Elamusi ujuvast linnast - Eesti Ekspress\nElamusi ujuvast linnast\nEkspress käis president Ilvesega kaasas maailma pikimal lennukikandjal USS Enterprise.\nUSS ENTERPRISE: Tänaseks 47aastane laev jääb USA mereväe koosseisu vähemalt 2014. aastani. Krister Kivi\n"Passid, passid, andke siia oma passid!"\nPärin admiral Daniel P. Hollowaylt, kui palju USS Enterprise'i käigushoidmine aastas maksab. Ilmselt pole see kõige parem küsimus, sest kuigi vastust hakatakse Washingtoniga kohe kooskõlastama, ei õnnestu täpset numbrit kunagi teada saada.\n"Miljon dollarit päevas," ütleb Jaak Aaviksoo mulle hiljem.\nKäredahäälne naisterahvas sagib mööda Tallinna lennujaama VIP Lounge'i ja korjab kohaletulnutelt ära isikut tõendavaid dokumente. Neid on tema peos juba terve pakk, ning milline pakk see on. Seal on kaitseminister Jaak Aaviksoo pass ja Riigikogu spiikri Ene Ergma pass, kaitsejõudude juhataja kindral Ants Laaneotsa oma ja Sven Mikseri ja Mati Raidma oma. Ainult president Toomas Hendrik Ilvest ja USA suursaadikut Stanley Davis Phillipsit ei ole veel kohal - nemad jõuavad lennujaama VIP-Lounge'i väikese viivitusega pärast kella kuut.\nRohekas ülikonnas ja kikilipsus Ilves (ta pole soovitust mugava riietuse osas võtnud nii tõsiselt kui näiteks Aaviksoo) pressib espressomasina nuppu ning laiutab nõutult käsi: aparaat kohvi ei anna. Tibukollases vestis valgepäine Stanley Davis Phillips haarab oma pihku kohaletulnute käsi, et neid siis varahommiku kohta muljetavaldava energilisusega raputada.\n"Oh, good to see you, how are you!? Good to see you!"\nBuss kiirustab valge ja eraldusmärkideta reaktiivlennukini C-20 Gulfstream IV, mis pargib lennuvälja järvepoolses sopis, üsna traataia lähedal. President Ilves valib endale esimese rea vasakpoolse nahktugitooli, näpus kergeks lugemiseks kaasa võetud P. Ricoeuri ingliskeelne "Memory-History-Forgetting", mil paksust otsekui piiblil. Kaks lennusaatja rolli täitvat rohelistes tunkedes sõjaväelast kannavad laiali kohvi ja vett ning kolm ja pool tundi hiljem taasühineb lennuk maaga Sigonella sõjaväelennuväljal. Sihtkoha nimi avaldati alles viimasel hetkel, sest esialgse plaani kohaselt pidi Gulfstream lendama Kreetale, kuid kuuldavasti on koju - Virginia osariigi poole - kiirustav USS Enterprise liikunud Vahemerel edasi kiiremini, kui algul arvati.\nSoojus. Sinine suvetaevas - ja mingi hiiglaslik lumise tipuga mägi otse silmapiiril. Kuskohas see Sigonella lõppude lõpuks asub?\nSitsiilias, teab keegi - ja mägi taamal on Etna vulkaan.\nNüüd saab delegatsioon selga päästevestid ja pähe kiivrid, mis koosnevad kolmest kolju tähtsamaid osi kaitsvast kilbist ja kannavad sinist märgistust VIP. Paksud kaitseprillid ja suured raadiovastuvõtjaga varustatud kõrvaklapid kuuluvad komplekti juurde.\nUus lennuk - see, mis president Ilvese ja tema kaaskonna saarest 40 miili kaugusel seilava USS Enterprise'i peale peab toimetama - on tüüakas kahe propellermootoriga C-2A Greyhound. Ta on ehitatud kandma nii kaupa kui inimesi ning sissepääs toimub seetõttu allalastavast tagaluugist. Toolid asetsevad seljatoega sõidusuunas ning niihästi põrandal, seintel kui ka lae all on näha looklemas loendamatuid kaableid, voolikuid ja trosse.\nIsiklikud asjad tuleb ära anda või pista tasku, sest kui midagi juhtuks libisema lennuki juhtimist võimaldavate trosside vahele - nii selgitab empaatililiselt lennuki lüheldane piloot, mitte pikem kui 170 cm -, oleks see tõesti "väga, väga halb".\nEt maanduda lennukikandjal, mis lõikab merd kiirusega 33-36 sõlme, tuleb Greyhoundil haakida oma pidurduskonks Enterprise'il olevatesse trossidesse, milliseid on lennukikandja tekil neli. Parim on kasutada kolmandat trossi, kuid kui piloot ühelegi pihta ei saa, on tal sekundi murdosa aega mootorid täisvõimsusele lülitada ja veel ühele katsele minna.\nSeda kutsutakse "bolting" ja "bolting" tuleb ette&a mp;n bsp;umbes viiel juhul sajast.\nOn veel üks võimalus - mille kohta kaks rohelistes tunkedes sõjaväelast, kes kontrollivad turvarihmu ja teevad ohutusinstruktaaži, kasutavad eufemismlikku väljendit "äärmiselt ebatõenäolisel juhul, kui meil seisab täna ees väike ujumine".\nUjumamineku puhuks on lennuki laes väike, umbes kanalisatsioonikaevu suurune kollase hoovaga avariiluuk ja millegipärast mõtlen ma peaaegu terve õhusõidu, et siin, päästevestidest, prillidest ja hiigelkiivritest maskeerituna, kössitab täiesti äratundmatuna suurem osa Eesti riigivõimust. President ja Riigikogu spiiker, kaitseminister ja kaitsejõudude juhataja, rääkimata paarist tavalisest parlamendiliikmest.\nKui peaks juhtuma kõige halvem, siis oleks minust kui täiesti asendatavast ajakirjanikust ilmselt ilus mullitada vee all seni, kuni nemad on luugist välja saanud. Aga suudaksin ma seda teha? Tahaksin ma seda teha? Oleksin ma sääraseks matrossovluseks valmis?\nMe laskume rappudes allapoole. Näha pole midagi, sest aknaid on Greyhoundis vaid ühes reas ja seal istub Ilves.\n"Here we go, here we go," kisavad tunkedes sõdurid ootamatult ja teevad kätega õhus paar viibet. See on juba varem kokkulepitud märguanne, et lennuk maandub - ei, prantsatab - kohe 342 meetri pikkuse Enterprise'i pardale ja siis...\nMulle kukub laest sülle hiigelsuur vatirull - nähtamatu, kuid sellegipoolest umbes tonn raske - ning litsub keha vastu tooliseljatuge laiaks, pigistab kerest välja nii õhu kui ka kõnevõime. Metalli luust ja lihast läbilõikav krigin ja tugev rappumine, otsekui sõidaks teerull maanteekraavi, ning siis, täpselt kaks sekundit hiljem - täielik rahu ja vaikus.\nKostab käteplagin, vaimustunud, õnnelik, täiesti spontaanne, ja luuk avaneb aeglaselt, lastes trümmi sisse päiksevalgust. On näha sinist merd ja rohelistes tunkedes kogusid, peas ebaproportsionaalselt suured kiivrid.\nOma kuju ja värvi poolest võiksid nad sama hästi olla Maa esmadelegatsiooni vastuvõtjad planeedil Marss.\nMaailma pikim ja maailma esimene tuumajõul töötav lennukikandja USS Enterprise ei ole lihtsalt ujuv lennuväli. See on midagi enamat - metallist sipelgapesa, kus lennukeid tõstavad tenniseväljakusuurused liftid, kuid inimputukad liiklevad ühelt tekilt teisele redeleid meenutavate kitsukeste treppide abil. Sadade väikeste ruumide labürint, milles tube ühendavad üksteisega veekindlad luugid või siis lihtsalt ümarad avaused seintes. Neist aukudest läbiastumine või -pugemine nõuab keskendumist, kuid ümarnurkade kasutamine annab laevakerele vastupidavuse ja tugevuse, mida ajaloos on ka vaja läinud. Mitte ainult sõdades ja lahingutes, millistest tänaseks 47aastane Enterprise on osalenud oma sünni järel kõigis (vaid kümme päeva tagasi Pärsia lahel olles startisid tema pardalt lennukid Afganistani poole). Suurim katsumus tabas laeva täiesti rahulikul hetkel.\n14. jaanuaril 1969 kell 8.19 hommikul lõhkes Enterprise'i tekil rakett MK-32 Zuni, mis oli üle kuumenenud naabruses seisva lennuki mootorilõõsast. Järgnenud uued plahvatused rebisid lõhki laeva teki ja lasid lõõmaval lennukikütusel voolata aluse sisemusse.\nKuigi tulekahju saadi kontrolli alla üsna ruttu, hukkus 27 (teistel andmetel 28) inimest. Vigastatuid oli üle 300.\nTänaseks ei ole sellest suurõnnetusest Enterprise'i sädeleval teraskerel mõistagi vähimatki jälge, nii nagu pole laeva pardal enam kedagi, kes õnnetust meenutada suudaks. Tänu tuhandetele noortele sõduritele jääb meeskonna keskmine vanus 19 aasta piirimaile - ning ka ohvitserid veedavad missioonidel keskmiselt järjest vaid kuus kuud.\nMe tõuseme kaptenisillale, kuhu on kaetud kerge vastuvõtulaud. Lihavardad ja roheline seller, juustukangid ja nii soolase kui ka magusa täidisega tuuletaskud. Ainus mitte-ameerika asi on siin laual Eesti paberlipp.\nAll, ligi saja meetri sügavuses laotub laiali lõputu meri, kohati lausa silmariivavalt eresinine ja ilus.\nMa saan korraga aru, mis siin laeval teistmoodi on.\n93,500 tonnine Enterprise ei kõigu laineid lõigates vähimalgi määral.\nNüüd läheme vaatama, kuidas käib lennukite õhkutõstmine. Päästevestid pannakse taas selga, kiivrid ja prillid seatakse näo ette.\nKui Briti lennukikandjatel aitab lennukeid õhku saada stardiraja suusaotsa meenutavalt kõver ots (ski-jump ramp), siis ameeriklased on jäänud truuks aurukatapuldile. See on jalahoop, millega lennukid laeva pardalt minema lüüakse - sellise kiirusega, et kui stardirada otsa lõpeb, õhuvool tiibade all juba kannaks.\nTrumminahku rebestav müra. Kummide põlemise lõhn ja terav kütusehõng segunevad soolase mereõhuga väga eriliseks kokteilks.\nEndast valgeid aurupilvi maha jättes tuiskavad hävitajad üksteise järel õhku: vajaduse korral suudab Enterprise tulistada välja lennuki iga 37 sekundi järel.\nKümmekond minutit hiljem hakkavad hävitajad naasma - tiibu kõigutades laskuvad nad taevast, sätivad end õigele kõrgusele, haaravd konksuga trossist ning kihutavad välgukiirusel ja metsiku mootorimöirgega vaatajatest mööda, et jõuda täispeatumiseni kõigest sadakond meetrit eemal.\nVäljatõmmatud tross lohiseb mööda laeva metalltekki tagasi ja pinguldub automaatselt. Äsja maandunud hävitaja on oma tiivad harjunud kombel juba kokku voltinud.\n"Väga ilus. No niisugust asja oma silmaga näha, see on ikka..." on spiiker Ergma kogetuga silmanähtavalt rahul. "Tunnistan üles, et mul on selliste asjade vastu teatav huvi, sest kuidas sa muidu saad niisuguse laeva peale? Ja täna ei ole raske päev saalis ka."\nKõnnime mööda koridore, ronime mööda treppe.\n"Palju te tegelikult teate operatsioonist "Kestev vabadus"?", küsib seinal olev infostend möödujalt. Siin on väike kokkuvõte Talibani olemusest ning mõned pildid sel sajandil juhtunust - põlevad kaksiktornid ja valges turbanis Osama ja president Bush Afganistani presidendi Hamid Karzaiga kätlemas.\nNüüd veel treppe, mis viivad alla angaaritekile, kus pargib kümneid ja kümned kokkupandud tiibadega hävitajaid, mõnel neist erivärvilised vedelikud kõhu alt välja tilkumas. Angaar on tohutu, kuid korraga plärisevad kellad ja terve sein nihkub paari sekundiga eest, muutes saali senisest veel kaks korda avaramaks. Nüüd on see ruum otsekui jalgpalliväljak ja siin kätleb Ilves ka valitud mereväelastega, patsutades neid seljale ja tähendades omamehelikult: "What's up."\nErgma, Aaviksoo ja Mikser uudistavad angaari avatud küljest Vahemerd. Selja tagant näeva d nad ühel eriti sõbralikul hetkel välja nagu perkond, abielupaar juba ammu täiskasvanud pojaga.\nJust käitlemiskulud on põhjus, miks Eesti sellist laeva kaitseministri sõnul endale eales lubada ei saa ("Unustame ära"!), kuigi ostuks - umbes 5,6 miljardit dollarit - võiks raha teoreetiliselt isegi jätkuda.\nNüüd laevasisemuses peituv kontrolltekk ja siis väike puhkus. Kümned pokaalid on ohvitserkonna ruumides taas kord täitunud jäävee ja jääteega ning kandikud on tulvil ehtameerikalikke chocolate-chip cookie'sid. Ilves sirutab kerge õnneohkega käe ja võtab küpsise või siis õigemini kaks.\n"Küpsiseid? Kes soovib küpsiseid!" innustavad ameeriklased. "Võtke veel küpsiseid, palun!"\nJärgnevad kõned. Eesti on neis kõnedes väike, tubli ja lojaalne rahvas, kes aitab Ameerikat võitluses maailma vabaduse nimel, rahvas, kes on selles sõjas kandnud ka ohvreid. Meile öeldakse aitäh ja meid tänatakse väga. Siis esineb vastukõnega Ilves. Ta tänab omakorda Ameerikat ja räägib Eestist, maast, kel polnud minevikus kahjuks võimalik aidata oma sõpra - ega sõbralt abi saada.\nJa ongi kõik. Meid seotakse taas kord pinkide külge, rihmad tõmmatakse pingule, luuk sulgub, C-2A Greyhound ruleerib stardipositsioonile ning tunkedes lennusaatjad kisendavad kätega vehkides õhku juba tuttava hoiatuse: "Here we go, here we go, here we go!"\nHetk hiljem paiskab metsik kiirendus (sest startimiseks peab lennuk saavutama 2,5 sekundiga kiiruse enam kui 200 km/h) mind turvarihmadesse, kuigi olen käsi õpetuse kohaselt kõvasti rinnal risti hoidnud. Mu nägu on tulipunane, sest sinna tundub olevat tulvanud kogu kehas olev veri, ja silmamunad punnitavad välja nagu konnal, kuid need aistingud jõuavad ajju alles siis, kui rappumine ja müra äkitselt katkevad, kui ma jälle hingata ja mõelda saan, kui lennuki ümber on korraga absoluutne rahu ja vaikus.\nSee neetud katapult läkski katki, on tegelikult mu esimene mõte.\nArusaam, et me ripume õhus ja lendame, tuleb alles hiljem.\nMe oleme tagasi Sitsiilias, kus päike on just loojunud ja taevas on sügavsinine ja ergab. Sõidame lennujaamabussiga terminali poole ning silmapiiri taustal võib näha paari mustavat küpressi.\n"Meid hoiatati maandumise eest, aga see õhkutõus, see oli ju palju hullem," seletab Ergma valjult ja hõõrub kaela, millele turvarihm on pigistanud suured punased vorbid.\nSiis saab igaüks rohelise nokkmütsi ja paksude kaantega diplomi, mis tunnistab lennukikandjal maandunu honorary tailhooker'iks, ning me istume ümber valgesse reaktiivi, kus juba tuttav laigulistes mundrites meeskond pakub kergeks õhtueineks šokolaadiküpsiseid, kartulikrõpse ja komme. Mismoodi sõjaväelased niisugusel dieedil olles säilitavad oma hämmastava töö- ja teovõime, on tegelikult mõistatus.\nVeidi pärast üheksat hakkab lahtisest kokpitiuksest paistma linnatulede hallikat kuma ja lennuk maandub põntsatu sega Ülemiste lennuvälja betoonrajal.\nLennujaama VIP-saalis saan president Ilvesele (hoiab ikka veel näpus paksu valget raamatut ja teatab pressinõunik Toomas Sildamile nukralt, et "ei jõudnudki lugeda") esitada kaks kiiret küsimust.\n"Millise mulje teile lennukikandjal maandumine jättis - ja kuivõrd mõistlik oli teie meelest, et sellises lennukis viibis korraga nii palju Eesti kõrgeid riigitegelasi?"\nIlves teeb väikese žesti, mis annab mõista, et küsimus on absurdne. "Ma ei mõelnud selle peale üldse... Ma usun, et see asi puhuti üles või et me ise puhusime selle enda jaoks üles. Ma ei ütleks, et see oli hullem kui auto pidurdamine."\n"Kas see laev tuleks Eestile appi, kui tarvis?"\n"S e e konkreetne laev ei mahu Jüüti väinadest läbi, aga mis puudutab Ameerika valmisolekut rakendada viiendat artiklit (Ilves viitab NATO põhikirja punktile liikmesriike ründe korral aidata - Toim.), siis selles ei ole mul mingit kahtlust. Nagu täna näha oli, hindavad need inimesed oma liitlasi väga kõrgelt."\nTa haarab kausist peotäie mandleid.


