Naabri koera haukumine, millest alustada? - Perekooli Foorum\nEsileht › Veebikonstaabel › Naabri koera haukumine, millest alustada?\nTeema: Naabri koera haukumine, millest alustada?\nTere, meie naaber, kelle maja on mõne meetri kaugusel meie krundist, peab oma imetillukeses aias koera (koera jaoks on eraldatud umbes 10m2). Koer on armas noor loomake, kelle lemmik tegevus on kahjuks haukumine. Seda siis nii hommikul kl 06:00 kui ka öösel kl 00:00. Sellest ei tasu unistadagi, et lapsed saaksid õues mängida- koer aia taga läheb hulluks ja ka haukumine läheb hullemaks. Samuti suvel, sõpradega aias grillimine- me lihtsalt ei kuule, mida keegi räägib, sest koer haugub üle. Kokkuvõttes: meie äratus peaaegu iga päev on koera haukumise peale, ka laupäeval, pühapäeval ja uinuda saame siis, kui koer seda tahab ja vait jääb. Mida teha? Kuhu pöörduda? Mõistagi, naabriga sellel teemal, viisakalt rääkimisest ei ole siiani kasu olnud. Hiljaaegu soetati perre veel kaks koera juurde, kes õnneks praegu vähemalt, on vist toas, sest hauguvad harva. Aga kust kohast alustada? Ka üle tee naabrid on mures ja tigedad, sest vaikust enam ei ole ja üks koerake dikteerib meie rahu ja vaikust. Ma saan aru, et see õigus vist naabril on, et koer võib päevasel ajal haukuda või saan selle vastu midagi teha? Öösel kehtib öörahu, see peaks ka koerte kohta kehtima?\nKasutaja on kirjutanud teemasse 2 korda. Täpsemalt 23.01 16:28; 24.01 15:24;\nRE: Naabri koera haukumine, millest alustada?\nÖörahu kui selline kehtib koeraomanikule, kes peaks tagama selle, et tema koer ei riku teiste kodanike öörahu. Kui koeraomanik seda ei mõista siis võiks pöörduda piirkonnapolitseiniku poole.\nTänan vastuse eest. Aga nagu ma aru saan, selle vastu ei ole mul midagi teha, et ma oma aias ei saa midagi teha, et ta haugub minu, minu laste ja mu külaliste peale nii kui nina õue pistan?\nKoera kasvatamine peaks olema koera omaniku ülesanne. Mingi piirini on ka loomulik, et koer haugub kui ta näeb tema jaoks võõrast inimest.\nLähenedes asjale karistusõiguslikult siis tuleb pöörduda omavalitsuses kehtestatud koerte ja kasside pidamise eeskirja poole. Tartus on vastavas eeskirjas punkt: Koera või kassi pidamine ei tohi häirida avalikku korda ja teiste isikute rahu. Seega võib kõne alla tulla ka omaniku karistamine avaliku korra rikkumise eest kui koer päevasel ajal vahetpidamata haugub.\nKonkreetset koera teadmata on üsna keeruline ka midagi elulist soovitada. Üheks võimaluseks, kui see on Teile ohutu, oleks enda tutvustamine koerale. Ehk siis minna aia äärde ja lubada tal läbi aia Teie peopesa nuusutada. Mind on selline käitumine väljakutsete teenindamisel aidanud. Aga tõesti seda üritades tuleb eelnevalt veenduda, et see Teile endale ohutu on.\nee Andero, see peopesa nuusutamine läbi aia on nüüd küll väga out soovitus. Esiteks koerale rahus end tutvustada tuleks käeselg panna nuusutamiseks ja mitte läbi aia. Sul on kõvasti vedanud sel juhul.\nMillega naaber ise seda klähvimist põhjendab? Mida sina teed kui koer haugub? Koeral on seal aedikus ehk igav? Võid küsida naabrilt on ta muidu sõbralik koer, et ehk tõesti parem temaga sõprus luua, end tutvustada ja korra tähelepanu ja kõik, sedasi koer rahuneb. Kui häirib, saab rahus Ei öelda, mis sest, et võõras koer.\nTeised kaks koera millised, mis tõugu koer on aias neil, kas jalutatakse jne? Palju mida ei tea. Naaber muidugi peaks oma koera kasvatama ise ka.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 8 korda. Täpsemalt 25.01 12:57; 31.01 18:57; 31.01 21:56; 01.02 21:48; 01.02 22:05; 02.02 10:02; 02.02 14:33; 02.02 14:36;\n[tsitaat]ee Andero, see peopesa nuusutamine läbi aia on nüüd küll väga out soovitus. Esiteks koerale rahus end tutvustada tuleks käeselg panna nuusutamiseks ja mitte läbi aia. Sul on kõvasti vedanud sel juhul. [/tsitaat]\nSellepärast rõhutasingi, et omal vastutusel ja oma ohutust silmas pidades, et minul on tõesti koertega alati hästi läinud. Täiendan, et siis kui veel tõsisemalt koertega tegelesime soovitati tutvustamiseks peopesa anda nuusutada. Ilmselt juhinduti sellest, et ka maius antakse peopesalt. Läbi aia pidasin silmas siis aia vastas, nii et loom hammustada ei saaks. Patrullis ei saanud ka muu viisiga riskida, kuna võis olla vajadus veel mõnele väljakutsele jõuda ja puretud ametnikust ei oleks hiljem suurt kasu.\noot, kas ei ole mitte loomapidamiseeskirjadega määratud, kui palju peab olema loomal liikumisruumi? ühe koera pidamiseks 10m2 on ilmselgelt liiga vähe.\nSaada naabrile tähitud kiri, et sul aias suured rotid ja kavatsed neid mürgitama hakata (loe: jätad aia äärde mürgitatud liha, hiljem ütled, et ju sõi mürki söönud rotti), hoidku oma peni. Ma arvan, et see peni varsti enam ei haugu.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 5 korda. Täpsemalt 28.01 16:40; 31.01 19:42; 01.02 10:30; 01.02 23:46; 02.02 08:34;\nOn olemas seadmed, mis reageerivad koera haukumisele ja emiteerivad selle peale koerale ebameeldivat heli – nt http://www.poekaubad.ee/530-petsafe-haukumisvastane-seade-ue/details.html\nMinule jälle tundub, et koeraomaniku aed ei ole avalik koht. Kui minu haukuv koer on minu territooriumil,siis millise regulatsiooniga tema haukumist takistada saaks?\nSee on sama haige teema nagu naabrid kortermajas.Minu kodu ei ole avalik koht ja naaber võib oma käitumisega terrorit teha ja õigust jääb ülegi .Samamoodi minu maja ja las koer haugub missiis,et naabritele terrorit teeb.\nMõne kohapealt on küll Eesti vabariigi seadused täiesti olematud või ,siis kehtivad ainult võrdsematest võrdsematele.Sina lihtkodanik kannata vaikides ja koeraomanik elab oma ilusat elu edasi.Rahu ja vaikus on varsti kulla hinnaga.\n[tsitaat] Minule jälle tundub, et koeraomaniku aed ei ole avalik koht. Kui minu haukuv koer on minu territooriumil,siis millise regulatsiooniga tema haukumist takistada saaks? [/tsitaat]\nKui Teie koer oskab nii haukuda, et müra ei levi Teie kinnistust väljapoole, on kõik OK, Las haugub kuis jaksab. Müra osas on meil sots.min. määrus ja see on kohustuslik ka eramaa omanikele sõltumata sellest, kas nende peni oskab haukuda või mitte.\nKas Te lõket suudate ka nii teha, et suits naaberkinnistule ei satu???\nSuudan. Ma elan nimelt metsas. Naabrid on terroriseerimiseks liiga kaugel.\nPalun võimalusel täpsustada, milline määrus?\nOlenemata sellest, et metsa sees elad, peaks suutma siiski riigiteatajat kasutada! Aga määrus ise siin: https://www.riigiteataja.ee/akt/163756\nKas see pidi mingi nali olema?