Hendrik Lindepuu Kirjastus\nPoola kirjandus õilistab inimest.\nLiteratura polska uszlachetnia człowieka.\nLemi ja Kołakowski neljakümneaastane sõda (14/06/2021)\nUlmekirjanik Stanisław Lem ja filosoof Leszek Kołakowski on Eestiski üsna hästi tuntud poola kirjamehed (tõsi, nende lugejate ringid vististi eriti ei kattu). Lemilt on eesti keelde tõlgitud mitu romaani ja hulk jutte (selle aasta alguses ilmusid “Robotite muinasjutud”), aga palju tõlkimisväärset on alles oma järge ootamas. Tema teoste järgi on tehtud mitmeid filme, Tallinnfilmiski valmis nt “Navigaator Pirx” Lemi jutustuse “Juurdlus” ainetel. Nooruses sai Lemi teoseid ja ka muid ulmekaid päris palju loetud, nüüd enam mitte. Head ulmefilmi – sellist, kus on puudutatud ka metafüüsilisi fundamentaalseid küsimusi – vaatan endiselt meeleldi, aga häid ulmefilme tehakse vähe, kui aastas üks, on isegi hästi (nt Ridley Scotti “Prometheus” või Christopher Nolani “Interstellar”).\nKołakowskilt on eesti keeles ilmunud koguni 7 raamatut, mis annavad poola filosoofi maailmapildist juba üsna hea (aga mitte veel ammendava) ülevaate. Olulisel kohal on Kołakowski loomingus religioonialane triptühhon “Müüdi kohalolu”, “Religioon” ja “Horror metaphysicus”, mis kõik eesti keeles olemas.\nEhkki Lem oskas juba 1950–1960. aastatel üsna tabavalt ette näha tehnoloogia arengut, ei arvanud ta, et see inimkonnale mingit erilist õnne tooks, ja selles suhtes on ta kindlasti üsna pessimistlik kirjanik. Ka Kołakowski on oma maailmavaatelt pessimist, Zbigniew Mentzel küsis oma mammutintervjuus “Huvitav aeg, rahutu aeg” (Czas ciekawy, czas niespokojny, 2007, 2 köidet) Kołakowskilt, kas tema filosoofilises mõtlemises on midagi, mis toob lohutust. Kolakowski vastas: “Ei, ei ole. Sest ma ei arva, et maailm on lõbus paik või et siis läheks järjest lõbusamaks. Ja ma ei tea, millega saaksin mina põhjustada, et maailm oleks lõbus paik. See ei ole seda ja punkt. Tõelist lohutust võib pakkuda üksnes religioosne perspektiiv.”\nJuudi päritolu Stanisław Lemi kasvatati katoliiklasena, aga hiljem sai temast ateist, n-ö moraalsetel põhjustel. Intervjuus Peter Engelile ütleb ta: “Maailm tundus mulle kokku panduna niivõrd valulikul viisil, et ma eelistan uskuda, et see pole loodud ... tahtlikult.”\nLeszek Kołakowski kasvas vasakpoolsest vabamõtlejast isa käe all, kes küll oma vaateid pojale peale ei surunud. Sõjajärgsel ajal sai Leszekist marksist ning ta kritiseeris kirikut ja religiooni, aga see periood jäi õnneks lühikeseks (tuleb mainida, et sõjajärgsel ajal oli marksism paljude poola intellektuaalide sõiduveeks – mitte, et neid oleks vaimustanud nõukogude mudel, lihtsalt loodeti mingile poolalikule sotsialismile). Hiljem kujunes Kołakowskist aga marksismi üks mõjukamaid kriitikuid (Kluge preemia määrati talle kui “filosoofile, kes kukutas kommunismi”). Kardinaalset muutust Kołakowski mõttemaailmas näitasid 1965. aastal kirjutatud essee “Jeesus Kristus – prohvet ja reformaator” (eesti keeles rmt-s “Naeruvääristatud Jeesus”, HLK 2017) ja 1966. aastal kirjutatud “Müüdi kohalolu” (rmt-s “Müüdi kohalolu”, HLK 2020).\nLemi kui mõtleja kõige olulisem teos on kahtlemata 1964. aastal ilmunud tulevikunägemus “Summa technologiae” (pretensioonikas pealkiri viitab teadagi Aquino Thomase suurteosele “Summa theologiae”).\nSaatuse tahtel oli just filosoof Leszek Kołakowski see, kes retsenseeris Lemi “Summa’t”. Ma ei hakka oma tagasihoidlikus kirjatükis lahkama kõiki probleeme, mida Kołakowski ajakirjas Twórczość ilmunud arvustuses puudutas, võtan ette vaid selle, mis poola filosoofi kõige enam ärritas. Ning selleks oli “Summa” viimane peatükk “Kunst ja tehnoloogia”.\nLem väitis selles peatükis, et teaduse areng, eelkõige kaasaegse psühholoogia ja neurofüsioloogia küberneetiline areng põhjustab kirjanduse toitepinnaseks oleva “inimese saladuse” kadumise. Kuna inimese kõiki pealtnäha irratsionaalseid käitumisi saab seletada teaduslikes kategooriates, siis kaotab romaanide kirjutamine oma mõtte. Lugedes “Kuritööd ja karistust” peame igavusest haigutama, sest Dostojevski ei oska meile öelda, kuidas Raskolnikovi neuronites toimuvad protsessid sundisid teda liigkasuvõtjat tapma, aga tänapäevane teadus oskab seda ratsionaalselt seletada. (Muuseas, Lem suhtus äärmiselt negatiivselt Tarkovski “Solarisesse” ning ütles, et režissöör ei ole linale toonud mitte tema romaani, vaid “Kuritöö ja karistuse”.)\nKołakowski oma arvustuses pidas “Kunsti ja tehnoloogia” peatükki küberneetiliseks eufooriaks ning Lem oli tema jaoks stsientistliku tehnokraatia väljapaistev ideoloog, see tähendab selline mõtleja, kelle arvates ei ole sellist inimese probleemi, mida ei saaks lahendada tehnoloogiliste vahendite abil, ja kelle arvates saab sel kombel ka kõik metafüüsilised probleemid vaevata kõrvale lükata. Kirjanduse kohta vastas ta Lemile: “Kirjanduse toitepinnaseks ei ole saladus. Kirjanduse toitepinnaseks on inimese vaevade ja kannatuste hämmastamapanev ohtrus.”\nLem reageeris valulikult Kołakowski kriitikale ning nii sai alguse mitukümmend aastat kestnud poleemika, mida on nimetatud ka Lemi ja Kołakowski neljakümneaastaseks sõjaks. Ning selles oli Lem palju salvavam kui vastaspool. Paljudes hilisemates esseedes ja intervjuudes saatis ta Kołakowski poole mürginooli, näiteks kirjutas 2001. aastal, et nende dialoog on ammu muutunud võimatuks juba seepärast, et Kołakowski on... hakanud uskuma Jumalasse. “Ta viibib ju Spinoza, erinevate müstikute maailmas ja tal on oma tõlgendus kristlusest, mis ei huvita mind ei tema ega ka kellegi teise interpretatsioonis.”\nLoomulikult ei olnud Kołakowski mingi tehnoloogia ja masinate vastane. 1965. aastal küsis ajaleht Sztandar Młodych temalt, et kas südamepõhjas ei ole iga humanitaar masinate vastane. Kołakowski vastas: “Ei, üldse mitte. Ma kasutan meeleldi igat mugavust, mida tehnoloogia pakub. Mul ei ole mingit tahtmist pageda primitiivsesse ellu, põgeneda tsivilisatsiooni eest. [---] Humanitaarid ei ole suuremas osas tehnika arengu vastu, küll aga teevad neid murelikuks mõningad nähtused inimpsühholoogias, mis nende protsessidega kaasas käivad.” Muuseas, ehk kõige sugestiivsemalt on Mõistuse sajandil alguse saanud protsesside üle muret väljendanud Nobeli 1980. aasta kirjanduspreemia laureaat Czesław Miłosz oma ühes tähtsaimas teoses “Ulro maa”.\nEhkki Lem ei tunnistanud kunagi Kołakowski kriitika paikapidavust, jättis ta peatüki “Kunst ja tehnoloogia” välja “Summa technologiae” kõigist järgmistest trükkidest. Ja ma loodan – lugeja ja tõlkijana –, et Raskolnikovi neuronite protsess jääbki teadusliku äraseletuseta.\nStanisław Lem ja Leszek Kołakowski\nCopyright © 2021 Hendrik Lindepuu Kirjastus


Ma olen üks nendest lugejatest, kes mitte kunagi ei kommenteeri, kuid hetkel ei saa ma kuidagi oma arvamust avaldamata jätta. Kindlasti võiksid sa proovida. Lugedes sinu mõtteid ning vaadates pilte sinu tegemistest jääb igatahes tunne, et sa oleksid selleks valmis.Oh, kui ma juba lõpuks kirjutan siis ütlen kindlasti ära ka, et minu arvates oled sa väga-väga andekas ja loodetavasti jõuad kaugele.Rõõmu ja päikest :)\nProoovi muidugi!!! :)\nKindlasti proovi! Sel juhul olen 100% mineja.\nKindlasti proovi! Usun sinusse ja sellesse, et sa edasi pääsed :)\nSelline andekusest pulbitsev ning suure potentsiaaliga tütarlaps ei saa jätta proovimata!!!\nproovi kindlalt! sa oled oma elus nii paljuga hakkama saanud, et ma usun, et see ei võtaks sult tükki küljest! vb ma siis tuleksin lõpuks ometi see aasta seda üritust siis isegi vaatama :D\nMina ei soovita- sellega kaasneb nii palju kisa ja kära, mis on täiesti ebavajalik! Sul ei ole vaja ennast kellelegi tõestada, sa oled nii kui nii super!!!\nPROOVI! Sinus on lihtsalt nii palju potensiaali ja nii vinge oleks näha sinu tehtud riideid laval ;)\nkallis Joh- nagu alati sa mõistad mind väga hästi. Täpselt seepärast ma esitasingi selle küsimuse- sellise võistlusega tuleb nii palju kära ja hindamist..ning vaja haata ennast tõestama.. samas kui ei saa, siis haters gonna do the same, et polnud piisavalt hea ja kõik algusest otsast peale..juhul kui võtan selle ikkagi ette, siis ei hakka spetsiaalselt tegema midagi. esitan enda foundationi lõputöö:)\nKindlasti proovi, Sul ei ole mitte midagi kaotada, ainult võita!!:)Arvan, et Sinus on nii palju potentsiaali ning seda tasuks inimestele näidata + tänu sellisele üritusele saad sa kogemusi, tutvusi( kindlasti on sul neid tohutult, kuid alati tulevad need kasuks )ning oma nime veelgi edendada ( muidugi paremuse poole)Muidugi kaasneb kriitikat kah. Eriti nendelt inimestelt, kes on lihtsalt kibestunud ning kadedad, kuid fraas " haters make me famous" peab samuti paika;) samuti tundub Sul olevat nii tugev isiksus , et see pisike kriitika suure positiivsuse kõrval Sind ei heidutaks!\nÄra jäta võimalust kasutamata, proovi kindlasti. Sa oled väga andekas ning sinus on potentsiaali kuhjagaPäikest!\nKui sa ei proovi, jääb see nii või naa kripeldama hinge. Haters gonna hate anyway :) Aga pea meeles, seda mitte ainult Eestis ja ERKI-l, vaid igal pool ja igal ajal. Sa tead seda ju isegi! Nii et ainuke võimalus enda fantastilist annet tõestada ja näidata, kritiseerijatele näkku sülitada, on oma südikust ja loomingut teistele näidata, kartmatult. Seda kõike ainult kõige paremas mõttes :)\nPS! jätkuks oma eelmisele kommentaarile, pea alati meeles seda, et isegi kui kogu žürii sind mingil põhjusel maha peaks materdama, leidub alati publiku seas vähemalt(!) 20 tüdrukut-poissi, keda sa inspireerid ja rõõmustad just sellega, mida SINA teed. Ja lisaks sellele vähemalt 1/2 kritiseerijatest tahaks päris kindlasti hoopiski sinu kingades astuda. Kriitika tuleb vaid puhtast kadedusest.\nProovi ikka, sul intelligentsust jagub :) !\nMoemaailmas tulebki end pidevalt tõestada, see ei käi kaasas ainult ERKI-ga. Ellu jäämiseks tuleb lihtsalt ise piisavalt tough olla.


Peeter Põllu päeva programm 22. oktoobril 2021 | Peeter Põllu päev\nPeeter Põllu päeva programm 22. oktoobril 2021\nTeaduse populariseerimine tähendab ju, et valget kitlit kand hullumeelse välimusega teadlased teevad sinist tossu. Aga mis siis, kui pole sinist tossu ja valget kitlit? Kas siis ei olegi teadlane?\nEesti teadusbaromeetri andmetel peab 79 protsenti Eesti elanikest humanitaar- ja sotsiaalteadusi kasulikuks, kuid need „päriselt kasulikud“ on ikka täppisteadused ja meditsiin (vastavalt 84% ja 97%). Miks ei tunne inimesed nn pehmete teaduste kasu?\nEttekanne pakub mõtteainet, kuidas rääkida humanitaar- ja sotsiaalteadused huvitavaks ilma sinise tossuta ning kasulikuks igale Eesti inimesele.\nMarju Himma-Kadakas on Tartu Ülikooli ajakirjandusuuringute teadur, kuid praegu teeb Rootsis Karlstadi Ülikoolis järeldoktorantuuri. Endise ERRi teadustoimetajana nõustab ta paljusid teadlasrühmi, et tõenduspõhine teadmine jõuaks ülikoolist igaühe igapäevaellu.\nOsalejad: Roman Kaurson (haridusinnovatsioon), Kati Orav (haridusinnovatsioon), Pilleriin Vesi (loodus- ja reaalainete õpetamine põhikoolis), Brith Kupper (haridusinnovatsioon), Sigrid Lõugas (humanitaar- ja sotsiaalainete õpetamine põhikoolis), Kristofer Kotsar (loodus- ja reaalainete õpetamine põhikoolis), Kristi Vint (eripedagoogika) ja Carolina Šuman (eripedagoogika).


Joonistamise- ja maalikursuse näitus "Raamist välja"\nSellel näitusel on maalid tulnud raamidest välja. Akrüül- ja õlimaalidest on tehtud fotod ja nende järgi prinditud kangad ja muud esemed. Nii on seinal rippuvatest piltidest saanud kasutatavad ja kantavad tarbeesemed.Nende tööde autorid on Kullo täiskasvanute joonistamise ja maalimise kursusel osalejad ÜLLE KRUUSOJA ja KRISTINE - KRISTI KASAK.\nMõlemad autorid kasutavad valatud värvi ehk flow-tehnikat. See maalitehnika võimaldab saada väga maalilisi ja põnevaid tulemusi, sest värvide segunemine ja kokkusulamine on suures osas ettearvamatu. Kuid ka selle tehnika puhul on oluline autori kompositsioonitaju ja värvimeel, sest kindlasti ei ole tulemus juhuslik. Suures osas on need maalid abstraktsed, kuid mitmete tööde puhul tekivad assotsiatsioonid maastiku või lillemotiividega.\nÜLLE KRUUSOJAL on flow tehnikas juba väga suur kogemus ja ta valdab selle erinevaid võimalusi ja tehnilisi nippe. Seda oskust on Ülle ka ise teisi koolitades jaganud.\nKRISTINE-KRISTI KASAK valdab ka õlimaali tehnikat ja sellel näitusel on mitmeid esemeid, mis on trükitud õlimaalide järgi. Kristi õlimaalid on valdavalt realistlikud ja loodusmotiividest inspireeritud.\nMõlemad autorid paistavad silma selle poolest, et nad on oma loomingus väga iseseisvad ja maalivad palju ka väljaspool Kullo maaliklassi – Ülle on hõivanud Kullo keldriateljee ja Kristi maalib palju ka kodus.\nSelline maalikunsti ühendamine disaini ja tarbekunstiga on Kullo maalikursuse ajaloos esmakordne ja eriline. Jääb üle ainult imetleda mõlema autori energiat ja entusiasmi nii nende näitusetööde teostamisel kui väljapaneku kujundamisel.


