nii et kui te pole kindel, et valitud koht on lõplik, istutage muscari sobivatesse korvidesse (võite omatehtud valmistada - suurtest plastpudelitest, millesse on tehtud augud) drenaažiks).\nMuscari näeb kõige paremini välja rühmitustena ja sobib hästi teiste kevadiste õistaimedega. Ja kui korjate erinevate õitsemise kuupäevadega liike, siis rõõmustavad nad teid varakevadest juuni lõpuni.\nIridodictium (võrgustatud iiris)\nNende raasukeste õied meenutavad iiriseid, kuid perekonnast Iris eraldati need iseseisvaks - Iridodyctium. See on sibulakujuline taim, mitte pikk (kuni 10 cm), kuid äärmiselt graatsiline ja atraktiivne.\nIridodictium on pisike, kuid graatsiline lill. Autori foto\nIridodictiums on suured päikesesõbrad, arvestage seda nüanssi istutuskoha valimisel. Ärge unustage, et nagu enamik sibulaid, on ka see taim efemeroid: varsti pärast õite närbumist hakkavad lehed surema. Kuid varase õitsemise ajal (märtsi lõpust aprillini) näevad nad suurepärased nii teiste sibulataimede kaaslastena kui ka omaette..\nVäikese kasvu tõttu on iridodictiums sobivad kivistes aedades; nende õitsevad kardinad on suurejoonelised ka muru heleda värske rohelise seas. Need sobivad ka konteineriteks ja neid saab kasutada sundimiseks. Aias istutatakse sibulad varasügisel..\nKevade päikeselised kuldlilled annavad teile imelise tuju. Pealegi ilmuvad nad siis, kui aed pole veel erksavärviliseks värvitud. Erantise õitsemine - sõltuvalt kliimast - algab märtsis või aprillis. Üllatavalt ei karda see lill isegi hiliseid lumesadusid!\nErantise päikselised õied annavad kevadise meeleolu. Autori foto\nPisikesed taimed (mitte üle 10 cm kõrgused, lille läbimõõt - umbes 2,5 cm) näevad kõige paremini välja rühmitustena. Nad on tähelepanuväärsed nii üksi kui ka koos teiste varakevadiste sibulate - iridodiktikumide, krookuste ja lumikellukestega..\nLooduses elab erantis metsas, seetõttu on selle istutamiseks kõige edukam koht lehtpuude ja põõsaste all, kuid kõik muud alad, mis asuvad osaliselt varjus, teevad seda. Vesennik on mulla niiskuse suhtes tundlik: ta ei talu põuda ega seisvat vett.\nKõige levinum - siberi punapuu - õitseb soodsates tingimustes märtsi lõpus. Kõige sagedamini saab seda ära tunda taevasinise tooni kellukakujuliste õiendavate õite järgi, kuid sordimetsapuudel võivad õied olla ka valged.\nProleska õitseb kõige paremini looduslähedastes aedades\nScylla (võsa) on hämmastavalt tagasihoidlik: kasvab päikesepaistelistes kohtades, osalises varjus ja isegi varjus; ta ei vaja erilist hoolt. Ainus nõue, mida see taim teeb, on läbilaskev muld, metsamaa õitsemise ajal niiske, kuid ilma seisva veeta.\nIstutuskoha valimisel pidage meeles, et võsa kasvab hästi, korrutades nii tütarsibulate kui ka seemnetega, nii et seda tuleb kontrollida. Naturaalses looduslikus stiilis kujundatud aia tingimused muutuvad Scylla jaoks ideaalseks - siin tunneb ta end koduselt.\nVarase õitsemisega rohttaimed mitmeaastased taimed\nVarasel kevadel õitsevaid rohttaimi pole nii palju, kuid igaüks neist on tähelepanuväärne omal moel.\nSee on imeline igihaljas mitmeaastane, tagasihoidlik ja haiguskindel. Euroopas kutsutakse seda sageli "Kristuse roosiks", sest põdrakanep õitseb sageli lihavõttepühadel..\nPõdrakanepit nimetatakse Euroopas sageli Kristuse roosiks.\nLooduses on enam kui 20 liiki hellebore, kuid aias on enamasti hübriide, mis õitsevad aprilli algusest. Nende taimede hulgas on punaste, valgete, roosade ja kollaste õitega sorte, kuid kõige populaarsemas - ‘Atrorubens’ - on heledad lillad õied, millel on kerge rohekas varjund.\nPõdrakanep istutatakse kevadel niipea, kui mulla seisund seda võimaldab. Lõunapoolsetes piirkondades, kus kliima on pehme, on võimalik ka sügisene istutamine. Soovitan lugeda artiklit Hellebore - talve lill, mis räägib üksikasjalikult selle populaarse taime, selle kasvatamise ja hooldamise kohta..\nKui soovite oma aeda kaunistada nende imeliste lilledega, siis vaadake meie kataloogi, mis koondab suurte aia veebipoodide pakkumisi. Vaadake valikut ilusaid hellebore sorte.\nMillised on esimesed kevadlilled, mida nimetatakse: 28 priimulat\nKevad tuleb tõesti omaette ja tõeliselt kevadine meeleolu on meil alles siis, kui aedades ja majade ääres hakkavad õitsema esimesed kevadised lilled, mis ei karda külma..\nNeed õrnad ja ilusad mitmevärvilised pungad õitsevad muutlikule ilmale vaatamata varem kui teised ja rõõmustavad oma värvidega aedniku ja mööduja silma. Vaatame koos valikut esimestest kevadistest lilledest - kodustatud ja metsikutest, mis ärkavad talveunest enne kedagi teist..\n1. lumikelluke (galanthus)\nSee lill on kõigile tuttav alates lapsepõlvest. Kes ei mäleta lugu "12 kuud"? Need tagasihoidlikud, puudutavad valgete kellaõitega lilled on esimeste seas, mis ilmuvad varakevadel. Lumikellukesed õitsevad umbes kuu aega, nad taluvad temperatuurimuutusi hästi ega karda varakevadisi külmi.