\nTänan, kuri kägu, lingi eest, aga nüüd ma pean paluma selgitust, et kuidas see koera ja eravaldusega seotud on? Ja kas sa reaalis tead ka mõnda koera, kes nende normide ja mõõtmistulemuste alusel vaikima on sunnitud? Kuidas?\nJätkuvalt lootes, et teadjad selgitaksid, kuidas avaliku korra eeskirjad minu koduõueelu puududtavad.\nÕigus kehtib täpselt selle hetkeni, kuni vastu tuleb teise inimese õigus.\nNaabritega jagelemisel on abiks AÕS §-d 143-154 (naabrusõigused). Soovitan tutvuda kommenteeritud väljaandega.\nSain teada, et naaber peab siiski hakkama saama ka minu lõkkesuitsu ja müraga ning mina võin lõket teha ja koera haugutada kui ma otseselt suitu ja müra naabrile ei juhi.\nOn midagi, mis tegelikult keelab koeral oma hoovis haukuda? Või siis lastel mänguhoos vabalt end hääleliselt väljendada?\nkuule, ole nüüd normaalne, koera ei saa vait olla sundida, loom on loom, ning loomad on käitumiselt ettearvamatud täpselt nagu inimesedki, lapsed ju tohivad ikka mänguhoos kiljuda ja mida kõike veel teha, lihtsalt ei tohiks öörahu rikkuda\nJulgen jääda eriarvamusele – loomad ei ole ettearvamatud.Ja otsin jätkuvalt viidet mõnele ettekirjutusele, mis keelaks koeral oma hoovis haukud.\nandero viide öörahule ei mahu teie pähe? Või haugub teie koer hääletult? Või te lihtsalt ei hooma, mis asi on müra 30 detsibelli?\nÖörahu on folklooriline termin ja seadus seda ei reguleeri.\nPriidu Pärna sulest. Leidsin netiavarustest. Vaielda ei taha.\nAkti/163756 riigiteatajast kohaldusala pole ka päris see.Detsibellidele vaatamata.\nTüüpiline eestlane: mina olen omal maal (korteris) ja mind ei koti, et keegi veel Eestimaal elab, tahan haugun, tahan teen tiritamme.\nJah, õiguste riivet korraldatakse seadusega, sots.min. õigusakt on määrus ja mitte seadus. Mõistusega asja võttes, kui elate metsas üksinda siis jah, pole vast kellelgi õigustatud huvi tulla aia taha mõõtma helirõhku, kui koer haugub.\nTsivilisatsioonis elades aga terve mõistuse kohaselt tuleb arvestada ka teistega.\n[tsitaat] Julgen jääda eriarvamusele – loomad ei ole ettearvamatud.Ja otsin jätkuvalt viidet mõnele ettekirjutusele, mis keelaks koeral oma hoovis haukud.\nEi ole ettearvamatu!! Mis asja kas sa oled mingi 2aastane!!\nLoomad on ettearvamatud,ühel hetkel teevad armsat nägu ning teisel hetkel juba ripub koer sääre küljes, oh issand ma mõtlesin ka et loomad pole ettearvamatud kui olin kahe aastane 🙂 edu suureks saamisel\n[/tsitaat]Oma hoovis tehku koer mis tahab, haukugu või seisku pea peal või mängigu malet, aga hoovi omanik ei tohi oma hoovil tehtava tegevuse helisid levitada teiste inimeste eluasemetesse öisel ajal.\nSellist § siiski ei ole, mis ütleks et ei tohi \_”oma hoovil tehtava tegevuse helisid levitada teiste inimeste eluasemetesse\_” öisel ajal. Seaduse tasandil ei ole öörahu kui selline reguleeritud, küll võib leida valla/linna kehtestatud avalikku korda reguleerivaid õigusakte. Soovitan pöörduda küsimuses linna/vallavalitsuse poole, kui netis ei ole eelnimetatud õigusaktid kättesaadavad.\nMuuhulgas märgivad AÕSe eeltoodud naabrusõiguse sätted järgmist: mõtteliste mõjutuste puhul on tegemist mõjutustega inimtunnetele, millele ei ole materiaalset vormi. On võimalikud vaidlused ka nt inetu vaate pärast. Seaduse tekstis sellised mõttelised mõjutused otse ei kajastu st vastav loetelu on avatud (gaas, suits, aur, müra jne), kuid kohtupraktika võib normi laiendada.\nSellist normi, et koer ei või haukuda, sa tõesti kusagilt ei leia, sest norm oma olemuselt on juba abstraktne st üldine (väga primitiivselt väljendades: norm sobitatakse konteksti, õigemini küll, aluseks on ikka eluline asjaolu ja seejärel püütakse leida norm, mis reguleeriks antud liiki asju).\nKinnisvara omanik on kohustatud taluma kahjulikke mõjutusi, kui need ei kahjusta OLULISELT kinnisasja kasutamist (selle teema kohta ka mitu riigikohtu lahendit). Kui kinnisasja kasutamine oluliselt kahjustub, võib kinnisasja omanik nõuda mõjutuste kõrvaldamist või lõpetamist vastavalt §-le 89.\nTo: Kägu 13:19\nKa oma hoovis ei tohi koer \_”pea peal seista\_”, kui see rikub teiste inimeste õigusi.\nEhk veelkord: Igaühe õigused kehtivad täpselt selle hetkeni, kui vastu tuleb teise inimese õigus.\n[tsitaat]Tüüpiline eestlane: mina olen omal maal (korteris) ja mind ei koti, et keegi veel Eestimaal elab, tahan haugun, tahan teen tiritamme.\nTsivilisatsioonis elades aga terve mõistuse kohaselt tuleb arvestada ka teistega.[/tsitaat]\nKuule, kuri kägu, see väike fakt, et Sa minu tagasihoidliku persooni ja minu küsimuste vahel vahet näha ei oska, seab minu jaoks kahtluse alla Sinu teadmise selles valdkonnas.\nMõistusega võtmises ma abi ei ole palunud, minu empaatiavõimele hinnagu andmine antud kontekstis on samuti sama ebaadekvaatne sarnaselt näiteks küsimusele,milliste õigusaktidega on reguleeritud narkootikumide käitlemine, vastata, et keegi pole palunud mul narkomaaniks hakata. Ehk siis minu huvi on kehtiv seadusandlus mitte haugutamine. Ja kui ma tahan tiritamme teha, siis teada, milline on MINU õigus seda teha.\n[tsitaat] [small]kahevahel kirjutas:[/small]\nLoomad on ettearvamatud,ühel hetkel teevad armsat nägu ning teisel hetkel juba ripub koer sääre küljes, oh issand ma mõtlesin ka et loomad pole ettearvamatud kui olin kahe aastane 🙂 edu suureks saamisel[/tsitaat]\nMidagi ei anta lihtsamalt kui hinnaguid…\nMa olen oma elust 2/3 tegelenud professioonaalselt loomadega. Suutmatus neid mõista ja nende käitumisest aru saada on inimesele orienteeritud maailmas rohkem kui tavaline.Millegi mittemõistmine ei tee seda olematuks. Koer reageerib vahetult situatsioonile ja ei koosta käitumisplaane. Ei ole vähimatki võimalust, et tema olematud eetikanormid sunnivad teda mingil hetkel \_”head nägu\_” tegema ja samas kahepalgeliselt ta plaanib sulle hambaid anda. Inimesed on ettearvamatud. Looduses ei õpi loomad kunagi valetama.\nAga mind ei sega, kui jääd oma arvamuse juurde:)\nKinnisvara omanik on kohustatud taluma kahjulikke mõjutusi, kui need ei kahjusta OLULISELT kinnisasja kasutamist (selle teema kohta ka mitu riigikohtu lahendit). Kui kinnisasja kasutamine oluliselt kahjustub, võib kinnisasja omanik nõuda mõjutuste kõrvaldamist või lõpetamist vastavalt §-le 89. [/tsitaat]\nSee ilmselt ongi see osa, millega enamasti kodanikul raske leppida on. Et kui mulle ei meeldi, siis järelikult ongi vale ja nii ei tohi.