Tänavuse parima talumetsamajandaja kodugi kõneleb sellest, et Enn Raide on metsamees iga ihurakuga. Tema Raupa talu Helme vallas Holdres asub endises Holdre metskonna kontoris. Oma talumetsa majandamist korraldab ta samas kabinetis, kus varem metsaülemana tegutses.\nMetsamajandustöid on tehtud teadmises, et töö viljad jäävad lastelastele\nPeremehetundega on Enn Raide suhtunud metsasse alati, olenemata riigikorrast.Nüüd, mil endised metskonnad on\nkaotatud, jätkab Raide sisuliselt ikka oma metsaülema tööd, ainult et omanikuna.\n„Mul on hea meel, et just Enn Raide selle tiitli sai – ta on selle auga ära teeninud,” tunnustab oma kunagist praktikajuhendajat MTÜ Valgamaa erametsaühingu konsulent Enn Tomson. „Kui mõne metsaomaniku puhul võikski talle kuuluv 400 hektarit metsa naabrites kadedust või kibedust tekitada, siis Raide puhul on hoopis teine asi. Ta on olnud omakandi inimestele eeskujuks ja tööandjaks ega pole kunagi tormanud metsa raha järele.”\n„Enn Raide on kõige paremas mõttes nagu maa sool,” lisab Eesti erametsaliidu tegevjuht ja talumetsamajandajate konkursi þürii esimees Ants Varblane. „Kui riik likvideeris endised metskonnad, siis võttis ta pangalaenu ja erastas maad, mida omanikele ei tagastatud. Inimesed, kes olid omal ajal metskonnas tööl, said jälle tööd ja leiba. Nii nagu ta omal ajal metsaülemana kandis hoolt küla eest, on ta jätkanud seda ka metsaomanikuna.”\nPuid on Enn Raide istutanud aga südamega. „Mets on kasvanud väga hästi, igal aastal panen kolm-neli hektarit kultuuri,” lausub asjaosaline ise. Lisades, et oma aktiivse metsaistutamise pärast on tal isegi kere täis sõimatud. „Üks ütles mulle: „Sa paned põllu metsa alla!? Inimesed pööravad selle peale hauas ringi!”” muheleb mees, et mõni on teda veidrikukski pidanud.\nAatelise metsamehena vaatab ta ise viltu nende omanike peale, kes metsas vaid tuluallikat näevad ega soovi vastu anda. „Kui olin veel Eesti Vabariigi loomise ajal vallas tööl, siis lugesin igaühele moraali, et ärge te metsa rahaks tehke. Mul on siin õppepäevi peetud, aga ega sest alati kasu ei ole. Omanikke on igasuguseid, lausa kahju hakkab vahel Eesti metsast. Algul tehakse metsas harvendusraie, et tõuseks metsa keskmine diameeter, siis minnakse juba üle lageraiele.”\nMetsa majandamisega ratsa rikkaks ei saa, tõdeb Raide: „Iga asja pealt, mida ette võtad, läheb maha maks: kõigepealt maamaks. Võtad mehe raiuma, siis teised riiklikud maksud. Tahad 100 000 võlgu võtta, siis maksad 10 000 paberite peale.”\nNõudlik ja hooliv kodu\nEnn Raide juhitud metskond oli majandatud selliselt, et vabariigi arvestuses oldi korduvalt eesotsas. „Ma tõesti loodan, et ei tee oma isale liiga, kuid minu arvates oli tema töö talle prioriteet number üks,” märgib teeneka metsamehe tütar Leelo Raide. Ent pärast hommikust õhtuni väldanud palgatööd ootasid koduski talutoimetused.\nKõigis töistes tegemistes on Enn Raide kõrval juba 47 aastat olnud tragi naine Ere, keda Enn ise kutsub hellitavalt „minu noorikuks”. Nad on teineteist tundnud juba teisest kooliaastast saadik, ka nende vanemad olid omavahel tuttavad. „Naine on mul hariduselt topograaf, aga metskonnas teinud kõiki töid,” tunnustab teda abikaasa.\n„Kõik perekonna tööd ja tegemised on olnud metsaga seotud,” ütleb tütar Leelo. „Küllap on nii, et kui oled elanud, ümbritsetuna metsadest, saavad need sinu pärisosaks. Nii on tõenäoliselt ka meie vanematega, kes ei suudaks elada mitte kunagi linnas.” Ta ei mäleta, et tema vanematel oleks kunagi olnud puhkust. „Seda täiesti otseses mõttes,” tõdeb ta. „Olles eluaeg teinud tööd, ei suuda nad sellest hoiduda ka vanuses, kus enamus inimesi naudib oma pensionipõlve.”\nNii lausub pereisa uhkelt, et ta naine pole üksnes töökas, vaid ka tark: ikkagi viis korda keskkooli lõpetanud. „Meil on kokku viis last, neli tütart ja poeg. Kui nad koolist koju tulid, siis naine ikka juhendas kõrval.”\n„Ema on peres olnud tasakaalustav jõud, eelkõige isa ranguse ja nõudlikkuse osas,” leiab Leelo. Ent tütar Leelole on siiski jäänud meelde olukord, kus ta tuli koolist koju: ema kooris kartuleid, tütrel oli talle halb uudis mitte just eriti hea koolitulemuse kohta. „Olles selle emale teatavaks teinud, võttis maad pikk vaikus, millele järgnes ohe ... ja see lõikas südamesse palju sügavamalt kui ükskõik milline kurjustav sõna.”\nNüüdseks on lapsed kõrgemad koolidki läbi teinud ja oma kodud loonud, aga tulevad ikka igal nädalavahetusel maale vanematele abiks. Miks?\n„Sellele küsimusele on äärmiselt raske vastata,” tunnistab Leelo. „Vahel, kui mõnel nädalavahetusel jääb maal käimata, on kohe tühi tunne ... Seda ongi raske sõnadesse panna. Võiks vaid öelda, et seal on meie parimad sõbrad pere näol ja mõnus saun peale päevatööd.”\nOma kätega saavutatud elujärg\nSelles, miks Enn Raidest sai metsamees, on küllap süüdi geenid: ka tema isa pidas sama ametit. Metsaülema ametiks küpsemine võttis Ennul omajagu aega. Lühidalt võiks öelda, et väärt vormijateks on olnud kolm tegurit: kõva töö, karmid olud ja püsikindlad eluväärtused.\nTa kasvas Tahevas ja tema koolipõlv jäi sõjajärgsesse aega. Ent 1939. aastal sündinud Ennu mällu on sööbinud ka sõjaaegseid karme hetki. „Isa varjas ennast pilliroos. Julgeolekumees käis kalal, löödi maha ja isa peeti süüdlaseks – pisteti selle eest pokri. Ülekuulamistel kasutatud võtete tõttu kaotas ta korraliku kõnevõime eluks ajaks.”\n„Aheru järve kaldal elas kolm metsavenda. Käisid külas süüa nõudmas. Kui päev vahele jäi ja nad süüa ei saanud, siis andsid seni süüa andnud inimese julgeolekule üles. Üks Kalmuse-nimeline viidigi niimoodi ära ja enam teda ei nähtudki.”\nAbikaasa on aga tema sõnul veelgi enam näguripäevi näinud: ta oli alles laps, kui pere Siberisse küüditati. „Tema isa pandi vangi ja sai 25 pluss 5.”\nEnn Raide on koos oma kaasaga praeguse elujärje ise saavutanud, niisama sülle kukkunud pole midagi. „Kunagi Eesti Vabariigis oli naiseisale kingitud talu; seal elab nüüd naiseõde oma perega. Mina ei tahtnud oma vanaisa talu võtta. Tädil oli seitse last, ütlesin, et võta omale.” Enn ütleb, et hoolimata nullist alustamisest pole tal millestki puudust: „Leib on meil alati laual olnud ja katus pea kohal, palk on olnud hea. Kurta pole millegi üle.”\nKoolis pigem tagant esimene\n„Käisin Koikküla koolis ja mul oli vilets õppeedukus. Siis olin Valga keskkoolis, kus sain elu esimese ühe, kui pidin Nikonovi lugu ümber jutustama.”\nEdasi astus Enn Raide raudteekooli, kus õppis tee-ehituse brigadiriks. Kooli lõpetamise järel läks ta raudteekolonni, aga seal tuli ette joomist, mis talle ei meeldinud. Jätkas õhtukoolis. „Kui õppisid Vene ajal, siis oli roheline tee.”\nSiis tuli sõjaväkke minek. „Vanemad sõdurid panid nooremaid keset ööd põrandat pesema: „Salaagad, üles!” Vana sõdur vedas kontsaga põrandale juti, et siit on must.”\nKord kutsuti teda kantseleisse. „Sulle vist see põrandapesemine ei meeldi?”, küsiti. Ütlesin: ei meeldi, jah! Soovitati siis minna sõjaväekooli. Olin nõus, ainsal tingimusel, et see, kes juti tõmbas, peseb põranda puhtaks. Nii ka läks.” Jõelähtme sõjaväekoolis õppis Enn 11 kuud majandust. Kui ta üksusse tagasi läks, koheldi teda aupaklikult. Koolitatud mehele jäid kõik sõjaväeosa laod juhatada. Sõjaväeline karjäär hakkas hästi minema: praktika eest laojuhatajana sai ta kõik viied, haigeks jäänud „staršina” eest tegi ära aastaaruande. Enn aga tahtis teha kannapöörde.\nTa otsustas astuda metsatehnikumi. „Läksin end kirja panema. Küsiti: kuhu sa tuled, sa pole ju eestlane? Vene aktsent oli nii tugev.”\nLõpetamise ajaks oli emakeel jälle sorav ja Enn Raide asus tööle oma kodukoha metskonda.\nMetsaülemanagi isa eest\n„Ega metsas üksi midagi ei tee. Mul on inimestega vedanud,” ei pea Enn Raide saavutusi mingil juhul enda isiklikuks teeneks. Kui ta Holdre metskonda tööle tuli, oli tal algusaastatel inimesi 10, hiljem juba 28. „Lõpus läks töö nagu nali,” räägib endine metsaülem.\nNendest aegadest meenutab Enn Raide hea sõnaga Patküla ja Tõrva kooli õpila- si, kes metskonnas igal kevadel abiks käisid. Ise hankis metsaülem Tartus koguni bussijuhiloa, et saaks lapsi ringi vedada. Suvel hooldati kultuure ja siis tulid appi malevlased.\n„Mulle ütles kord Taheva metsnik: „Enn on nii terava keelega, et lööb valusamini kui rusikaga.” Ja siin peab Enn nõustuma: ühte korda ta mäletab, kui see terav keel käiku läks.\n„Meil oli külas õpilasmalev. Võtsime nad seetõttu, et saada külla telefoni. Kui malev tuli, oli ühendus kahe nädala jooksul olemas. Muidu oli maleva- rühm üks paras peavalu. Seal oli parteilaste lapsi. Üks selline poiss oli väga mugav ja ütlesin seda ta vanematele ka otse välja. Ema siis vastas, et kui laps ei taha tööd teha, las ma maksan siis need päevad kinni. Selle peale palusin neil mõlemal tagasi koju sõita.”\nVoostreid pole isa sallinud, kinnitab ka tütar Leelo. „Isa on olnud äärmiselt nõudlik nii oma töötajate kui ka lastega. Laste jaoks oli selge: kui kodus vajas töö tegemist, siis tuli see esmalt ära teha, ja tööd on selles majas alati olnud.” Viie lapsega polekski tõenäoliselt ilma reeglite ega nõudlikkuseta hakkama saanud.\nMõistagi on Enn Raide olnud range ka enda vastu. Praegugi, ehkki tervis on läbipõetud insuldi järel kannatanud, iseloomustab tütar teda kui äärmiselt tahtejõulist inimest, kes läheb eesmärgi nimel kas või üle kivide ja kändude. Enn Raide nõustub, et pole endale lodevat stiili lubanud. „Kaks korda elus olen purjus olnud. Vaba aega olen veetnud metsas. Minu hobi on jahindus.”\nTöökasvatus oli tema lapsepõlvekoduski kõva. Metsamees meenutab: „Isa tassis poe juurde puud, meie emaga lõikasime juppe. Kalale enne ei lubatud, kui kolm-neli vagu rohitud.”\nTema enda tütred ja poeg kohustusid juba väiksena osa võtma talutöödest ja teenisid võimaluse korral metskonnas lisaraha, rohides taimeaedu või hooldades kultuure.\nTöökasvatusel oli ka selge tulemus: sitked ja tublid lapsed, kes täisealistelegi silmad ette tegid. Enn Raide meenutab uhkusega seika, kui ta aastate eest insuldi järel haiglas oli. „Voodist väljudes kukkusin, aga püsti ega voodisse enam ise ei saanud. Ma olen küllaltki suur mees ja haigla personal ei jaksanud mind tõsta, siis tulid mu kaks väikest tütart ning nii ma imeväel voodis olingi. Küll siis õed alles imestasid.”\n„Poeg tuleb oma harvestriga ja aitab metsa teha,” kommenteerib Enn ise. Ent isa rahulolu teenida pole kerge. „Keskpärane,” hindab range isa poeg Tõnist metsamehena.\nSõbraks ja eeskujuks oli Minister\nEnn Raide meenutab veel üht inimest, kes on tema elus suurt rolli mänginud: legendaarset metsamajanduse ja loo- duskaitse ministrit Heino Tederit, kelle juhatuse all Eesti metsatagavara märkimisväärselt kasvas. „Kadunud Heino Teder tuli meile igal kevadel, tema ema oli samuti Valgamaalt pärit. Ta oli üks huvitav mees: ühest taskust võttis kalleid Tallinna sigarette, pakkus kõigile, teisest võttis paki palju odavamat Leeki, pani ise ette.”\nPeale hea tutvuse Heino Tederiga seob Raidet ka ühine käekiri ja põhimõtted metsanduses: mõlemad olid vastu metsade üleraiele ja rajasid raiutud metsade asemele uusi, pidasid oluliseks metskondade arendamist ning korralike metsateede ehitamist. Heino Teder ehitas omal ajal üles endise mahajäänud Kilingi- Nõmme metsamajandi, Enn Raide viis saatus sama töö peale Holdresse. Ennul on väike kribelus hinges, et ei olegi jõudnud Tederist artiklit kirjutada, nagu kunagi plaanis oli.\nTuleviku suhtes on Enn Raide optimistlik: talle tundub, et praegugi on noori, kes armastavad metsa ja võiksid tänu töökusele, korraarmastusele ja nõudlikkusele kasvada väärt metsameesteks.\nOma lastele on Enn Raide pärandanud armastuse metsa vastu. Tütar Leelo jagab Fred Jüssi mõtet, mida teenekas loodusemees kunagi ühes usutluses on avaldanud: „Mets on see, mis annab hingesooja.” „Kui sa mingil ajal satud ühte kohta, siis tekib sul side, mis ilmselt kunagi ei katke. Minul on selline side oma kodukandi metsadega. Selline imeline koht nagu meie vanematekodu Holdres oma haruldase loodusliku kooslusega ei saa kunagi meie poolt mahajäetuks,” võib Leelo kõigi laste nimel veendunult öelda.