Prokuratuur tahtis lasteröövlile halastada, aga kohus keeldus - Eesti Ekspress\nProkuratuur tahtis lasteröövlile halastada, aga kohus keeldus\nMIKS SA SEDA TEGID? Kahe tüdrukult vabaduse võtmisessüüdistatav Aleksejs Nikiforovs vaikib oma tegude motiividest. Foto: PPA\nKohtunik Janika Kallin ütles Ekspressile, et prokuröri küsitud karistus tundus talle väike. Osalt just seetõttu keeldus ta läinud reedel kokkuleppemenetlust heaks kiitmast ja saatis kriminaalasja prokuratuuri tagasi.\n30aastasele Läti kodanikule Nikiforovsile ette heidetavad kuriteod toimusid eelmise aasta lõpul. 11. novembril haaras ta Põhja-Tallinnas tänaval kinni 7aastasest tüdrukust. Lapsel õnnestus tema haardest vabaneda ja põgeneda.\nJärgmisel päeval haaras mees Kristiines kinni 14aastasest tüdrukust. Nikiforovs kõndis lapsega koos, kuni ta veidi hiljem haaret lõdvendas, mispeale õnnestus ka sel tüdrukul ära joosta.\nPolitsei võttis Nikiforovsi novembri lõpus kinni ja avaldas pärast seda tema foto. Põhja prefektuuri isikuvastaste kuritegude talituse juht Hisko Vares pidas võimalikuks, et mees on rünnanud teisigi lapsi ja palus inimestel sellest teada anda.\nUurimise tulemusel esitas prokuratuur Nikiforovsile süüdistuse alaealistelt vabaduse võtmises. Mees oli nõus, et saab kokkuleppemenetluses aasta ja kuue kuu pikkuse vanglakaristuse. Sellest kolm kuud pidanuks ta kohe vangis istuma ja ülejäänud karistus jäänuks tingimisi. Ühtlasi kohustus ta osalema sotsiaalprogrammis.\n„Tundus vähe,“ ütles kohtunik Kallin Ekspressile, miks ta prokuratuuri küsitud karistuse tagasi lükkas. Alaealiselt vabaduse võtjat käsib seadus karistada ühe- kuni viieaastase vangistusega.\nErinevalt prokuratuurist näeb Kallin mehe tegevuses veel kahte kuritegu – ähvardamist ja vägivalla tarvitamist.\nSamuti mõjutas kohtuniku otsust see, et Nikiforovs ei öelnud politseile, miks ta lapsi endaga kaasa sundis tulema ja õigustas ennast.\nPõhja ringkonnaprokuratuuri teatel ootab Nikiforovsit uus ülekuulamine. Pärast seda otsustatakse, mis temaga edasi teha.


Selgusid teatri aastaauhindade nominendid - Teatriuudised - Piletilevi.ee\nEesti Teatriliit esitleb teatri aastaauhindade nominente 2016. aasta loomingu eest. Teatriliit annab Eesti teatri aastaauhindu välja alates 1961. aastast ning need tunnustavad teatritegijaid möödunud aasta saavutuste eest. Auhindu rahastab Eesti Kultuurkapital.\nLaureaadid kuulutatakse välja rahvusvahelise teatripäeva pidulikul auhinnagalal 27. märtsil Ugala teatris. Auhinnagala lavastab Ugala teatri näitleja ja lavastaja Tanel Ingi ning teatripäeva peo lavastusmeeskonda on kaasatud pea kogu Ugala teatri kollektiiv. Õhtu jooksul astub peoliste ette ansambel Apelsin ja erinevad DJd. Auhindade üleandmisest teeb ülekande Eesti Rahvusringhääling.


Rahvusvaheline ajaloolise tõe tunnistamise päev – PEEGELDAJA\nHome » ajalugu » Rahvusvaheline ajaloolise tõe tunnistamise päev\nby Jaanus Nurmoja|Published Esmaspäev, 9. märts 2020\nEsmapilgul ei hakka silma head põhjust, miks mitte tähistada MRP salaprotokollide õigustühiseks kuulutamise aastapäeva Eestis samaväärselt näiteks 2. veebruari või 16. novembriga. Pisut järele mõeldes aga on see siiski olemas. Nimelt oli NSVL rahvasaadikute kongressi tollane otsus sedavõrd kaalukas, et see tähtpäev peaks olema rahvusvaheline. Mis tähendab, et Arnold Rüütli, Jüri Krafti ja Ivar Raigi hiljutine algatus väärib põhimõtteliselt poolehoidu, kuid on liiga tagasihoidlik.\nPole vist liigne meelde tuletada, et see NSVL rahvasaadikute kongressi otsus 24. detsembrist 1989 ei puudutanud ainult eestlasi, vaid kõiki neid rahvaid, kelle saatust oli ka MRP mõjutanud – rumeenlastest soomlasteni. Otsuse rahvusvaheline kaalukus peaks olema väljaspool kahtlust.\nSiiski märgivad ka algatuse autorid, et Moskva MRP-otsuse aastapäev peaks andma 24. detsembrile uue sisu mitte ainult Eesti, vaid kõigi Baltimaade ning Euroopa riikide tähtpäevakalendris ning tõstavad esile ajaloomälu hoidmise argumendi. Tõepoolest – rahvusvahelisena tuletab see tähtpäev maailma üldsusele tollast otsust iga-aastaselt meelde. Võib vaid aimata, mis tunded valdaksid taolise tähtpäeva sündides Venemaa agaraid ajaloo ümberkirjutajaid. Tahaks kohe näha, mida nad siis ette võtavad. Igatahes võib neile kaasa tunda valetamise raske töö veelgi raskemaks muutumise tõttu. Kuidas sa eitad salaprotokollide olemasolu, kui maailma üldsus mäletab selgelt, et need tunnistas õigustühiseks ja sõlmimise hetkest kehtetuks NSV Liit, kelle õigusjärglase rolli on Venemaa enda kanda võtnud!\nUsutavasti leiavad ka muud tähtpäevaga seotud asjaolud maailmas rohkem meenutamist. Sealhulgas Eestist valitud saadikute (mõistagi mitte “internatside”) veduriroll kogu protsessis – see, et nad suutsid NSV Liidu taolise superriigi juhtkonda ja kogu kongressi veenda MRP õigusliku analüüsi komisjoni vajalikkuses ning lõpuks MRP salaprotokollide tunnistamise möödapääsmatuses. Nende nimed väärivad nähtavat kohta maailma ajaloomälus. Lisandub muidugi võimalus tunnustada tollaseid Vene demokraate, kes andsid oma panuse “20. sajandi suurima geopoliitilise katastroofi” tekkesse ning MRP-komisjoni igati toetasid.\nAga mis võiks olla maimukese nimi? Rahvusvaheline ajaloolise tõe tunnistamise päev – sest mida muud kui ajaloolise tõe tunnistamist see rahvasaadikute kongressi otsus endast kujutas.\nVõib muidugi küsida, et kuna MRP-otsus tehti 24. detsembril, siis kas see tähtpäev ja jõululaupäev ei hakka üksteist segama? Ei julge välistada. Samas, nagu ka algatuse autorid märgivad, tunnistati Moskvas esmakordselt MRP salaprotokollide olemasolu päev varem, 23. detsembril. Ilmselt peetakse silmas nn MRP-komisjoni esimehe Aleksander Jakovlevi kõnet rahvasaadikute kongressil ning esimest katset otsust läbi suruda. Nii et siin on võimalik valida “mittevale” ja samas mugavama kuupäeva ning selle päris õige, kuid mõneti ebamugavama kuupäeva vahel.\nÜRO peaassamblee resolutsiooniks saamiseni võib muidugi kümmekond aastat kuluda. Seda arvestades on mõttel riiklikust tähtpäevast ikkagi jumet. Veel parem oleks muidugi alustada kohe rahvusvaheliselt, näiteks Baltimaade, Poola ja Soome kokkuleppest selle tähtpäeva ühise märkimise kohta.\nPole vaja niivõrd riiklikku, kuivõrd rahvusvahelist tähtpäeva (ERR, 09.03.2020)\nArnold Rüütel tahab 24. detsembrit riiklikuks tähtpäevaks (ERR, 03.03.2020)\nToomas Sildam: kas me vajame uusi riiklikke tähtpäevi? (ERR, 08.03.2020)\nPrevious post Millal tuleb Eestisse neljapäevane töönädal?\nNext post Koroona tuli kui augustiputš


Psühholoog annab nõu: mida teha, kui partner ei taha paariteraapiasse kaasa tulla? - Suhted & seks - sõbranna.ee\n1. detsember 2016, 14:40\nSel hetkel võibki murelikumal poolel tekkida üsna lootusetu küsimus, et kui üksi suhtes midagi muuta ei oska ja kaaslane keeldub välist abi otsimast, mida siis üldse teha annab?\nTegelikult võib paarisuhte asjus ka üksi psühhoterapeudi poole pöörduda – kui te olete välja uurinud, et terapeudil suhteteemadega tegelemise kompetents ikka olemas on (vastasel korral võib tulemuseks olla suhte lõplik purunemine). Tõsi, paarisuhet parandada on koos teraapias käies palju kergem. Abistajal on kahe infoallika põhjal lihtsam aru saada, mis suhtes toimub ja vajadusel saab kohe turvalises keskkonnas uutmoodi suhtlemist ka proovida. Üksi teraapias käies võib tulemuseks olla ka ühe poole suurem tajutud vastutus (sest ollakse justkui ise nüüd suhteasjus targem) ja see, et teist poolt hakatakse liiga usinalt õpetama, kuidas ta peaks käituma. Siis on tõenäoline, et kohatakse tugevat vastuseisu, sest armastatud partneri asemel nähakse käitumise muutmisele survestajas pahast lapsevanemat või õpetajat. Seega on üksinda paarisuhte asjas teraapiasse mineku eelduseks see, et ollakse valmis tööd tegema justnimelt endaga. Ja nii nagu koos teraapias käies arutatakse läbi mõlema poole motivatsioon üldse suhte parandamise nimel vaeva näha, peab ka üksi pöördudes läbi mõtlema, et mida teha siis, kui probleemid suhtes jätkuvad ja teine pool pole muutusest jätkuvalt huvitatud.\nKuidas üksinda paariterapeudi poole pöördudes suhteprobleemidega tegeletakse?\nTerapeut saab aidata kaardistada suhtega seotud vajadusi, eesmärke, plaane. Tihtipeale pole noored n-ö käima hakates üldse mõelnud (veel vähem teisele öelnud), millist suhet ja kui pikaks ajaks nad endale partnerit soovivad. Vajaduste teadvustamine võib alata detailidest. On neid, kelle jaoks näiteks teadmine, et partner neile kunagi lilli ei too või nende lemmiksööki ei tee, on väga oluline miinus (mille sõnastamine võib aga endale tunduda lapsik, seega vaikitakse) ja on neid, kelle jaoks on tegemist tühiasjadega.\nSaab analüüsida põhilisi konfliktimustreid, mis leiavad üsna ühtemoodi aset iga kord ja sõltumata sellest, mis just tüli teemaks parasjagu on. Kui üks pool teab, kuidas suhtes tülid käivituvad, siis on tal ka võimalus soovi korral seda peatada. Samuti saab õppida mõistma oma suhetega seotud emotsioone (millal vihastan, millal tekib hirm või masendus) ja nendega seotud automaatmõtteid («ma pole armastust väärt», «ma olen mõttetu», «keegi ei hooli minust») ja kuidas neid peatada.\nÜks asi, millel tavaliselt samuti peatutakse, on see, kuidas lapsepõlvest kaasa saadud kiindumussuhe meie paarisuhtes olemist mõjutab. Mõni on lapsest peale kogenud, et tähelepanu saamiseks peab igal viisil pingutama, teine on õppinud tundeid ja lähedusvajadust endasse peitma, kolmas on kogenud kindlat hoolimist ja oskab suhte pärast muretseda parasjagu. Teades, mismoodi ollakse harjunud lähedusvajadust rahuldama, kust see viis tuleb ja kuidas sellele partnerid on reageerinud, osatakse soovi korral ka oma käitumist muuta. Kui endast arusaamine on vähene, siis võib küll palju pingutada erinevaid suhtlemisoskusi õppides, aga kuidagi keevad emotsioonid ikka nii üle pea, et nende kasutamine unustatakse sootuks.\nÜksi suhtemure tõttu teraapiasse minnes tehaksegi investeering tegelikult eelkõige endasse – ka siis, kui praegune suhe lõpebki lahkuminekuga, on tulevikus kindlasti abiks see, kui osatakse enda rolli ja vajadusi suhtes paremini mõista.