, Peenise vanuse suurus\nOn juhtumeid, kus munandid, laskusid vatsakapslisse õigeaegselt, peidavad kubemesse tagasi. Kuid hiljem on teismeline ise kohustatud aktiivselt osalema võitluses oma tervise eest, mille oluline näitaja on mõnikord seksuaalse elundi keskmine pikkus. Need sümptomid on teile kõigepealt tuttavad: aeglane erektsioon; soovi puudumine; seksuaalne düsfunktsioon. Kui see tekitab probleeme, siis saab seda lõikusega parandada. Nende 14 aasta kõige salakavalam vanus!\nSellesse kategooriasse Mis on meeste liikmete fotode suurus aastased poisid.\nMaral Gel How To Use\nAju aktiveeritakse ja hüpofüüsis suureneb raskesti hääldatava nimetusega hormoonide tootmine follitropiin, Peenise vanuse suurus. Lapsepõlv lõpeb 10—aastaselt kõigi jaoks erinevalt.\nJärsku midagi ei kasva jne. Ja siin see on - Suurendamise raamatus fluff huulel!\nReproduktiivsüsteemi aktiivsuse kõrgeim punkt esineb keskmiselt aasta jooksul. Peenis lisab intensiivselt pikkust, paksust ja munandeid ning munandeid. Protsess lõpeb aastaselt, kuigi on juhtumeid, kus protsess läheb Nende 14 aasta kõige salakavalam vanus! Just see, et genitaalide parameetrite individuaalsed erinevused on kõige tundlikumad. Kui teie liige on väiksem kui teie venna, sõbra liige, Peenise vanuse suurus ole see paanikasse põhjust; 15 aastat vana -


Nipitiri (Mees, 38a)\nKuulutus: Sooviks tutvuda toreda piigaga.\nKuulutus lisatud: 07.10.2016\nPeeter (Mees, 51a)\nKuulutus: Abielumeest huvitaks tutvus rinnaka naisega,võib olla ka üle 60-ne,kui näeb endiselt seksikas välja...\nE (Mees, 45a)\nKuulutus: kas keegi Skypes suhelda viitsib?\nsander (Mees, 45a)\nKuulutus: tere ,väga sooviks salajast kaaslast ,kellega taas armumise tunnet nautida,olen viisakas heal järjel härrasmees ,igati normaalse välimusega,ei otsi mingit beibe ole tavaline naine ja oleksin rahul,tore kui oleksid vöru vöi pölva kandist ,vanus pole eriti oluline,kuigi väga noort vist ei sooviks.\nKuulutus lisatud: 06.10.2016\nKarel (Mees, 50a)\nKuulutus: Tutvuks lühiajaliste salakohtumiste eesmärgil noore neiuga Pärnu piirkonnast eeldusel,et sulle sobiksid ka vanemad abielumehed!\nKuulutus lisatud: 05.10.2016\njass (Mees, 39a)\nKuulutus: Sooviks tutvuda naise vöi mehega,et proovida sexi kolmekesi.n+m+n vöi m+n+m. Oleme m 40 ja n39.puhtad ja ttoredad! Ootame smsse ja huvitavaid ettepanekuid. Nr.56094995\nKuulutus lisatud: 04.10.2016\ndjevid (Mees, 19a)\nKuulutus: otsin naist endale kellega saaks suhtes olla ja seksida kellel on fb võib lisada minu nimi ob sea devid kutkin.\nPavel (Mees, 34a)\nKuulutus: Soovin tutvuda toreda,mõistva ning heasüdamliku naisterahvaga. Tutvumise eesmärk:abielu ja perekonna loomine. Ei otsi seiklusi ega ühe öö suhet,vaid kogu eluks.Kui soovid minust rohkem teada saada siis kirjuta mulle. Minu nr +XXXXX254\nPavel (Mees, 18a)\nnumbrile 13011 SMS sisuga FOR MEI2 6480\nKuulutus: Soovin tutvuda toreda,mõistva ning heasüdamliku naisterahvaga. Tutvumise eesmärk:abielu ja perekonna loomine. Ei otsi seiklusi ega ühe öö suhet,vaid kogu eluks.Kui soovid minust rohkem teada saada siis kirjuta mulle.\nKuulutus: tutvun vaba tartu naisega suhte loomiseks, olen sportlik ,ei suitseta


Pokkerifoorumi suvepäevad - ametlik registreerumine | Poker Forum - Eesti parimad pokkerimängijad aitavad | PokerNews\nPüh 19, Mai 2013 05:22 GMT+3 Kokku liikmeid: 3971\n3 registreerunud kasutajat + 2 külalist\nPokkerifoorumi suvepäevad - ametlik registreerumine\nÜritus oli hea jah 2007-08-26 20:00 Winenose (Kasutaja offline)\nüritus oli 5+ ja loodan et traditsioon jätkub...\naga mängu kohapealt pidid ootama lehte ja said double up-i sest lauas leidus ikka mõni santa kes karjus pärast iga oma all-in-i olenemata lehest - learn to play MF (tervitused to anubise )\n2007-08-26 21:33 lypsja (Kasutaja offline)\nKirjutas 47 postitust\nSooviks siis pilte ja videoid nendelt kel neid on.\n2007-08-26 22:04 Firzen (Kasutaja offline)\njust ärkasin ja 3 kommentaari, mida mu pea kisab: valus, valus, valus\n2007-08-26 22:40 ranka (Kasutaja offline)\nranka kirjutasjust ärkasin ja 3 kommentaari, mida mu pea kisab: valus, valus, valus\nNojah, mina jäin koju ja ikka kisan: valus,valus.valus 2007-08-26 23:00 Imric (Kasutaja offline)\nTore pidu oli ja tänud selle korraldajale! Samuti tänud Triobetile chipsikohvri eest! Kuid siiski pean pöörduma teie poole ka murega - avastasin, et dealeri nupp on kohvrist puudu - ju jäi lauale pärast hommikul lõpetatud pokkerihullust. Seega, kui keegi leidis selle, siis andke palun teada.\n2007-08-26 23:19 Kauposss (Kasutaja offline)\nKirjutas 123 postitust\nTore üritus oli(Y)\nTänud särgi ja kaardipaki eest.\n2007-08-27 00:11 Kaitz20 (Kasutaja offline)\nKauposss kirjutasTore pidu oli ja tänud selle korraldajale! Samuti tänud Triobetile chipsikohvri eest! Kuid siiski pean pöörduma teie poole ka murega - avastasin, et dealeri nupp on kohvrist puudu - ju jäi lauale pärast hommikul lõpetatud pokkerihullust. Seega, kui keegi leidis selle, siis andke palun teada.\nSee on minu käekotis.\n2007-08-27 00:56 kassike (Kasutaja offline)\nTänud osavõtjaile ja korraldajatele ja võõrustajaile, tänud ka ilmataadile!\nTore oli minulgi. Suurest naermisest on mul lõualuud ja kõhulihased küll kergelt valusad (tänud selle eest eelkõige Svenza'le, Naxer'ile, xPeepx'le ja lauajalgpalluritele), aga\nloodetavasti see laheneb paari päevaga. Imre võrkapalli käigus nikastunud põlvega läheb kardetavasti veidi kauem. PokerNews Cup Pacificu freerollil, mida ma kohe peale üritust mängima hakkasin ja mille algust osad veel näha jõudsid, sain auhinnatu 8. koha. Erakles, vaene mees, kes üritas mu emale selgeks teha, et jõi vaid ühe pitsi viina aja 5 õlut, jäi meist veel kell 19 õhtul voodisse mingisuguse kahtlase peavalu kätte vaevlema. Aga küllap terveneb kord temagi.\nLühidalt oli koos päris karvane ja suleline seltskond: kokku 49 isiksust ning täitsa põnevaid inimesi sai lähemalt uudistada.