Masendus | maireforsel\nMasendusMaire Forsel09. mai\nMõnikord on mind nii lihtne masendusse viia. Eriti juhtub see siis, kui keegi kahtleb minu heatahtlikkuses. Ja eriti veel siis, kui olen enda arvates tublilt tööd teinud ja püüdnud ka kriitikat tehes olla viisakas, aga saan seepeale hoopis pahandada.\nÜheks minu tööks on õpetada täiskasvanuid ja kes sellise tööga kokku puutunud, see ilmselt teab, et see pole mitte kõige lihtsam ülesanne. Need õpilased, kes mul on, on enamasti juba kõrgkooli lõpetanud, hetkel on mul ühes grupis isegi üks doktorikraadiga inimene. Kui täiskasvanu tuleb uuesti koolipinki, siis paljudel võtab harjumist kasvõi ainult see, et tuleb koolis antud kohustustele alluda. Et kui ikka antakse kodutööks tähtaeg, siis sellest tuleb kinni pidada. Aga eriti rasked juhtumid on sellised, kui täiskasvanud õpilane ei talu õpetamist. Lastega on selles mõttes palju lihtsam - nad teavad, et õpetaja asi ongi ju õpetada ja et õpetaja kehtestatud reegleid tuleb järgida. Mõnel täiskasvanud aga tekib ilmselgelt tõrge, kui teine täiskasvanu teda õpetama hakkab. Eriti ametikoolis, sest kui ollakse juba kõrgkooli lõpetanud, siis ametikoolis õppides paistab mõnele tunduvat, et ega seal midagi enam õppida ei ole. Mul on siiani vist olnud ainult üks grupp, kes kohe alguses suhtus minusse suure usaldusega, sest nende hulgas oli üks, kes varem minu loengutel käinud ja soovitas kõigile, et käigu kindlasti mu loengutes, kuna need olevat nii huvitavad. Nii käiski see grupp mul alati kohal, ka need, kellel ettevõtluse aine juba VÕTAga arvestatud. Ja kohe alguses tundsin nendega, et meil on hea klapp - nad on avatud ja huvitatud sellest, mida räägin. Täna tunnen, et selline usaldus täiskasvanud õppijate poolt on pigem erand kui reegel - enamusega tuleb siiski lugupidamine korralikult välja teenida ja natuke läheb alguses aega, enne kui nad mind õpetajana austama hakkavad. Mitte et see austus nüüd nii tähtis oleks, aga kui seda üldse ei ole, siis on ka pahasti. Ma olen ikka oma õpilastele öelnud, et mina õpin neilt ja nemad minult, sest ega kõike ei saagi üks inimene teada ja on ju tore, kui ka õpetaja õpilastelt midagi õpib. Nii et mingi autoritaarne tüüp ei ole ma kaugeltki mitte.\nTänane mure ei ole tegelikult mingite eriliste pädevustega seotud ega puuduta ka austust kui niisugust, vaid on pigem kommunikatsiooniprobleem. Kuna hetkel on distantsõpe, siis tuleb õpilastega palju kirjalikult suhelda ja tänane masendus ongi põhjustatud sellest, et saatsin ühele grupile kodutööde kohta tagasiside ja rääkisin muuhulgas, kui oluline mulle on, et keegi plagiaati ei teeks. Kui õpilasi on palju, siis ma ei saada tagasisidet neile individuaalselt, kelle tööd on korras, nii et ainult ühele õpilasele saatsin eile privaatse kirja ja palusin üks harjutus uuesti teha. See, mida tervele grupile kirjutasin, puudutas erinevaid neist või ka kõiki, aga loomulikult ei maininud ma mitte ühtegi nime, vaid tõin lihtsalt välja probleemid. Sellega suutsin vähemalt ühe neist nii ära pahandada, et ta mulle täna solvunud kirja saatis. Aga millest sai probleem alguse? Nimelt sellest, et kõigist kodutöödest kaks olid põhimõtteliselt identsed - nii vormistuse kui ka vastuste poolest. Just vormistus esimesena silma hakkaski, sest üks ülesanne oli lahendatud täiesti teistsuguse kujundusega. Lisaks olid kaheksast vastusest viis absoluutselt identse sõnastusega. Kas see saab olla juhus? Kusjuures üks vastus neist identsetest oli veel selline, et vastati natuke pikemalt, mitte ainult konkreetsele küsimusele, vaid natuke lisaks ja ka need olid sõna-sõnalt samad. Loomulikult ei süüdistanud ma oma eilses tagasisides kedagi konkreetset, vaid tõin lihtsalt välja, et kaks tööd olid väga sarnased ja sellega seoses siis rääkisin neile, kuidas plagiaati suhtun. Täna sain siis pahandada, et miks ma kõigi poole näpuga viibutan ja et sellise suhtumisega ma nullivat ära igasuguse tahtmise neil omavahel koostööd teha. Paraku need kodutööd polnud koostööks mõeldud, vaid nende järgi ma hindan, kas mu veebiloengud on ära kuulatud ja kas kohustuslik lugemine on loetud. Kui kaks inimest teevad koos kodutööd ja need kukuvad suures osas sõna-sõnalt samasugused välja, kuidas ma siis tean, kas nad ikka võtsid mõlemad endale selle aja, et mu loengud ära kuulata? Need olid jube lihtsad küsimused tegelikult, millele nad vastama pidid, aga need olid kontrollküsimused. Ja nüüd täna hommikul ühe õpilase pahast kirja lugedes ma mõtlesin, et kui õpilasele ei meeldi, et teda õpetatakse ja vahel ka natuke korrale kutsutakse, et kuidas siis peaks õpetaja sellisel puhul üldse käituma? Et ma spikerdamist ja plagiaati ei talu, seda ma kavatsen ka edaspidi kõigile oma õpilastele öelda ja jumala eest, kui õpilasel pole seda pattu hingel, siis ei saa ta seda ka ju isiklikult võtta.\nMa mäletan enda ülikooli ajast tegelikult ise ka üht solvumist õppejõu peale. Nimelt esimesel kursusel kohe alguses ühe aine esimeses loengus rääkis õppejõud, kuidas aine hakkab olema ja mida ta meilt ootab ja mäletan, et kuulasin väga tähelepanelikult ning panin kõik kirja, mis oluline tundus. Kui aga kodus hakkasin õppima, siis sain aru, et ma ikkagi polnud ühest asjast aru saanud ja kirjutasin õppejõule selle kohta kirja - lühikese, lihtsalt küsisin ühe asja üle. Ja kuidas ta mulle seepeale vastas? Sain nimelt noomida, et kui ma poleks tunnis aknast välja vaadanud ja niisama unistanud, et siis ma ei peaks praegu üle küsima, mida ta meile rääkis. Ma olin 45-aastane ja teadsin täpselt, et olin teda suure hoolega kuulanud ja tema vastas mulle nagu ma käiksin kolmandas klassis ja oleksin mingi tuulepea. Ma solvusin nii väga, et kirjutasin õppejõule seepeale pika kirja, kus selgitasin, et tema suhtumine minusse oli väga inetu ja vale, sest ma polnud tunni ajal oma mõtetega mujal ja ma pole mingi vastutustundetu tüüp, kes tunnis ei kuula ja siis hakkab pärast nõudma privaatset kohtlemist. Just, talle käis see privaatsele suhtlusele sundimine nii närvidele! Aga mina ei käitunud oma õpilastele kirjutades niimoodi. Ma püüdsin väga sõnu valida, kuid samas jäin ka rangeks ning ütlesin välja, millised reeglid minuga kehtivad. Ja mul oli tõesti põhjust seda teha, sest ma tundsin, et kaks õpilast on mind alt vedanud.\nNovot ja praegu ma peaksin lugema sisse nende jaoks järgmist teemat, aga tuju on nii nullis, et hakkasin hoopis siia oma muresid kirjutama. Ma ei teagi tegelikult, kes siin seda blogi loevad - näen statistikast, et kui olen postitust FBs jaganud, siis tekib kohe mitusada lugejat, aga kui ma neid postitusi seal ei jaga, siis nii palju pole. Kes iganes sa seda siin nüüd loed, ole sa tänatud, et ära kuulasid - jagatud mure on igatahes poole väiksem ja mul juba hakkaski natuke kergem :)


Berliin hakkab sisserändajatele võimu üle andma - Uudis.net\n60 Berliin hakkab sisserändajatele võimu üle andma\nUued Uudised @ Uued uudised · 17.01.2021 09:07\nBerliin soovib olla esimene Saksamaa liidumaa, kes kehtestab avalikus teenistuses sisserändajate kvoodi. Administratsioonile seda kohustust panev eelnõu sattus Tagesspiegeli ajakirjanike kätte. Eelnõu kohaselt on kavas rändajate kvoot 35 protsenti, mis vastab praegusele rändetaustaga inimeste osakaalule Berliinis. Määrus on osa integreerimisseaduse uuest versioonist. Kvoodid tahetakse kehtestada mitte ainult kogu riigihalduses ja kõigile riigiettevõtetele, vaid ka sihtasutustele, ...