\n2. Mis on siniste metsakellade nimed - Proleska (scilla)\nLumikellukest nimetatakse mõnikord siniseks lumikelluks selle välise sarnasuse tõttu viimasega ja ka seetõttu, et see ilmub kohe, kui lumi sulab. Tegelikult on need erinevad taimed. Need sinised või sinised lilled ei karda ka kevadisi külmi..\n3. Millised lilled õitsevad lumes - Hellebore\nNimi ise viitab sellele, et see õitseb külmas. Lõunas õitseb hellebore talvel, veebruari lõpus. Põdrakanep ehk nagu seda tavaks ka nimetada - helleborus kuulub liblikasperekonda ja on nagu kõik liblikad ka mürgine! Igihaljas hellebore on mitte ainult külmakindel, vaid ka põuakindel ning selle õitsemine keskmisel sõidurajal algab märtsis, kui meie lillepeenrad pole veel kaunistatud suvetaimede erksate värvidega. Helleboruse õied on väga ilusad, veidi nagu laternad - õhenevad, üsna suured, ulatudes 8 cm läbimõõduga.\n4. Mis on varajaste kollaste looduslike lillede nimed - Erantis (kevad)\nNeed päikselised kuldlilled lisavad tuju kevadisele aiale. Erantis õitseb ka varakevadel, märtsis-aprillis ning ei karda külma ja lund.\n5. Primula (priimula)\nSelle taime sorte on palju, ainult väikest osa neist kasvatatakse kultuuris. Primroosid õitsevad varakevadel ohtralt ja pikka aega, mõnedel liikidel on võimalik korduv sügisene õitsemine.\n6. Värviliste lehtedega lill, nagu seda nimetatakse - Medunitsa\nKopsuõitsus õitseb aprillis-mais. Kasvab hästi kergetel, hästi niisutatud muldadel. Pärast õitsemist moodustab palju värvilisi lehti.\n7. Mis on madalad valged lilled, mida nimetatakse - krookuseks\nKoos esimese kevadise kuumusega ilmuvad ka eredad madalad krookuseõied. Krookused ei õitse kaua, vaid 5-7 päeva, ilma ühte kohta ümberistutamata võivad nad kasvada kuni 5 aastat. On olemas krookusetüüpe, kes eelistavad õitseda sügisel..\n8. Millised on väikesed sinised kevadlilled - Periwinkle\nIgihaljas periwinkle säilitab oma lehestiku isegi lume all. Niipea kui muld hakkab sulama, moodustab see uusi võrseid ja aprillis on see kaetud pehmete siniste õitega..\n9. Mis on kollaste lillede nimed, mis näevad välja nagu päike - Adonis või Adonis\nErekollane, nagu väikesed päikesed, ilmuvad adonisõied juba esimestel peenikestel kevadpäevadel. Eelistab hästi valgustatud alasid ja kerget viljakat mulda.\n10. Milline on ümmarguste läikivate lehtedega kollane kevadlill - Kevadine Chistyak\nKevadine raasuke ilmub kohe pärast lume sulamist. Tema armsad kollased lilled õitsevad täielikult ainult ereda päikese käes, see tähendab päeva keskel, pilves ilmaga ja öösel nad lähevad.\n11. Väikesed sinised lilled, nagu neid kutsutakse - maksapuu\nMaksapähni nimetatakse rahvapäraselt kopliks, kuna see ei meeldi avatud kohtadele ja kasvab ainult metsas. Tema elegantseid, helesiniseid lopsakaid kimpe on pärast pikka talve nii mõnus metsast leida..\nLõhnav violetne on mitmeaastane varakevadine taim. Õitsemise ajal on kogu linnaosa oma aroomiga täidetud. Lõunas, kui väljastatakse soe pikk sügis, võib violetne oktoobris-novembris taas õitsema hakata. Ja juhtub, et selle õitsemine jätkub kogu talve.\nMuscari või hiire hüatsint on mitmeaastane sibulakujuline taim. Selle pisikesed kellukesed õied on olenevalt liigist kogutud sinise, sinise, lilla või valge rassi õisikuteks. Selle taime on ka kahevärvilisi liike..\n14. Mis nimed on valged lilled, mis näevad välja nagu kelluke - Valge lill\nKevadine valge lill õitseb aprillis 20-30 päeva. Taime kõrgus 20-20 cm. Tema valgete kellaõite otstes on selgelt näha rohelised või kollased laigud.\nChionodoxa ilmub varakevadel, seda nimetatakse ka lume iluks. Selle taime lehed ilmuvad samaaegselt pungadega. Lilled võivad olla üksikud või kogutud väikeste õisikute kujul. Chionodoxa on valge, sinine, sinine või roosa.\nPushkinia on rohttaimne sibulakujuline taim kõrgusega 15-20 cm.Lilled kogutakse valge või sinise värvi rassmose õisikutes. Õitseb varakevadel.\nTagasihoidlik külmakindel taim, õitseb varakevadel. Corydalis jõuab kõrguseni kuni 20 cm. Pärast õitsemist sureb selle maapealne osa ära, pärast mida taim ei karda mehaanilisi mõjusid, ta ei hoolitse selle eest, et ta tallata või kaevata.\n18. Kuidas näeb välja looduslikult kasvav iiris - Iridodictium (retikteeritud iiris)\nNeed pisikesed sibulakujulised iirised õitsevad aprillis ja annavad meeldiva aroomi. Nad ulatuvad 10 cm kõrguseks. Kasvavad hästi päikeselistel aladel, kuid taluvad ka väikest varjutamist.\nKaluzhnitsa on kooriga väga sarnane, kuid nendel taimedel on siiski erinevusi. Lehestik säilib oktoobrini, see on peamine erinevus nende vahel. Eelistab hästi niisutatud soostunud mulda.\n20. Millised on valged kevadlilled - anemone ehk anemone\nSeda taime nimetatakse anemooniks, kuna enamiku liikide kroonlehed kukuvad tuule käes kergesti maha. Sõltuvalt tüübist võivad anemoonid õitsema varakevadel, suvel või sügisel..\nHüatsintti võib õigustatult pidada kevadise aia lemmikuks oma silmapaistvate õite ja uimastava lämmatava aroomi poolest. Need taimed hakkavad õitsema aprillis ja rõõmustavad rikkaliku palett valge, sinise, oranži, kollase ja roosa varjundiga..