25-12-2019, 05:38 AM\nKas Riias kohaliku "mupo" tehtud parkimistrahv ka kuidagi Eestisse jõuab või on oodata sanktsioone uuesti Lätti minnes? Kellegil kogemusi?\nSai pargitud omaarust korrektselt parkimist lubava märgi järel teeääres kuid B parkimistsooni märkide taga kümnekonna meetri kaugusel oli veel üks parklamärk mingi lätikeelse lisatahvliga, selgus, et see tähendas, et seal ainult mingite lubadega tohib parkida. B tsoon iseenesest pühapäeval tasuta muidu. Auto juurde naastes oli vikuritega mupo seal ja kirjutas kõigile trahve välja. Neid ei huvitanud, et ma lätikeelt ei mõista. Mitte Läti numbritega autosid oli seal teisigi. Tundub, et see nende kirjutatud paber on kojusõidul kaduma läinud ja nüüd ei oska seda vaidlustama ka hakata. Kui õieti mäletan, siis 30€ vist tahtsid. Oma 20min sai seal vesteldus aga tulutult. Rikkusid terve nädalavahetuse meeleolu ära...\n25-12-2019, 13:26 PM\nSain ise ca. 5 aastat tagasi trahvi kui Riia lennujaama lähedal bussipeatuses korra auto kinni pidasin - kohe olid vilkurid sabas ja kirjutati 40 ühikut. Vaatasin kohe et kogu paberimajandus oli lätikeelne, millestki aru ei saanud, ingliskeelse ticketi küsimise peale vaadati arusaamatult otsa ja sõideti minema. Olen nüüd vahelduva initsiatiiviga üritanud seda ära maksta aga edutult. Trahvi tagaküljel on link miskisele maksekeskusele, kuhu minnes tuleb edasi sisse logida. Allservas on rebitav maksekviitung, kus olevad rekvisiidid aga ei vasta mingilegi arusaadavale rahvusvahelistele maksetunnustele (või sepa-maksele). Nii öeldi mulle eesti pangas. Jõudsin otsaga ka läti panka, kus selgus et antud trahviformaati saavad maksta ainult kohalikus läti pangas kontot ja elektroonilist autentimist omavad isikud!? Miks selliseid trahve välismaalastele väljastatakse jääb tugevalt arusaamatuks.\nKui 30 päeva jooksul ära ei maksa siis peatatakse Lätis juhtimisõigus ning kui seal edaspidi roolis vahele jääd viiakse käed raudus kuhu ette nähtud.\nNüüd ei teagi mida edasi teha - minna saatkonda ja kirjutada ametlik protest? Lätlased on oma riigikeelega nõuetega ikka kõvasti üle võlli lasknud.\nVahest akf! Indrek Sirk oskab teemat ja võimalikke lahendusi kommenteerida. Kas on oodata paljude nullidega inkassonõuet või kustuvad sellised trahvid mingi aja pärast ise? Ausa inimesena ei taha kellelegi võlgu jääda, kõige vähem me armsatele läti sõpradele...\n25-12-2019, 13:39 PM\nParkimistrahvidest ei tea, kuid liiklus-ja muud trahvid tunduvad igaveseks üles rippuma jäävat\nKrooni ajal sain trahvi dokumentideta piiri ületuse eest, nüüd kolm-neli aastat tagasi seal liikluses eksides sain miilitsaautos teada ja näha, et see ripub ikka veel ülal.\nMaksmata jäi trahv toona, kuna pank tahtis lätlastele raha kandmise eest samapalju raha kui trahv ise(vist oli 400eeku) ja ise vöi läbi neti polnud seda vöimalik maksta.\n25-12-2019, 14:20 PM\nKiluvarastega tuleb kohapeal ja sulas-(annab ka tigida) ära arveldada,hiljem muretu uusi noomitusi saada.Mul pole kunagi sullist keeldutud .\n25-12-2019, 14:23 PM\n(Seda postitust muudeti viimati: 25-12-2019, 14:28 PM ja muutjaks oli mossepower.)\n(25-12-2019, 13:26 PM)Walter Kirjutas: ... kohe olid vilkurid sabas ja kirjutati 40 ühikut. Vaatasin kohe et kogu paberimajandus oli lätikeelne, millestki aru ei saanud, ingliskeelse ticketi küsimise peale vaadati arusaamatult otsa ja sõideti minema. Olen nüüd vahelduva initsiatiiviga üritanud seda ära maksta aga edutult...\nMinul ca. 3 aastat tagasi kiiruse ületamise järel seletas Läti politseinik, et välismaalasele trahvi üldse kohapeal nii nagu lätlasele teha ei saagi ning selle jaoks oleks vaja sõita linna politseijaoskonda. Kas tegu oli tõese jutuga või peene vihjega teisteks võimaluseks ma tegelikult ei teagi kuna tookord pääsesin lõpuks hoiatusega.\n26-12-2019, 03:37 AM\nKiiruskaamerate omad tulevad küll kenasti kohale. Tõsi, ca kolm kuud hiljem ja paberil.\nKes meie naabrite juures sulas soovitab maksta siis kui ammu teil selline asi õnnestus?\nVähemalt see meeskond kes Valmiera teele 30 alasse kaamerat tee äärde panevad oleks pea kriminaalasja algatanud kui neile päris rahas maksta üritasime.\nNeil oli autos aparaat, kust sai kaardi läbi tõmmata ja poleks meil kaarti olnud oleks asi halb olnud.\nVaevalt neil see terminal raha isiklikule arvele kandis...\nJuhtus selline asi aga sel sügisel.\n(26-12-2019, 03:37 AM)Jansa Kirjutas: Kiiruskaamerate omad tulevad küll kenasti kohale. Tõsi, ca kolm kuud hiljem ja paberil.\nKiiruskaamera trahv tuleb paari päevaga postkasti.\n26-12-2019, 12:16 PM\nKolm kuud on kiirelt saadud. Mulle tuli Lätist 8 kuud. Paarimees sai Itaaliast 11 kuud hiljem.\n(26-12-2019, 11:56 AM)2715 Kirjutas: Kes meie naabrite juures sulas soovitab maksta siis kui ammu teil selline asi õnnestus?\nVot mul tekkis sarnane küsimus. Üldiselt asi niikaugele jõudnud, et raha pakkudes on kena võimalus pikemale puhkusele saada.\n26-12-2019, 14:29 PM\n(26-12-2019, 12:57 PM)Inri Kirjutas:\nRaha pakkumine on delikaatne teema. Tuleb õieti läheneda ja õigeid sondeerivaid küsimusi esitada. Kui on märgata, et oponent ei ühine sinu mõttelaadiga lõpeta kähku ära. Küsi konkreetselt millega maksta, kas sulas või kaardiga. Üldiselt saab mingi piirini maksta sulas või kaaardiga kohapeal. Sularahamakset ei pooldata kuna on vaja palju paberit määrida sellepärast on kaardimakse eelistatud.Vabapiiri ületamisel muidugi läheb asi kohtu pädevusse ja saad manifesti kaasa ning jääd ootama kirja või arvet mis postkasti potsatab.\nOmal olnud just lätis juhus kui sattusin sõidukaga mendi kõrgendatud tähelepanu alla. Ajas sellist jura suust, et imelik kuulata. Selline mulje jäi, et siit ma eluga ei pääse.Kuulasin monoloogi lõpuni ja tegin märkuse, et tavaliselt sõidan suurega ja olen olukorraga suht kursis ning maksnud "makse" lihtsustatud korras küll ja veel ning olen hinnakirjaga kursis.Jutt muutus nagu võluväel.\n26-12-2019, 16:42 PM\nOleks pidanud vabandama, nagu meie abiRatas\n26-12-2019, 16:44 PM\nMõned pildid olukorrast:\nMärk parklasse sisenemisel\nKeset parklat olev märk mis lubab ainult erilubadega parkimist\nMinu loogika oleks märkidega selle olukorra lahendanud nii, et selle teise parklamärgi asemel oleks olnud parkimist keelav märk lisatahvliga "välja arvatud lubadega" aga ju siis pole sealmaal nii kombeks. Vahepeal leidsin ka trahvipaberi üles ja üritan miskit neile kirjutada. Paber lätikeelne ja kontaktandmed ainult aadress ja telefon, kui küsisin mupolt asutuse meiliaadressi, siis selle ta mulle dikteeris aga keeldus kategooriliselt ise kirjutamast mingil põhjusel.\n26-12-2019, 18:37 PM\nSiseministeeriumi parklasse 1000-kordse suurendusega luubi alla maandumine kinkis MuPo'l kannuste teenimiseks kuhjaga motivatsiooni\n(Seda postitust muudeti viimati: 27-12-2019, 00:10 AM ja muutjaks oli taavi.)\nIgal riigil kombeks omad reeglid kehtestada aga seal jõe ääres parkimine tegelikult palju ei maksa ka. Aasta tagasi lasin ühtlased tempos Riiast koju ja üks 80 eurone kaamera trahv tuli 3 kuud hiljem ja sealt edasi tuli 6 kuud hiljem veel üks 40 eurone trahv. Kusjuures pattudel oli 10 minutit vahet. Ei tea miks koos ei saadetud või kus niisugune vahe.\n27-12-2019, 13:20 PM\nNeed kaamera trahvid peaks olema 20 ja 40 euri. Mis see kiirus siis oli, et 80 ?\n27-12-2019, 16:36 PM\nAsulas? Nimelt Lätis on asulas trahv kordades suurem, kui asulavälisel teel.\n27-12-2019, 16:56 PM\nMul oli asulas 60 alas 70midagi.\n(Seda postitust muudeti viimati: 27-12-2019, 22:24 PM ja muutjaks oli taavi.)\n(27-12-2019, 13:20 PM)spitfire Kirjutas: Need kaamera trahvid peaks olema 20 ja 40 euri. Mis see kiirus siis oli, et 80 ?\nkrt paberid ära visand, aga äkki oli 80+kmh 50kmh alas. minuarust see 40 euri oli sama kiirus sarnases olus (lasin püsikaga läbi ja ei pand tähele et asulamärgid), kuna 80 tuli peale esimest trahvi kellaajaliselt (aga kätte sain ta ennem), siis pidasin tagantjärgi loogikaks seda, et kui saad järjest, siis teine on 2x esimene (nii nagu eestis saad kehtivate ajal esmakordselt miinimumi ja järgmine on juba 2x eelmine trahv, juhul kui jääd alla 20kmh üle). aga äkki nad melega saadavad suure vahega, et sul oleks aega taastuda eelmisest trahvist\nEesti riigile pole kokku ka trahve niipalju maksnud kui läti riik mult ühe päeva tähelepanematuse eest arvestas\n28-12-2019, 11:39 AM\nHuvitav, kellele lätakad siis arve saadavad, kui tuled madalmaalt omal jalal ja transiitnumbrid küljes?


Aed: Magnolia Canker Disease - 2019 | Et.Interior-Designy.com\nPõhiline > Aed > Magnolia Canker Disease\nVähesed puud või põõsad kuulutavad kevadise tagasitulekut rohkem rõhutatult kui õitsemist magnoolia (magnolia spp.). Rohkem kui 80 magnoolia liiki - ja sadu kultivarit - pakuvad üllatavat suurust, harjumusi, lehekuju ja värvide värve ja vorme. Võttes arvesse täis päikest või osalist varju, hästi kuivendatud rikas muld ja...\nNectria Canker Disease\nNectria levikut soodustavad tingimused\nNectria canker võib tappa nakatunud magnoolia haru.\nVähesed puud või põõsad kuulutavad kevadise tagasitulekut rohkem rõhutatult kui õitsemist magnoolia (Magnolia spp.). Rohkem kui 80 magnoolia liiki - ja sadu kultivarit - pakuvad üllatavat suurust, harjumusi, lehekuju ja värvide värve ja vorme. Võttes täis päikese või osalise varju, hästi kuivendatud rikas muld ja toetus, kus tuul võib neid lõhkeda, madala juurtega magnoolia pakub aastakümneid varju ja nägemist. Nende vähestest puudustest on haavatavus tuimast põhjustatud haiguste leevendamiseks.\nNectria gallega seeni on kõige enam levinud mitmeaastaste kasvajahaiguste põhjus lehtpuidudesse, rünnates üle 60 puuliigi, märgib Missouri botaanikaaed. Magnoliad meelitavad oma vähki, N. magnoliae. Mõlemad seened käituvad samamoodi, sisenevad magnooliapuud päikesepõletatud, haavatud või pragunenud koore, lehtede armide või filiaalitükkide abil.\nNectria seene on kõige aktiivsem jahedas ja vihmas ilmaga. Kui temperatuur jääb üle 32 kraadi Fahrenheiti ja annab niiskuse, et pritsida eosed olemasolevatest kanistritest, haigus ähvardab magnoliasid kogu aasta vältel. Kõige suurem nakkusoht on põua stressil ja hiljuti kärbitud või mehaaniliselt vigastatud puudel. Nende oht on kõrgeim sügisel ja talveaegsel puhkeajal, kui magnoolia "haavade taastumine" aeglustab.\nNectria canker esialgset sümptomit, raskusi või värisemist kahjustatud on haavatud koore lähedal või kui puu külge on kinni hõredad oksad. Puu reageerib infektsioonile, kahjustades kahjustusi või kahvleid korgistunud korgiga. Magnolia puhkeajal toimub nakkus läbi koore ja puu sisekudedesse ning uutes tuharaskustes ilmuvad sidrunipõhised, oranžid või punakad spoore tootvad kehad. Puu reageerib rohkemate tõketega. Nagu haigus areneb ja tsükkel jätkub, tekitavad kontsentrilised tõkked sihtmärgid kääridega nagu nende pullide silmad.\nNectria canker magnoliid sureb harva, kuid haiguse kosmeetiline kahjustus võib nende dekoratiivväärtust oluliselt vähendada. Mink mõnikord koorib maha kanderakese ümbritsevad servad, paljandamata puit. Magneesiastruktuuri ühendav jõgi võib seda tappa, eemaldades selle niiskuse ja toitainete pakkumise. Mõnikord kibekujulised oksad mõnikord lukustuvad, ähvardavad mööduvaid ja lähedalasuvaid taimi või rajatisi.\nKuigi te ei saa olemasolevat Nectria infektsiooni magnoolia eemaldada, aeglustavad selle levikut mitmed meetmed. Põletada ja hävitada koldri nakatunud oksad külmas ja kuivas ilmaga, kui seene levib haavata. Lõigata tööriistad 1-osalise pleegituslahuse loputamisel 9 ossa veega desinfitseerib neid pärast iga lõikamist. Põrutamisel korrapäraselt niisutamine ja orgaanilise multši 2- kuni 3-tollise kihi levimine, näiteks kompostiga männikoor, mis ümbritseb mulla niiskuse säilitamiseks, vähendab puude stressi. Multš peaks levima puu juurdevoolust, kus vihmavee langeb selle kõige välimise haru otsadest, kuni 2 jalga pagasiruumi. Koorides selle vastu pagasiruumi, võib seal koguneda niiskus, mis võib soodustada ka teisi haigusi.\nVideo Juhend: Cutting Out a Tree Canker – This Week in the Garden.


Tallinna noorte maailmakohvik 15. mail > Noorteinfo > Tallinn\nTallinna noorte maai...\nTallinna Spordi- ja Noorsooamet korraldab Tallinna päeva raames noorte maailmakohviku, mille eesmärgiks on kaasata noori nende jaoks olulistel teemadel kaasa mõtlema, arutama ja üheskoos lahendusi välja mõtlema. Maailmakohviku arutelud viiakse läbi 15. mail kell 14.00-15.30 vene keeles ja 16.00-17.30 eesti keeles. Mõlemad kohvikud toimuvad virtuaalselt Zoomi keskkonnas.\nTeemade kaardistamiseks viidi noorte seas läbi küsitlus, mille tulemusel valiti välja kaks teemat, milleks on:\n1) Kuidas muuta Tallinna linna liikumisvõimalused (sh ratta- ja kergliiklusteed) atraktiivsemaks?\n2) Kuidas saaksid Tallinna koolid paremini toetada õpilaste vaimset tervist?\nOsalema on oodatud nii Tallinna noored kui huvigruppide esindajad. Maailmakohviku raames kokku pandud ettepanekud edastatakse Tallinna linna juhtidele. Osalemiseks pane end kirja siin: https://forms.gle/Dx2cGHGVu5dLaSMx5.\nNeile, kes aruteludes osaleda ei soovi, kuid tahavad teada, mida arutati, saavad Facebooki vahendusel jälgida otseülekandeid. Venekeelne maailmakohvik kantakse üle Lasnamäe noortekeskus kanalil ja eestikeelne Noor Tegija lehel. Sel ajal, kui toimuvad arutelud gruppides, külastavad kohvikut põnevad persoonid, kellega päevajuht vestleb. Päevajuhtideks on Roger Tibar (eestikeelne kohvik) ja Elizaveta Cheremisina (venekeelne kohvik) Eesti Noorteühenduste Liidust.\nSündmus Facebookis: Tallinna noorte maailmakohvik


Bolt koristas teedelt lumekoristust segavad tõuksid – Pealinn.ee\nBolt koristas teedelt lumekoristust segavad tõuksid (0)\nMunitsipaalpolitsei saatis möödunud nädalal teavituskirja firmale Bolt seoses talvist lumekoristust segavate tõukeratastega. "See oli meeldiv üllatus, et Bolt pea välkkiirelt tegutsema asus. Viimasel ajal on meie koostöö muutunud vägagi konstruktiivseks - nii taksonduse kui ka tõukerataste osas - ja selle üle on tõesti hea meel," ütles ameti juhata Aivar Toompere.\n“Tõukerattad jäetakse tänavale suvalistesse kohtadesse, vahel isegi keset teed. Talviste lumeoludega seoses on neist saanud tõelised takistused nii jalakäijatele kui ka lumekoristusfirmadele,” ütles Toompere. “Kirjas palusime firmal kiiresti reageerida ja lume alla jäänud tõukerattad ära viia. Ega sahamees oma kabiinist lume alla mattunud tõuksi ei märka ja kõik, mis saha ette jääb lükatakse kokku. Tõukerattad võivad seeläbi saada tõelisi kahjustusi”.