\nJa ärge siis unustage pühapäevahommikul kokkulepitut, et ee.pokernews.com ei kavatse kuni jõuludeni avaldada muid artikleid, kui osalejate reisikirjelusi suvepäevadest - hakake imrele juba täna oma lugusid saatma!\n2007-08-27 01:16 kassike (Kasutaja offline)\nkes siis soovib siin on minu poolt tehtud pildid ja videod, kuid need midagi väga huvitavat ei sisalda. http://eraser.planet.ee/2007pokernews\nPS: Siiski palun neid pilte mitte kasutada kuskil mujal.\nja ikka veel mainin ära, et andke teised ka oma tehtud pilte ja videoid sest neid kaamerate ja digifotokatega ringi jooksjaid oli seal mitmeid pokerclub\n2007-08-27 01:26 Firzen (Kasutaja offline)\nTervitus kõigile osalejatele!\nTänud korraldajatele! Tegelikult olen mina Liivimaa parim pokerdaja!\n2007-08-27 12:12 majordoomus (Kasutaja offline)\nUhh, kivi langes südamelt, et nupp alles on See ikka vajalik asi, mitte aga lausa hädavajalik.\nÄratasin seoses kohvriga ka pokkeri vihkajast abikaasas mängu vastu huvi ning sai siis poole ööni heads upi mängitud Dealeri nupuna sai kasutatud mingi puutükki.\nEks siis vaatab, kuidas nupu kätte saaksin. Tulen nädalalõpus pealinna. Saadan sulle PMi ja äkki isegi trehvab.\n2007-08-27 14:12 Kauposss (Kasutaja offline)


Välisminister Toomas Hendrik Ilvese kõne represseeritud VM töötajate mälestustahvli avamisel | Välisministeerium\nSearch this site: Esileht > Press ja info > Kõned, intervjuud, artiklid > Välisminister Toomas Hendrik Ilvese kõne represseeritud VM töötajate mälestustahvli avamisel\n15.01.2001 Lgp. hr. President, peaminister, kallid kolleegid! Täna, napilt pool aastat enne juuniküüditamise kuuekümnendat aastapäeva, oleme kokku tulnud mälestamaks meie kolleege Eesti Vabariigi Välisministeeriumist. Neid kolleege, kes kannatasid ainuüksi seetõttu, et nad töötasid Välisministeeriumis, ning seetõttu kogesid kirjeldamatuid õudusi. Me oleme täna kokku tulnud avaldamaks oma austust nendele riigiametnikele. Me oleme kogunenud ka lootuses, et see, mis sündis nendega, mitte iial ei korduks. Ma tahan alustada meeldetuletusega: Välisministeerium on ainus institutsioon Eesti Vabariigis, mis ei kanna mitte ainult de jure järjepidevust, vaid ka de facto. Eesti Välisministeerium on 83 aastat töötanud katkematult. Ka siis, kui see osutus võimatuks Eesti territooriumil, töötas Eesti välisteenistus edasi, kaitstes nii riigi huvisid poliitilisel tasandil kui kodanike huvisid konsulaarküsimustes. Diplomaadid nagu August Torma, Johannes Kaiv, Aksel Linkhorst ja Ernst Jaakson jätkasid oma tööd võõrsil kuni surmani, Ernst Jaaksoni isegi mitu aastat pärast Eesti taasiseseisvumist. Ma meenutan seda, et me kõik tajuksime: need inimesed, keda me täna mälestame, pole mingist kaudsest ja kuldsest minevikust pärit. Nad kõik on sõna kõige otsesemas tähenduses meie kolleegid ning ametiõed ja -vennad. Kolm meie kolleegi sellest ajast täna siin meiega taas koos. Nad tulid välisteenistusse samadel põhjustel kui meie, tegid sama tööd samas asutuses, Helsingis ja Berliinis koguni samas majas. Peatselt avame mälestustahvli, kus seisab kakssada kolmkümmend üks nime. Kordan - kakssada kolmkümmend üks. Need nimed on siin tänu professor Eero Medijaise tõsisele uurimustööle. Tänases välisministeeriumis moodustaks kakssada kolmkümmend üks inimest kuuskümmend protsenti meie töötajaskonnast. Tuleb aga meeles pidada, et enne sõda ei töötanud Välisministeeriumis korraga rohkem kui kaheksakümmend riigiteenistujat ja kogu personali arv ei ulatunud üle saja kahekümne inimese. Milline oli meie 231 kolleegi saatus? Maha lasti või laagrites suri vähemalt 63 inimest. Vähemalt kolm inimest sooritasid arreteerimise eel, ajal või selle hirmus enesetapu. Tapetute või surnute hulgas oli üheksa ministrit või ministri staatuses inimest, järelikult viiskümmend seitse hukkunut olid riigiteenistujad nagu Teiegi. Need inimesed maksid välisteenistuses olemise eest suurima hinna. Lisaks neile küüditati, arreteeriti või karistati muul moel enam kui 50 inimest, kes elasid selle üle ja surid hiljem kas Eestis või laagrist vabanenuna NSV Liidu territooriumil. Täna on meil harukordne võimalus avaldada austust kolmele nende seast, kes on praegu meie seas: Tamara Kask-Skolimowska, Erich-Ronald Lipstok ja Edgar-Voldemar Kõrver. Kogu selle masendava anonüümse statistika hulgas ei ole andmeid selle kohta, kui palju pereliikmeid - abikaasasid ja lapsi - küüditati koos oma välisministeeriumis töötava omaksega. Pole ka teada, kui mitmed neist Siberis surid. Üks Eesti diplomaadi laps, kes elas küüditamise üle, on täna meie seas. Eesti Vabariigi President. Paljud meie kolleegid töötasid okupeerimishetkel välislähetuses. Mäletan, kuidas suursaadik Ernst Jaakson näitas mulle kord viiskümmend aastat säilitatud telegrammi, milles kommunistlik nukuvalitsus teatas tollaegsele asekonsulina töötavale diplomaadile, et tema saabumisel NSVLiidu territooriumile ootab teda mahalaskmine koha peal. Kokku jäi välismaale vähemalt kaheksakümmend viis Eesti diplomaati. Tahaksin siin avaldada Eesti Vabariigi tänu nendele valitsustele, kes võimaldasid me diplomaate edasi töötada kui ka nendele, kes pakkusid meie diplomaatidele peavarju. See masendav loetelu meie kolleegide elukäigust tõendab üht: tegemist oli täiesti läbimõeldud, süstemaatilise hävitamisega. Tapamasin oli nii järjekindel, et piisas vaid lühiajalisest töötamisest välisministeeriumis. Inimene otsiti üles. Nii näiteks juhtus August Vahega, kes 1921. aastal oli Tbilisis poolametliku konsuli sekretäriks vaid paar kuud ja hiljem vahetas nime. August Vahe suri ülekuulamise ajal 1951. aastal, kolmkümmend aastat pärast välisteenistuse lõppu. Arreteerimise põhjuseks oli Eesti Vabariigi välisteenistuses töötamine. Mu kallid kolleegid, daamid ja härrad Ka mujal hukkuvad diplomaadid oma riigi teenistuses, ka mujal mälestatakse neid mälestustahvlitel. Diplomaadina oma riigi teenimine võib eluohtlikuks osutada kõikjal. Ja tõepoolest: kui vaadata Lääneriikide välisministeeriumide