\nVeel üks varakevadine taim. Väliselt meenutab see taim sülti, kuid sellel on suuremad ja piklikud õied. Seal on valgeid, siniseid ja roosasid taimi. Õitseb pikka aega, kuni kolm nädalat\n23. Millised pika lilla kroonlehtedega lilled - Bulbokodium (bränd)\nSee on väga ilus varreta multiflorum, moodustades lehtedest ümbritsetud 2-4 õit. Õitseb kaks nädalat, levitades enda ümber veetlevat lõhna.\n24. Väikesed helesinised kevadlilled, nagu neid kutsutakse - Brunner (unustage-mitte)\nKuni 40 cm kõrgune rohttaimne mitmeaastane taim. See tagasihoidlik külmakindel taim kasvab hästi aia varjulistes nurkades. Lilled on väikesed, kogutud apikaalsete õisikutega. Õitseb mais.\n25. Mis on looduslikud tulbid - tulbid\nTulbisordid õitsevad erinevalt nende kasvatatavatest metsikutest sortidest palju varem, aprillis. Kokku on sellel taimel üle 100 liigi..\nSee on mitmeaastane taim, millel on tohutult palju sorte ja hübriidvorme. Õitseb märtsist juunini, olenevalt liigist.\n27. Apelsiniõied, mis sarnanevad kellukesega, ja liiliad, nagu neid nimetatakse - Grouse\nMitmeaastane suurte lilledega sibulakujuline taim. Õitseb varakevadel. Pähklikirv sai oma nime lillede värvi sarnasuse tõttu samanimelise linnu sulgedega. Kõige populaarsemad on sarapuu ja keiserlik sarapuu..\n28. Mis nimed on valged kevadlilled, mis näevad välja nagu tähed - kodulinnud\nSibulane mitmeaastane efemeroid, mis õitseb üheaegselt võrsete ja lumikellukestega. Tärnikujulisi valgeid lilli kogutakse racemose või corymbose ülaosa õisikuteks.\nKõigile, kes sisse vaatasid, on imeline kevadpäev ja päikseline tuju!\nKevadlilled, pealkirjad ja kirjeldus\nPaljud aednikud on korduvalt esitanud endale küsimuse, millised kevadised (või tagasihoidlikud) lilled tuleks istutada suvila lillepeenrasse ja oma aeda. Pärast pikka ja külma talve soovite oma saiti erinevate taimede abil kiiresti muuta, lisades sellele erksad värvid ja ilu. Suveresidentsi jaoks kevadlillede valimisel peate meeles pidama, et parem on võtta tagasihoidlikke liike ja sorte. Kahjuks ei võimalda tänapäevane elurütm anda neile kogu vajalikku hoolt ja hooldust (nagu petuuniad, mida me sel ajal seemnetega istutame), mis on nii vajalik.\nIlusate taimede otsimisel teevad paljud sama vea, ostes selliseid, mille jaoks on regulaarne järelevalve nii vajalik ja mis võib-olla lihtsalt ei juurdu saidile. Millised on siis parimad lilled, mida oma kevadise õitsemise jaoks lillepeenras valida?\nSibulakujuliste priimulate valimine\nPaljud lilled võivad mitmeaastaste sibulakujuliste taimede ilu kadestada. Need on täiesti tagasihoidlikud, mis muudab neist suvila jaoks ideaalsed taimed..\nÜks suurimaid kevadiste sibulataimede rühmi on see, mis sisaldab dekoratiivset sibulat või, nagu eksperdid seda nimetavad, alliumit. Aretajad on aretanud üle 152 liigi. Kuid kahjuks alahinnatakse neid, seetõttu kasutatakse lillepeenarde, alpi slaidide ja rabatoki kujundamisel neid palju harvemini kui kuulsaid tulpe. Ja seda hoolimata asjaolust, et alliumidel on kompaktsed torukujulised lehed, mis moodustavad ilusad ja lopsakad põõsad. Kuid mis kõige tähtsam - ühe taime lillede arv võib ulatuda peaaegu 60 tükini. Nad on ilusad ka siis, kui õitsemist pole veel tulnud. Sõltuvalt õitsemise ajast eristatakse selle taime erinevaid sorte. Seetõttu on võimalik seda lille suvilasse istutada nii, et igal kuul oleks meil midagi õitsema. Näiteks varajased sibulad õitsevad mai keskel, hilisemad rõõmustavad suve lõpus silmi. Ja taimede endi õitsemise kestus ulatub terve kuuni..\n• 3 nädalat anemone õitseb;\n• Kuninglik sarapuu rohi (väldime selle istutamist seisva veega kohtadesse!) Rõõmustab teid oma värviga 2–3 nädalat;\n• Sõltuvalt asukohast võib kõigi lemmiktüüp õitseda 3 nädalat;\n• Kuid ainult 10 päeva pärast on kevade õitsemise peamine sümbol - nartsiss.\nCrocusit peetakse õigustatult üheks aia kaunimaks varakevadiseks lilleks. See on esimeste seas, kes kooruvad märtsis, kohe pärast talve lume sulamist. Selle priimula eeliseks on see, et esimesed õied ilmuvad sellele samaaegselt lehtedega. Kuid kahjuks, kui kiiresti see õitseb, sama kiiresti see õitsemine ja möödub. Vaid poolteist nädalat ja krookus lakkab õitsema. Ja suvel surevad selle lehed ära ja taim talvitub järgmise kevadise soojenemiseni. Lille kasvatamisel on pluss see, et see ei vaja väetamist ega erilist hoolt. Erinevad kahjurid proovivad seda mitte puudutada, sama kehtib seenhaiguste kohta..\nNad on tulbid - nende hooldamisel veidi kapriissemad. Sellel kevadlillel on palju sorte. Nad saavad oma kauni vaatega maamajale juba aprillis meeldida. Ja nende ilus vaade lillepeenral ei jäta kedagi ükskõikseks. Oma suure sortimendi hulgast saab iga aednik valida lille, mis väärikalt rõhutab tema aia ilu. Kuid sellised kevadised ilud vajavad hoolikat hoolitsust. Esiteks kannatavad need lilled sageli mitmesuguste seenhaiguste all. Selle vältimiseks on enne istutamist vaja sibulaid hästi fungitsiididega töödelda. Samuti vajavad nad aktiivse kasvu ajal pidevat hoolt. Tea, parem on vältida tulpide seenhaigusi. Lõppude lõpuks, kui lill on seenest mõjutatud, tuleb see viivitamatult hävitada. See vaev ei ole ravitav..