Biocenter - Hüpertensioon - May\nTaastava füsioloogilise regulatsiooni meditsiini kliinikus\nHelista kell 7 kuni 21 pm Moskva aja järgi.\nRaske krooniliste haiguste (sh autoimmuunne, allergiline) ravi t\nKaalu vähendamine. Paastumine\nTerviklik ravi- ja taastusraviasutus (sh vähihaigetele)\nKliiniku aadress: Venemaa Föderatsioon, Krimmi Vabariik, Feodosia, ul. Admiral Boulevard 7-A\nAutohemoteraapia - VP meetod Filatov\nAutohemoteraapia kui ravimeetod\nAutohemoteraapia on patsiendi ravi oma verega. Meetod seisneb vere ekstraktsioonis veenilt patsiendilt ja sellele järgnevast lihasesse (kõige sagedamini) naha alla või intravenoosselt.\nLagunemise protsessis vabanenud vereproteiini saadused on patsiendi keha erinevate süsteemide ärritavad. See selgitab autohemoteraapia stimuleeriva toime mõju.\nAutohemoteraapia poolt põhjustatud stimuleerimine ei ole spetsiifiline. Eelkõige suurendab autohemoteraapia mittespetsiifilist immuunsust, omab stimuleerivat toimet verevarustusele ja hemostaatilisele süsteemile.\nPaljude erialade arstid, kes kasutasid autohemoteraapiat, said seda meetodit kasutades sama tüüpi kliinilisi toimeid. Kõik eksperdid täheldasid keha kaitsva ja taastusravi mehhanismide aktiveerimist autohemoteraapia ajal, haavade ja operatsioonide järel haavade kiirendatud paranemist, naha ja pehmete kudede mädaste protsesside kiiremat lahenemist, krooniliste põletikuliste haiguste kiirenenud taastumist, suurenenud füüsilist ja vaimset toimet.\nAutohemoteraapia näidustused on ka furunkuloos ja kroonilised põletikulised põletikulised protsessid, pikaajaline ja halvasti ravitav krooniline kopsupõletik, aneemia, mittetöötavad troofilised haavandid, nakkuslik artriit.\nAutohemoteraapiat kasutatakse ka provokatiivsetel ja diagnostilistel eesmärkidel, näiteks kui kahtlustatakse peidetud infektsiooni.\nAutohemoteraapiat kui täiendavat meetodit kasutatakse vähihaigete raviks\nLisaks klassikalisele autohemoteraapiale on autoloogse verega patsientidele ravivõimalusi, mis mõjutavad erinevaid keemilisi või füüsikalisi mõjusid.\nVere teadaolev külmutamine enne selle sissetoomist, kiiritamine röntgenikiirguse või ultraviolettkiirgusega, kokkupuude laseriga, osooniga jne.\nReckewegi ja selle variandi D. Lanninger-Bolling'i järgi astmeline autohemoteraapia meetod mängib olulist rolli, kui patsiendi verd lahjendatakse järjestikku mitmes homöopaatilises preparaadis ja neid segusid manustatakse patsiendile subkutaanselt või intramuskulaarselt ühel protseduuril. Mitmeastmelise lahjendamise ja homöopaatiliste preparaatidega segamise teel muudetakse patsiendi veres sisalduvad toksiinid efektiivseteks homöopaatilisteks vahenditeks - autonosoodideks, mis suurendavad detoksifitseerimist ja seega ravivad haigust (madalate kontsentratsioonide vastupidise efekti nähtus).\nOn olemas ka tehnikad ja areng, mida nimetatakse hemopunktiks või biopunktsiooniks, kui patsiendi terve venoosne veri või homöopaatiliste süstitavate preparaatidega lahjendatud veri süstitakse väikestes annustes nõelravi, refleksogeensete või valu punktidena.\nHemolüüsitud (hävitatud) vere autohemoteraapia väärib tähelepanu. A. A. Bogomoleti ja tema õpilaste uuringud näitasid, et erütrotsüütide lagunemissaadused on tugevad retikulo-histotsüütide süsteemi aktivaatorid.\nKlassikaline autohemoteraapia. Ekstraheeritud veri veenist koguses 5-25 ml süstitakse kohe lihastesse (eelistatult tuharasse, ülemisse välisseisundisse). Viivitus on hüübimiste kiire ilmumise tõttu vastuvõetamatu. Vaheajad protseduuride vahel 1-2 päeva. Enamasti tehakse kuni 8-12 süsti.\nHemolüüsitud vere kasutamine. Steriilses süstlas, milles on 2-5 ml steriilset bidistillitud vett, võetakse veenist 3-7 ml verd. 20-30 sekundi pärast, kui erütrotsüütide hävimise protsess on juba alanud (hemolüüs), juhitakse hemolüüsitud verd aeglaselt kas sama veeni või intramuskulaarselt tuhara välimisse ülemisse kvadrandisse. Hemolüüsitud verd kasutatakse tavaliselt mitte rohkem kui 7-8 korda 1-2 päeva järel.\nSamm autohemoteraapia. 2 ml verd veest tõmmatakse süstlasse ja seejärel näidatakse ampulli homöopaatilist preparaati. Jätke süstlas väike loksutusruum ja loksutage tugevasti kümme korda. Seejärel süstitakse saadud potentseeritud lahus subkutaanselt või intramuskulaarselt.\nEsimesel süstimisel süstitakse süstal nii, et väike kogus esialgset lahust jääb sellesse. Seejärel tõmmatakse taas 1-2 ampulli näidatud homöopaatilistest preparaatidest ja loksutatakse tugevasti mitu korda. Saadud lahus manustatakse uuesti intramuskulaarselt või subkutaanselt.\nJärgmised 2-3 sammu tehakse samamoodi.\nSarnaseid protseduure autohemoteraapia läbiviimiseks võib korrata 4-5 päeva pärast, mis on vajalik organismi bioloogiliste reaktsioonide tekkeks.\nBiocenteri kliiniku eksklusiivne areng on meetod “Patsientide vere ekstrakorporaalne hemokorrektsioon vastavalt akadeemiku V.P. Filatov ". Meetod seisneb selles, et patsiendi veri asetatakse ebasoodsatesse tingimustesse (madal temperatuur 2-4 ° C) 3-4 päeva. Samal ajal kogunevad veres bioloogiliselt aktiivsed stimulandid, säilitades ja pikendades vererakkude eluiga.\nSellise aktiveeritud verega patsiendi kehasse sissetoomisega stimuleerivad need ained oluliselt immuunsüsteemi, ainevahetust, regenereerumist, mõjutavad mitmel vektoril kõiki keha funktsioone. Need ained on autentsed (patsiendi keha kohalikud), kuna nad on saadud tema enda verest, on äärmiselt tõhusad ja täiesti ohutud (allergilised ilmingud, põletik jne) ei ole manustamise ajal täheldatud. Ravimit manustatakse subkutaanselt või intramuskulaarselt iga päev või igal teisel päeval astmelise autohemoteraapia meetodiga: 2, 4, 6, 8, 10, 12, 10, 8, 6, 4, 2 ml.\nAktiveeritud verd võib segada homöopaatiliste süstitavate preparaatidega vastavalt raviarsti soovile.\nAutohemoteraapia põhimõte: kasu ja kahju\nAutohemoteraapia on manipulatsioon, mis seisneb patsiendile venoosse vere manustamises. Protseduur viiakse läbi intramuskulaarselt. Igas patoloogilises seisundis järgib arst spetsiifilist manustamisrežiimi ja ravi eesmärk igasuguse diagnoosi puhul on immuunsuse mittespetsiifiline suurenemine. Lisaks on ette nähtud vere osoonimine. Ravi on hästi talutav ja tal on vähe kõrvaltoimeid.\nAutohemoteraapia näidustused ja vastunäidustused peaksid olema enne ravi alustamist patsiendile tuttavad. Meetodi rakendamine põhineb homöopaatilisel lähenemisel: haigete inimeste veres on toksiine sisaldavaid mikroobe, mis väikeste annuste manustamise korral stimuleerivad paranemisprotsessi.\nVaadeldavat protseduuri kasutatakse empiirilise meditsiini praktikas. Selle valdkonna arstid kasutavad andmeid, mis on saadud isiklikest või teiste inimeste kogemustest ilma teadusuuringuteta. Autohemoteraapia tulemus võib olla positiivne, negatiivne või null. Autohemoteraapiat näidatakse järgmistel juhtudel:\npikaajaline krooniline põletik, mis esineb hingamisteedes, reproduktiivsüsteemis, liigestes;\nsoole ja maohaavand;\nhaavad, mis paranevad aeglaselt;\ntrofiline haavand nahal;\nPeamistest vastunäidustustest autohemoteraapia eksperdid eristavad malaaria, äge nefriit. Seda meetodit ei soovitata kasutada dekompenseeritud diabeedi, raske neeru- ja maksapuudulikkuse, vähi ja HIV-nakkuse korral. Ravi ei toimu:\nKui teostate protseduuri õigesti, välistatakse kõrvaltoimed või need on vaevalt märgatavad. Steriilsuse mittetäitmine suurendab nakkuse ohtu, allergiat, külmavärinad. Kui kõrvaltoimed avalduvad kombinatsioonis, katkestatakse ravi.\nMõju parandamiseks toimub manipuleerimine samaaegselt ravimite, homöopaatiliste ravimite, osooni kasutuselevõtuga. Viimast tehnikat teostatakse kahes versioonis - väikese ja suure autohemoteraapiaga. Esimesel juhul segatakse venoosse verega võrdne osa hapniku + osooni lahusest.\nTeisel juhul siseneb venoosne veri 50–150 ml mahutisse. Seejärel söödetakse gaasi hapniku-osooni segu koguses 50-300 ml. Kompositsiooni süstitakse veeni infusiooni teel. Ravi mõju:\nparanenud koe toitumine;\ntoksiinide eemaldamine kehast.\nKui tihti saate kasutada venoosse vere sissetoomise tehnikat, otsustab arst igal juhul eraldi. Aastal lubatakse patsiendil võtta 3 kursust. Kahe vaheaja vahel peab olema rohkem kui 3 kuud. See on tingitud asjaolust, et immuunsüsteemi sagedane stimuleerimine kutsub esile autoimmuunsete patoloogiate tekke. Oma venoosse vere pikaajalise toimemehhanismi tõttu hakkab keha antikehi tootma.\nAutohemoteraapiaks on mitu skeemi. Peamine meetod on klassikaline. Selle rakendamise põhimõte on järgmine: patsiendile süstitakse veen verd puhtal kujul lihasesse või naha alla. Seda võib süstida tuharate ülemisse ruutu. Me peame kiiresti tegutsema, et see ei kõverduks.\nKui kasutate manipuleerimist, järgige standardset skeemi järgides 2 ml verd. Igal päeval suureneb maht 2 ml, kuni saavutatakse maksimaalne annus (10 ml). Kursus koosneb 10–15 süstist. Muud autohemoteraapia teostamise meetodid:\nSamm. Veri lahjendatakse homöopaatilise vahendiga. Kompositsiooni manustatakse ühekordselt intramuskulaarselt.\nAutohemoteraapia + osoon. Selle meetodi eeliseks on parandada tervendavaid omadusi. Skeemi kasutatakse günekoloogias.\nBiopunktsioon. Venoosne veri süstitakse konkreetsetesse nõelravi punktidesse. Ravi mõju suureneb, selle kestus väheneb.\nAutoblood. Enne vere sisseviimist töödeldakse seda ultraviolettvalgusega laseriga. Seerum võib külmutada.\nAutohemotransfusioon. Paar päeva enne operatsiooni valatakse patsiendi enda verd.\nPärast mis tahes meetodiga teostatud manipuleerimist kantakse süstekohta kuumutuspadi, rakendatakse joodi võrku. See on vajalik ebamugavuse leevendamiseks ja resorptsiooni kiirendamiseks. Kui ravi toimub kodus, on soovitatav järgida mõningaid reegleid:\nSüsti manustatakse ainult arsti poolt.\nKlassikalise ravimeetodi kasutamine.\nNahaprobleemide korral tehakse antibiootikumidega autohemoteraapiat. Manipulatsiooni peamine näitaja on infektsioon, mis on tekitanud furunkuloos. Enne ravi on ette nähtud täielik uuring. Saadud tulemuste põhjal valib arst optimaalse annuse. Muud ravimid, mis on kombineeritud autohemoteraapiaga:\nKaltsiumglükonaat. Parandab naha, luude seisundit. Suure annusega ravim mõjutab siseorganite toimimist.\nAloe. Vere kvaliteet paraneb, keha taastub, kudede regenereerimine kiireneb.\nPenitsilliin. Aitab kaasa patsiendi kiirele taastumisele, kellel on nakkus, põletik.\nAutohemoteraapiat kasutatakse erinevates meditsiinivaldkondades. Näiteks on günekoloogide puhul ette nähtud reproduktiivsüsteemi häired, kroonilised haigused, naiste elundite põletik menopausi ajal. Autohemoteraapia on tõhus viljatuse vastu. Dermatoloogia on selle tehnika teine rakendusvaldkond. Positiivne tulemus saavutatakse organismi kaitsevõime suurendamisega. Selline akne ravi on tavaline kosmeetikas.\nSee põhineb kaheksal põhimõttel: vere võetakse käest. Seejärel sisestatakse see vastasküljesse. Valu vältimiseks on kõik toimingud aeglased. Sellisel juhul peaks patsient lõõgastuma. Vereülekanne lastele on näidustatud juhul, kui teised meetodid on ebaefektiivsed ja haigus areneb. Akne ravimiseks peab laps olema üle 14-aastane. Sel juhul jälgitakse järgmist skeemi: algne maht on 1 ml.\nManipuleerimise tulemuste kindlakstegemiseks määratakse patsiendile vereanalüüs enne ja pärast ravi. Kui autohemoteraapia viiakse läbi õigesti, tõuseb pärast ravi lõppedes leukotsüütide tase veres. See näitab elutähtsate protsesside normaliseerumist organismis ja immuunsüsteemi tugevdamist.\nIga inimene vähemalt kord oma elus oli silmitsi verega analüüsimiseks. Menetlus on ohutu, kuid see võib olla...\nAUTOGEMOTERAPIA (kreeka autos ise + haima veri + teraapia ravi) - ravi oma verega. Meetod seisneb vere ekstraktsioonis veenilt patsiendilt ja sellele järgnevast lihasesse, naha alla (harva) või intravenoosselt. Autohemoteraapiat, samuti autoseroteraapiat (ravi spetsiaalselt ettevalmistatud patsiendi enda seerumiga) peetakse üheks proteiiniteraapia meetodiks (vt). Proteaaside mõjul ensümaatilise lõhustamise käigus vabanenud vere valgu lagunemise albumiinitaolised lagunemissaadused on patsiendi keha erinevate süsteemide ärritavad; see selgitab autohemoteraapia stimuleeriva toime mõju. See stimulatsioon on ilmselgelt mittespetsiifiline. Eelkõige suurendab autohemoteraapia mittespetsiifilist immuunsust, omab stimuleerivat toimet verevarustusele ja hemostaatilisele süsteemile. Pärast autohemoteraapia kasutamist ei ole tavaliselt täheldatud üldisi reaktiivseid nähtusi palaviku, külmavärinate, liigesvalu jms kujul; reeglina puudub süstekohal reaktsioon. Seetõttu võib autohemoteraapiat kasutada mitte ainult statsionaarsetes tingimustes, vaid ka ambulatoorses praktikas.\nNäidustused: furunkuloos, hüdradeniit ja muud fokaalsed ägedad ja kroonilised kõhupuhituslikud protsessid; pikaajaline ja halvasti imenduv kopsupõletik; hüpokroomne ja hüporegeneratiivne aneemia; mitte-tervendavad troofilised haavandid; nakkuslik artriit; ninaverejooks. Mis tahes haiguse korral ei asenda autohemoteraapia teisi ravimeetodeid (kirurgilisi, ravimeetodeid) ja neid kasutatakse koos nendega. Autohemoteraapia on näidustatud ka sisemise verejooksu jaoks, näiteks verejooksu ja kaksteistsõrmiksoole haavandi puhul, mis on lihtne ja kergesti teostatav harjutus enne või koos teiste aktiivsemate meetmetega.\nAutohemoteraapiat kasutatakse ka provokatiivsetel ja diagnostilistel eesmärkidel, näiteks kui peetakse peidetud nakkust.\nVastunäidustused. Kuigi autohemoteraapia väljakirjutamiseks ei ole absoluutseid vastunäidustusi, ei tohiks seda kasutada nefriidi ja malaaria puhul.\nAnnustamine ja rakendustehnika. Veenist ekstraheeritakse 5–25 ml koguses verd kohe lihastesse (eelistatult tuharasse, ülemisse välimisse kvadrandisse). Viivitus on hüübimiste kiire ilmumise tõttu vastuvõetamatu. Katkestused protseduuride vahel - 1-2 päeva. Enamasti tehakse kuni 8 kuni 12 süsti. Kui veenipunktuuri ei ole võimalik toota, võib kasutada isohemoteraapiat - ühe rühma annetatud vere sissetoomine sama skeemi kohaselt. Hemolüüsitud vere kasutamine on tähelepanuväärne. A. A. Bogomoleti ja tema õpilaste uuringud näitasid, et erütrotsüütide lagunemisproduktid on retikulo-histiotsüütide süsteemi tugevad aktivaatorid. Hemolüüsitud verd kasutatakse peamiselt krooniliste põletikuliste ja mädaste protsesside, eriti püsiva furunkuloos, hüdradeniit ja naiste suguelundite põletikuliste haiguste raviks. Hemolüüsitud verel on mõnikord soodne mõju maohaavandi ja kaksteistsõrmiksoole haavandi kliinilisele kulgemisele, eriti valu sümptomile.\nHemolüüsitud vere valmistamine: steriliseeritud süstlas, milles on 2–5 ml steriilset bidistillitud vett, võetakse veenist 3–7 ml verd; 20-30 sekundit hiljem, kui erütrotsüütide hävimise protsess on juba alanud, süstitakse hemolüüsitud verd aeglaselt samasse veeni või intramuskulaarselt tuhara välimisse ülemisse neljandikku. Hemolüüsitud verd kasutatakse tavaliselt mitte rohkem kui 7-8 korda 1-2-päevaste intervallidega. Hemolüüsitud vere intramuskulaarse ja intravenoosse manustamise võrdlev uuring näitas viimase eelist, kuid intravenoosne manustamine tuleb läbi viia ettevaatusega.\nMis on autohemoteraapia ja millised on näidustused kasutamiseks?\nPraeguseks on lihtsalt suur hulk invasiivseid ja mitteinvasiivseid protseduure, mis on mõeldud keha seisundi parandamiseks ja erinevate haiguste vastu võitlemiseks. Kvaliteetsete tulemuste saavutamiseks mõjutavad inimesed elektrit, erinevat tüüpi kiirgust, vibratsioone, sissepritse, vitamiinikokteilide jms kasutuselevõttu. Ja isegi selles nimekirjas eristab ühte meetodit mõnevõrra selle ainulaadsus - see on autohemoteraapia, mis eeldab ravi oma verega.\nSellel protseduuril on üsna sügavad juured, kuid täna on see saanud uue populaarsuse laine. Seega hõlmab see meetod patsiendile enda veeni või spetsiaalselt ravitud verd subkutaanselt või intramuskulaarselt - sõltuvalt eesmärkidest.\nToimemehhanism, mille abil see tehnika toimib, on immuunsuse parandus, st kohas, kus süstitakse vedelikku, taaskehtestatud veri ründab aktiivsemalt probleemi allikat (neutraliseerib põletikulise protsessi, hävitab patogeensed mikroorganismid või stimuleerib koe regeneratsiooni), mis viib kiiremini taastuda. Seda meetodit kasutas kirurg Augustus Beir esmalt 20. sajandi alguses, et luua luumurdude kiiremaks raviks kunstlikke hematoome.\nNäidustused autohemoteraapia kasutamiseks\nKuna protseduur hõlmab patsiendi enda kudede tutvustamist, tekitab see minimaalsed riskid ja seetõttu kasutatakse seda üsna aktiivselt sageli korduvate ja loid haiguste raviks. Seda kasutatakse laialdaselt kosmeetika ja günekoloogia valdkonnas, seega arvestage meetodi rakendamise võimalustega.\nNäidustused protseduuri rakendamiseks günekoloogilises praktikas on üsna erinevad, kuid nendega kaasneb sekundaarne immuunpuudulikkus. Arvestades asjaolu, et autohemoteraapia peamine eesmärk on immuunsuse stimuleerimine, ei ole üllatav, et see lähenemisviis annab positiivseid positiivseid tulemusi. Seega võivad sündmuse põhjused olla:\nherpese aktiivne kulg genitaalses vormis;\nmunasarjade põletik, mis esineb kroonilises vormis;\nliimprotsessid vaagna ja nende viljatus;\nVõttes arvesse asjaolu, et see meetod avaldab kehale üldist mõju, põhjustab patsient lisaks ebameeldivate sümptomite kõrvaldamisele või haiguse ravile lisaks üldise tervise paranemise, organismi kaitsevõime aktiveerimise ja füüsilise ja psühholoogilise jõudluse suurenemise.\nSelle meetodi kasutamine kosmeetikas annab häid tulemusi, vaatamata sellele, et patsiendid seda sageli ei eelista. Immuunsüsteemi reaktsiooni tõttu hakkab keha ise selliseid probleeme kosmeetikaplaaniga tegelema:\nkasutage meetodi mis tahes asukoha furunkuloosiks;\nkorduv herpes huulel ja isegi psoriaasiga.\nAutohemoteraapiat on kõige sagedamini ette nähtud sellise probleemi jaoks nagu probleemne nahk, akne kõrvaldamine, mis ei ole tavapäraste kreemide, vedelike, toonikute ja muude toodete abil võimalik. Üha enam pakutakse seda tehnikat kortsude parandamiseks, kuna vere sissetoomine võimaldab mitte ainult suurendada kaitsefunktsioone, vaid stimuleerib ka kudede parandamise protsesse, mis on väga oluline õõnestamise tüübi puhul.\nMeetodi üsna kitsas populaarsus põhineb asjaolul, et inimesed ei ole harjunud kosmetoloogiliste defektidega arstidele viitama, sagedamini püüavad nad ise probleeme lahendada, mis ei anna alati positiivset tulemust.\nProtseduuri skeem terapeutilistel eesmärkidel\nPraeguseks on selle korra rakendamiseks mitu skeemi. Esimene tüüp on klassikaline lähenemine, kus inimene saab oma värske veri veenist naha või lihasedesse, mis ei ole muutunud või muutunud. Menetlus toimub rangelt steriilsetes tingimustes, et kõrvaldada nakkuse riskid - see on oluline aspekt ning sündmuse elluviimiseks vajaliku kabineti valimisel on hädavajalik eelnevalt uurida spetsialistide töötingimusi ja kvalifikatsiooni.\nEnamikul juhtudel on protsess järgmine: inimene toodab veenilt klassikalise vereproovi ja seejärel süstib selle gluteus maximus lihaste ülemisse ruutu. Tihendite tekke vältimiseks kantakse mõneks ajaks süstekohta kuumutamispadi. Klassikaline skeem hõlmab esimest korda 2 milliliitri koe sisseviimist ja iga 2-3 päeva järel suurendatakse süstitud aine kogust 2 ml võrra kuni 10 ml märgini jõudmiseni. Kursus koosneb tavaliselt 15 süstest, kuid nii selle kestus kui ka maht sõltuvad täielikult patsiendi konkreetsest olukorrast.\nÜrituse rakendamiseks on ka teisi meetodeid:\netappravi. Sel juhul süstitakse verd intramuskulaarselt korraga, kuid see on eelnevalt segatud homöopaatiliste preparaatidega (näiteks aloeekstraktiga);\nOzonatsioonravi - veri segatakse osooniga, et suurendada saadud toimet;\nbiopunktsioon. Ühes protseduuris manustatakse verd väikestes annustes bioloogiliselt aktiivsetele punktidele;\nravi muudetud verega (koele avalduva toime laad võib olla väga mitmekesine - röntgenikiirgus, ultraviolettkiirgus, külmutamine jne).\nKuidas on akne autohemoteraapia\nAkne vastu võitlemise raames saavutatakse selle meetodi mõju tänu sellele, et veri stimuleerib keha kaitset "jäätmete", toksiinide, mädaste heitmete vastu. Selle tulemusena väheneb põletikuline protsess ja vistrik liigub kiiresti, mõju ilmneb üsna kiiresti - mõne päeva jooksul sõltub see kõik probleemi keerukusest.\nVäike ja suur autohemoteraapia osooniga\nSelline lähenemine soodustab immuunsüsteemi stimuleerimist krooniliste ja madala intensiivsusega põletikuliste protsesside kõrvaldamiseks. Kosmeetika praktikas kasutatakse seda kortsude parandamiseks, akne ja akne raviks, samuti näo kui terviku noorendamiseks. Menetlusi on kahte tüüpi:\nväikesed seadmed on klassikaline lähenemine, enne kui patsient uuesti sisse viiakse, segatakse esmalt osooni ja hapniku seguga verd. Korraga saab sisestada 3 kuni 10 milliliitrit toodet;\nsuur tehnika - protseduur on keerulisem, kudede valmistamine toimub mitmel etapil ja selle tulemusena saavutatakse mitte ainult immunomoduleeriv, vaid ka antibakteriaalne ja särav põletikuvastane toime. Esiteks võtab patsient verd veest (kuni 150 ml), seejärel asetatakse antikoagulantidega anumasse. Järgmisena viiakse vedelasse koesse osooni ja hapniku segu ning segatakse põhjalikult teatud aja jooksul (umbes veerand tund). Alles pärast seda manustatakse patsiendile jälle veri ja manustatakse veeni.\nAntibiootikumide ülekandmine on protseduur, mis nõuab erilisi näidustusi. Seega saab ainult arst määrata testimise tulemuste põhjal sellise sündmuse vajaduse, kui nakkusetekitaja poolt naha põletikulise protsessi stimuleerimine on selgelt kindlaks tehtud. Sellise probleemi juuresolekul on seda tüüpi protseduur muidugi tõhusam ja võimaldab teil kiiresti häirivatest löövetest vabaneda.\nKas ma saan protseduuri teha kodus?\nAutohemoteraapia on oma põhiosas küllaltki lihtne ja seda ei ole raske kodus tehniliselt rakendada (kui me räägime klassikalisest lähenemisest). Kuid lisaks teadmistele, kuidas verd ja süsti tuleb korralikult võtta, on oluline pakkuda mitmeid tingimusi, nimelt:\nvastavad täieliku steriilsuse tingimustele;\njärgige soovitatud annuseid;\nomama minimaalset meditsiinilist oskust manipuleerimise rakendamiseks.\nSeega, kui on märke, on täiesti võimalik korraldada sündmusi kodus, kuid kui on isegi vähimatki kahtlust, siis on parem keelduda ja konsulteerida spetsialistiga, sest rikkumised võivad viia tagajärgedeni, mis on ohtlikud elule ja tervisele.\nVerekoe keeruline struktuur toob kaasa asjaolu, et selle resorptsiooniprotsess pärast süstimist toimub üsna aeglaselt ja seetõttu pärast süstimist jääb tavaliselt mõningane tihendus, mis põhjustab palpatsiooni ajal ebamugavust. Valulikkus võib jääda mitu päeva ja see võib olla kokkusurutud. Sündmuse nõuetekohase rakendamisega ei täheldata enam kõrvaltoimeid. Kui protsessi käigus rikutakse protseduurireegleid, on riskid üsna kõrged - steriilsuse puudumisel on võimalik nakkus ja isegi surm.