Puidutööstuse kasutamata võimalus seisab Eesti ukse taga - Maa Elu\n29. detsember 2016, 7:28\nJaan Kers näitamas nanotselluloosi, mis näeb välja kui valge veidi sültjas aine. Kersi teises käes on tükike kuivatatud aerogeeli.\nSelle kirjutise ajend oli uudishimu: kus tahes meie puidutööstuse tulevikust kõneldakse, mainitakse ikka ka puidukeemiatooteid, bioetanooli, biometanooli, nn nanopuitu (see on tegelikult nanotselluloos) jne, kuid keegi seda lahti ei seleta. Kuna Eesti on metsariik, oleks puidukeemia areng loogiline. Aga mida see sisuliselt tähendab? Kas võiksime selles vallas olla millegi esmaavastajad või oleme juba ammu rongist maas?\nTallinna tehnikaülikooli professor, puidutöötlemise õppetooli juhataja Jaan Kers, kus me oma puidukeemiaga oleme?\nEestis on tselluloosi ja paberi tootmine olnud pikka aega olemas. Puidukeemias ongi just tselluloosi tootmine tähtis, sest nii tselluloos ise kui ka tootmise kõrvalsaadused (nt tallõli) ja paljud tselluloosist saadavad tooted (nt viskooskiud) on puidukeemia saadused.\nKehras toodab Horizon Tselluloosi ja Paberi AS ka tänapäeval tselluloosi, kasutades sulfaatkeedu tehnoloogiat ja okaspuitu. Teine tootmine on Kundas, kus Estonian Cell toodab keemilis-mehaanilist haavapuitmassi.\nMeil on puidukeemia osas üsna vähe võimekust.\nSaepalgi väärindame hööveldatud ja ka viimistletud materjaliks, ümarpalki enam välja ei müü. Müüme seda hoopis profileeritud ja tehases viimistletud materjalina, liimpuitmaterjalina jne, mida saab kasutada ehituses, tehasemajade tootmises ja mööblitööstuses ‒ see kõik on Eestis väga hästi arenenud. Kogu meie metsatööstussektori efektiivsus ületab naaberriikide ettevõtete oma.\nPuidukeemiatööstuses selle kõrval oleme jäänud oma tootmismahuga väga väikeseks. Mujal maailmas oli 2000. aastatel tselluloositootmise plahvatuslik kasv. Meil pärast taasiseseisvumist leidus palju nutikaid tublisid inimesi, kes suutsid metsa-puidutööstuse korralikult käima panna, aga tselluloosi-paberitööstusesse ei suutnud me piisavalt investeerida, selles olid meist palju efektiivsemad näiteks Skandinaavia maad. Meil tselluloosi ja paberi tootmine hoopis kahanes. Kahjuks ongi jäänud vaid üks okaspuidust tselluloosi keetev tehas, mida on viimasel aastakümnel tublisti uuendatud, aga tehas pole praeguse maailma tehnoloogia kõige viimane sõna.\n2015. aastal oli Eestis raiemaht 10 miljonit tihumeetrit ja umbes üks miljon läks mainitud tehastele. Samas ligi kaks miljonit tihumeetrit paberipuitu läks eksporti. See on meie ressurss, mis võiks siia jääda. See kaks miljonit võiks kuluda ära Eesti uues biorafineerimistehases tselluloosi tootmiseks ja selleks, et toota tselluloosi kõrval ka teisi puidukeemiatooteid.\nKas meie praegustes tootmistes ei kasutata kõrvalprodukti uuteks toodeteks?\nKehra vabrik toodab oma tselluloosist jõupaberit. Kõrvalproduktid on seal olnud tallõli ja tärpentin. Ma ei ole kursis, kuidas on praegu. Tärpentini on seal varasematel aegadel kasutatud tootmisprotsessis ära paberimasinatel vahu kustutamisel.\nEstonian Celli tehnoloogia on teine ja kõrvalprodukte puidumassist ei eraldata.\nMis asi on tallõli?\nTselluloosi keetmise protsessis toimub puidu vaikhapete seebistumine ja tekib nn sulfaatseep, mille happelisel töötlusel saadakse tallõli. See võib olla seebi tooraineks ja sellest saab kampolit, emulgaatoreid toiduainetööstuse jaoks ja paljusid muid tooteid.\nTärpentini saadakse nii, et keeduprotsessis kondenseeritakse aurufaasist välja puiduvaigust lenduvad terpeenid, millest tärpentin valmistatakse.\nMida veel võiksime toota?\nKui vaadata laiemalt, olenevad puidukeemiatootmise võimalused sellest, kui puhas tselluloos on. Traditsioonilises protsessis saab tselluloosi 40–45 protsendi puidust ja see sisaldab lisanditena hemitselluloosi ja ligniini. Kui kasutada spetsiaalset puhta tselluloosi tootmise tehnoloogiat, saab sellest toota näiteks atsetaatkiudu ja viskooskiudu, mis on tuntud kiud tekstiilitööstuse jaoks, ja nitrotselluloosi, mis sobib lõhkainete ja väetiste tootmiseks. Järgmine samm on eriti puhas nanokristalliseeritud tselluloos. Sellest saab juba hakata valmistama igasuguseid gaasibarjäärkihte, aerogeele, pinnakihi tugevdamiseks saab seda lisada viimistlusmaterjalidele, värvidele, lakkidele. Ehitusmaterjalides parandab nanotselluloos näiteks vastupanu auru läbilaskvusele. See on tänapäeval nähtavasti kõige väärtuslikum suundumus tselluloosikeemias.\nJärgmine võimalus on seotud ligniini eraldamisega sulfaatkeedu mustast leelisest. Ligniinist saab valmistada mootorikütuseid, süsinikkiudu, liimvaiku ja kemikaale. Veel on võimalik tselluloositootmise musta leelist hoopis gaasistada või gaasistada otse puitu süngaasiks, millest saab katalüsaatorite abil toota metanooli ja etanooli ning nendest väga paljusid keemiatooteid. Näiteks praegu kõikjal me ümber olevatest tarbeplastidest 90–95 protsenti on toodetud maagaasist ja naftast, mida saaks hakata ise hoopis loodusliku tooraine põhjal valmistama.\nPeale muu on veel nii-öelda suhkru platvorm, mis tähendab tselluloosi keedulahuse monosahhariidide kääritamist etanooliks koos kõigi etanoolil baseeruvate võimaluste kasutamisega.\nSee on kõik see, mida meil veel pole, aga mida mujal arendatakse. Lipulaevad on naabrid Soome ja Rootsi, samuti Saksamaa.\nKas neil käivad pigem katsetused või käib tootmine?\nOn kõike. Näiteks UPM Kymmenen OY oma Lapenrantaa biorafineerimistehases toodab puidutööstuse jäätmetest biodiislit, investeering oli 179 miljonit eurot. Rootsis Örnsköldsviki on rajatud biomajanduse klaster, mille südameks on tselluloositehased, eelkõige just viskoostselluloosi tehased. Viskoostselluloosikiud sööb praegu juba turul puuvilla osa väiksemaks, sest tootmisprotsess on odavam ja juba ka keskkonnasäästlikum.\nKas põhimõtteliselt on siis nii, et puust saab mööbli tuppa, riided selga, ahju küdema, autosse kütuse, toidulauale juua ja süüa?\nJoodavat alkoholi puust ei saa. Ja toitu ka ei saa, neid lignotselluloosseid aineid inimese organism ei omasta, kui just kedagi vahepeal pole. Kui näiteks puidust toituvad putukad kuivatada ja jahvatada, saaksime hea proteiinirikka toidu.\nTegelikult on meil ju ka oma tõrvatootjad olemas.\nJah, on väikesed tõrvatootmisettevõtted ja toodetakse ka grillsütt puidu pürolüüsil hapniku juurdepääsuta. Kodumajapidamistes saab veel põllumajandusjäätmed panna mahutisse käärima, lisades anaeroobset bakterit, et saada biomuda. Saadava biometaani peaks muidugi veel väävlist puhastama, enne kui kütteseadmesse panna, aga nii saaks soojust. Mõõdukas koguses on võimalik lisada mahutisse ka saepuru.\nPuiduga on nii, et kui tahame sellest puidukeemiatooteid valmistada, peame selle igal juhul ära peenestama. Selleks on aga lisaenergiat vaja.\nKas tselluloositootmise mustast leelisest kättesaadav vaik on seesama, mida vanasti vaigutamisega kasvavatelt mändidelt võeti?\nJah, vaigu komponendid on samad, kuid keemiliselt veidi modifitseeritud.\nMul on miskipärast tunne, et kui meil mõeldakse, mida toota, siis esimene mõte läheks ikka kütuste peale. Biodiisel ja kütteõlid.\nSee on siiski vaid üks võimalus. Aga mootorikütuste tootmine bioloogilisest toormest võib osutuda muude võimalustega võrreldes majanduslikult atraktiivseks küll, kui nafta hinnatase on suhteliselt kõrge.\nOletagem, et ilmub investor ja soovib Eestis rajada moodsa tehase, et hakata looduslikku plasti tootma. Kas tehnoloogiat ja tööjõudu oleks võtta?\nTehnoloogia ja seadmed on olemas, need saab põhjanaabritelt sisse osta. Aga puidukeemia spetsialiste koolitati tehnikaülikoolis viimati 1990. aastatel, mõneti jätkus see aine veel 2000. aastate alguses. Praegu ei ole puidukeemiat ühegi Eesti ülikooli õppekavas.\nSee on ka mõistetav. Kui oleks ka viis üliõpilast kursusel, kuidas neile öelda, et võib-olla ainult üks teist saaks Eestis tööd, sest rohkem töökohti pole. Peab olema valmis tippspetsialiste väljast ostma.\nKas seni pole lihtsalt olnud nii-öelda huvitatud osapoolt, et kursust pidada?\nKogu meie metsa-puidusektor, kaasa arvatud puidukeemiasektor, vajaks rohket ja tõhusat reklaami noorte seas, et nad näeksid ja teaksid, mis võimalused veel on peale keskkonnatehnoloogia, toiduainete tehnoloogia ja muu, mis praegu on väga populaarsed.\nPeame puidukeemia spetsialisti spetsialiseerumise tekitama mõne teise, näiteks puidu õppekava juurde väikese osana, tegema väikese mooduli. Mul on see plaanis. Kui inimesed hakkavad seda valima ja on näha, et see tõesti pakub huvi, siis tuleb ilmselt ettevõtetega koostöös leida välispartner, et magistriõppeks oleks võimalik tudeng saata Soome või Rootsi. Rootsis on ülikool, kus ka puidukeemia katsetootmise labor ja võimalus tegeleda piloottootmisega, kus toodangumahtu suurendatakse järk-järgult. Sealt edasi saab õnnestumise korral fondide ja investorite abil päris tootmisele mõtelda.\nArvan, et lähema kümne aasta jooksul juhtub see, et keegi tuleb biorafineerimistehase mõttega siin Eestis välja. Iseasi, kas see on keegi Eestist või väljastpoolt.\n*Jutu alguses on mainitud teadlasi. See viitab sellele, et me juturingis käis ka tehnikateadlane Rein Reiska, kes on põlvkonnast, kes Eesti puidukeemia paremaid aegu teab.\n• Eesti puidukeemia madalseisu on märkinud ka sihtasutuses Kutsekoda valminud metsanduse ja puidutööstuse tööjõuvajaduse ja oskuste vajaduse uuringu koostajad. Hoolimata bio- ja rohemajanduse suurest rõhutamisest poliitilises plaanis pole meil puidukeemia valdkonnas uuringuid tellitud ja kvalifitseeritud tööjõust on suur puudus. See pärsib tugevasti selle perspektiivika valdkonna arendamist.\nPuidu keemilised koostisosad\n• Tselluloos ‒ osakaal puuliigiti erinev, laias laastus 40–44%; ligniin ‒ okaspuidus rohkem, lehtpuidus vähem, keskmiselt 27–28%; hemitselluloosid ‒ lehtpuidus rohkem, näiteks kases 30%, okaspuidus 25% või vähem, ja mitmesugused ekstraktiivained – 5%.\n• Paberi tootmisel võivad tehnilises tselluloosis või puitmassis jääda hemitselluloosid ja ligniinijäägid tselluloosi hulka, kuid paljude toodete saamiseks keedetakse tselluloosi nii, et ligniin ja kõik muud lisandid eralduksid, laguneksid või lahustuksid. Seda võimaldavad moodsad tehnoloogiad.\nAllikas: Jaan Kers\nFOTO: Jaan Kers


Kuidas loigata rasva kadu - Kõhurasva kaotamine (meestele): 14 sammu (fotoga) - Vihjeid -\nHoidke nende toitude serveerimist suhteliselt madalal tasemel, kuid alati igal söögikorral. Vaheta külgi ja korda.\nKaalutõus kõhuõõnes ja roietevahelistes lihastes võib olla märk siseelundite rasva ladestumisest, suurendades südame-veresoonkonna haiguste ja diabeedi riski. Kõrvalrasvast vabanemine on protsess, mis hõlmab dieedi parandamist, kardiotreeningute lisamist ja lihaste tugevdamist. Järgmisest 3-etapilisest protseduurist saate teada, kuidas puusa rasva eemaldada. Sammud 1. Kui puusade rasv on kuidas loigata rasva kadu, peate puusade kokkutõmbamiseks kogu kehas rasva põletama.\nPlaan kardio treenimist 5 päeva nädalas. Iga treening peaks kiire kaalukaotuse korral kestma vähemalt 30 minutit või 1 tund. Lisage kõrge intensiivsusega intervallharjutused. Ükskõik, millise südame treeningu te valite, peaksite kombineerima mõõduka intensiivsusega seansid 1—4-minutilise intensiivse treeninguga, et põletada suurem osa keharasvast. Kasutage segaharjutust.\nRasvapõletuse suurendamiseks kombineerige erinevaid südame treeninguid. Võite proovida Bootcampi nagu sõjaväeõpesörkimist, jalgrattasõitu, ujumist, sõudmist, Flow Yogat ja elliptilist treeningut.\nPalju trenni tehes aitab kuidas loigata rasva kadu ka vigastusi või ületreeninguid. Lisaks aitab see ka kogu keha rasva all olevaid lihaseid toniseerida, selle asemel et keskenduda ainult jalgadele.\nKardio treenimisega keharasva kaotades peate tugevdama rasva all olevaid lihaseid.\nSõpruse Käevõrud Kuidas kiiresti rasva põletada Keharasva vähendamisel on palju eeliseid ja kasu tervisele.\nPidage meeles, et mida rohkem lihaseid kasvatate, seda suurem on kogu keha rasvade kadu. Lihased põletavad rasva tõhusamalt ja ka raskuste tõstmine või jõutreening parandab ainevahetust. Proovige pilatese.\nMatil toimuvad pilates ja Barre harjutused keskenduvad sügavate kõhulihaste tugevdamisele, nagu näiteks roietevahed ja põiki kõhulihased. Nende lihasrühmade äratundmise ja neile keskendumise õppimine suurendab harjutuse efektiivsust.\nHarjutage planku. Push-up asendis valmis keha moodustab pahkluust õlani sirgjoone.\nHoidke seda asendit ja toetage oma keha käe või küünarnukiga 30 sekundit kuni 3 minutit. Tehke ühepoolne plank või ühepoolne plank. Planki tehes nihutage raskus paremale käele. Pöörake ringi, kuni raskus on paremal käel või küünarnukil ja paremal jalal. Poseerige kindlasti sirgjooneliselt jalgadest pealaeni. Ärge laske kehal õlaliigese poole kalduda.\nHoidke seda asendit 30 sekundit kuni 2 minutit. Vaheta külgi ja korda. Kuidas loigata rasva kadu külgplaadi kastmist. Valmis kaldplaadis, alumine parem puusaosa, seejärel tõstke uuesti üles. Tehke 10 tilka ja vahetage seejärel küljed. Harjutage ristlõikega vene krõbinaid.\nIstu maas, põlved ees kõverdatud. Tõstke oma puusad ülespoole, tagumik siiski veidi maad puudutades, tekitades tunde, et kõhu lihased peavad kindlalt istumiseks terve tee üles töötama.\nHoidke väikest palli või veepudelit. Toeta tahapoole. Pöörake keha puusalt nii, et pall oleks paremal puusal maapinna lähedal. Slim alla jalad kahe nadala jooksul pall keskele, seejärel pöörake vasakule.\nTehke seda aeglaselt ja aeglaselt. Tehke 2 seeriat, kumbki kordub 20 korda. Puudutage valikut Kaldus prõks. Lama selili, jalad kraadise nurga all lauaplaadil. Asetage käed pea taha ja tõstke oma kõhulihaseid rindkere ülespoole tõstmiseks. Hoidke küünarnukid pea külgedele lahti, tõstke küünarnukid üles ja pöörake siis ümber, nagu üritaksite oma paremat küünarnukki vasaku põlve puudutada.\nKui te alles alustate, pole see võimalik. Niisiis, tõstke lihtsalt küünarnukid üles ja pöörake nii palju kui võimalik. Tehke 20 kordust mõlemal küljel. Ole valmis Plankis.\nTõstke ja lükake parem põlve ettepoole nii kaugele kui võimalik, nagu tahaksite, et põlve puudutaks küünarnukki. Naaske algasendisse ja korrake vasakul. Tehke 10 põlvetõste komplekt mõlemal küljel.\nTehke lisakomplekt, parem põlv painutatud diagonaalselt vasaku käe suunas. Tehke mõlemal küljel 10 padjatõstet. Lama selili, käed ja jalad sirutatuna ülakehast üles ja alla.\nLevinumad raieprobleemid ja lahendused Purustatud saamiseks peate hoolikalt jälgima dieeti, liikumist ja keha koostist.\nTõstke vasak jalg ja parem käsi 3 sekundiks üles, seejärel langetage; siis tõsta parem jalg ja vasak käsi. Harjutage ujumist aeglaselt 10 korda mõlemal küljel.\nSeejärel suurendage kiirust ja lehvitage käsi ja jalgu 30 sekundit. Lihtsalt trennist ei piisa.\nValige madala glükeemilise indeksiga toidud. Teisisõnu, hoiduge eemal kõrgelt töödeldud nisutoitudest, suhkrust ja teistest toitudest, kus on vähe toitaineid ja palju kaloreid.\nSööge tervislikke monoküllastumata rasvu. Oliiviõlis olevad rasvad, avokaadod, kaunviljad, pähklid ja paljud täisteraviljad aitavad vähendada kõhurasva.\nHoidke nende toitude serveerimist suhteliselt madalal tasemel, kuid alati igal söögikorral. Täiendada madala rasvasisaldusega piimatoodetega. Madala rasvasisaldusega ja kõrge valgusisaldusega kreeka jogurt on suurepärane valik kaalulangetamiseks.\nTeised suupisted peaksite asendama puuviljadega — ml tassi madala suhkrusisaldusega jogurtiga. Joo päevas liitrit vett.\nSamaväärne tassi, iga 8 oz vett, rohelist teed, kohvi või muud madala kalorsusega ja tervislikku jooki. Sooda, puuviljamahlad ja loomne piim ei lähe arvesse, seega peaksite vähendama kalorite tarbimist.\nRasva ega süsivesikuid pole vaja täielikult välja lõigata, kuid optimaalse kehakaalu langetamiseks peaksite oma portsjonite suurust piirama.