\nHele ja tagasihoidlik muskari\nSuvila jaoks tagasihoidlikud kevadlilled saavad muscari. Selle tüübid on tohutud. Selle tulemusel on selle õitsemise ajastus väga erinev. Nende taimede esimesed liigid õitsevad märtsi lõpus. Selle taime kasvatamine ei nõua palju pingutusi. Septembris piisab, kui valida neile koht lillepeenras ja istutada maa sisse. Igal aastal annab üks pirn palju võrseid, mistõttu see lill suudab kiiresti kogu talle eraldatud ruumi ära võtta. Ja muskarit on täiesti võimatu välja kaevata, väikesed sibulad võivad maasse eksida ja järgmisel aastal uuesti idaneda. Seetõttu soovitatakse kõigil aednikel istutada muscari omatehtud (plastikust pudel, mille aukud on abiks) või ostetud korvidesse, kui nad pole kindlad, et valitud istutuskoht on lõplik. Parim variant oleks istutada kevadine muscari koos teiste lilledega. Õige valiku korral saate panna taimi varakevadest suve alguseni oma iluga rõõmustama.\nMadal taim kuulub sibulakujulisse rühma, on väga ilusa ja atraktiivse väljanägemisega. See pisike kevadlill on suur päikesefänn, seda peaksite kindlasti meeles pidama, kui valite riigis selle istutamise koha. Ta hakkab õitsema märtsi lõpus ja rõõmustab oma välimusega aprilli keskpaigani. Selle sibulad on vaja kasvukohale istutada varasügisel..\nVõrreldatud iirise väljanägemise eripära viib asjaolu, et see näeb kivises aias suurepäraselt välja alpi slaidi taustal või paneb selle tõhusalt maha muru särav värske roheline. Kuid aednikud peaksid meeles pidama, et seda tüüpi iirised, nagu kõik sibulakujulised taimed, on efemeroid. Pärast õite närbumist hakkavad lehed peaaegu kohe surema..\nSee taim hakkab oma ilu andma märtsis-aprillis, kõik sõltub kliimast. Selle kuldse-päikselise tooniga lilled värvivad aia pärast pikka talve. Selle vaieldamatu eelis on see, et kevadised hilised lumesadud pole erantisu jaoks kohutavad. Need väikesed, kuni 10 sentimeetri kõrgused taimed näevad rühmalises istutamises lillepeenras suurepärased välja. Nad sobivad hästi selliste priimulatega nagu lumikelluke või krookus..\nMeie "kevadise taime" istutamiseks peate valima koha lehtpuude või põõsaste all. Võite valida mõne muu ala, peamine on see, et see on osalises varjus. See on tingitud asjaolust, et looduses võib seda taime leida ainult metsadest. Erantis on kastmisele väga tundlik, ta ei talu põuda ega seisvat niiskust.\nJuba märtsi lõpus võib täheldada nende varajast õitsemist. Lilled on kellakujulised ja taevasinise varjundiga. Kuid ka mõned sordisortide tüübid on valged. Inimestes kannab see taim endiselt nime Scylla. Proleska on väga tagasihoidlik taim. Seda saab kasvatada suvila lillepeenra mis tahes osas. See võib kasvada varjus ja eredas päikeses. Ei vaja erilist hoolt. Ainus asi, mille eest tasub hoolitseda, kui soovite, et Scylla oma iluga meeldiks, on mulla niiskus. See peaks alati olema pisut niisutatud, kuid sagedane jootmine võib olla kahjulik..\nSelle kevadise priimula istutamiseks lillepeenras koha valimisel tuleb meeles pidada, et võsa kasvab kiiresti. See võib paljuneda nii seemnete kui ka sibulate abil..\nPopulaarsed kevadised priimulad - priimulad\nPrimroses on väga ilusad ja erksad lilled, mis paljunevad seemikute kaudu või jagades põõsast ja juurduvad uues kohas hästi. Need on vähenõudlikud, nii et need on suurepärane võimalus aia krundiks. Kevadisel priimulal on kortsulised lehed, mis on kaetud heleda pohmakaga. Lehe serv on laineline. See lill murdub kohe pärast lume sulamist. Need armsad ja säravad lilled nende suvilas rõõmustavad silma väga pikka aega..\nPrimrossi liike on rohkem kui 550. Kuid kahjuks kasvavad aednikud neist vaid väikest osa. Saate seda priimulat seemnetest kasvatada, kuid kui te ei soovi nii keerulisele asjale aega raisata, võite osta valmis seemikud.\nVõttes arvesse priimula sorte, algab õitsemise kuupäev märtsi lõpus ja aprilli alguses (liikudes keskmistele laiuskraadidele, nihkub neid kuupäevi kuu või rohkem). Ja mõned selle taime liigid rõõmustavad lõunapoolsete alade omanikke ja kaks korda hooajal - suve lõpus või varasügisel..\nAias ja lillepeenral igal ajal aastas näeb helleborus hea välja. Inimesed nimetavad neid helleboredeks. Nad on võimelised kaunistama väga varase õitsemisega suvilat. Lilled on suure kujuga ja kõige mitmekesisemate värvidega. Need ei ole alati ühevärvilised, neil võib olla hele keskosa. Mõnikord on kroonlehed kaunistatud eredate laikude või erinevate löökidega..\nHämmastav igihaljas kevadine gelleborus on haiguskindel. Teine nimi - "Kristuse roos" - sai selle tänu sellele, et tema õitsemise aeg langeb lihavõttepühadele.\nLooduses on seda taime rohkem kui 25 liiki. Põrsakese istutamine algab kohe pärast sulatatud pinnase lubamist. Lõunapoolsetel laiuskraadidel, mida iseloomustavad kerged talved, on hilissügisel lubatud istutada põdrakanep..\nKõige ilusam on must hellebore. Ei, see nimi ei tähenda, et lille varjund oleks must. Vastupidi, sellel on lumivalge värv. Ja selle nime sai see tumedate juurte tõttu. Kuni 8 sentimeetri läbimõõduga lilled hämmastavad kõiki oma iluga. Selle taime ainus puudus on see, et see õitseb ainult kaks nädalat..