\nVereülekande keeldumine terapeutilistel või kosmeetilistel eesmärkidel on vajalik järgmistel tingimustel:\npõletikuline protsess kehas akuutsel perioodil;\nmenstruatsiooni ajal, lapse kandmine ja rinnaga toitmine;\nkrooniliste haiguste raskete tüsistustega.\nOlya: mulle meeldis tavaliselt protseduur, mõju oli saavutatud, kuid need verevalumid süstekohal põhjustasid pikka aega ebamugavust.\nZhenya: kahtlane sündmus, meie linna haiglates ei tee seda, ja salongis ei usalda ma tavalist meistrit.\nSvetlana: See teraapia annab tegelikke tulemusi ja kahjulikke narkootikume!\nAutohemoteraapia: ajalugu, muster, näidustused ja vastunäidustused\nAutohemoteraapia on meetod vereülekandega patsientide ravimiseks, kuid mitte võõras, vaid oma. Seda meetodit testiti 1900. aasta alguses nahahaiguste raviks.\nPaar aastat hiljem hakati seda meetodit kasutama pikaajalise külmetusega patsientide immuunsuse tõstmiseks - nende inimeste kutsehaigused, kelle töö on seotud pideva külma külmutamisega.\nFuruncle-purulent juuksefolliikulite põletik\nJa ka selliste külmetuste levik vanglas viibivate inimeste seas. Keha rohkesti lööbeid keetmisega (furunkuloos), mida ei saa tavapäraste meetoditega ravida, ravitakse sageli autohemoteraapia abil.\nSee meetod oli üsna kuulus ja kirurgide ja dermatoloogide seas populaarne. Kuid tänu nanotehnoloogia arengule meditsiinipraktikas hakati seda meetodit unustama.\nPraeguses pinges sai ta tagasi oma populaarsuse, kuid rohkem kosmeetikatööstuses. Noorte silmis üha sagedamini esinevate akne probleemide raviks hakkasid nad seda meetodit ette nägema. Miks pöörduvad mõned arstid selle vana meetodi juurde tagasi?\nSellele küsimusele ei ole lühikest vastust. Kuid kogenud arstid selgitavad seda, lisades veeni võetud verd ja sisaldades lagunemissaadusi, jäätmeid ja nende toksiine, mis tuleb neerude poolt eemaldada või maksa poolt töödelda, keha raputab.\nSee on sarnane reaktsiooniga bakterite või nende toksiinide sissetoomisele vaktsineerimise ajal, kui keha reageerib vaenlase sissetungile ja tekitab selle vastu võitlemiseks antikehi.\nMõnikord toimub autohemoteraapia ravimite või osooni lisamisega.\nSageli haige või nõrgenenud keha veri ei ole päris hästi toime tulnud toksiinidega furunkuloosis või muudes sarnastes tingimustes.\nSee sisaldab suuremat kontsentratsiooni. Ja selle vere juurutamisega luuakse stressirohke seisund ning keha hakkab kohe taastama.\nSee meetod on hea, sest see ei vaja täiendavaid ravimeid, veri ise on ravim. Kuid mõnikord rakendavad arstid veel autohemoteraapiat teiste ainete lisamisega.\nAlustuseks olid need samad antibiootikumid. Seejärel testiti homöopaatiliste ravimite kasutamist. Ja viimasel ajal hakkasid nad enne veresoonesse laskmist kasutama veresooni.\nKõik need meetodid annavad oma tulemused, kuid enamik arste peab seda tüüpi platseebot. See arvamus on olemas, sest selles küsimuses ei ole tehtud erilisi uuringuid.\nFurunculosis on karvanääpsu mitmekordne põletik\nNagu eespool mainitud, on selle meetodi kasutamise põhinäitajad nii iseseisvad kui ka teised, tõsisemad tingimused.\nKõige sagedasem näidustus on furunkuloos. See seisund toob suurt kannatust asjaolu tõttu, et ilmuvad pustulaarsed koosseisud, mida nimetatakse inimesteks, on üha sagedamini kehas ning suuremates ja suuremates suurustes. Nad on moodustunud juuksefolliikulisse ja on valulikud väga valusad.\nSepsis tavalisel inimesel nimetatakse vere mürgistust\nPõletikulise protsessi suure ala tõttu ei suuda keha toime tulla kasvava mädase patogeensete kasvajatega veres ning algab üldine halb enesetunne ja palavik.\nSelline põletik võib põhjustada sepsist - tavalist vereinfektsiooni, kui vaja on teise inimese verekomponentide ülekandmist ja suurt hulka antibiootikume. Isegi praegusel ajal ei ole sepsis alati ravitav, mis viiakse läbi intensiivse ja isegi elustamisravi tingimustes.\nAutohemoteraapiat kasutatakse kosmeetikas laialdaselt\nLisaks furunkuloosile kasutatakse autohemoteraapiat naha mittetöötavate haavandite, mädaste haavade ja akne raviks. Lisaks on see meetod näidatud immuunsüsteemi nõrgenemisel, kroonilistel põletikulistel protsessidel, mitte-paranevatel troofilistel haavanditel.\nKuid praegu ei kasuta autohemoteraapiat kõige sagedamini arstid, vaid kosmetoloogid, kes ei saa olla head, kuid kahjustavad, sest See toimub mitte meditsiinitöötaja järelevalve all.\nTuleb läbi viia autohemoteraapia, sõltuvalt steriilsuse tingimustest ja vere koguse sisestamise skeemist.\nOn mitmeid väljakujunenud skeeme, mille rikkumine parimal juhul ei anna oodatavat tulemust, ja halvimal juhul põhjustab keha immuunvastuse - palaviku - rikkumise ning süstitava vere sepsise steriilsuse ja infektsiooni rikkumise korral, mis võib loomulikult olla patsiendile surmav.\nSelle meetodi vastunäidustused on järgmised:\nkrooniliste haiguste korral\nägedad põletikulised protsessid\nvaimsed häired ja epilepsia.\nAutohemoteraapia meetodi rakendamisel on kõige levinum skeem:\nGluteuse lihasesse süstitakse kohe veenist 2,0 (2 kuubikut) verd\nPärast päeva või kaks (seda otsustab arst) võtke 4,0 verd. Ja nii reguleeritakse 10,0-ni.\n10,0 manustatakse 6. või 12. päeval\nSiis hakatakse annust vähendama samal kiirusel, s.t. - 8,0; 6,0; 4,0; 2.0.\nSeda skeemi saate korrata mitte varem kui 3 kuu jooksul.\nVõib-olla teise skeemi kasutamine, kui vere kogus suureneb 1,0 päeva võrra. See tõuseb kuni 10,0 - kaks päeva ja seejärel vastupidine protsess, et vähendada süstitud vere mahtu.\nKui kasutatakse homöopaatilisi ravimeid homöopaatiliste ainetega, süstitakse patsiendi verd subkutaanselt neli korda.\nAutohemoteraapia rakendamise mehhanism on immuunsüsteemi stimuleerimine\nVere manustamist osooniga nimetatakse väikese või suure autohemoteraapiaks. Esimese ravitüübi teostamisel viiakse steriilsesse süstlasse 5 hapniku seguga osooni, seejärel sattub 10,0 verd, segatakse õrnalt erilisel viisil ja süstitakse seejärel lihasesse.\nPatsient võtab spetsiaalses mahutis 100,0-150,0 verd, süstib seal antikoagulanti (hepariini või muud ainet, mis takistab vere hüübimist).\nSeejärel sisestage 100-300 kuubikut osooni ja hapniku segu\nSegage õrnalt 5 või 10 minutit (sõltuvalt kogusest) ja süstitakse intravenoosselt, peaaegu juga.\nAutohemoteraapia kasutamisel on vaja meeles pidada võimalike tüsistuste esinemist.\nVere intramuskulaarsel manustamisel võib kaasneda tüsistused:\nTihendamine ja valu süstekohal. Siinkohal on soovitatav tihendite kohale suruda või joodvõrk teha, soojendades kohalikku sooja (mitte sooja).\nVõib kaasneda kogu organismi halvenemine või palavik või selle aluseks oleva haiguse võimendamine. Sellisel juhul otsustab arst kas ravi katkestada või lülitada manustatud vere annuse vähendamisele.\nSeetõttu tuleb see protsess alati läbi viia ainult arsti ja arsti retsepti alusel.\nSellest videost saate teada autohemoteraapia protsessist:\nAutoteraapia on teatud tüüpi aktiivne või tüütu ravi. See on auto-valgu ravi koos auto-seroteraapia ja autovaktsineerimisega. Süstitud vere mõju kehale on mitmekülgne ja ei pruugi alati täpselt arvestada, sest haige looma veri koostis varieerub sama põletikulise protsessi erinevates etappides; Kudede seisund ja nende reaktsioon vere sissetoomisele on samuti erinevad.\nSüstimisvere antikehade, ensüümide, hormoonide ja bakterite kogust ja kvaliteeti ei ole võimalik kindlaks määrata. Autohemoteraapia toimemehhanismi, hoolimata sellest, et seda on kasutatud pikka aega, ei ole veel lõplikult kindlaks tehtud.\nMõned autorid peavad seda meetodit ainult valgu teraapia tüübiks ja usuvad, et veri sellisena ei ole oluline. Nad näitavad, et pärast vere sisseviimist täheldatud terapeutiline toime sõltub selle valkude kunstlikust heterogeensusest; oma vere valk keskkonna mõjul muutub kehale võõras.\nTeised hõlmavad autohemoteraapiat kui vaktsineerimise vormi, sest antigeenid (bakterid), mis süstitakse intramuskulaarselt või vere nahaalusesse rasvkoesse, soodustavad antikehade teket kehas. Lintvarov väidab, et toimeaine on punased vererakud. Autohemoteraapia toime väheneb retikulo-endoteliaalse süsteemi rakkude poolt - süstitud erütrotsüütide fagotsütoosiks - makrofaagid ja polyblastid. Fagotsütoositud erütrotsüüdid hävitatakse, lagundatakse ja nende poolt adsorbeeritud bakterid ja toksiinid vabanevad, mille tulemusena tekivad antikehad. Hävitatud erütrotsüüdid ärritavad retikulo-endoteliaalse süsteemi rakke, stimuleerivad nende paljunemist, fagotsüütilist aktiivsust ja moodustuvad kogunemine sportlase kehasse.\nEt tõestada, et erütrotsüüdid antigeeni kandjatena aitavad kaasa antikehade tekkele ja seerumil ei ole terapeutilist väärtust, süstis Lintvarev subkutaanselt erütrotsüüte, pestud seerumist, ekseemi eksudatiivsete vormidega patsientidele ja sai suurepäraseid tulemusi. Täiendavad kliinilised tähelepanekud ja hematoloogilised uuringud on näidanud, et muutused organismis pärast veresüstimist sõltuvad verest tervikuna ja sageli sisalduvatest bakteritest. Keha ärritus reageerib tervikuna; reaktsioonid ilmnevad raku- ja humoraalses keskkonnas autonoomse närvisüsteemi osalusel.\nKujutage ette neid protsesse sellises järjekorras, nagu need esinevad. Osa süstitud verest viiakse lümfisõlmedesse muutumatuks piirkondlikesse lümfisõlmedesse, kus säilitatakse vere rakulised elemendid, seejärel fikseeritakse retikulo-endoteliaalse süsteemi rakud ja viiakse läbi tsütolüüs ja plasmolüüs. Enamik verekomponente hävitatakse süstekohal ja seerum siseneb lümfisüsteemi. Mõne minuti jooksul pärast süstimist ilmnevad patsiendi vere morfoloogilises koostises muutused: esmalt esineb leukopeenia, seejärel suureneb lümfotsüütide arv ja väheneb segmenteeritud leukotsüütide arv; punaste vereliblede arv suureneb, hemoglobiinisisaldus suureneb.\nKiirus, millega leukopeenia areneb, sõltub vasomotoorse refleksi tulemusest, mis tuleneb vegetatiivse närvisüsteemi ärritusest veresüstimise kohas, ja punaste vereliblede arvu suurenemine näitab veret moodustavate organite ärritust. Vere punaste vereliblede ilmumisega väheneb hapniku nälgimise oht ja samal ajal suureneb veres ringlevate toksiinide adsorptsioon. Segmenteeritud leukotsüütide arvu järsk vähenemine ja sellest tulenevalt nende poolt toodetud proteolüütilised ensüümid näitavad viivitust patoloogiliselt suurenenud valgu ainevahetuses.\nRetikulo-endoteeli süsteemis toimub tohutu muutus. Esiteks suureneb monotsüütide rakkude arv. Histotsüütide arv suureneb 3-4 korda; aktiveeruvad adsorptsiooni, fagotsütoosi ja antikehade moodustumise protsessid. IP Pavlovi närvisüsteemi õpetuste kohaselt tuleb tunnistada, et autohemoteraapia on meetod, mis mõjutab organismi tervikuna kesknärvisüsteemi kaudu.\nAutohemoteraapia näidustused on väga laiad. Nende hulka kuuluvad peamiselt nahahaigused (furunkuloos, äge dermatiit ja ekseem), turbumis-nekrootilised protsessid turja piirkonnas, flegmoon ja muud ägedad purulentsed protsessid algfaasis, samuti brutselloosi kahjustused ja pneumopleuriit. Selle meetodi terapeutiline efektiivsus pneumopleuritis on nii suur, et seda peetakse hädavajalikuks ja hädavajalikuks.\nAutohemoteraapia väärib pesemisel laialdast kasutamist. Kliinilised tähelepanekud näitavad, et pärast 100–420 ml pesu hobuse verd süstimist, kui temperatuur tõuseb esimest korda, taastub haige loom kiiresti. On kindlaks tehtud, et pärast autohemoteraapiat kiireneb myntiliste abstsesside küpsemine, temperatuuri langus ja söögiisu taastumine.\nHeaid tulemusi on saavutatud ka lümfodioosi, oriidi, funitsuliidi, lihas- ja liigesreumatismi korral.\nTehnika: Autohemoteraapia korral võetakse haige looma jugulaarsest verest pärast kirurgilise välja tavalist ravi. Puhastamine toimub steriilse veretustava nõelaga, veri kogutakse steriilsesse süstlasse Jean.\nAutohemoteraapiaks ettenähtud veri ei vaja ravi. Erandid on võimalikud ainult suurenenud vere hüübimise ja verejooksu puuduste korral.\nEnne autohemoteraapiat on vaja läbi viia põletikulise haava, mädane-nekrootiline kahjustus, haava kärpimine, surnud koe eemaldamine, pusse lekke kõrvaldamiseks, kontratseptiivide rakendamiseks, kus need on näidatud, ja siseneda drenaažisüsteemi, et paremini põletikulist eksudaati voolata. Pärast autohemoteraapiat suureneb bakterite ja toksiinide imendumine haavast verre. Haavades olevate bakterite arv väheneb ja veres suureneb. Piiratud fookuse ja bakterite nõrga virulentsuse tõttu võib viimast kergesti fagotsüteerida ja neutraliseerida. Progressiivse infektsiooni korral täheldatakse teistsugust pilti, kui organismi resistentsus nõrgeneb ja bakterite virulentsus on kõrge. Veresse imetud bakterid võivad põhjustada pikaajalisi bakterepaame, mille kõik tagajärjed on halvad (kehatemperatuuri järsk tõus, kohaliku protsessi halvenemine ja looma üldine seisund).\nKus on parem verd süstida - nahaalusesse koesse või intramuskulaarselt?\nVere subkutaanse süstimise korral on oodata tõenäolisemat reaktsiooni retikulo-endoteeli süsteemi rakkudest, kuna see süsteem on rohkem lahtises koes kui lihaskoes. Subkutaanne süstimistehnika on lihtsam ja ohutum kui intramuskulaarne. Vere sissetoomine rinna lihastesse on ebasoovitav, sest nõela süstekoht võib olla nakatunud rakmedega (krae, piik).\nKui vere intramuskulaarsed süstid tuharate piirkonda vajavad kirurgilise valdkonna eriti hoolikat ravi, kuna naha pind on selles piirkonnas sageli saastunud batsilligaasi gangreeniga ja Escherichia coli'ga. Naha desinfitseerimine joodi alkoholilahusega ei anna positiivseid tulemusi gaasgangreeni batsillide (L. Chernaya, G. Kovtunovich) suhtes, mistõttu on vaja ravida kirurgilist välja 5% või 10% alkoholi formaliinilahusega. Sügav intramuskulaarsed abstsessid, mis mõnikord arenevad süstekohal tuharate piirkonnas, nõuavad pikaajalist ravi, eriti flegooni komplikatsioonide korral. Intramuskulaarset süstimist raskendab mõnikord nõela purunemine, mille ekstraktsioon on seotud tohutute raskustega või on täiesti võimatu. Vere kiire resorptsioon intramuskulaarsetesse süstimistesse ei ole praktiliselt oluline, sest isegi subkutaansete süstide korral imenduvad isegi suured kogused verd.\nNiisiis, subkutaansetel vereproovidel on kõik eelised lihasesiseselt.\nVere tuleb süstida kahjustuse kõrval olevatesse tervetesse kudedesse, kuna süstekohal tekib barjäär (kuigi lühiajaline), millel on autoanteptikumid ja autoantitoksilised omadused (erinevalt infektsioonile sattunud traumaatilistest hematoomidest). Laialdaselt kasutatavad vere süstid kaelas on harvadel juhtudel anatoomilisemad kui kliinilised põhjused. On kindlaks tehtud, et vere sissetoomine haige organi piirkonnas või selle tasemel annab parimaid tulemusi võrreldes teiste autohemoteraapia standardmeetoditega. Seetõttu on peritoniidi korral soovitatav süstida verd kõhu nahaalusesse koesse suurima valu tõttu; silma silmapaistvate kahjustustega - ülemise silmalau naha alla.\nKliiniline kogemus on samuti näidanud, et vere sissetoomine lümfisoonte piirkonda, mille kaudu lümfivool liigub põletikulisest fookusest piirkondlikesse lümfisõlmedesse, aitab protsessi lokaliseerida rohkem kui samu vereannuseid, mida kasutatakse subkutaanselt või intramuskulaarselt keha teistes kaugetes osades.\nKõik see viitab sellele, et autohemoteraapia põhjustab koos üldise mõjuga kehale kohaliku koe reaktsiooni, aktiveerides põletikulises piirkonnas immunobioloogilisi protsesse. Ilmselt on teatud tähtsusega piirkondlike lümfisõlmede "ummistumine", eriti punaste vereliblede poolt, mis tekitab mehaanilise takistuse bakterite ja toksiinide edasisel imendumisel lümfiradadel.\nKaelal oleva mädaniku-nekrootilise protsessi korral tuleb verd süstida subkutaanselt ainult kaelasse, kuid mitte gluteaallihastesse, nagu sageli tehakse; turjakontsentratsioonide puhul turja piirkonnas on parem verd süstida naastu piirkonda; koronaarhaiguse korral rindkere jäsemel - käsivarre piirkonnas jne.\nVere doosi valimisel kaaluge järgmist. Autohemoteraapia viitab aktiivse, ärritava ravi meetoditele. Selle tegevus põhineb peamiselt retikulo-endoteeli süsteemi stimuleerimisel. Mida raskem on protsess, seda suurem on hepato-neerude barjäär, seda tugevam on retikulo-endoteeli süsteem tervikuna blokeeritud. Järelikult võib selle tohutu hulga süstitud verd lagundavate rakkude täiendav koormus süvendada patsiendi seisundit ainult selle süsteemi kunstliku indutseerimise tõttu. Maksakahjustuse kliiniliste sümptomite esinemisel muutub kõige tõelisemaks põletikulise protsessi halvenemise neerude oht. Seda tuleb meeles pidada, et patsienti kahjustada ja mitte diskrediteerida autohemoteraapia väga meetodit.\nKliiniline kogemus õpetab, et ägeda lööbe põletikulise protsessi alguses, kui patsiendi kaitsevõime on vaja mobiliseerida, annavad suured vereannused (125–150 ml) parima tulemuse. Samu annuseid tuleks kasutada haiguse ennetamiseks (näiteks pesemise ajal, et vältida haavainfektsiooni kastreerimise ajal).\nKui phlegmonous protsessid, millega kaasneb pikaajaline palavik, nähtavate limaskestade kollatõbi, tuleb loobuda autohemoteraapiast või sisestada esimesed väikesed annused (50-70 ml). Kui loomadel ei ole järgmistel päevadel mingeid halvenemise märke, tuleb korduvate süstide ajal suurendada vereannust 20-25 ml. Ratsionaalse annuse näitaja on nii haige looma üldseisundi paranemine kui ka kohalik põletikuline protsess (muutused veres, põletikulise eksudaadi morfoloogiline koostis, patoloogiliste nähtuste kliinikus jne). Seetõttu peaks süstimiseks mõeldud vere annus olema vahemikus 50-150 ml. Me peame vajalikuks suurte annuste süstimist: vajalik reaktsioon toimub isegi näidatud annuste korral, sest ärritunud rakud on erutumad kui rahulolevad rakud.\nÜhekordne vere süst annab harva positiivse tulemuse; seetõttu tuleb rakendada korduvaid süste. Süstide arv ja nende vahelised intervallid peaksid samuti olema individuaalselt erinevad. Kliinilises praktikas piirdutakse tavaliselt 4-5 süstiga. Kogemused on näidanud, et keha harjub korduvate süstimistega, suurendades seega nende arvu, kuid suurendab ravitoimet. Kõige tõhusamad on ainult kaks esimest süsti.\nOn soovitav, et kahe järjestikuse süstimise vaheline intervall oleks vähemalt 2 päeva. Keha reaktsioon autoloogse vere sissetoomisele kestab 48 tundi või kauem; seetõttu, igapäevaste süstimistega, kattub viimane süstimine paratamatult eelmise süstimise reaktsiooniga, mis viib retikulo-endoteliaalse süsteemi uuesti ärritumiseni.\nHaige looma tõsise seisundi korral on soovitatav pikendada süstide vahelist intervalli 4 päevani. See on eriti oluline esimeste süstide puhul, kui see on vajalik, kuid ainult oodata, kuni reaktsioon esimesele süstele langeb, aga ka organismi enda reaktsioon autohemoteraapia suhtes.\nMida raskem on haigus, seda väiksem peaks algannus olema ja seda suurem peaks olema intervall süstide vahel. Objektiivne kontroll on hemogramm; seetõttu tuleb läbi viia hematoloogilised uuringud koos põletikulise eksudaadi morfoloogilise koostise ja patoloogilise protsessi ja patsiendi seisundi kliiniliste vaatluste uuringuga.\nKuna keha reaktsioon igale järgnevale süstimisele nõrgeneb, on vaja suurendada korduvat süstimist vere annust, kuid mitte ületada määratud maksimaalset annust.\nKui pärast kahte veresüsti ei ole positiivseid tulemusi, tuleb autohemoteraapia tühistada, kuna järgnevad süstid ei anna tavaliselt kasu.\nOrganismi reaktsioon autohomoreid ei ole alati sama. Lokaalne fokaalne reaktsioon ümmarguse raku infiltraadi kujul süstekohas on sageli vähe nähtav. Tola temperatuuri tõus võib puududa. Kui autohemoteraapia annab positiivse tulemuse, väheneb palavikeloomadel üldine temperatuur järgmistel päevadel, kohalik põletikuline protsess nõrgeneb. Turse kaob järk-järgult, infiltreerub, lahustub purulent. Soolvee õõnsused on täidetud tervislike roosakas-punaste tihedate graanulitega. Mõnel juhul on protsess lühiajaline.\nOleme juba märkinud, et autohemoteraapia on auto-valgu ravi koos auto-teraapia ja autovaktsineerimisega. Progressiivse mädase infektsiooni korral tsirkuleerivad selles septiku veres olevad bakterid mõnda aega, seejärel retikulo-endoteliaalse süsteemi rakud osaliselt fagotsüteerivad ja osaliselt erituvad organite kaudu. Suurim arv baktereid saadakse haige looma poolt saadud verd (autohemoteraapiaks) temperatuuri tõusu ajal või 3 tundi enne jahutamist; sellise vere sissetoomine subkutaanselt või intramuskulaarselt on veres ringlevate mikroobidega patsiendi tüüpiline vaktsineerimine. Mida suurem on vere annus, seda rohkem mikroobe süstitakse ja seetõttu võib üldine reaktsioon olla suurem.\nKohaliku protsessi lühiajalist ägenemist, millega kaasneb üldine reaktsioon, võib vaadelda kui vaktsineerimise negatiivset faasi, millele järgneb antikehade kogunemine organismis ja patsiendi infektsiooni resistentsuse suurenemine.\nSellest võib järeldada, et haiguse alguses on otstarbekam rakendada autohemoteraapiat õhtul - looma temperatuuri tõusu ajal. Kui aga hobuses ei tehta septilise fookuse puudumisel autohemoteraapiat, kaob vaktsineerimine ja süstitud veri toime väheneb autoproteiiniks ja autoseroteraapiaks.\nVasakul käel olevad sõrmed kasvavad sageli lolliks: miks ja mida teha?\nÜlevaade aspiriinita vere vedeldajatest\nMida saab ja mida ei saa insultiga süüa\nRh tegur - mis see on ja mida konkreetne valk mõjutab?\nMiks vasakpoolse näo sõrm läheb tuimaks\nTabletid noolukujulisest struust\nUue põlvkonna nootroopsed ravimid\nMilliseid lümfotsüütide väärtusi lastel peetakse normaalseks?\nVereanalüüside dekodeerimine täiskasvanutel ja lastel\nÜldpraksise instituudi endokrinoloogia osakond - perearst (Kiiev)\nBiokeemiline vereanalüüs lastel: tabelis toodud tulemuste norm ja tõlgendus\nSuurenenud veresoonte hulk\nESR määr raseduse ajal\nAKE inhibiitorid. Toimimis- ja liigitusmehhanism. Näidustused, vastunäidustused ja kõrvaltoimed.\nMis on südame defibrillatsioon, kuidas toimib\nSüdame struktuur ja põhimõte\nKuidas paksu verd õhutada? Ravimid, tooted ja folk õiguskaitsevahendid, mis õhutavad paks verd\nEEG epilepsias - uuringu ja diagnoosi tunnused\nMida süüa kõrge rõhu all: lubatud ja kõrgel rõhul keelatud tooted\nBrachiocephalic arterite duplex skaneerimine: näidustused, juhtivus, ettevalmistus\nKas on võimalik leukeemiat ravida ja kuidas seda saavutada?\nParimad peavalu pillid\nStenokardia diagnoosimise aluseks on triaad: anamnees, funktsionaalne ja invasiivne diagnoos (koronaar-angiograafia). On väga oluline, et patsiendi ajalugu uuritaks sihipäraselt (võttes arvesse riskitegureid) ja hinnake hoolikalt valusündroomi (nt Rose): Kas südamel oli valu või ebamugavustunne?