mälestustahvleid, siis seisavad seal diplomaatide nimed, kes riigi ajaloo vältel on kõikvõimalikes maailma punktides hukkunud. Meil on aga teisiti. Kaks riiki, kaks võimu hävitasid meie töötajaid. Kahe inimese eest on üks järeltulija riik vabandanud. Teine võim purustas perekonnad ja jahtis diplomaate süstemaatiliselt. See miljoneid inimesi hävitanud ja kümneid rahvaid laastanud riik varises - jumal tänatud - kokku kümme aastat tagasi, jõulupühal 1991. Kui see kõik oleks möödanik, oleksid meie tunded täna lihtsamad ja selgemad. Aga näib, et see minevik pole möödas. Erinevalt Saksamaa eeskujulikust Vergangenheitsbewältigung-poliitikast täheldame, et toime pandud kuritegusid mitte ei kahetseta, vaid ülistatakse. Taastatakse Stalini hümn. Ungarlaste kallal veretöid toime pannud Andropovi austus valatakse metalli. Suurmõrtsuka Feliks Dzherzinski terroriorganisatsiooni Tseka asutamispäeva tähistatakse pidupäevana. Ebaseaduslikult arreteerit ja represseerit Presidendilt varastet ametirahaga mängitakse mingit mängu, rääkimata varastet saatkonnahoonetest. Aga eks igaüks valib ise eeskuju, mille kaudu oma olemist ja olemust mõtestada. Meile öeldakse: ärge oodake vabandamist. .... Ega me eriti ootagi. Kuid minevik pole pudupood, kust võib võtta või jätta, kust midagi on võimalik valikuliselt ülistada ja midagi eitada. Ei saa mingi loogikaga väita, et riigil pole mingit pistmist kuritegudega, mida NSVL toime pani, samal ajal näites väites, et Eesti Vabariigi saatkonnad on NSVLiidu juriidilise õigusjärglase ja mitte Eesti Vabariigi omad. Kallid Kolleegid! Meil kõigil Eestis on kalduvus, kusjuures täiesti mõistetav kalduvus, arvestades viiskümmend aastat nõukogulikke õudusi ja jubedusi ülistada Eesti Vabariigi, sealhulgas Välisministeeriumi, saavutusi kahekümne aasta jooksul enne okupatsiooni. Selline suhtumine minevikku peegeldub siiamaani meie keelekasutuses: räägitakse "Eesti ajast" või "Vabariigi ajast", just nagu praegu ei olekski ei Eesti ega Vabariigi aeg. Selline lähenemine on inimlikult mõistetav. Juba Platonist saati on täheldatud, et inimesed enamasti kalduvad arvama, et see, mis oli enne meid, oli ikkagi parem. See, mis on praegu, pole nagu miskit. Oleme kääbused, kes seisavad mineviku hiiglaste õlgadel. Mina käsitleksin siiski Eesti Vabariigi praegust välispoliitikat kui sõjaeelse ajastu õppetunnist õpitut. Eesti eduka välispoliitilise käekäigu vastu töötas toona kolm tegurit. 1. Üldine rahvusvaheline olukord kahe ilmasõja vahel; 2. Tuhande üheksasaja kolmekümne neljandast aastast alanud võõrdumine demokraatlikest tavadest ja sellest tulenev isolatsioon; 3. Välispoliitika kujundamistavad. Üldine rahvusvaheline olukord oli, nagu me teame, üles ehitet sellisele jõupoliitikale ja saladiplomaatiale, mis tegi väikesele riigile peaaegu võimatuks mõjutada ja sageli isegi võimatuks teada, mis rahvusvahelises suhtlemises toimus või milliseid otsuseid tema üle langetati. Tuhande üheksasaja neljakümnendal aastal oli Eesti isoleeritud, silmitsi iseenda probleemidega. Sõlmitud lepingud ei pidanud, rahvusvahelised organisatsioonid ei suutnud täita iseendale seatud ülesandeid. Euroopa riigid suhtusid üksteisesse kahtluse ja umbusuga, oma huve tuli kaitsta teiste arvelt. Selline autarkiline mõtlemine, mis Euroopas ja mujalgi aina maad võttis, kulimineerus Teise maailmasõjaga. Pärast sõda mõisteti, et autarkilise ideoloogia ning saladiplomaatilise käitumise vastu oli vaid üks rohi: tuli transformeerida riikidevaheline konkurents nii julgeoleku kui ka poliitika ja majanduse vallas koostööks, lõpetades sõjaeelse rivaalitsemise. Viiekümne aasta möödudes on Euroopa saavutamas seda, mis kahe maailmasõja vahel osutus kättesaamatuks. Euroopa Liit on asendanud Euroopas konfliktid majanduskoostöö, heaolu kasvu ja demokraatia õitsenguga. NATO on sellele lisanud efektiivse sõjalise võimsuse, mis ei ole suunatud kellegi vastu, ent tagab täna turvatunde juba väljaspool omaenda piire. Selles ongi erinevus võrreldes1939. aastaga. Siis kartis iga riik, et panuse andmine rahvusvahelisse koostöösse tähendab millestki ilmajäämist ja ühe riigi kasu on tingimata teise riigi kahju. Euroopa Liit ja NATO töötavad põhimõttel, et ühe kasu on kõikide kasu, koostöö tulemus on suurem kui üksikute panuste summa. Kui me räägime vajadusest integreeruda Euroopasse, siis kangastuvad mulle alati integratsiooni vastandina oma-aegse briti välisministri Neville Chamberlaini sõnad tuhande üheksasaja kolmekümne kaheksandal aastal, kui Lääneriigid olid tükeldamas maailma kuuendat tööstusriiki Tsehhoslovakkiat ja määranud ta hävingule: "See on väike ja kaugel asuv maa, millest me midagi ei tea". Kui juba Tsehhoslovakkia oli liiga väike ja kaugel, mis siis oli sõjaeelne Eesti? MRP, riikidevahelised salakokkulepped, riikide häbiväärne mahamüümine, nagu see juhtus 1938. aasta Müncheni lepinguga ja 1945. aastal Jaltas, saavad võimatuks vaid kogu Euroopa integreerimise läbi. See ongi põhjus, miks Eesti peab saama NATO ja Euroopa Liidu liikmeks. See on ainus viis olla alati otsuste tegemise juures. Ilma Euroopa Liitu ja NATOsse kuulumata määravad Eesti saatuse ikka teiste, mitte meie otsused. Teiseks: demokraatlik kord Eestis seisis pärast 1934. aastat väga nõrgal alusel. Riik, kus oli kasvõi leebe tsensuur ja poliitiline politsei ning kus erakonnad olid keelustet, ei saanudki pälvida erilist toetust ja mõistmist ülejäänud demokraatlikus maailmas. Seega oli Eesti, võrreldes Tsehhoslovakkiaga, mitte ainult väiksem ja kaugemal, vaid ka teatud poliitilises isolatsioonis. Eestlastel puudus demokraatliku korraga kaasnev ühiskondlik ja parlamentaarne ülevaade riigi poliitikast. See oli sama hukatuslik kui rahvusvaheline isolatsioon. Välispoliitiliselt tähendas see seda, et vaid väga väike ladvik otsustas, mis juhtub Eesti rahva ja riigiga, sõlmides baaside lepingu ja kapituleerides hiljem NSVLiidule. Isegi Eesti välisteenistus suuresti ei teadnud, mis käsil, nagu selgub