Aed: Kuidas Kasvatada Tomateid Ilma Tolmeldamiseeta - 2019 | Et.Interior-Designy.com\nTingimused Kasvada Ficus Puud\nKuidas Ma Tõsta Omakapitali Hüpoteeki?\nSeitan Vs Tvp\nKuidas Toimetada Elukoha Tunnustaja\nKuidas Tellida Tellist Nii, Et See Näeb Välja Tõeliselt\nPõhiline > Aed > Kuidas Kasvatada Tomateid Ilma Tolmeldamiseeta\nEriti piisava akna või hea kunstliku valgustusega saab igal aastal tomatid siseruumides kasvatada aastaringselt. Kuigi teatud köögiviljad vajavad putukaid või tuuletõve tolmeldamiseks, tomatid tolmlevad end kergesti, ilma emake looduse või aedniku abita. Kui sa oled harjunud värskelt maitsega...\nIndoor Tomato Care\nTomatid kasvavad aastaringselt.\nEriti piisava akna või hea kunstliku valgustusega saab igal aastal tomatid siseruumides kasvatada aastaringselt. Kuigi teatud köögiviljad vajavad putukaid või tuuletõve tolmeldamiseks, tomatid tolmlevad end kergesti, ilma emake looduse või aedniku abita. Kui olete harjunud värskelt korjatud, kodus kasvanud tomatite maitsega, on toidukaupluse kaupluses raske maitsetu puuvilju maha jätta. Kui sa kasvad ise, siis võid talve keskel suurepärased tomatid.\nOtsustage, kus oma tomatitaime kasvatada. Teie maja elavam ala on parim koht, sest tomatid vajavad palju valgust lillaks ja toovad vilja. Suur lõuna suunaline aken on ideaalne. Kui sul pole aknat, mis töötab, paigaldage taim kasvavad tuled ja kasvage tomatitaimed valgustuse all.\nValige parim siseruumide kasvatamiseks mõeldud tomati. Pöörake tähelepanu sellistele üksikasjadele nagu suur hulk taimet ja kui palju vilju te võite seda tootma hakata. Väikesed, siseõu tomatid on ideaalsed siseruumide kasvatamiseks ja võivad isegi kasvada riputatavas korvis. Kindlaksmääratud tomatitaimed tavaliselt ei saa nii suur kui määramata taimed, nii et see on ka midagi meeles pidada.\nTehke tomati. Enamikele tomatitaimidele on mahuti, mis on vähemalt 12 tolli sügavune. Kui pakend on piisavalt sügav, kasutage hea kvaliteediga pudeli segu ja varastage kogu varre põhjas lehtede komplekt. Tomatitaim moodustab kogu varsiga juured, mille tulemuseks on üldine tugevam taim. Kui paigaldate toetust vajavat sorti, paigaldage paar või tomati puur. Vesi taim hästi ja asetage see valituks eredaks alaks.\nVesi regulaarselt. Kontrollige mulda sageli, et näha, kas tomatitaime tuleb joota. Pange sõrm pudeli mullale. Kui see on oma ülemise otsaga kuivanud, on aeg vesi.\nViljastada iga nädal. Tasakaalustatud väetis hoiab tomatitaime tervena kasvatada, nii et see võib toota puuvilju. Vermikomposti tee, mere meritett või kalamulsioon sobib ideaalselt tomatite väetamiseks.\nAidake tolmlemist. Tomatidel on "täiuslikud lilled", mis tähendab, et iga lill on nii taime isase kui ka naissoost osa. Kuna tomatid on isetolmlevad, ei vaja nad putukate või aednike abi, kuid võite aidata tolmeldamise protsessi, varreid õrnalt raputades iga päev või asetades väikesele võnkuv ventilaatorile ala, et jäljendada tuult.\nSuur lillepott või muu mahuti\nTomatipost või puur\nKuidas Hapestada Orgaanilist Mulda\nKui Suur On American Beautyberry Juured?\nKas Parsoni Kaste Vajab Väetist?\nKuidas Lõigata Rooside Varred\nKuidas Kasvatada Peonüüme Sees\nKuidas Paigaldada Lg-I Õhukonditsioneeriga Varustuse Tugi\nKuidas Hoolitseda Emerald Blue Creeping Phloxi Eest\nKuidas Kasutada Põrandate Sälkamiseks Elektrilist Puhvrit\nKui Palju Lämmastikku Kas Scott Turfbuilderil On?\nKuidas Peatada Õlle Stihli Kettsaagist\nKuidas Ehitada Tavalise Tellisega Tuletõkesti\nKuidas Kasvada Rooside Ja Collard Roheliste Konteinerites\nNõuanded Magusate Kartulite Paljundamiseks\nKas Sama Maasikas Taimtoidud Igal Aastal?


Kuidas treenida stressitöö alustamiseks ette nähtud meditatsiooni\nAvastage lõõgastavad hüved ja alusta oma meditatsiooni\nMeditatsioonil on palju kasu tervisele ja see on väga tõhus viis stressi leevendamiseks ja tervislikuma eluviisiga hoidmiseks. Praktikas muutub meditatsioon mõlemad lihtsamaks harjumuseks ja efektiivsemaks säilitamiseks, arvestades, et see suurendab aja jooksul stressi vastupidavust. Meditatsiooni õppimiseks ja harjutamiseks tehtavad jõupingutused võivad teie elukogemust stressi muuta.\nMediteerimiseks on palju erinevaid viise ja see tehnika on üks kõige elementaarsemaid.\nTava abil saate seda tehnikat kasutada, et tunnete sisemist rahu, kui seda vajate.\nKuidas alustada meditatsioonipõhimõtteid\n1. samm: asuge mugavasse asendisse.\nPaljud inimesed soovivad istuda mugavas tugitoolis, teised eelistavad istuda rist-jalgadega maas. Sa tahad, et saaksite täielikult lõõgastuda, kuid jäädes ärkvel.\nVeenduge, et teie positsioon on õige . Kui teie selja on sirge, on lihtsam pika meditatsiooniga ärkvel püsida. Kui hakkate oma meditatsiooni praktikas seda silmas pidades, siis hakkab keha teie positsioonile pikemaks ajaks liikuma.\nNäpunäide. Kui peaksite mediteerima oma õlad, siis lihtsalt sirutuge tagasi. Otsene selk võib ka vältida valulikkust pikemate meditatsioonide ajal.\nKui otsustate istuda toolil, istuge istme ees ja asetage jalad kindlalt põrandale.\nSee parandab teie positsiooni ja aitab teil keskenduda oma tavadele.\n2. samm: sulgege silmad õrnalt.\nKui olete mugavas asendis, vaadake kaugust pehme pilguga, seejärel libistage oma kaaned aeglaselt. Hoidke oma lõualuu lahti ja pisut avanenud. Sa tahad lõõgastuda oma näo lihaseid.\nNäpunäide: ärge pigista silmi pingul. Kui tunnete oma nägu pingutamist, avage oma silmad aeglaselt, pöörake sellele pehmele pilgule tähelepanu ja vähendage neid uuesti.\nSellel etapil on teie eesmärk lõõgastuda iga kehaosa. Kui tunnete teatud pinget teatud kehaosades, sügavalt hingeldate ja laske teil lõõgastuda.\n3. samm: puhastage oma pea.\nSee on osa meditatsioonist, mis võtab kõige rohkem praktikat ja võib põhjustada kõige pettumust. Meelde pidamine selge on kõige olulisem ja kõige raskem aspekt kui see praktika. Õppimine seda meditatsioonitaktsiooni ajal võib aidata teil lasta asju ka ülejäänud oma elus edasi minna.\nIdee seisneb igasuguste mõtteviiside poole pöördumises. See tähendab, et kui sisemine jutustav hääl teie meelest räägib, hoia seda õrnalt kokku ja valib sisemise vaikuse.\nNäpunäide: ärge heitkegi, kui te ei saa oma mõtteid täiesti puhastada. Meie meeled on pidevalt täis mõtteid ja isegi kõige kogenumad meditatsioonid peavad vaikima oma sisemise hääle. Eesmärk on tunnistada mõtteid, siis mõtlesin, et see minema minema (isegi kui vaid sekund enne, kui järgmine hüppab).\n4. samm: jätkake!\nSee on tõesti! Jäta minus mõtteid, mis võivad teie meelde minna.\nVaiksed vaateväljad mõtete vahel muutuvad pikemaks ja sagedamaks, seda kauem te praktiseerite.\nTe olete mediteerimise teel!\nMõned näpunäited meditatsiooni tava aitamiseks\nAndke talle aega. Meditatsioon võtab praktikas ja palju seda.\nKui ootate seda "ideaalselt", võite tegelikult luua stressi kui leevendate. Puudub "täiuslik" meditatsioonisessioon ja kui te lähete seda endaga kaasa täiuslikkuse ootuses, võite lasta ennast maha ja ei taha seda kinni pidada.\nAlustage väikest ja pikendage seansse. Alustage lühikese seansiga 5 minutit. Kui olete rahul, liigutage 10 või 15 minutit, kuni olete rahul 30-minutiliste seansside mõtlemisega.\nPraktikas muutub selline meditatsioon lihtsamaks ja tõhusamaks. Te tulete meditatsioonisessioonist, mis tunne on lõdvestunud ja värskendatud, valmis silma peal hoidma ülejäänud päevast.\nJälgige oma aega ja seatud eesmärke. Mediteerimise ajal võib aeg-ajalt kaotada aega ja kahe minuti pärast võib-olla tundub igavik, kui just alustad. See võib põhjustada murettekitavate ja mõtteid, nagu näiteks "Kas minu aeg on?" või "Kas ma mõtlesin piisavalt kaua?" Need mõtted võitlevad teie arusaamise puhastamise eesmärgil.\nSelle vastu võitlemiseks võite taimeri seadistada. Kasutage oma telefoni rakendust ja määrake selle aja jooksul, mida soovite selle seansi jooksul mediteerida. Kindlasti kasutage õrna tooni või seadke see vibreerima, nii et see ei häiriks teid, kui aeg on läbi, siis lülitage ekraan välja ja lõdvestage.\nPraktikas võite lõpuks leida ennast öelda: "Wow, see oli 10 minutit, ma võiksin kauem minna!" Kui olete rahul, jätke taimer vahele ja laske oma meditatsioonidel nii kaua, kui vaja.\nProovige mõnda teist mediteerimise stiili, kui vaja. Kui kogemus on teie jaoks pettumuslik ja te ei soovi jätkata, võite leida rohkem edu teiste meditatsioonitüüpidega nagu Karate Hingamise Meditatsioon .