Galeriis Noorus saab näha Tõnu Tormise fotonäitust Arvo Pärdist - Kõrgem Kunstikool Pallas\nGaleriis Noorus saab näha Tõnu Tormise fotonäitust Arvo Pärdist\nTõnu Tormis „Arvo Pärt“ / „On Pärt“\nAvatud alates 22. nov kl 16.30\nTKK galeriis Noorus\nTartu Kõrgema Kunstikooli galeriis Noorus avatakse 22. novembril fotograaf Tõnu Tormise näitus Arvo Pärdist. 2005. aastal valminud näituse eksponeerimine sai teoks Tartu Kõrgema Kunstikooli, Tõnu Tormise ja Arvo Pärdi Keskuse koostöös.\n„Kauaaegse Eesti Filharmoonia Kammerkoori lauljana on mul aastate jooksul olnud palju meeldivaid kokkupuuteid Arvo Pärdiga nii proovides ja kontsertidel kui ka plaadisalvestustel. See on võimaldanud teda fotoaparaadiga jälgida oludes, mis muidu oleks jäänud mulle kättesaamatuks,“ ütles Tõnu Tormis. Fotonäitus „On Pärt“ koosneb 30 portreefotost, mis kujutavad helilooja Arvo Pärti aastatel 1978‒2005. Fotode seas on näiteks ülesvõtted heliloojast ja produtsent Manfred Eicherist plaadi „Te Deum“ salvestamiselt 1993. aastal Soomes Lohja maakirikus. Tõnu Tormise pildid kujutavad heliloojat ka aastal 1997, mil ECM plaadistas Niguliste kirikus koos Tõnu Kaljuste ja Eesti Filharmoonia Kammerkooriga „Kanon pokajaneni“, samuti 1998. aastal pärast teose maailma esiettekannet Kölni katedraalis. Lisaks sisaldab näitus pilte teistelt välisreisidelt ja kaht fotot aastast 1978 koduses ümbruses, ühel neist koos abikaasa Nora Pärdiga.\nEsimest korda eksponeeriti näitust aastal 2002 Arvo Pärdi 67. sünnipäeva puhul Rakvere muuseumis. Siis koosnes see 12 fotost. Sama aasta novembris sai 21 fotoni kasvanud näitust seoses Arvo Pärdi festivaliga vaadata Kopenhaagenis Taani Raadio kontserdisaalis. Praeguse mahu ja suuruse saavutas näitus aga 2005. aastaks, mil seda eksponeeriti nii Tallinnas, Tartus kui ka uuesti Rakveres. 2006. aastal jõudis näitus festivali „Culturescapes“ raames veel Dornachisse Šveitsis, kus see oli väljas Goetheanumis, ning 2008. aastal eksponeeriti seda muusikafestivali „Marathon XXI” ajal Rennes’i ooperis Prantsusmaal.\nSelle aasta oktoobris kinkis Tõnu Tormis fotonäituse Arvo Pärdi Keskusele, mis koondab Arvo Pärdi isiku ja loomingulise tegevusega seotud materjale. Keskuse tegevjuhi Anu Kivilo sõnul on tegemist kvaliteetse terviknäitusega heliloojast, mida võivad kokkuleppel keskuse ja fotograafiga eksponeerimiseks laenata ka teised asutused. „Meil on hea meel, et koostöös Tartu Kõrgema Kunstikooliga saab seda näitust üle kümne aasta taas Tartus vaadata.“\nKui laiemale üldsusele on Tõnu Tormis tuntud Eesti Filharmoonia Kammerkoori staažika lauljana, siis kunsti ja fotograafiaga kursis olijatele on ta eeskätt andekas portretist. „Tormisel on aastate jooksul valminud võrratu seeria Eesti kultuuritegelastest ‒ ta on üks neid väheseid erakordselt vibrantse nägemisega fotograafe, kes suudab oma fotodel arvestatavalt „taasluua" portreteeritu tegevuse iseloomu, mõttemaailma eripära, „hingeelu“, käekirja,” sõnas Tartu Kõrgema Kunstikooli fotograafia osakonna juhataja Peeter Linnap.\n„Kui kujutavaid kunstnikke fotodel palendades on selline representatsioon sarnase ikoonilise märgisüsteemi kasutamise tõttu ilmselt lihtsam, siis kirjanike ja eriti muusikute puhul on teksti või helinditesse kehastatud artikulatsioonidele mõjusate ekvivalentide leidmine visuaalide maailmas komplitseeritud ettevõtmine. Ometi on Tormis ka sellega hästi hakkama saanud. Tulemus on enamat kui nn kujutav/kirjeldav ehk programmiline muusika või sünesteesia-alased eksperimendid pilte loovas maailmas. Otseselt muusika/muusiku kaudu helindeid piltideks tõlkimata on Tormis pigem leidnud oma siinsetes portreedes paralleele, mis lubavad hoomata Arvo Pärdi natuuri ja ilmselt mõnevõrra ka tema helide maailma ‒ vähemalt selle kontseptuaalsetes staadiumites,” lisas Linnap.\nTartu Kõrgem Kunstikool tänab nii autorit kui ka Arvo Pärdi Keskust näituse eksponeerimisvõimaluse eest galeriis Noorus.\nTäpsem info Tõmu Tormise fotonäitusest „On Pärt“: www.arvopart.ee/2016/10/tonu-tormis-kinkis-arvo-pardi-keskusele-fotonaituse-on-part/ .