diplomaatide mälestustest. Kolmandaks. Eesti välispoliitika puuduseks tuleks tagantjärele pidada diplomaatia ülepolitiseerimist. Poliitiliselt määratud suursaadikud, kelle kvalifikatsioon ei ole võrreldav professionaalse diplomaadi oskustega, on saatuslikud olnud ka teistele riikidele. Nii mõnigi riik on analüüsinud, miks just Eesti saavutas edu läbirääkimiste alustamisel Euroopa Liiduga. Ühe põhjusena on nähtud seda, et Eestil puuduvad poliitiliselt määratud diplomaadid. Mina isiklikult pean välisteenistuse depolitiseerimist taasiseisvumise ajal üheks Eesti välispoliitika edu alustalaks. Enne sõda oli aga teisiti. Kuidas muidu kui läbi diplomaatia politiseerimise saaksime seletada nii lühinägelikku tõika, et aastal 1925 sulges Eesti oma saatkonna Washingtonis ja kutsus sealt tagasi oma saadiku, hiljem mahalastud Ants Piibu? Kallid kolleegid. Ma tahaksin lõpetuseks rääkida sellest, miks me üldse oleme välisteenistuses. Ma tean teie telefonikõnedest, vestlustest ja e-mailidest, kui masendatud te olete, kui jälle keegi ametnikkonda põlastab ja sarjab. Või kui keegi teatab, et iseenesest tubli mannekeen, kes aga oma eestlustki ei kuuluta, on teinud kümme korda rohkem Eesti välispoliitikas kui kogu välisministeerium. Samuti tunnetan teie masendust, kui ajakirjandus tõlgendab Eesti edu Euroopa Liidu liitumisläbirääkimistel mitte suure saavutusena, mida see on, vaid Eesti huvide mahamüümisena. Mis mõtet on pikki päevi madala palgaga töötada, kui teid ühelt poolt põlatakse poliitikute ja ajakirjanike poolt ja teisalt te teate, et erasektoris võite oma oskustega teenida palju rohkem. Mitmed on ju sellele ahvatlusele läinudki. Meil Eestis pole kujunenud veel sellist arusaama, mida me näeme paljudes teistes demokraatlikes riikides, et riiki teenida on üks õilsamaid tegevusi. Meil puudub see mõteviis, mida kirjeldas mulle üks kõrge USA ametnik, kelle esiisa kirjutas alla Ameerika Ühendriikide iseseisvusmanifestile ja kelle perekonnas leidus läbi 11 inimpõlve alati keegi, kes läks teenima riiki: "meil on lihtsalt selline põhimõte: iga loll võib raha teenida, riiki teenida saavad ainult kõige paremad" Olla hea riigiteenistuja pole naljaasi. See eeldab teatud tüüpi inimest, vähemalt seni, kuni me tahame, et riik edukalt täidaks oma funktsioone: ametnik peab olema andekas ja andunud, ta peab olema inimene, kes mujal teeniks rohkem, aga kes siiski eelistab riiki teenida. Miks? Sest see on põnevam, loovam ja õilsam. Kui riigi teenimist peetakse häbiasjaks, siis muutub riik ise häbiasjaks. Need probleemid painavad mind eriliselt täna, sest see mälestustahvel, kus kõrvuti seisavad ministrite ja masinakirjutajate, saadikute ja kullerite, protokolli ja poliitikaametnike nimed, näitab, et kui kunagi peaks midagi siin maailmas jälle väga valesti minema, ootab meidki sama saatus. Kallid kolleegid Nimed tahvlil on meie ametivennad. Veelgi olulisem on see: nad olid ja on ka hinge poolest samasugused kui teie: inimesed, sageli noored, kes tulid, et oma riiki üles ehitada ja maailma viia. Selle eest maksid nad kõige kallimat hinda. Minu tänaseid mõtteid ja tundeid sõnastavad luuletaja Betti Alveri sõnad mälestustahvlil: Elu ise sind ulatas ulguveest ilmavalguseks läbi aja. Elu nimel seisad sa elava eest. Elu nimel oled saatuse vastu kui vaja. Ma tänan.TrükiEdasta e-postiga\tJäta meelde ja levita del.icio.us Facebook Google Twitter Reisi- ja konsulaarinfo


Kõrgkool pälvis terviseedendajana tunnustuse :: Tartu Tervishoiu Kõrgkool\n30. septembril toimunud Tartumaa õpetajate ja haridusorganisatsioonide tunnustusüritusel pälvis Tartu Tervishoiu Kõrgkool terviseteadliku hoiaku ja käitumise edendajana tiitli aasta tegu hariduses.\nTunnustust väärisid 1200 üliõpilase ja 100 töötajaga kõrgkooli terviseedenduslikud tegevusted, mis viidi läbi personali initsiatiivil innovatiivsel moel õppetöösse integreeritult koostöös üliõpilastega, ja millest sai 2014. aastal osa üle 15 000 inimese. Terviseedenduslikeks tegudeks oli Eesti Õdede Liiduga koostöös läbiviidav sari Tervislik Neljapäev, elanikkonna tervisenäitajate testimised erinevatel linna sündmustel, koostöö koolide ja lasteaedadega, täienduskoolitused, teaduskonverents, tegevused teaduse populariseerijana, koostöö naine24.ee rubriigiga, veebiajakirja Tervist! (www.nooruse.ee/tervist) väljaandmine ning kogukonnale suunatud teenused.\nNäiteks toimusid 2014. aastal õppetöö raames erinevad osalustasuta tegevused kogukonnale: perekool, võimlemine rasedatele ja väikelastele, eakate liikumisaktiivsuse tunnid, individuaalne nõustamine ergonoomika teemal jms.\nKõrgkooli arendusprorektori Merle Variku selgitusel on Tartu Tervishoiu Kõrgkool eesmärgipäraselt koos entusiastliku personali ja vahvate üliõpilastega kaasa löönud ning algatanud väga erinevaid terviseedenduslikke tegevusi, millest on osa saanud erinevad eagrupid: lasteaialastest eakateni.\n“Tegevused on olnud tõesti nõnda mitmekülgsed, et endale sobivaima ja vajaliku on leidnud küll iga huviline,“ nentis ta. „Tänusõnad kõrgkooli töötajatele, õppejõududele, üliõpilastele ning kõigile koostööpartneritele, kes igaüks on panustanud energia, teadmiste, oskuste, tahte ja ajaga.“


Lähipäevil tuleb Kommesti aktsiate uus enampakkumine - Logistikauudised\nLähipäevil tuleb Kommesti aktsiate uus enampakkumine\nAdvokaadibüroo Sorainen finantseerimisõiguse valdkonna eest vastutav partner Reimo Hammerberg ütles aripaev.ee-le, et lähiajal algab suure tõenäosusega uus Kommest Auto pakkumisvoor. Eelmine teatavasti nurjus.\nHammerberg ütles, et uus voor tuleb samadel tingimustel,pikenebvaid tähtaeg. Hammerberg eitas, et eelmine pakkumine oleks kukkunud läbi liiga lühikese aja tõttu.\n"Tõsised huvilised oleks jõudnud ilusti oma pakkumise vormistada, kui oleks kohe reageerinud, kui kuulutus avaldati," märkis ta. Samas ootab ta, et need huvilised, kes siiski ei jõudnud pakkumist teha, saavad selle teha nüüd.Tema sõnul ei sega suvine aeg pakkumise tegijaid.