\nKiiresti kasvav lill, mis sobib ideaalselt väikese aiapeenra jaoks. See kevadine taim alustab õitsemist tavaliselt märtsis-aprillis ja tema kaunid sinised lilled võivad poolteist kuud silma rõõmustada. Unustage mind-ei ole väga tagasihoidlik taim. Seda tõendab asjaolu, et seda saab siirdada isegi õitsemise perioodil. Kuid tasub kontrollida selle lille paljunemisprotsessi, vastasel juhul võib see paari aasta jooksul kogu aia täita ja põhjustada mitte vähem probleeme kui kõige ebameeldivam umbrohi.\nMitmeaastased kevadlilled lillepeenras\nNeid lilli võib omistada ka mitmeaastastele taimedele. Niipea kui muld hakkab kevadist soojust neelama, hakkavad igihaljad periwinkle esimesed värsked võrsed idanema. Ja juba aprillis ilmuvad arvukalt esimesed kahvatusinised lilled. Lille traditsiooniline värv on sinine, kuid neid võib olla ka teisi: valge, punane ja lilla. Kroonlehed võivad olla kas lihtsad või kahekordsed. Lehtede värv on samuti mitmekesine, klassikalisest rohelisest heledaks, valgete ja vahel ka kollaste mustritega..\nPeriwinkle armastab niisket mulda, kuid ilma seisva veeta. Peaks olema natuke päikest, on soovitav, et riigi lillepeenar oleks varjus või osalises varjus. Otsene päikesevalgus on tema jaoks hävitav ja põua korral vajab see sagedast kastmist. Periwinkle paljuneb pistikuteks jagades. See kasvab väga kiiresti. Periwinkle on vaja istutada märtsis-aprillis. Kuid see taim on nii tagasihoidlik, et saate selle istutada isegi augusti lõpus..\nMaikelluke on kevade üks peamisi sümboleid (ärge unustage, et selle taime kõik osad on väga mürgised). Oma suvilas tuleb nad istutada sügisel, kuid võimalikult hilja - novembris. Te peaksite teadma, et nende looduslik elupaik on mets, seetõttu on vaja puude ja põõsaste varjus istutada maikellukesed. Enne taime risoomide mulda panemist tuleb see hästi väetada. Suurepärane võimalus oleks siin kompostihunnikust pärit huumus. Istutamisel peaksite olema võimalikult ettevaatlik, et vältida taime juure painutamist..\nKevadist maikellukest peetakse vähenõudlikuks taimeks. On oluline, et selle kasvatamisel oleks alati piisavalt niiskust ja siis suudaks ta pikka aega oma iluga rõõmu tunda. Aednikud peavad teadma maikellukeste istutamist teistest taimedest eemale. Ja kõik sellepärast, et sellel on väga tugev juurusüsteem, mis suudab ellu jääda kõik taimed, mis oma teed tulevad..\nÕitsevad hüatsindid näevad väga ilusad välja. Ühtegi kevadist taime ei saa nendega võrrelda, sest värvi heleduse ja vormide mitmekesisuse osas pole neil võrdset. Hüatsindid istutatakse septembris, kuid pärast maa piisavat soojenemist päikese poolt on võimalus istutada ka kevadel. See on sibulakujuline taim. Hüatsindi eest hoolitsemisel tuleb märkida, et selle sibulaid on parem kasta eriti säästlikult. Kui niiskust on ülemäära, põhjustab see selle lagunemist ja selle tagajärjel lille surma.\nLumbago ehk unerohi on väga haruldane kevadine taim. Kui on soov seda lille oma saidile istutada, siis peaksite seemneid ostma spetsialiseeritud kaupluses. Veel on võimalusi, võite osta taimi pottides ja siirdada need suvila lillepeenrasse. Kui valik peatus seemnete ostmisel, tuleks need külvata soojendatud pinnasesse, temperatuur peaks olema vähemalt 20 kraadi. Parim periood selleks saab aprill. Taim juurdub ainult kerges ja hästi kuivendatud pinnases.\nTeine äärmiselt populaarne ja tagasihoidlik priimula, mis õitseb siiski kogu sooja aastaaja jooksul, on vioola (pansies). Selle igasugused värvid ja kombinatsioonid, lihtsad ja topeltlilled lihtsalt ei suuda meid rõõmustada kevadiste esimeste sooja päikesepaisteliste päevadega.\nParem on vioola istutamine kergelt varjutatud kohtadesse, kuid see ei häiri üldse päikesepaistelisi kohti. See kevadlill armastab kastmist, kuid liigne niiskus on selle jaoks hävitav. Lilled vajavad väetamist vähemalt 2-3 korda hooajal. Talvituvad ja kuni -40 külmakraadideni (ehkki väikese lumekihiga) jäävad need taimed ilma kahtluseta ellu.\nKõike, mis õitseb kevadel, on võimatu loetleda, kuid tahan tõesti märkida koos kasvanud "kimbu" - moonid ja valgala, aga ka lihtsad iirised Alpide mäel.\nPidage meeles, et oma suvila kauniks muutmine on väga lihtne, seal on lai valik lilli, mis võivad teid pikka aega oma välimusega rõõmustada. Peaasi on valida need õigesti ja hoolitseda nende eest vastavalt kõigile nõuetele..\n10 kõige esimest kevadlille (foto). Kasvatamine ja hooldamine.\nEsimesed, mis nende õitsemisega meeldivad, on kevadised õitsvad sibulad. Talve lõpus ilmuvad lume alt scilla (scilla) ja krookused. Kauaoodatud priimulad, mis on kaunid nii lillepeenras kui ka kimbus.\nAprillis-mais saabub nartsisside, hüatsintide, linnuliha ja sarapuude vaheldumine.\nKoos nendega õitsevad tulbid, mis hämmastavad värvide, varjundite, kontrastide ja sortide arvuga. Selles olevad tulbid on lillede seas juhid!