27/08/2021 ~ maarjayano\t~ 6 Comments\nSho hankis endale suve algul mütsi. Midagi krokodill Dundee ja Nuuskmõmmiku vahepealset. Terava keelega sõber küsis mu käest, mis värk Shol selle mütsiga on.\nMa vastasin: oi, see müts on minu armastuse sümbol!\nNägin teda mütsiga kõigepealt välisukse kaamerast, kui ta kella helistas, sest võti oli koju jäänud. Siis oli mul kolm korrust treppe aega otsustada, kuidas reageerida.\nTa tuli koduuksest sisse, aga mu suu jäi kriips-kinni. Sho kiitis mütsi. Mul suu ikka hermeetiliselt suletud.\nKui mütsiga omavahele jäin, siis lugesin selle seest, et tegu Kanada tootega ja mütsil on eluaegne garantii.\nNii et kui sellega peaks midagi juhtuma, oli mütsi sees kirjas, nagu… kui see peaks kääride vahele jääma, näiteks (lambist pakun), siis saadetakse tasuta uus müts.\nNiisiis, terve suve iga paganama päev tuletas Sho peakate meelde, kui hea naine ma olen. Septembris saab kümme aastat abielu täis. Olen selle ajaga üht-teist õppinud. Näiteks, et vahel võiks suu kinni hoida. Mitte et peab. Aga… võiks! Olen seda alles viimasel paaril aastal mõistnud. Sho sai õigel ajal suu kinni hoidmise kunsti selgeks kõvasti enne me pulmi.\nÜkspäev käisime deidil ja kaks rummikoolat aitasid Shole siiski välja rääkida, et ta müts mu armastuse sümbol on. Sho oli nördinud küll, aga noh. Vähemalt armastan.\nMu enda riietumisstiil on laitmatu, muidu. Lisaks olen nii tšill inimene. Seda näitavad haaremipüksid, mida mul on nüüd juba kolm paari.\nUmbes sel ajal, kui Sho endale mütsi valis, otsustasin mina, et haaremipüks on mu uus stiil. Need lõõgastavad ja tundub, nagu mul oleks avar meel.\nMa pole kunagi osanud hästi riietuda. Koolilapsena põdesin seepärast, kahekümnendates leidsin juba vabandusi, aga nüüd, kolmekümnendates, jääb õigust ülegi.\nKolmekümnendad on sihuke enesekindel iga. Hammustad igasugused asjad läbi. Näiteks tean ma viimaks, et pidev surve oma kodu korras hoida on vaid üleilmne vandenõu kodanike tahte ja vabaduse alla surumiseks. Nutika inimesena ei allu ma enam sellele provokatsioonile.\n10 aastat tagasi alustasin selle blogiga. Varem kirjutasin mujale. Aga see blogi siin algas umbes siis, kui mu isa haigeks jäi ja Jaapanis toimus kolmikkatastroof.\nViimasel ajal olen võtnud julguse kokku ja klikkinud vanadele postitustele. Vaadanud, mida ma mõtlesin aatal 2016 või tegin 2014. Ja kas tollane mina praegusele minale ka meeldib. 10 aastat iseenda mõtete koormat on päris palju. Ühtlasi tahan siin vabandada kõikide ees, kes seda blogi täies mahus lugema on pidanud.\nMõned aastanumbrid on hirmuäratavamad kui teised. Näiteks seesama 2014. aasta. Kui me esimene laps poole raseduse pealt surnult sündis ja me pärast Eestisse kolida otsustasime.\nÜkspäev oli selline tunne, et julgen 2014. aasta mõtteid lugeda. Lugesin seda postitust, kus kirjutasin nimekirja asjadest, mida Eestis kindlasti tegema hakkan. Esimestel aastatel umbes nii elasimegi.\nKommentaarides oli kirjas küsimus: huvitav, mis tunne on seda nimekirja seitsme aasta pärast lugeda. Ja vaat mis. Väike arvutus näppudel näitab, et nüüd ongi seitse aastat Eestis täis.\nMul on ikka iga päev hea meel, et me just siin elame. Kõige rohkem küll olen murdnud lubadust ilma üle kurtmata jätta. Kevadel imestan, kuidas üldse sai talv üle elatud ja vannun, et järgmist talve siin küll välja ei kannata. Aga siis talv juhtub jälle ja üllatuslikult olen uuel kevadel ikka peaaegu elus.\nMis puutub Eesti inimestesse ja poliitikasse ja väärtushinnangutesse – selle kohta vihjati ka kommentaaris -, siis ma ei tunne, et see minusse eriti puutuks. Poliitika on küüniline igal pool, väärtushinnangud pole ühelgi vabal rahval täitsa ühised.\nKuulasin vahepeal podcasti Põhja-Koreast põgenenud naisega. Mitmendat päeva mõtlen sellest.\nIntervjuus rääkis naine, kuidas ta pidi pärast kodumaalt põgenemist esimest korda hakkama oma peaga mõtlema ja et see oli nii väsitav, et pärast viit minutit mõtlemist tuli tahtmine pikali heita. Ta ütles, et oleks tal vaid kodumaal kõht täis, oleks ta sinna tagasi läinud. Sest seal ei pea ise midagi mõtlema ja nii on palju lihtsam.\nAinult et kõik on näljas. Sest kui inimene mõtleb toidust, ei mõtle ta õnnest ega õiglusest ja nii on lihtsam riiki pidada.\nPõhja-Koreas ei ole sõna “armastus” kasutusel inimeste vahel, vaid ainult armastatud juhi vastu. Ajaarvamine saab alguse suure juhi sünnist, kes ta on taevas, aga kes armastab oma rahvast nii palju, et saatis neile oma poja. Elu maapeal on täis kannatust, aga õnneks kohtuvad nad suure juhiga pärast surma taevas.\nKui ta üks hetk Lõuna-Koreasse jõudis, talle öeldi: nüüd sa oled vaba! Ta küsis: mida tähendab “vaba”?\nOlen kuulnud arvamust, et keeled on mingi tilulilu ja reaalne maailm on ikka üks.\nPõhja-Korea keeles ei ole sõna “mina”. Selle asemel kasutatakse sõna “meie”. Jaapani keeles on mitu mina. Kasutus sõltub sellest, kellega sa räägid, ja kontekstist. Eesti keeles on üksainus “mina”.\nIngliskeelses maailmas on “he” ja “she”, aga nüüd otsivad mõned uute isikuliste asesõnade loomise kaudu oma identiteeti ja see on nii ilmatuma tähtis. Eesti keeles öeldakse “tema” ja kõik.\nMa oleks nii tahtnud kuulda, et on selge piir põrgu ja paradiisi vahel. Ühel pool on kõik õudne, aga siis jõuab teisele poole piiri – vabadusse -, ja teda tabab inimeste kaastunne, headus, soojus, armastus. Puhtalt. Mitte segamini vägistamise ja mõnitusega.\nRääkisin hiljuti sõbrannaga. Elu on kannatus, ütlesin. Sa mõtled, elus on kannatust? küsis. Nõustusin.\nSest, ütles ta, tema usub, et olemas on headus, aga kurjus ja kannatus on lihtsalt headuse puudumine. Ma ütlesin, et kuidas see näiteks puutub piinarikastesse haigustesse. Ta ütles, et ta mõtleb ontoloogiliselt. Ma ütlesin, aga kuidas see… rakendub näiteks… Ta ütles, et … ei… ontoloogiliselt.\nMulle meeldib Eestis elada. Eesti inimesed naeratavad nii palju. Omaette, mulle, mu lastele.\nAidatakse. Ma olen selle aastanumbri sees kaks korda oma ID-kaardi tänaval kaotanud. Seejuures ise tähele panemata. Mõlemal korral on leidjad minuga Facebookis ühendust võtnud.\nNädal tagasi ühendus eelmise kodu naaber, et kas me tahame posu pirne ja õunu, mis ta vanemad maalt saatsid. Eelmise kodu!\nInimesed ütlevad “aitäh” ja “palun” ja “kena päeva”. Klienditeenindajad suhtlevad mu lastega laia naeratuse saatel.\nSelveri kuller oli venekeelne noormees, ootas 10 minutit maja ees, kuni ma oma kahelapse-vankriga kohale kimasin ja ette-taha vabandasin. Mul läks ajaarvamine sassi ja ma telefonis ütlesin talle, et pangu kotid lihtsalt välisukse ette ja sõiku minema, aga ta jäi ootama. Ja kui ma jõudsin, siis ta naeratas heldinult mu laste suunas ja ütles, et ootamine polnud üldse probleem.\nViimastel nädalatel tundsin end nagu lennuk. Tundsin, et pulbitsen loomingulisest energiast, mille kohe-kohe saan valla lasta, sest lapsed hakkavad lasteaias käima. Paistis, et seisan küll hetkel veel stardirajal, aga mootor töötab juba täistuuridel, nii et vabiseb. Kohe-kohe on mul igal nädalal päris oma aeg, et jälle ülikooli vahet käia, raamatuid lugeda, vaikust kuulata…\nLuukas käis kaks päeva lasteaias ja seejärel jäime kõik haigeks. See oli hea tegelikkuse-tõmmis. Sain aru, et ma olen, jah, nagu see lennuk stardirajal. Ainult et mootor on vait. Ma võin lihtsalt suuga põrra-põrra teha ja ette kujutada, kuidas lendan.\nÜldse, saime viimaks elutuppa diivani ja hakkasin kohe kahtlema, kui hea mõte ülikoolis käimine üldse on ja äkki peaks planeerima rohkem aega lae vahtimiseks.\nMida iganes ma viimased kuud kodus teinud olen – nüüd teen kõike seda diivanil lamades.\nEma süda, ma ütlen. Tahaks oma vabadust, aga ei taha olla lasteta. Ei oska nendeta olla. Ma polegi päriselt üksi olnud, Marie alles harjutab. Aga kui L. oli esimest päeva lasteaias ja M. oli lõunaunes, siis ma lihtsalt vaatasin The Hangoverit. Pärast vaatasin pool The Hangover Part II ja hiljem terve The Hangover Part III.\nSee on ka asi, millega viimasel ajal aktiivselt tegelen: vaatlen, mis veider aeg see väikelapse-east emana välja tulemise aeg on.\nMu Mariel tuleb viimasel ajal järjest sõnu juurde. “Ei taha” on nüüd emme (kutsungid) ja aitäh (tehingud) järel kasutustiheduselt kolmas. Aga lisaks on veel posu sõnu, mida ta ütleb ja siis on veel posu sõnu, mida ta järele kordab. Ta lemmikud on autod ja rattad.\nTa on endiselt kratt. See on esimene sõna, mis suurema osa inimeste keelel, kui teda ja tema riuklikku naeratust kohtavad. Eesti keelt oskavate jaapanlaste seltskonnas selgus, et jaapanlased ei kuule sõnade “kratt” ja “kurat” erinevust… Õnneks tuli see ikka teemaks ja nad ei lahkunud meist teadmisega, et me oma last kuradiks kutsume.\nSho ütleb viimasel ajal kodus ka “kratt”, aga ükskõik kui püüdlikult ta seda ei hääldaks, “u” kostub ikka läbi.\nAga Marie-mu-Marie saab enamvähem kõigest argijutust aru, nii eesti kui jaapani keeles. Enda soovid teeb detailselt selgeks peamiselt kolme sõna ja sõrmega osutamise abil. Ta on nii hakkaja, et ma muretsen tema lastehoiu pärast poole vähem kui Luuka lasteaia. Kuigi tema on 1 ja neli kuud, L. 3 ja 8 kuud vana.\nVahepeal oli tal enne uinumist komme mängida käte desomise mängu. Voodis pikali hõõruda käsi kokku. Koroona-beebi siiski. Kord pikutasin tema kõrval ja siis ta kasutas sujuvalt mu nina dosaatorina. Pani ühe käe alla, teisega õrnalt vajutas. Siis hõõrus käsi tublisti üksteise vastu.\nKui ta koera näeb, siis ta pistab nii kõvasti klähvima, et mulle tundub, nagu meil oleks kodus üks, selline agressiivne veel.\nLuukas on nüüd tõeliselt sügavas “miks”-faasis. Ta küsib ühe miks-küsimuse ja seejärel võtab vastuse viimase fraasi ja küsib selle kohta miks-küsimuse ja võtab selle vastuse viimase fraasi ja küsib jälle miks-küsimuse. Mu vist kõigi aegade lemmikum Louis CK bit on sellest.\n(Carl Hart ütles hästi, et sa võid rääkida ükskõik kui raskeid tõdesid, kui sul on punchline.)\nMa rääkisin Luukale, et kui ta läheb lasteaeda, saan ma ülikooli minna. Ta küsis selle kohta ja teatas, et ta tahab ka ülikooli. Ma küsisin, mida ta õppima tahaks asuda. Ta vastas: tahaks õppida, mis saab teha ja mis ei saa teha.\nOlen nii uhke ta üle.\nLapsekasvatuslikult oleme Shoga põrganud eelkõige kummituste teemal. Kunagi sõitsime kalmistult läbi. Ma küsisin, Luukas, kas tead, mis koht siin on. (Olime seal varem käinud, seepärast küsisin.)\nLuukas vastas: jaa! Siin on kummitused!\nMa ütlesin: Sho!!!\nSiin ei ole kummitusi, seletasin. Kummitused on lugudes ja lauludes.\nAga teema tuleb koguaeg üles. Meil on kodus mõni kalmuküünal ja Luukas hakkas nendega mängima ja Sho ütles, et ta ei mängiks, sest need käivad haual. Miks? küsis Luukas.\nSho vastas: et kummitused välja ei tuleks.\nMa ütlesin: Sho!!!!\nSeletasin: Siin Eestis küll mingid kummitused välja ei tule.\nPoleks pidanud “siin Eestis” ütlema, sest Luukas kohe uuris Sholt: Jaapanis ikka korralikult tulevad?\nMa tahtsin veel nii mitmest asjast kirjutada, mis mul viimasel ajal mõtteis. Veinist ja kohvist, vabadusest ja turvalisusest, hirmuäratavatest ideedest ja mõtlemisest, rikkast siseelust ja selle võimalikust või võimatust väljundist. Aga ei oska veel. Istun siin stardirajal, teen põrr-põrr. Seega panen praegu jälle punkti.\nPS. Kes tahab kuulda, kuidas ma s-i susistan, siis rääkisime Katariinaga Pere ja Kodu podcastis Jaapani laste kasvatamisest. Seda saab igasugu podcasti-kohtadest kuulata, spotify oma siin.\nPealkirja lugedes olin natuke aega nõutu, et jah ma ütlesin vist neid asju, aga ma ei öelnud ju niiii. Aga see on pealkirja eripära. Enda meelest räägin leebemalt.