Ikaruse probleem praamile sõitmisel oli see, et buss on jube pikk ja madal. Tagumine ots kippus vastu maad käima ja teatavasti turistidel taga otsas kõikse tähtsamad komponendid. Siis topiti sinna igasuguseid pakke alla. Oma silmagagi olen näinud.\nKas tõesti linnaliini ik-260 pole sattunud Kärdlasse kunagi?\n(13.07.2010 08:31)coldrexX Kirjutas: Kas tõesti linnaliini ik-260 pole sattunud Kärdlasse kunagi?\nEi. Väidetavalt oli asi selles, et puudus linnaliin ning seetõttu Hiiumaale Ikarused ei jõunudki. Maakonnas sõitsid vaid PAZid, Tlnas käisid LAZid.\nVene ajast veel teada see, et Saaremaa ja Tallinna vahet ka RAF marsruuttaksod kimasid, pisut kallima hinnaga kui oli bussipilet. Kes seda vedu teostasid - taksopargid? Kas neil ka mingi liininumber ja kindlad väljumisajad eksisteerisid. Igatahes marsruuttakso pilet (kui üldse seal olid piletid) oli hull defitsiit. Keegi sõiduhindu teab ütelda buss vs. marsa. Palju üldse RAF-i inimesi mahtus? Kuidas mujal Eestis selle marsruuttaksondusega oli? 90ndail jäi see marsavärk soigu, kuni 90ndate lõpus Sarbuss oma Sprinteritega Tallinna ja Tartu käima hakkas.\nRAF on 12-kohaline.\nLoodetavasti ei hakka keegi vastu vaidlema, et tema on näinud, et on vähem istmeid. Siis ma vihastan.\n(selle postituse viimane muutmine: 13.07.2010 12:19 Oxygen.)\nMis asi on RAF?\n(13.07.2010 12:20)Liisu Kirjutas: Mis asi on RAF?\nVäikebuss. Nõukaajal olid kasutuses massiliselt marsade ja kiirabiautodena.\n(selle postituse viimane muutmine: 13.07.2010 12:23 Oxygen.)\nTallinn-Kingissepa liinitakso hakkas sõitma 1982. Tallinnast 9.00 ja 17.30,tagasi 8.40 ja 16.10.\nLiininumbrit polnud. Lisaks erinevatel aegadel 80ndatel liinid Tallinn - Tartu, -Jõhvi, -Pärnu, -Rakvere, -Viljandi, -Loksa, - Valga. Tartu - Rakvere, - Elva, -Otepää, -Viljandi. Pärnu-Haapsalu.\n90ndatel tulid ka liininumbrid. 1- Rakvere-Tallinn, 2-Rakvere-Tartu,147-Tartu-Otepää,148/854 -Tartu-Viljandi,865-Tallinn-Võsu,893-Viljandi-Tallinn,892- Pärnu-Haapsalu.\nSellest Tallinn-Võsust ei olnud teadlik. Kuigi ise 90ndatel kõik suved seal veedetud. Vbl siis suvel ei sõitnud (mis oleks paras kurioosum) või käis nii lühikest aega, et ei hakanud silma. Ükski sõiduplaan Võsul seda liini ka ei kajastanud. Liininumbri järgi oli siis kuskil 1995 paiku?\nÜks teine Võsu liin, mis eksisteeriski pigem sõiduplaanides oli 893 Tallinn-Viitna-Võsu-Vergi (end. liini 78 marsuudil ja kellaaegadel). Selle liini kohta oli 1993 suvel peatustesse riputatud sõiduplaanid, aga kui huvi pärast sai siis vastaval kellaajal platsis oldud uurimaks, mis imeloom seda liini sõidab, siis bussi kunagi ei tulnudki. Samas teades tolleaegseid tavasid, oli ehk liinil hoopis mingi sõiduauto, neid ei osanud jälgida\n(13.07.2010 13:33)markot Kirjutas: 148/854 -Tartu-Viljandi\nViljandi ATP poolt kandis too ots numbrit 375.\n(selle postituse viimane muutmine: 13.07.2010 17:38 mustninja.)\nTallinnas oli Tallinna taksopark mujjal Autobussi ja Taksopark.Raf 11 kohta reisijatele.Kunagi sõitsid ka ZIMid.Ja Tallinnas wahetati RafID Transitite wastu.\n893e kohta pole küll mingit infot.1993 kevadel polnud ja 93/94 talvel ka mitte.Ehk siis 93 suvel?\n891 oli Tallinn -Altja.\n375 on huvitav,see oli muidu Viljandi-Põltsamaa.Aga samas Tartu poolt oli 148 varem Tartu-Puhja-Elva.\nTallinn -Võsu oli vähemalt sõiduplaanis 1994,teenindas "Transpo", sõitis L,P ,Tallinnast 10.00,Võsult 13.00.\nViljandi-Tallinn 893 oli samuti "Transpo".\nAga ega neid liininumbreid muudeti vist üsna lihtsalt,avastasin just,et 78 oli algselt Tallinn-Sangla-Otepää-Võru.\nMIs wel neisse linnadewahelistesse RafI desse puutub siis Tallinna omadel liininumbreid polnudki.Katusel walge plafuun,edeaknal kasti sees klaastahwel Taksipargi logo ja sõitu sihtkoha nimi.Wäljumine Tulika tänawalt DP eest.See hoone weel alles,üks wähestest ,mis Taksopargist alles jäänud.\n(13.07.2010 20:31)markot Kirjutas: 893e kohta pole küll mingit infot.1993 kevadel polnud ja 93/94 talvel ka mitte.Ehk siis 93 suvel?\nVõimalik, et see 893 sõiduplaani tasemele jäigi. Ja 93 suvi oli see kindlasti. Samal ajal oli ka 891 käigus, mida teenindas E-Partner ühe endise Postilinja Ajokkiga. Kui ma nüüd õigesti mäletan, siis 94 suveks polnud sedagi enam. 375 Põltsamaale lõpetas 91, Tartu liinitaksol oli see number umbes 94/95. See 78 pidi Võrru siis päris ammu käima. Seitmekümnendatest millalgi sõitis seda rada pidi 88. Selle vahega, et Kanepist suundus Võru asemel Antslale.\n78 oli juba 70ndate lõpus Tallinn-Vergi.Vist umbes 1966ndast oli Tallinn-Põltsamaa-Kanepi-Võru. 88 oli jah Kanepi-Antsla.Vahe oli veel selles,et 78 väljus Tallinnast 7.25 , 88 aga 16.10.\nVõsu liinidest muutusid veel 89 (algselt Tallinn-Võsu -Käsmu, hiljem Tln-Rakvere ) ja 55 (algul Tln-Käsmu,hiljem Tln-Järva-Jaani).\nKeegi veneajal mandri ja Saaremaa vahel liikunud busside liininumbreid ka teab. Säilinud on sellest ajast ehk ainult 700. 703 Kuressaare -Kihelkonna-Tallinn liikus ka veneajal vist juba. Muud numbrid on nähtavasti 90ndail tulnud. Huvitaks ka Tartusse liikunud busside liininumbrid.\n703 on 70ndatest. Algselt oli see liini 700 lisabuss Tallinnast Virtsu R,P oktoobrist maini.Samast ajast ka Tartu liinid 149 ja 845.Pärnu 364.\nTallinn -Virtsu olid veel 56 ja 86, Pärnu-Virtsu 325,Tartu-Virtsu 151 ja 154.\n(12.07.2010 18:34)markot Kirjutas: Hiiumaa busse ma ei tea.Tallinnal oli küll Turist-LAZe,aga kas Hiiumaa-liini jaoks,ei tea.\nTurist-LAZ - id olid Tallinnas tõesti olemas ja nad teenindasid 70. tel ka liine, sest Ikarusi oli veel vähe. Turistid sõitsid nii Saaremaa kui Hiiuma liine, lisaks sellele oli kaua aega Turisti käes liin nr. 86 Tallinn - Tartu - Põlva - Võru ja 75 Tallinn - Taru - Võru - Misso.\nEsimene neist suunati seitsmekümnendate algusest Tartust Võrru kanepi Kaudu ja pikendati Mõnisteni. Teenindas Ikarus 250. Misso liini teenindas paar aastat kauem Turist. Üliharva sattus sellele liinile ka ZiL 127, kuid mitte kunagi Ikarus Lux.\n[quote='markot' pid='23874' dateline='1278934474']\nSellel liinil seisis üks buss Virtsus 17.10-19.05 ja teine buss Kuivastus 18.00-18.20.\nVene ajal ei käinud ükski liin üle,1990ndatest hakkasid Tartu ja Tallinna bussid Kuressaarde sõitma,ka uus Võru liin.