\nPirn on modifitseeritud maa-alune võrse. Sibula põhjast kasvavad lihavad või kilelised soomused, milles hoitakse vett ja toitaineid ning mida tarbitakse siis külmal või kuival aastaajal. Sibul on ka vegetatiivse paljundamise organ..\nKõik sibulad ja mugulsibulad võib jagada järgmisteks osadeks:\nkevadine õitsemine (nad istutatakse sügisel) - krookused, tulbid, hüatsindid, muscari, sarapuud, kodulinnud\nsuvised liiliad, gladioolid, freesiad, tigridia\nsügis (istutatud kevadel) -kolonn, krookus\nKevadised sibulad õitsevad talve lõpus ja lõpetavad õitsemise suve alguses. Pärast õitsemist jätkavad mõned rohelise massi kasvamist ja kogunemist, mis annab neile võimaluse toitaineid sibulasse koguneda, teised aga jõuavad puhkeperioodi, mil lehed täielikult kuivavad. Sügisel juurduvad sellised taimed uuesti ja talvituvad selles olekus. Nii nad kasvavad:\nSibulad on aastased: tulbid, alliumid, fritillaria (sarapuu) ja mitmeaastased: nartsissid, hüatsindid. Aastased sibulad kuivavad pärast õitsemist, kuid moodustavad samal ajal ühe või mitu noort tütarsibulat.\nSibulaõisi hinnatakse mitte ainult ilusa kevadise õitsemise pärast, vaid ka talvel destilleerimise võimaluse pärast, kui sibulad istutatakse sügisel esmakordselt lillepottidesse ja lastakse külma keldrisse..\n3-4 nädalat enne kavandatud õitsemist võtke sibulate potid välja ja pange sooja ja valgusküllasesse kohta..\nTulbid eelistavad hästi valgustatud alasid, mis pole külma tuule ja mustandite jaoks juurdepääsetavad. Tulbid kasvavad ilusti otsese päikese käes ja heledas varjus.\nHea õitsemise jaoks vajavad nad istutuskohta vähemalt poole päeva jooksul valgustamiseks. Päikesevalguse puudumisel tulbid õievarred sirutuvad välja, muutuvad õhukeseks ja rabedaks ning sibulad muutuvad väikeseks. Selliseid nõrgestatud taimi mõjutab haigus sageli..\nIlusate, tervislike taimede kasvatamiseks, mis õitsevad igal aastal, peate lilli joota ja toita õigeaegselt ja regulaarselt, kobestada mulda ja eemaldada umbrohi. Terveks hooajaks piisab kolme sidumise läbiviimisest:\nteostatud vahetult pärast tulpide tekkimist\nülemine riietus lootustandev perioodil (ilmusid pungad)\nviiakse läbi õitsemise ajal\nKui olete sügisel mulda viinud mädanenud sõnnikut ja orgaanilist ainet, siis võib täiendavat väetamist mitte teha.\nTulbisibulaid soovitatakse igal aastal üles kaevata, muidu süvenevad need aja jooksul ja lõpetavad õitsemise. Kaevake need üles, kui lehed muutuvad kollaseks. Koorige, kuivatage ja hoidke kuni septembrini kuivas, soojas ja pimedas kohas.\nIstutage tulbid sügavusele, mis võrdub sibula enda kolmekordse kõrgusega. Valage augu põhjas liiva - see hoiab ära sibulate mädanemise.\nNartsissidel on tohutult palju sorte, mis erinevad lehtede ja lillede kuju, suuruse ja värvi poolest. Lilled võivad olenevalt sordist olla:\nNartsissid õitsevad keskmiselt 10–15 päeva, kuid õitsemise aeg erineb sorditi, näiteks:\nvarakult on "Exent" (Narcissus "Accent"), "Dach Master" (Narcissus "Dutch Master"), "Tet-a-tete" (Narcissus "Tete-a-tete")\nkeskmine õitsemisperiood - "Beersheba" (Narcissus "Beersheba"), "Mount Hood" (Narcissus "Mount Hood")\nkeskel hilja - "Shalom" (Narcissus "Salome"), "Petit Fore" (Narcissus "Petit Four")\nhiline - nartsiss Poeetiline sün. "Faasani silm" (Narcissus Poeticus recurvus syn. "Faasani silm")\nKasutage ära erinevat tüüpi nartsisside ja hübriidide õitsemisaegade erinevusi ning tehke pidevalt õitsevaid aiakompositsioone. Nartsissid näevad kõige paremini välja teiste kevadiste sibulate läheduses: tulbid, krookused, hüatsindid, hellebores.\nKrookused õitsevad talve lõpus, vaadates välja sulava lume alt ja sügisesed rõõmustavad oktoobri õitsemisega. Vastavalt sellele istutatakse kevadel õitsevad krookused augusti lõpus-septembris, sügisel õitsevad liigid suvel. Pole vaja neid igal aastal välja kaevata, las krookused moodustavad maalilisi, kohevaid pesasid. Saate neid istutada 4-5 aasta pärast.\nKrookused eelistavad kerget mulda, seetõttu on soovitatav mulda lisada komposti ja tuhka. Nii et sibulad ei sureks vee kevadise stagnatsiooni tagajärjel, tehke drenaaž - lisage liiv või paisutatud savi.\nKrookused näevad ilusad välja suurtes, tihedates rühmades. Varase õitsemise ja väikese suuruse tõttu on krookused sagedased külalised mäesuusajaladel ja kiviktaimlas.\nScylla on väga dekoratiivne, mistõttu kasutatakse seda sageli erinevat tüüpi lilleseadetes:\npõõsaste all või ees\nKuna taimiõied on õrnad ja keskmise suurusega, siis rikkaliku värviaktsendi saamiseks istutatakse see suurtesse rühmadesse. Scylla kasvab kõige paremini viljapuuaia kroonide all, üsna lagedal ja huumuses pinnasel. Võsa paljuneb isekülviga ja kasvab aastaid.\nSarapuu (fritillaria) istutamiseks vali territooriumil soojad, päikselised kohad. Grouse, nagu enamik sibulaid, on niiskuse stagnatsiooni suhtes väga tundlik, nii et kui teie ala on märg, ei häiri drenaaž. Kui niiskuse stagnatsioon ikkagi taime ohustab ja soovite ikkagi neid võõristavaid iludusi kasvatada, soovitame teil korraldada kõrge (lahtiselt) peenar.