Kristlik kodu – Kristus Igasse Kodusse\nPiibel on teatavasti parim suhteõpik, juhtimisõpik, eneseabiraamat jne, sest Piiblis olevad lood paljuski käsitlevad inimese olemust, inimeste omavahelisi suhteid ning Looja soovitusi meile oma igapäevase elu korraldamiseks.\nRaamat „Kristlik kodu” sarnaneb ülesehituselt tänapäevase nö eneseabiraamatuga, kuid sisu osas lähtutakse soovitustest, mida võime leida Piiblist. Samuti aitab raamat saada pere- ja lühisuhete teemas parema ülevaate kristlike põhimõtete kõikidest tahkudest. Ühiskonnas levib ja levitatakse väärarusaamu, mis tihti on kogu sõnumi üks tahk. Näiteks see, et kristlike väärtuste järgi peaks naise roll perekonnas justkui olema ainult kodus ja köögis. Tegelikult aga ülistatakse Piiblis ka naisi, kes meie tänapäevase sõnakasutuse järgi teevad äri, karjääri, juhivad kollektiive.\nRaamatus käsitletavad teemad algavad lähisuhte alustamisest, käivad läbi lähisuhtes olevad väljakutsed ning lõpevad soovitustega, et aidata sul vältida sattumist purunenud perekondade statistikasse.\nPehmed kaaned, mõõdud on 150x210x9 mm.\n– Abielu algupära\n– Perekonna saastumine\n– Kaasa valik\n– Mehe ja naise rollid abielus\n– Kuidas saada ideaalseks abielumeheks\n– Kuidas saada ideaalseks abielunaiseks\n– Suhtlemine abielus\n– Intiimsus abielus\n– Konfliktidega tegelemine\n– Abielulahutustega tegelemine\n– Kui tulevad lapsed\n– Kuidas kasvatada edukaid lapsi\n– Kogu pere peab kinni distsipliinist\n– Kodu muutmine vaimulikuks keskuseks\n– Kuidas olla abielus nõnda, et see ei läheks luhta