Don-1500: seade ja spetsifikatsioonid (fotod ja videod töös) > Aed\nKombineerige harvester "Don-1500" - see on hästi tuntud 30 aastat turul, suurepärase kvaliteediga, mis on endiselt selles valdkonnas töötav. Põllul töötamiseks on üsna raske välja valida tehnika. Oluline on valida mudel, millel on maksimaalne eeliste hulk ja mitte kaotada raha. Sellest artiklist räägime sellest, millised tehnilised omadused ja omadused mudelil "Don-1500" A, B, H ja P.\nKombina tehnilised omadused\nTootmise algus oli Nõukogude Liidus 1986. Seejärel oli mudel "Don 1500" väga populaarne. Pidades silmas kahekümnendat aastapäeva, jagas Rostselmashi tootmisettevõte tootmine kahte uuemat mudelit, mis on täna ka nimede all "Acros" ja "Vector".\nPõllumajanduses ei saa ilma traktorita töötada. Tutvuge T-25, T-30, T-150, T-170, MTZ-1221, MTZ-892, MTZ-80, MTZ-82, MTZ-320, Valgevene-132n, K-700, K -9000.\nTänapäevased mudelid on üsna esteetilised ja erinevad ainult mõningate omaduste poolest.Esimest mudelit iseloomustab spetsiaalne graanulite puhastamise süsteem, mis eraldab hoolikalt seda plekist, seemnekestest ja koobast. Seda leiutas ja rakendas tootja ise - Rostselmashi tehas.\nKas sa tead? Auto suurus on väga suur: võite panna Tavria autosse, kombineeritud kabiin on ka üsna avar.\nOluline on märkida, et mudel "Acros" Täna on see väga populaarne, eriti väikeste maa-alade töötlemiseks kuni tuhande hektarini.\nKas sa tead? 1941. aastal purustas Rostselmashi tehas 8 päeva jooksul saksa väed, kuid 47. aastaga oli see täielikult taastatud.\n"Vektor" Seda eristab ka laiemaid võimalusi kõige mitmekesisemate põllukultuuride, sealhulgas maiside ja päevalillide töötlemisaladel.\nProjekteeritud kombineerida "Don-1500" teravilja saamiseks põllul. See hõlmab kahte tüüpi põllukultuure: teravili ja nibud, kuid modifikatsioonid võimaldavad koguda ka kaunvilja ja seemnekultuure. Kombina "Don-1500" tehniliste omaduste seas on see rõhutada. muljetavaldav suurus, ainult ühe trumli olemasolu ja ratastega liikumine. Järgmiste osade kaupa vaadake üksikasjalikult iga muudatuse omadused eraldi.\nKombineerimisseadme "Don" modifikatsioonid olid seadme pideva töö tulemus ja tekkinud vajadus kohandada seda välistingimustega, nagu taimede ja terade struktuur, nende kogumise meetod, põllupindade pindala ja pinna ebakorrapärasus. Lisaks sellele, millised on iga muudatuse erisused.\nVäikeste pindade töötlemiseks kasutatakse tihti mootorikatteid: Neva MB 2, Zubr JR-Q12E, Centaur 1081D, Salyut 100; Jaapani või koduse mini traktoriga.\nSee on kombinatsiooni kogumi kõige esimene versioon, mida peetakse standardiks. See oli see, kes sai muudatuste edasise kasutuselevõtu aluseks või esialgseks versiooniks. Lühidalt vaadake, mis on algse modifikatsiooni "Don-1500A" tehnilised omadused.\nEsimesed juhitavad kaks suurt ratast ja kaks tagumist, väiksema suurusega - juhtimisseadised, on valmistatud madala rõhuga rehvidest, millel on kõrge turvavarustus. Selle tagajärjel võib kombain liigutada rasketes ilmastikutingimustes, ilma et see sattuks mustusesse.\nVõimas mootor, SMD-31A, kuid selle asukoht on väga ebamugav, sest kogu soe aur suunatakse juhikabiinile.Tavalises liikumisel kiirus - 22 km / h ja põllul töötamisel - kuni 10 km / h.\nMasina harvester on kohandatud maa pinnale ja suudab seda "kopeerida", mis võimaldab põllu ühe taseme niitmist. Harvesteri kogumine võib varieeruda: alates 6 ja 7 meetrist kuni 8,6-ni. Terav ise kuulub spetsiaalsele suurele punkerile, mille maht on 6 kuupmeetrit.\nSee annab eelise, et vajadus kombineerida sageli kombineeritult põllukultuuri transportimise kohaga kaob. Tuleb märkida, kui tunnete juhile mugavust, kuna salongil on heliisolatsiooniga omadused ja varustatud õhukonditsioneeriga.\nKas sa tead? Kombineeritud purusti trumli läbimõõt "Don 1500" ulatub 0,8 m ja seda peetakse maailma suurimate kombinatsioonide hulka.\nKombain on varustatud teise kasuliku elemendiga - punkeriga. Sellega saate koguda masina külge kinnitatud eraldi ostukorvi, küpsetatud või õled. Mehhanism purustab seda ja kogub selle korviks, mille järel saab seda põllu ümber hajutada.\nSelle kombinatsiooniga võite koguda järgmisi kultuure:\nrohu seemned (väikesed ja suured).\nMitme põllukultuuri kogumiseks "Don-1500" kasutamiseks on vaja rehvi režiimi muuta. Samuti vastab masin oma ülesandele ebaühtlase pinnaga: kalde maksimaalne nurk võib olla 8 kraadi.\nLõpuks on kõige huvitavam funktsioon jõudlus. Toodab Don-1500A 14 000 kg vilju tunnis.\nKas sa tead? Nimekirjas olev number "1500" tähistab kudumistrumli laiust.\nEsimesed muudatused viidi ellu Don 1500B mudelis ja selle tulemusena see mudel on järgmiste tehniliste omadustega:\nuus moderniseeritud mootor YMZ-238 AK, mida peetakse võimsamaks, on erinevalt silindrite paigutamisest, erinevalt turboülelaaduri esimesest versioonist: siin asetsevad silindrid V kujuga;\ntrumli kiirus suurenes, mis võimaldas suurendada kombaini produktiivsust ja nüüd on see 16 800 kg tunnis;\nkütusekulu vähenes 10-14 liitrit ja nüüd on 200;\nkütusepaagi suurus on märkimisväärselt suurenenud - kuni 15 liitrit (eelmise versiooniga - 9,5 liitrit).\nKas sa tead? 1994. aastal "Don-1500B"Rostselmashi tehases toodetud, asendas täielikult eelmise modifikatsiooni A.\n"Don-1500B" avaldub töös üsna usaldusväärselt ja enamasti mootori tõttu.See mudel valmistati spetsiaalselt modifikatsiooni B kombineerimiseks.\nLisaks sellele on kombineeritud seestpoolt saadud üksikasjalikumad värskendused ja täiustused, näiteks lõikelanade arvu suurendamine, trumli mahu vähendamine lihvimise jaoks, sisemiste komponentide kujunduse muutmine, nende paigutuse optimeerimine.\nVäärib märkimist, et see mudel varustatud teise olulise osaga - pick-up. Selline mehhanism võimaldab lõigatud saagikoristust jagada, mis suurendab koristatud tera kvaliteeti.\nSee on tähtis! Kõik modifikatsiooni parandused B suurendasid masina tootlikkust võrreldes mudeliga A 20% võrra.\nMuutmise N ilmumise põhjus oli vajadus kasutada suuri kombineeritud vahendeid põllukultuuride töötlemiseks mitte-hariliku tuuni aladel.\nSee muudatus on kohandatud riisi kogumiseks. See on ainus mudel, mis on toodetud osaliselt jälgitaval kursil. See seade võimaldab teil suurt ja rasket autot ohutult liigutada üsna märja ja nõrga mullas, kus riis kasvab. Lisaks sellele niidipuu on siin väiksem, tänu millele parandab riisikoostöö kvaliteet, kuid samal ajal väheneb tootlikkus veidi.\nDaha töö tõhusaks korraldamiseks vajab aednik ja aednik spetsiaalset varustust: pliit, kultivaator, muruniiduk või trimmer (bensiin, elektripliit), kartulistandur, kettsaag, lume puhur või kruviga kühvel.\nMootor see kombinatsioon on esitatud kahes suvandis: SMD-31A ja YaMZ-238. Sõiduki kiirus on kuni 22 km / h ja põllul töötamisel - mitte rohkem kui 10 km / h. Tundi jooksul saab kombain koguda kuni 14 tonni teravilja. Põõmutrumm pöörleb kiirusel 512 pööret minutis 954-ni.\nDon 1500 on suurim päise lõikuri suurus - 6 m kuni 7 või isegi 8,6 m, mistõttu kombineeritud suurte alade kasumlikkus suureneb. Teravilja punker maht on 6 kuupmeetrit. Trummi trumli mõõtmed: laius 1,5 m, pikkus 1,484 m ja läbimõõt 0,8 m.\nMõelgem põhjalikumalt iga kombineeritud olulist osa, ilma milleta ei ole taimede kokkupanemise protsessi võimalik rakendada.\nSee on tähtis! Kombineerijate osade muutmine või asendamine "Don 1500" võrreldes imporditud autodega üsna lihtne ja odav.Need on suurusjärgus erinevad hinnad ja palju kallimad, kuid see investeering tagab pikema tööiga ja töökindluse.\nEsimese variandi "Don-1500A" ja teine-B olid paigaldatud erinevad mootorid:\nA-SMD-31A jaoks, mis tootis Kharkov tehast "Hammer and Sickle". Tal oli 6 silindrit. Turbolaaduriga diiselmootor. See jahutatakse veega. Võimsus on 165 kW. Töömaht on 9,5 liitrit.\nB-YMZ-238 puhul, mida toodab Jaroslavli tehas. Turbolaadimisega mootor, selle 8 silindrit paigutatakse V-kujuliselt. Võimsus on 178 kW. Mootori maht on 14,9 liitrit.\nVäntvõlli esiosa lülitab võlli hüdropumbale, samal ajal kui tagumine otsas toidab teisi töömehhanisme.\nPidurisüsteem on esindatud hoob ja nupp. Masina pidurist eemaldamiseks tuleb hooba üles tõmmata ja samal ajal vajutada nuppu. Pidage pidurikombinaat ära, kui tõmbad kangi üle ja ootate neljandat nuppu.\nLisaks mehaanilise ja seisupiduri valikule rakendatakse ka Don-1500 hüdrauliline tüüp. Juhtimine toimub pedaalide abil.Selle pidurite eesmärk on muuta pöördeid ja liikumist märjal ja pehmel pinnasel, kahjustamata mulda. Nende pidurite kasutamine kõva pinna jaoks pole vajalik.\nKomplekssel süsteemil on kolm allsüsteemi:\nHüdraulikasüsteemi hüdrauliliste või mehaaniliste töömehhanismide juhtimine.\nKõik see on vajalik erinevate kontrollide läbiviimiseks tööobjektid:\nJuhitud ja veoteljed on hüdrauliliselt juhitavad. Eraldi täitevedavalehe juhtimine võimaldab sujuvalt ilma ilmsete üleminekuteta muuta sõiduki kiirust. See funktsioon töötab igal kiirusel. On olemas Nelja hüdraulikootori töörežiimi edasi liikumiseks ja ühe tagurpidi. Seega kombineeritakse üsna manööverdamine kogu põllul.\nSee on tähtis! Õli on vaja vahetada tihti pärast 24-tunnilist mootori töötamist, sest jahutusvedelik kaotab omadused ja seade võib üle kuumeneda.\nJuhtimine toimub rooliratta abil. Ta, nagu iste, reguleeritakse inimese kõrguseni 11 cm. Võite valida roolile mugav kallutuse: siin on piirid 5 kuni 30 kraadi.\nReaper - niidukikultuuri eest vastutava kombaini osa on selles mudelis saadaval erineva laiusega. See võib olla 6, 7 või 8,6 meetrit pikk. Need suurused on suuremad kui teiste tootjate pakkumised. Harvester kinnitatakse augustajale, kasutades riputatavat kambrit. Esiosa on varustatud selle mehhanismiga kopeerib maa pinda, mis võimaldab teil alati sama maapinnast kõrgemal lõigata.\nKombineeri "Don-1500" on üsna suur suurus. Tulenevalt asjaolust, et harilik trummel on üsna suur, saab pööramisel eelise suures kogumispiirkonnas. Kuid samal ajal on vaja ka isikut, kes suudab hakkama suurte masinatega.\nDon kasutab ka kütusetarbimist niisutamiseks ja vilja viljadele võrreldes muude kombinatsioonide mudelitega, näiteks Yenisei, Niva, John Deere ja teised. Osaliselt saavutatakse see suures koguses, nagu eespool mainitud.Seetõttu võib Don-1500 olla kõige ökonoomsem kombinatsioon.\nNagu juba märgitud, on päis üsna suur ja selle liigutamiseks peate lisama tuge. Don-1500-s on seda rolli mänginud spetsiaalne king. See jääb maha ja võimaldab teil lõigata samal kõrgusel. Selle meetodi puuduseks on üsna aeganõudev töö valdkonna ettevalmistamiseks ja niitmise planeerimiseks.\nKui planeerimisprotsessi ajal tehti vigu või tehti halvasti, ei jää päis maa külge, mis toob kaasa tera kaotuse.\nKui Don-1500-d kasutatakse suure kaldega valdkonnas, on see täis teraviljakaotuse tagajärgi, sest päis ei puuduta ühe külje pinda ja muudab lõikamise väga kõrgeks. Lisaks sellele suurendab see tõenäosust, et kombineerimine saab üle minna.\nEnne selliste seadmete ostmist või rentimist on vaja üksikasjalikult uurida kõiki nüansse. Seetõttu peate alati arvestama põllu suuruse, nõlva, mulla kvaliteedi, ilmaga, kultiveeritud põllukultuuriga ning sobima masina võimalustega vastavalt teie vajadustele.\n"Don-1500" modifikatsioonid A, B, H ja P on kombinatsiooni kõige kulutõhusam variant, mis annab maksimaalse tulemuslikkuse võrreldes teiste kaubamärkidega. See on kõige tõhusam järgmistel tingimustel:\nkaldenurk ei ole suurem kui 8, optimaalselt kuni 4 kraadi;\nsuur pindala rohkem kui 1000 hektarit;\nsaagikus 20 keskmist hektari kohta;\nMagazine Yellow Leib © Copyright 2020 | Teraviljakombinaatori "Don-1500" võimed ja tehnilised omadused


Contra -Urvaste süda: May 2012\n31. Võru-Väimela jooksule läksin natuke kangete jalgadega, ilmselt ikkagi üleeilne jalgpall oli veel jalgades. Aga ei jalgpallist ega jooksust ei raatsinud loobuda, sest mõlemat mahub niigi harva graafikusse.\nTegin ka sellise julge eksperimendi, et ostsin enne jooksu täitsa tutikad tossud. Hirmsat riski sealt ei paistnud, oli ju eesootav jooksudistants küllalt mõistliku pikkusega, erinevatel andmetel 6-7 km. Isegi kalduks pigem lühema poole, sest üsna kiiresti saab läbi küll. Teiseks sain jalale nii mugavad tossud, et kohe meeldis jalgadele. Ette rutates võib öelda, et tossudega oli kõik vägagi vinks-vonks.\nTegin vaikselt sooja, aga stardihetkeks oli ikka natuke kange tunne. Läksin mõistliku stardikiirendusega ja kohe hakkasin tempot vaikselt ülespoole kruttima. Mehed siis ütlesid, et tahavad revanši võtta Tartu jooksumaratoni eest. Mul venitas see jutt kohe sammu pikemaks, selja taha enam ei vaadanud, praktiliselt kunagi ei vaata, niikuinii kedagi tuleb selja tagant. Olin sellise teistepüüdmise positsiooni peal, vaikselt võtsin vahesid kinni ja läksin möödagi. Viimaks läks jooksmine raskekski, aga siis oli silmside Väimelaga ka olemas juba. Eesolijad enam eriti ligemale ei tulnud, taganttulijatest mõned läksid minust lõpuosas siiski veel mööda. Ka üks tütarlaps, leidsin motivatsiooni lõpuosa tema taga ja kõrval hoida, aga oli näha, et tal on minust üks käik rohkem varuks. Siiski tasus staadionikiirendus ära, üks minu revanšiihkajatest jäi ainult 7 sekundiga selja taha. 26.12 oli mõnikümmend sekundit parem kui eelmisel aastal.\nPärast läksin häälega koju, lõpuosa Vaabina ristist koju suuremalt jaolt jooksin, vaikset sörki.\nposted by konnula contra at 10:08 PM | 0 comments\nSelle aasta Tartu jooksumaratonile läksin, olles seljataha jätnud treeninglaagri Visbys, kus tundsin ennast tõesti mõnusalt. Üks rõõm oli see, et mul ei olnud rajale minnes tihtipeale selgust, kuhu ma võin välja jõuda, nii et kilomeetreid tuli rohkem kui tavaliselt. Sellega seoses jooksin ka üsna rahulikult, sest kes teab kui pikaks jooks võib minna. Teiseks vägevad tõusud, mida on mingil määral ka Urvastes, aga mitte nii minu kodu ligidal. Võib vist lisada ka selle, et kuivõrd tegin endale ise ja ainult endale süüa, sõin rohkem putru kui kodus. Pühapäeva hommikul Otepää staadionil starti oodates olid tunded segased. Vorm oli viimasel ajal hea olnud, kohati isegi väga hea. Kuigi viimasel nädalal polnud tervis kõige parem (samas jooksurajal tundsin ennast alati hästi). Aga poolkogemata Facebookis välja hõigatud mõte, et aeg võiks alata numbriga 1 ja koht olla kolmekohaline natuke nagu kohustas endast parima välja panema. Jooksu hommik. Alguses staadionil trenni tehes ei tundunud jalad teab mis liikuvad, aga seda rohkem hoidsin ennast tagasi ja ootasin rahulikult, stardiks tuli mõnus hasart sisse ja sain ka jalad kergemaks. Alustasin julge tempoga. Kuna taga oli nii palju stardigruppe, ei tahtnud neid riburada hakata mööda laskma, see oleks iseenesest rohkem jõudu nõudnud kui oma koha hoidmine. Mind küll hoiatati mitu korda, et kuhu sa tormad, aega on, mõne kriipsu võib-olla lasin sammu lõdvemaks, aga mitte liiga. Tegelikult tegin vahepeal mõne lühikese spurdi ka, ühest küljest teiste õrritamiseks, aga rohkem ikka enda lahtijooksmiseks. Ilm oli täna ideaalne, sooja oli mõõdukalt, päike ei piinanud, aga vihma ka ei sadanud ja tuult ka ei märganud. 8 km järel, kus ma ka parimatel päevadel olen päris tihti ülisuurtes raskustes olnud, tundsin ennast ülihästi, lisaks rahulolevana, et julgesin sellise tempo võtta. 12 km enne lõppu hakkasin isuga tempot lisama, minek oli ühtlaselt hea ja tavapärast surnud punkti peaaegu ei tulnudki. Ka joogipunktidest väljusin kohe hea hooga ja hakkasin püüdma neid, kellest enne olin mööda saanud. No on mul pikad boksipeatused, kuigi seekord ma isegi kulutasin nendes vist vähem aega, eriti viimases. Aga no pärast viimast joogipunkti oli ka esimene raskem hetk. See läks üle, kui olin tõusult sileda maa peale tagasi saanud. Aga kuskil 2 km enne lõppu hakkasin juba järgi andma, vaatasin, et enam miski ei suuda väärata mu püstitatud eesmärki. Mingi hetk tuli siiski tahtmine proovida veel kedagi kinni võtta. Viimase kilomeetri esimese poole panin päris võimsalt, ka viimased 150 meetrit pidin rahva jaoks ikka pisut spurtima. Lõpusirgel vist enam kedagi kätte ei saanud, aga jalad tundusid mingi hetk pärast finišit nii mõnusad, et kepsutasin lausa ringi vahepeal. Eriti siis, kui olin diplomi kätte saanud ja nägin tulemust 1:53.53 ja kohta 578. Kui uskuda vahepeal rajalt hõigatud kohti ja seda, mis on lõpudiplomil, tõusin viimase 8 km-ga oma 150 kohta kõrgemale. Igatahes tulemus on täiesti võrreldav parimate jooksudega 10 aastat tagasi, praeguse, pikema raja peal, oli mu parim seni 2:10 kandis.\nposted by konnula contra at 6:56 AM | 0 comments