\nPähklikreemi lillenoa moodustamiseks on puhkeperioodil vajalik kõrge temperatuur ja minimaalne niiskus..\nNäpunäide: kaevake sarapuu sibulad igal aastal üles, hoidke augustist septembri alguseni soojas, pimedas kohas.\nIstutusaeg - sibulad annavad teile teada ise, vabastades noored juured. Istutussügavus 25-30cm (keiserliku sarapuu jaoks), kuna taim on üsna pikk ja peaks maapinnas hästi vastu pidama. Teiste liikide puhul on sügavus standardselt võrdne kolme sibula kõrgusega.\nDekoratiivne sibul (Allium. Allium)\nDekoratiivne vibu, mida eristab ebatavaline kuju ja mitmekesisus. Selle heledad ümmargused pikkade jalgadega õisikud võivad muuta aias suvalist ala.\nAllium on tagasihoidlik sibulakujuline taim. Õitsemine algab hiliskevadel - suve alguses. Pärast õitsemise lõppu ja seemnete küpsemise ajal on dekoratiivse sibula kuivamispead samuti väga tõhusad..\nMõnes dekoratiivse sibula sordis ulatuvad õisikute pallid läbimõõduga 30 cm (Allium cristophii). Ja kuigi enamik dekoratiivseid sibulaid õitseb mais-juunis, leidub ka sügisel õitsevaid alliumi sorte..\nAiakultuuris on kõige levinum armeenia muscari või kolchis (Muscari armeniacum, M. Colchicum). Helesinised pisikesed lilled, igaüks umbes 0,5 cm, serva ümber on õhuke valge äär.\nÕisikus on umbes 40-50 meeldiva aroomiga õit. Muscari näeb hea välja lilleaias, väikeses heinamaal maja või muru ees. Lillede kõige levinum sinine värv, kuid on ka liike, millel on valged, lillad ja isegi helekollased õied..\nHüatsintidel on mitmeaastane pirn, nii et suhtuge nendesse ettevaatlikult. Hüatsintlilled on mitmesuguses värvitoonis ja intensiivse lõhnaga, mis meenutab sireleid. Hüatsindite sorte ja sorte on palju:\nsinine "sinine jope", "delft sinine"\nroosa "Anna Marie", "Fondant", "Lady Derby", "Roosa pärl", "Splendid Cornelia"\nkarmiin "Jan Bos"\nkahvatukollane "Haarlemi linn"\noranž "mustlaste kuninganna"\nvalge "Carnegie", "L'Innocence", "Valge pärl".\nHinnatakse topeltlilledega hüatsindide sorte: heleroosa "Kastanilill", karmiin "Hollyhock", valge "Madame Sophie".\nTigridia pavonia õitseb juulist septembrini, moodustades igast mugulsibulast kuni 3-5 korki, umbes 45 cm kõrgune. Igal varsil on umbes 5 punga. Tigridia õis ei kesta kaua - ainult 8-10 tundi, kuid vaatamata sellele on tigridiaga lillepeenrad pidevalt õites. Asi on selles, et pungad avanevad ükshaaval, luues õitsemise järjepidevuse efekti..\nMillised on maikellukestega sarnaste lillede nimed?\nÖine ilu - mirabilis: hooldus ja paljundamine\nKuidas istutada tilli ja teenida sellele miljon või rohkem\nKuidas seemnetest taimseid nelki kasvatada ja selle eest korralikult hoolitseda\nSaialill: liigid ja sordid, kasvatamise saladused\nSeemned. Varakult küps tomat "Alyoshka F1"\nSaxifrage'i lill - istutamine ja koduhooldus\nHoya vaha luuderohi toob kaasa ebaõnne: tõde või müüt\nKasvatage kodus seemnetest hosta\nKalanchoe õitsev - koduhooldus\nPuude pügamine - kuidas õigesti puuviljaseemneid kevadel pügada\nSuvise elukoha kõige vähem pretensioonikad lilled: fotod ja nimed\nKuidas hoida tulpe pärast lõikamist, et nad ei närbuks nii kaua kui võimalik\nKuidas kasvatada seemnetest taimkapsast: katse saidil\nLillade haigused ja kahjurid - nende ravi ja tegevus?\nToataimede zamioculcas kirjeldus, foto ja reprodutseerimise meetodid\nTaimede LED-ribade kasutamise ja ühendamise tunnused\nDekoratiivne hüdrogeel või Aqua praimer\nCalla-liiliad on eksootilised lilled, millel on meeldejääv ebaharilik välimus ja tagasihoidlik iseloom. Iga lillemüüja teab, et kodus pole kalla-liiliate kasvatamine keeruline, taim on tempermalmist ega vaja erilist hoolt.\nMiks toataimede lehtede tipud kuivavad?\nCrotoni eest hoolitsemisel arvestage tema harjumuste ja eelistustega.\nDekoratiivkapsas, kasvatamine ja hooldus


Maavarade kaevandamisega kimpus olevad kodanikud saavad tasuta õigusabi\nMaavarade kaevandamise probleemidega kimpus olevad kodanikud ja kodanikuühendused saavad alates maist tasuta õigusabi Keskkonnaõiguse Keskuse (KÕK) juristidelt.\nMaavarade kaevandamisega kimpus olevad kodanikud saavad tasuta õigusabi Foto: PM\nKÕK-i jurist ja juhatuse liikme Kärt Vaarmari sõnul on maavara kaevandamisega seotud juhtumites tavaliselt esikohal ettevõtja huvid. "Tahame anda Eesti inimestele võimaluse osaleda kaevandamisega seotud otsuste tegemises ettevõtjale ja riigiasutustele võrdväärse partnerina, kelle huve arvestatakse," ütles Vaarmari KÕK-i pressiesindaja teatel.\nKÕK-i juristid pakuvad kodanikele abi nii üksikutele küsimustele vastamisel kui ka seisukohtade koostamisel ja riigiasutustega suhtlemisel. Ühtlasi on juristid valmis toetama ja esindama abivajajaid kohtus juhtudel, kus inimeste või keskkonna huvid on täiesti tähelepanuta jäänud.\nÕigusabi andmise täpsemad tingimused on üleval KÕK-i kodulehel, sealt saab ka infot, kuhu abi saamiseks pöörduda.\nKÕK on keskkonnaõigusega tegelev mittetulunduslik sihtasutus, mille asutasid 2007. aastal Eestimaa Looduse Fond ning kolm keskkonnajuristi. KÕK-i üks eesmärke on, et keskkonnaotsuste tegemisel arvestataks kõigi oluliste osapoolte huvidega.