Masinamehe veidravõitu juhtumised Siberi kolhoosis - Maaleht\nMasinamehe veidravõitu juhtumised Siberi kolhoosis\nJärjejutu "Eluloolisi ülestähendusi Maarjamaalt ja kaugemalt" 21. osa.\nAksel pojaga kodumaja juures. Foto: erakogu\nPaljud eestlased olid juba tagasi pöördunud kodumaale, jäänud vaid üsna vähesed. Mingil põhjusel ei saanud Endla oma dokumente korda ja meie kojusõit sellega seoses viibis. Jäi ka Marta oma sõbraga. Meie tänaval läks lahti suuremaks ehitustegevuseks. Meie onni vastas üle tänava alustas majaehitust tulevane naabrimees. Ehitusmaterjalina kasutas ta mitte mättaid, nagu endistel aegadel, vaid õlgsaviplonne ehk samaane, mida ta kohapeal valmistas savist ja põhust, millele nende nimigi viitab. Igatahes maja, mis valmis naabrimehe kätetööna, oli üpris viisaka väljanägemisega ja jagas tunnustust ning kiitust ehitajale. Kohe selle maja kõrval, samuti üle tänava, asus elama mees, kes oli vana tuttav - Pjatiletka aegne kolhoosi esimees Simonov. Ta oli maja ostnud kohalikult kolhoosiesimehelt. See oli päevinäinud palkmaja, mis vajas kõvemat kõpitsemist. Selleks oli palgatud kaks naaberküla ehitusmeest. Need mehed värbasid mindki oma punti, kuna olin ka tuntud „mustaotsa“ mees Tatarkas.\nKolmekesi asusimegi majavanakese kallale. Katus ja sarikad maha, ka ülemised seinapalgid kuulusid vahetamisele. Seoses sellega õppisin palke varama (pikuti renni sisse raiuma) ja kiskrauda ehk vararauda kasutama. Siinkohal olgu veel öeldud, et kogu ehitustööga seotud küsimused ja vajaliku ehitusmaterjali varumine olid majaperenaise lahendada. Peremeest nägime üsna harva, temal olid muud tähtsamad ülesanded. Tööd jätkus mõneks ajaks, vahetasime kõlbmatud seinapalgid, panime uued sarikad, tegime katuse. Ühesõnaga, maja sai korda tip-top, igati väärilise väljanägemisega. Töö tasustamisel ilmnes asjaolu, et summat, mida mehed küsisid, öeldi, ei olevat momendil käepärast ja lubati hiljem tasuda. Saamata see jäigi, ju tundus summa pererahva arvates liiga suur. See oli viimane toiming haltuurategevuses.\nHakati mulle mõista andma, et kui kodumaale ei sõida, on soovitav tööle hakata, vältimaks ebameeldivaid kõnelusi, samuti mõjutusvahendeid. Vaatasin esialgu pisut ringi, kuhu poole töökoha otsingul pilgud pöörata. Arusaadavalt tuli kõne alla aastate jooksul lemmikuks saanud masinamark S-80, kõnepruugis Joss. Sellel masinal, millel varem koos Nikolai Desjatoviga töötasin, olid mehed olemas.\nSiinkohal mõne sõnaga Nikolaist, kellega sõbralikud suhted edasi kestsid. Mõni aasta tagasi Nikolai abiellus ja tema väljavalituks osutus sakslanna Alviine. Võimalik, et selle põhjustas ka asjaolu, et Kolja kolm aastat ajateenistusest sõjaväes veetis Ida-Saksamaal. Pulma olime kutsutud koos Endlaga, kes samuti oli Alviga sõbralikes suhetes. Mäletan, et pulmakingiks meie poolt oli sinine kristallvaas. Kahjuks nende kooselu Kolja vanematekodus ei sobinud, sest Kolja võõrasema oli niinimetatud tulehark. Tean teda päris hästi, sest ühel talvel parkisime traktorit öösiti nende õues. Kuidas nende elu edasi kulges, ei mäleta, aga nagu Alvi hiljem ütles, et ära minnes ta meie kingitud vaasi võttis kaasa. Kui hakkasime kodumaale sõitma, käis Kolja jumalaga jätmas ja kinkis mulle mälestuseks oma foto. See oli meenutus ühest sõbramehest – töökaaslasest.\nNüüd siis tööotsingutest. Vahepeal olid kohalikus elus toimunud üsna suured muudatused. Kahe Tatarkas asuva kolhoosi asemel oli moodustatud teraviljakasvatuse sovhoos. Direktoriks endine, Mihhalovi nimeline mees, samuti ülejäänud juhtfiguurid ja mehhaanikud. Samuti meie tänava Simonov oli mingil juhtival kohal. Oli oma töökoha vahetanud ka minu traktoribrigadir, kes oli nüüd masinatohtriks Robert Reppi brigaadis. Neil oli üks traktoristikoht saadaval. See Joss seisis juba pikemat aega Liisina välibrigaadis metsa veeres lahtiharutatuna. Ega mul õiget kokkulepet veel polnud, ainult peas keerles mõte, et selle võimaluse võiks vastu võtta. Ühel päeval oli poistega väike „vaimuteritamine“ ja mul korralik kilk peas. Teadagi, sellistel juhtudel kuraasi kui palju. Siis ma seal kelkisin, et ma lähen ja panen selle Jossi käima nagu kellavärgi. Ega ei tulnud pikalt oodata, järgmisel hommikul oli Nikolai Ivanovitš oma suksu ja traspankaga meie värava taga, valmis mind sõidutama minu poolt lubatud vägitükki ellu viima. Kui nii, mis siis ikka, hüppasin tema kõrvale pajuvitstest punutud korvi ja suksu pööras aisaotsad Liisina poole. Seal ma polnud varem käinud, eelmise traktori töökäigud sinna ei ulatunud. Suksu traavis nobedasti ja peagi olime kohal. Kõnesolev välibrigaad asus, võrreldes varem tuttavaga, mõnevõrra kaugemal, suurest jõest sisemaa pool. Päris kena kohakene, ümberringi kasemetsad. Metsalagendikul oli päris mitmeid ehitisi. Esmalt, mis kõige olulisem, korralik majakene köögi ja ööbimisvõimalustega. Üldpilt oli üsna meeldiv, ainult minu tervisliku olukorra kohta seda küll öelda ei saanud. Olemine oli üsna sant, tänu eelmisel päeval pruugitud märjukesele. Asusin jälle armastatud Jossi kallale Esialgne tutvus traktoriga oli üsna pealiskaudne, kuna pea mõtles miskist muus kui siduritest-pidurites. Brigadir Robert oli arusaaja mees ja lõunaks muretses kesvamärga, mis korrapealt lõi tervise korda ja nüüd edasi läks tutvumine Jossiga päris lõbusalt.\nKõige suurem viga oli vasakpoolses külgsiduris, mille kettad ei pidanud vastu ja pidevalt muutusid kõlbmatuks. Paarimeheks sai praktikant, kellel teadmised masinatest üsna napid. See oli vist järgmisel päeval, kui meid külastas peainsener isiklikult. Nagu kusagil eelnevalt mainisin, oli ta avioinsener ja tehnika alal üsna taibukas. Jagas meile kasulikke näpunäiteid, vajalikke traktori remondis. Edasi läks remont, nagu tavaks öelda, kui lepase reega. Nikolai Ivanovitši suksu traavis nobedasti töökoja ladude vahet, toimetades kohale vajalikke varuosi. Peab ütlema, et sovhoosis oli tagavaraosadega varustamine teisel tasemal võrreldes kolhoosidega. Saime kõik vajalikud jupid uued. Veel saime uue originaal generaatori, mis tagas korraliku valgustuse sügisöödel ja mitmeid puuduvaid jublakaid. Selle töö tulemusena Joss läkski käima kui kellavärk, nagu ma kunagi vindise peaga hooplesin.\nEt koristustöödel meie traktori abi ei vajatud, sai traktori võimsus rakendatud sügiskünnil. Sellest sügisest on meelde jäänud, et mind jällegi järjekordselt kõrvust kergitati. Nimelt sügiskünni kvaliteedikontrolli tulemusena avaldas direktor käskkirja, mis kõlas järgmiselt: „Kõrgekvaliteedilise sügiskünni eest avaldada tänu ja anda välja preemia 50 rubla.“ Rahasumma pole oluline, seda enam käskkirja esimene pool. Muuseas need kirjaread ilutsevad tänaseni tööraamatus, mida hoian mälestuseks aegadest, mil lihtsa töömehe tööd hinnati. Mõistagi, tekst on venekeelne.\nSiinkohal meenub veel, et sama kontroll sügiskünnil tunnistas praagiks künni, tehtud sama masinakoosluse teise meeskonnaga. Ei mäleta seda meest, tõenäoliselt keegi ajutine. Mäletan seda, kui paarimeheks tuli mulle mees nimega Boris Harin. Teadsin teda ajast, mil ta töötas autojuhina traktorijaamas. Kas ta andis autojuhiload hoiule või sai autosõidust villane, kes seda aastatetagust asja mäletab. Ühel ilusal päeval asus tööle traktoristina, minu paarimehena. Sel sügisel olin kohustatud pikka aga töötama öises vahetuses, kuna Borja peres oli kurg külas käinud enne äralendu lõunamaale ja selle tulemusena oli Borja kohustatud täitma öise lapsehoidja ülesandeid. Abikaasade vahel olgu kodused tööd võrdselt jaotatud. Ta jäigi minu viimaseks töökaaslaseks.\nVeel mõnda meie traktorist. Nagu eelnevalt mainisin, olin sellesse masinamarki lausa armunud. Pole siis imeks panna, et püüdsin oma armastatule võimalikult meeldivamat vurhvi anda. Käisime töö- retkel kusagil ida pool, sest mitmed põllutööd, samuti heinatööd ulatusid nüüd Novsibirski piiri äärde, kus asusid riigi tagavaramaad, mis ei kuulunud ühelegi majandile. Kuna uudismaade ülesharimisega suur osa heinamaadest muutis oma palet ja hakkas leivavilja kasvatama, siis tegelesime heinavarumise ja -veoga suvel kui ka talvel. Jutt kaldus mujale, tahtsin rääkida ühest künniretkest ida poole, kus läbi sõites mingist külast, märkasin ühel laoplatsil Jossi esimest konksu. Et aeg oli hilisõhtune ja polnud märgata inimeste liikumist, siis pikalt aega viitmata tarisime kalli leiu adrale ja toimetasime koju Liisinale. Harilikult mehed võtsid konksu küljest ära kui üleliigse. Mina aga panin konksu jällegi tema ettenähtud kohale, sest teadupärast olen ikka edevavõitu. Ja see võimas konksujurakas andis masinale hoopis vägevama väljanägemise. Teiseks oli sel ka oma ülesanne, ega teda sinna jumalamuidu polnud külge torgatud - tugevdas raami esiosa ja kaitses karterit. Igatahes Joss oli nüüd komplektne ja mina ülimalt rahul ning isegi pisut uhkegi oma veidrustükkide üle.\nKui juba meenutused masinatest, siis siinkohal ka masinate hooldamisest, mis on üsna palju muutunud, võrreldes sellega, mis toimus siis, kui algasin masinamehe elu. Kord jäi kütusepumba plunzer kinni. Teatavasti on plunzeripaar sorgeldatud täpsusega 3-4 mikroni. Brigadir Vasja sülitas pihku, võttis maast mulda ja lihvis kõnesolevat jupikest, kuni see hakkas liikuma ja oli see rike likvideeritud.\nTeine juhus meenub, kui traktorijaama osakonnamehhaanik oli Karepa nimeline mees. Jossil oli kohmu vähe ja tema tõstis plunzerid juhtlatil ühe hamba võrra edasi. Külmalt käis, aga töösoe mootor kasvatas pöördeid. Selle taltsutamiseks hoidsime käigu sees, sidurikang all. Pöörete kasvades vajutasime piduripedaalidele ja siduriga taltsutasime mootorit. Ühel öösel, künni käigus, murdus sidurivõll. Oh sa mu meie, kus nüüd võttis mootor pöördeid! Ja pidurdada polnud millegagi. Pöördeid oli vast mitu tuhat, katkine sidur jalgade all nagu tulekera. Kõigepealt viskasin poisi, kes kõrvalistmel tukkus, eemale. Siis kompressioon maha, pikapeale mootor vaibus. Aga tolmu oli maha raputanud, mootor puhas nagu pestud. Need olid mõned näited esimestest tööaastatest. Sovhoosis enam selliseid juhuseid ei esinenud, masinate hooldamine igati korralik.


Laps vajab rütmi\nPaljudes lapse arengut käsitlevates teostes rõhutatakse kindla päevarütmi vajalikkust. Miks see nii tähtis on ja kuidas seda saavutada?\nKuidas põetada last\nLapse haigus muudab vanemad murelikuks ning eelnevatest kogemustest nii praktika kui teooria vallas hoolimata tekib lisaks vanadele ka uusi küsimusi.\nIsaks saamise võlu ja valu\nMehe kohanemine isarolliga oleneb suuresti sellest, kui palju laps siia maailma oodatud on. Samuti sellest, kas lapse saamise otsuse on mees ja naine teinud ühiselt.\nMa ei salli oma abikaasa lapsi\nUusperedes, kus elavad koos või kuhu aeg-ajalt tulevad külla nii mehe kui naise järeltulijad eelmis(t)est suh(e)test, võib romantikaperiood lõppeda väga äkki.