Jaak Uibu: Eesti arengumudel – tulevikuvanker – on nelja rattaga | Eesti Iseseisvuspartei\nJaak Uibu: Eesti arengumudel – tulevikuvanker – on nelja rattaga\nPosted on 30.06.2013 by\nJuba Homeros laulis “… Sest pole tõesti maailmas ju asju, mis õilsam ja kaunim, kui et naine ja mees ühes meeles ja ainsas armus koos maja peavad…” Perekond on viimastel aastakümnetel sattunud poliitika ja meedia poolt löögi alla. Seadusandlus püüab arvestada ühiskonnas levivaid perekonna uusi vorme, milles vähepõhjendatult nähakse ühiskonna arengut. On riigiasutusi, kes esimese eluvajadusena rõhutavad seksi ja elu on neile nagu lõputu koerapulm. Kooselu asendab abielu. Üle poole lastest sünnib juba väljaspool registreeritud abielu, samas Euroopa surub peale samasooliste abielu registreerimist. Aga laps vajab kasvamiseks nii ema kui isa, ka vanavanemaid. Kuigi iga laps on ime, näeme poolikutest peredest võrsumas enam hälvikuid. Haeckelist peale kordavad teadlased: “Ontogenees kordab fülogeneesi”. Laiendame seda seisukohta lapse sotsiaalse arengu sfääri – kui selles mingi kriitiline staadium vahele jääb, võib kujuneda bioloogilise defektiga võrreldav arenguhäire. Kodu hõlmab nii looduslikku kui inimese endi loodud keskkonda, korter ei ole veel kodu. “Rahvuse kodu on isamaa”, kirjutas Ea Jansen. “Perekond ja kodu on aidanud hoida eestlaste rahvusliku ja kultuurilise identiteedi järjepidevust”, rõhutab Ingrid Rüütel.\n← Politoloog Hindrek Lootuse sõnavõtt piirileppe-teemalisel konverentsil 1. juunil 2013


CEMOSt kasutav juht on ületamatu.\nCEMOS. Muudab hea juhi veel paremaks.\nCEMOS on CLAASi elektrooniline masina optimeerimise süsteem.\nSelle nime alla on CLAAS koondanud kõik masina optimeerimise süsteemid. CEMOS on juba mitu aastat olnud edumeelne juhi abistamise süsteem CLAASi teraviljakombainidele, liikurhekselditele ja traktoritele.\nMis on CEMOS?\nCEMOS on pardal olev CLAASi asjatundja, kes Teid igapäevatöös toetab. See süsteem soovitab häälestussätteid ja aitab juhil masinat pidevalt tööolude järgi kohandada. CEMOS muudab häälestamise lihtsamaks ja võimaldab juhil masinat kiiresti optimeerida.\nKonkursil „Agritechnica Innovation Award 2022“ pälvis CEMOS kaks hõbemedalit.\nDLG Agritechnica innovatsioonikomisjon andis kahele CLAASi uuendusele hõbemedali. Teadlastest ja praktikutest koosnevale žüriile avaldasid ühtviisi head muljet Terranimo® mudel, mis on integreeritud traktoritele mõeldud CEMOSe lahendusse ja mille alusel arvutatakse pinnase kahjuliku tihenemise riski, ning CEMOS AUTO HEADER, mis automaatselt reguleerib CLAAS VARIO heedreid.


Pintsak – Osta odavad Ülemine osa Cellbesis on Valge & Must\n» Ülemine osa\nAlates €2,25 /kuu Osta järelmaksuga Cellbes-konto vahenduselKehtib 24-kuu-konto kohtaCellbes-konto avamine on tasuta!Arve väljastamise tasu on 1,95 € kuus.Aastane intress on 24,96%. Krediidi kulukuse määr on 31,22%.Sina otsustad, kui palju igas kuus maksad! Minimaalne igakuine tagasimakse on 5 €.Olemasoleva kliendina saad järelmaksu mugavalt vormistada kassas. Uue kliendina võta järelmaksu vormistamiseks ühendust klienditeenindusega numbril 64 54 444. Ostuinfo ja tingimused leiad lehelt www.cellbes.ee.Võta meiega ühendust!\nKena mudel pehmest puuvillasest stretškangast. Kahe peidetud trukiga tuuleklapp ja tõmblukk-kinnis. Külgedel, allääres, varrukaotstes ja tuuleklapil tepingud Tõmblukuga esitaskud. Üles keeratud varrukaotsad dekoratiivse nööbiga. Taga ja külgedel dekoratiivsed rihmad. Seljapikkus vastavalt suurusele u 53-65 cm. 97% puuvilla, 3% elastaani. Pesu 40°.\nОчень понравился и размер соответствует. Брала белый.\n...tellisin ka .Täitsa jama ja saatsin tagasi\nVäga ilus pintsak-tellisin valge! Meie suve jaoks väga praktiline!\nSain täna selle jaki siis kätte ja mulle väga meeldib. Ost tasus end 100% ära. Taga lõhikut pole ja mulle see väga sobib.\nVäga ilus jakk, istub hästi ja tagant ka kena\n...sama siin, soovin seda tellida ja tahaksin ka tagant näha seda aga see on vist siin täiesti välistatud...!!\nIlmselt ei loe Cellbesi töötajad neid kommentaare.Olen seda kogenud mitme aasta jooksul.Kord saatsin isegi meili kui soovisin toote kohta õiget infot, sest kirjeldus oli hoopis teise toote kohta.Ei vastust, ei parandust - lootusetu...\nKallis cellbes,soovin nii väga teada ,miks ei ole Teil võimalik toote tagumisest poolest pilti panna?Kasvõi antud toote puhul,6 pilti ja kõik eest vaates,ühe oleks võinud ju tagant vaates panna.\nOstke kategooriast Pintsak interneti kaudu Cellbesist!\nRiideid jm on odav ja lihtne osta Cellbesist interneti kaudu või posti teel! Chic Tootekategooriatest Ülemine osa leiate huvitavat igale maitsele Ülemine osa, Alumine osa, Jalatsid/aksessuaa…, Üleriided & Aluspesu. Valikus on palju tuntud kaubamärke: Ülemine osa, sh Cellbes. Just praegu on järgmised värvid populaarsed: Mustriline/Sinine/Akvamariin, Mustriline/Vaarikapunane/Oranž, Must/Lilleline, Lilleline & Akvamariin


Päikeseloojangu kruiis Abu Dhabi - VooToursi turism\nEkskursiooni kirjeldus - Sunset Yas Marina\nVäljudes Yasi jahisadamast Yasi saarel, kruiisime õrnalt Raha rannast ja ümber kauni Samaliyahi saare - AÜE pärandiklubi osa, kus külalised näevad ranna ääres traditsioonilist Emirati küla, metsikuid gaselle, mangroovimetsi ja vaateid Abu Dhabi siluetile. eemalt, naastes õigel ajal jahisadama valgustust uimastava Yas Viceroy hotelli tunnistajaks. Väga lõõgastav kogemus pakub Abu Dhabi rannajoonest erinevat vaatenurka.\nEkskursiooni kirjeldus - Sunset Souk Qaryat Al Beri jahisadam\nSee on lõõgastav ringreis, kus me sõidame õrnalt mööda Maqta kanalit Maqta ja Sheikh Zaydi sildade kaudu Mangrove'i rahvuspargi poole, kus külalistel on päikeseloojangu vaatamine mangroovide kohal ja kaugelt linna siluett. Seejärel liigume tagasi 200 aasta vanusest Maqta kindlusest, mis on üks Abu Dhabi vanimaid pärandikohti, ja naudime imelisi vaateid "valgustatud" Sheikh Zayedi suurele mošeele, aga ka Shangri-La, Ritz-Carltoni ja Fairmonti hotellidele.\nMärkus: Umm Al Nar rafineerimistehasest on keelatud fotosid teha - teie kapten teavitab teid saabumisel.\nKESTUS 1.5 tundi, 4:30 või 6:00\nAjasid soovitatakse broneerimise ajal\n1.5 tundi tundi kruiisi\nSuupisted (nõudmisel lisatasu eest)\nÜlekande jagamine ilma ülekandeta\nPick up korraldatakse hotelli kesklinna hotellidest.\nPick up muudest piirkondadest peale City Center tehakse taotluse korral lisatasu.\nKui külalised ei suuda õigeaegselt sisse lülitada, loetakse see No Show-ks ja seal ei ole tagasimakseid ega ajakava.\nAsukoht aadressiga - Palazzo Versace Dubai vastas\nÜksikasjaliku küsitluse saamiseks saatke meile meiega aadressil [meiliga kaitstud]\nDOLPHINI SAAR Delfiinisaare kruiis algab hommikul Yas Marina juurest ja viib teid läbi Yas'i kanali, kus saate kohata Gazelle\nSee on meie terve päeva tellimus. Niipea kui Yas Marina'st välja sõidame, kruiisime mööda Al Raha Creekit mööda uimastavat Al Raha randa\nAbu Dhabi lennujaam Vabasta\nKui teie AÜE puhkus on lõppemas, jätke vahele kõik kabiini leidmise või lennujaama sõitmise pinged ja mured! VooToursi lennujaama langus\nVali variantIlma ülekandeta\nKas vajate abi Sunset Cruise Abu Dhabist?


Bakalaureusekraad sotsioloogias, poliitikas ja majanduses, Friedrichshafen, Saksamaa 2022\nBakalaureusekraad sotsioloogias, poliitikas ja majanduses\nNeile, kes mõtlevad ja arvutavad väljaspool kasti. Analüsaatorid ja modelleerijad. Veritsevad-südamed ja kahtlejad. Need, kes on distsiplineeritud ja ärritunud. Jah-mehed ja vasturääkijad. Need, kes on otsustanud ja kõhklevad. Tähelepanu: vajalik saksa keele oskus! SPE on saksa keeles õpetatav õppeprogramm. Muuhulgas käsitleb see järgmisi küsimusi: Kuidas sõnastate võimu, raha, õiguse, sõja ja rahu, mängude ja mahhinatsioonide põhimõisteid? Mis vahe on ühelt poolt ühiskonnal ja teiselt poolt poliitikal ja majandustegevusel? Kuidas muutub turumajandus rahvusvahelise poliitilise koordinatsiooni tingimustes? Kuidas toimib demokraatia rahvusvaheliste korporatsioonide, spekulatiivsete kapitaliturgude ja kõikuvate protestiliikumiste tingimustes? Mil määral ohustavad sotsiaalne ebavõrdsus, vaesus ja tõrjutus sotsiaalset rahu? Kuidas kujundavad poliitika ja õigus globaalse ühiskonna konflikte? Kuidas ränne ja linnastumine inimeste elutingimusi muudavad?Interdistsiplinaarne viisÕppekava SPE, mis põhineb sellistel teemadel nagu urbanism, jätkusuutlikkus või ränne, ühendab endas sotsioloogia, politoloogia ja majanduse distsipliinide vaatenurki. SPE tudengid töötavad interdistsiplinaarselt, et leida terviklikke lahendusi meie ühiskonna olulistele küsimustele. Õppekava eesmärk on võimaldada neil teadmistepõhiselt ja diskursiivselt käsitleda erinevate sotsiaalsete tegevusvaldkondade probleeme, kuupäevi, ideid ja argumente. Õppekava võimaldab teha mõlemat: jätkata õpinguid kõrgtasemel magistriõppes või omandada erialaseid oskusi otsustusprotsesside toetamiseks, probleemide määratlemiseks ja lahendamiseks ning alternatiivsete orienteerumisvõimaluste üle mõtisklemiseks. Õppekava lõpetanud võtavad üle vastutuse sise- ja välisdiagnostikas, nõustamises ja poliitiliste projektide kujundamises, ettevõtlusinvesteeringutes, sotsiaalsetes ja tehnilistes uuendustes, organisatsiooni arendamises, kirikuprobleemides, akadeemilises uurimistöös ja ajakirjanduslikus reportaažis.