08.05.2017, 09:30Kulunud puitvooder vajab vahel ainult pisiparandusi ja värvimist\nVoodrivahetus on piisavalt suur töö ning enne selle ettevõtmist tasub hinnata, kas pääseb ehk uue viimistluse ja/või vaid osa laudade väljavahetamisega. Kehvemas seisus on tavaliselt hoone lõunapoolsem külg, sest sellele saab osaks enam päikesepaistet – see küll kuivatab laudu, aga ka kahjustab neid. Päikesekahjustustega puit on sügavate horisontaalsete soontega, pragunenud janiiskusele vastuvõtlik. Niiskuskahjustuste puhul on kriitilised kohad näiteks ühenduskohad, nurklaudis, aknanurgad, veerennitagune. Paranduseksvõi mädanenud detaili väljavahetamiseks kasutatav puitdetail peaks olema samaväärne olemasoleva puitdetailiga.Kui vesi on pikemat aega voodri alla pääsenud, uuri sealt kohast ka maja konstruktsioone – ega need ole niiskuskahjustust saanud. Asjaolule, et mõni palk ei kanna enam hoone raskust, viitab näiteks vaatepilt, kus vooderdise lauad mõnest kohast välja punnitavad (eriti hoone allosas).Vooderdise roov ei jaksa üksi maja raskust kanda ja paindub välja. Laudis ise ei pruugi sealjuures kõlbmatu ollagi. Tihtipeale polegi aga maja voodril muud häda kui kulunud ja luitunud värv ning piisab vaid viimistluse uuendamisest.\nAsu värvima!Kui kavatsed hoonet värvida endise värvitüübiga (nt linaõlivärviga, millega tavaliselt vanad majad on värvitud), pole vaja vana värvi täielikult maha kraapida. Piisab, kui eemaldad kaabitsa või terasharjaga lahtised värvijäägid. Need, mis on seinas kindlalt kinni, võivad sinna ka jääda. Seejärel pese sein, lisa pesuveele soodat või kasuta värvitootja soovitatavat lahendust.Hõõru pesuvahendiga vesi fassaadile, lase veidi seista ja loputa näiteks voolikuveega maha. Seejärel vaata veel vana värv üle – ehk vajab mõni pesemise käigus lahtilöönud koht eemaldamist. Väga mustalt seinalt (nt tänavapoolsel) pese mustus enne värvieemaldamist maha, et hilisemate tööde käigus ei satuks mustus puhtale puidule. Pärast pesemist lase voodril kuivada, enne kui asud järgmiste tööde juurde. Suuremad praod (üle 4 mm) vajavad kittimist linaõli- ehk aknakitiga, väiksemad praod täidab hästi linaõlivärv.Enne kittimist ja kititud pinna pahteldamist tuleb värvist puhtaks kraabitud pind kindlasti kruntida, selleks sobib hästi tsinkvalget sisaldav linaõlikrunt, mis toimib ka biokahjustuse vastase vahendina. Kruntimine tagab, et aluspind on ühtlasema imavusega ja ka parandab kattevärvi nakkumist värvikihiga.Seejärel alusta värvimist paari nädala jooksul, et aluspind liigselt ei kõvastuks. Hiljem värvimist alustades vajab aluspind kerget vahelihvimist.Linaõlivärviga värvimiseks on hea pigem tuulevaikne ja pilvine ilm, sest kuuma päikesepaistelise ja/või tuulise ilmaga kuivab ka muidu üsna aeglase (isegi kuni nädal) kuivamisajaga linaõlivärv liiga kiiresti ja moodustab liigajutise kaitsekihi.Vananedes linaõlivärv kriidistub ja sellega värvitud hoonet on kerge uuendada. Alküüdõli ja –värv muutuvad ajaga kõvaks ja hapraks, pragunevad ning kooruvad suurte tükkidena ega ole seetõttu puitmaja värvimiseks parim lahendus.Sobivad pole ka aurutihedad, sünteetilised värvid, mis moodustavad puidu pinnale kile, nt lateksvärvid. Neid siiski kasutatakse ja kindlasti vali nende kasuks otsustades ka neile värvidele sobiv kruntvärv.\tLoe veel\nHea teadaKruntvärvi ja värvi kulu väljaarvutamiseks on tarvis ära mõõta värvitavpind – vahendi kulu ruutmeetrile on tavaliselt kantud tootele. Kulu sõltub sellest, kas tegu on hööveldatud või hööveldamata pinnaga, viimatimärgitu imab värvi rohkem.Kui maja ülevärvimisel on otsustatud värvitüüpi muuta, tuleb vana värv eelnevalt täielikult eemaldada.Laudise säilimise tagab selle perioodiline hooldamine: fassaadi pesemine, irvakile tulnud laua tagasinaelutamine, suuremate pragude kittimine, värvimine linaõlivärviga.Lõunapoolsed fassaadid vajavad tihedamat hooldusvärvimist.Autori lugu on ilmunud varasemalt EPLi Ehituse erilehes.\nSeotud lood:VIDEO: Peitsida või värvida? (1)Fassaadide soojustamise 10 tüüpviga (21)Õige ja vale kütmise vahe. Moodne elukorraldus nõuab ka teistsuguseid ahjusid (5)Kruvivundament – hobiehitaja saab päevaga terrassi valmisEesti Ehitusmaterjalide Tootjate Liidu juhina jätkab Meelis EinsteinKavalad nipid ja nõuanded puutöö tegemisel\tpuitfassaad


Küsitlus: mis teeb praegu meele ärevaks? - Arvamus - Lõuna-Eesti Postimees\nKüsitlus: mis teeb praegu meele ärevaks?\n15. märts 2019, 0:16\nRuth Ruus, kodune\n«Kui lehti lugeda, paistab ärevust viimasel ajal palju olevat, aga mina isiklikult ärevust ei tunne. Kui kardetakse EKRE saamist valitsusse, siis… No las ta saab. Usun, et Eesti riik on nii tugev küll, et selle kõigega toime tulla. Tundkem parem rõõmu, et meil on emakeelepäev, kõneleme rohkem emakeeles ja hoiame üksteist.»\nArno Vares, maamees\n«Miski ei tee ärevaks. Valitsus ei jää ka moodustamata. Suusatamises toimunu natuke teeb nukraks, et mis meist kui suusamaast nüüd järele jääb. Mis seal ikka, tuleb uus põlvkond, unustab ära.»\nAnti Paap, politseinik\n«Inimeste esmane emotsioon on tihtipeale hästi kõrge, kuid... Rahu! Eks meediast loetakse ainult pealkirju, sisusse ei süveneta ja nõnda inimesed endale asju kokku võtavadki. Leian, et elu on rahulik. Esimeste emotsioonidega ei tohi kaasa minna.»\nHelena Kesonen, lavastaja\n«Murelikuks teeb EKRE võimulepääsemisega kaasas käiv loome- ja sõnavabaduse küsimus. Veelgi suuremat meelehärmi tekitab lahenduseta näiv metsateema. Soetasin hiljuti Kütiorgu majakese, kuid maastikukaitseala kõrval laiutavad raielangid kui hambutud suud. Samamoodi on lood üle terve Võrumaa.»\nElina Allas, õpetaja\n«Teeb ärevaks, kuidas hakkame elama Kagu-Eestis järgmisel neljal aastal. Eriti kui võimalikus valitsuses annab tooni Isamaa. EKRE ilmselt tõmbab oma räiged noodid tagasi. Riigikogu valimistulemused olid masendavad. Kagu-Eestist valiti eelkõige valimisturiste, populiste või tundmatuid isikuid.»\nTiiu Ritari, aktiivne inimene\n«Meil Väimelas ollakse lootusrikkad ja visatakse nalja, et meile on siia ka vaja Austria ja Saksa politseid. See teeks kindlaks, kes kellele kontakte jagas, kes oli kindral ja kes mida hämaras kanalasaagas sai.»