\nVene ajal käis liin nr.149 Tartu - Kingissepa küll üle. 1968 aasta augustitormi ajal jäi Tartu liinibuss Saaremaale tormivangi. See ülemere käimine lõpetati ära kusagil 70ndate teises pooles ja liin anti üle Ikarustele.\n(selle postituse viimane muutmine: 23.07.2010 10:24 matefus.)\nIkarued ei käidud praamiga üle mere peamiselt selle pärast, et veneaegsetele tankipraamidele sõit oli üpris järsk ja bussi pikk saba käis praamile sõites vastu maad ja buss võis niimoodi rambile lausa kinni jääda.\n(23.07.2010 11:43)Volli Kirjutas: Ikarued ei käidud praamiga üle mere peamiselt selle pärast, et veneaegsetele tankipraamidele sõit oli üpris järsk ja bussi pikk saba käis praamile sõites vastu maad ja buss võis niimoodi rambile lausa kinni jääda.\nAsi polnud tegelikult praamides, vaid selles, et puudusid muudetava kõrgusega kaldarambid. Uuemad kaldarambid mille kõrgust saab muuta, need tulid alles uuemal ajal. Ennem neid olid tavalised rambid või veelgi varem asetati luuk lihtsalt käi äärele. Seega sõltus peale/mahasõidu kallak veetasemest. Kasutati abivahendeid ka Laz busside jaoks, tegelikult sõltuvalt olukorrast ka kõikide sõidukite tarbeks.\nMitte väga ammu, kui Sõru sadama väikese parvlaeva kai ääres käis veel praam Vardo, siis oli olukord samasugune. Enamasti kõikide busside tarbeks lisati puidust aluseid juurde,et nad põhjaga vastu maad ei käiks,aga tihtipeale ei piisanud sellestki Kui veetase veel väga kõrgel juhtus olema, siis jäi luuk üldsegi õhku ja tolle alla pandi siis need puidust abivahendid mida mööda kõik sõidukid liikuma pidid.\n(23.07.2010 12:37)Innar Kirjutas:\nOk, ma ei defineerinud seda rambile kinnijäämise põhjust nii põhjalikult kui Innar, aga Ikaruste kasutamata jätmise põhjus üle mere reisidel jääb samaks


Aabrami hobulausujad: Soone talu päevaraamat 1056\nSoone talu päevaraamat 1056\nEile oli sünnipäev By Nibiru Curanderal, täna KukeMaiel.\nMeil on roovitus ja vindskap, töötoa koristus ja talupuhastus pärast eilset riitust, mille õppetunde-kogemusi annab pikalt setitada – oli über-loksutus-raputus\nMeie poolt mehitatud purilennuki-ekipaaž käis eile Altveski kohal lendamas – über-loksutus-raputus seegi\nMa tean, et te tahaksite teada, kuidas mul isiklikus plaanis läheb. Tuliselt ja tegusalt, tänan küsimast.\nTänasest on mulle jäänud 11 päeva.\nIga päev lisaks tavatöödele üks suur kevadtöö.\nIga päev 50 lehekülge toimetustööd Harryle.\nIga päev Raimondiga hagu – homme jõuame plekkideni – seejärel põsed-otsalaudised ja vindskapi sisesoojustus-viimistlus-toavormistus. Esimene pilt on muide juba seinas – Igor Mang ja tori mära Ame\nSealt edasi kulgeme kõik kambakesi Altveski kevadtöödele – 2-3 päeva omadega – ja seejärel kolmed talgud.


1/2 tl jahvatatud ristiköömneid\nnoaotsatäis jahvatatud koriandrit\n1 purk kooritud konservtomateid (netokaal u 850 g)\nKeedetud munad vürtsika karri-tomatikastmega.\nKeeda muna 10 minutit, "ehmata" ja koori. Koori ja lõika peenikesteks rõngasteks sibul. Koori ja suru läbi pressi küüslauguküüned. Kuumuta potis või ja hauta selles kergelt sibulaid. Tõsta vahukulbiga välja ja jäta sooja kohta seisma. Seejärel hauta potis kergelt küüslauku, lisa ka tomatipasta, kuumuta. Vala juurde konservtomatid koos mahlaga, maitsesta vürtsidega ja lase tasasel tulel vaikselt keeda, kuni tekib kreemjas kaste. Tõsta serveerimistaldrikutele sibulad, vala peale tomatikaste ja garneeri munaveerandikega. Kaunista hakitud peterselliga.\nragne555 01.apr 2010 08:33


Kas koos Ivanovaga on Keskerakonnast valmis lahkuma ka tema kolm semu? (62)\nGeidi Raud, 13. september 2017 00:01\nNELI PEAD ON NELI PEAD: Lenk, Tuus-Laul ja Loone pidasid eile koos Ivanovaga nõu, kuidas teda pärast juhatuse väljaviskamisotsust aidata.Foto: Erakogu\nKui riigikogu liige Olga Ivanova Keskerakonnast välja visati, asusid teda kaitsma Oudekki Loone ning õde-venda Marika Tuus-Laul ja Heimar Lenk. Nad tahavad, et juhatus tühistaks Ivanova väljaheitmise. Küll aga pole need kolm poliitikut praegu veel valmis Ivanova kannul parteipiletit maha panema.\n„Väljendame sügavat hämmingut Keskerakonna juhatuse 11. septembri otsuse üle heita erakonnast välja riigikogu liige Olga Ivanova ja veel 31 keskerakondlast. Põhjuseks on ainult nende lojaalsus Keskerakonna asutajale ja kauaaegsele esimehele Edgar Savisaarele. Meid hämmastab ka silmakirjalikkus, kuna Edgar Savisaare otsus minna valimistele valimisliidus ei too kaasa tema enda erakonnast välja viskamist, küll aga rünnatakse inimesi Savisaare meeskonnas,“ seisab poliitkolmiku avalduses, millega Lenk, Tuus-Laul ja Loone tegid erakonna esimehele ja juhatusele ettepaneku tühistada oma otsus. Nad on küll Ivanova tulihingelised pooldajad, aga kinnitavad, et ise nad erakonnast praegu lahkuda ei taha.\nHeimar Lenk mõtiskleb EKREsse astumisest (156)\n„See pole isegi arutusel olnud,“ sõnab Oudekki Loone. „Meie eesmärk on praegu asja rahulikult võtta. Keskerakond vajab iga oma inimest,“ lisab ta.\nKa Marika Tuus-Laul ütleb, et tema ei ole valmis erakonnast lahkuma. „Me ei taha lõhkuda erakonda, riigikogu ega ka valitsust. Meile lihtsalt ei meeldi selline kampaania korras väljaviskamine. Nii enne valimisi ei tehta,“ leiab Tuus-Laul. „Samas neli aastat tagasi visati ka erakonnast inimesi välja, kes pärast ikkagi tagasi võeti,“ loodab ta, et nii läheb ka Ivanovaga.\nIvanova on varem Õhtulehele öelnud, et kui ta ka Keskerakonna fraktsioonist riigikogus välja arvatakse, siis mitu fraktsiooni liiget on lubanud koos temaga lahkuda. Heimar Lenk oletab, et Ivanova jääb edaspidigi nende fraktsiooni liikmeks. Tõsi, see selgub lõplikult fraktsiooni koosolekul.\nLenk ütleb ka, et Ivanova ei ole teda, tema õde ega ka Loonet kutsunud endaga koos erakonnast lahkuma. „Seda küsimust pole meil laual olnud, aga kui asi ikka väga tõsiseks läheb, siis me kindlasti arutame, kas peame Olga Ivanovaga kaasa minema.“\nHeimar Lenk mõtiskleb EKREsse astumisest\nVIDEO | Olga Ivanova selgitab parteist lahkumise põhjusi\nOTSUSTATUD: Olga Ivanova jätkab Keskerakonna fraktsioonis\nIvanova kavatseb erakonnast välja viskamise vaidlustada


MATIK-õpe arhitektuurimuuseumis : Õpetajate Leht\n31. jaan. 2020 Kadi Kriit muuseumipedagoog - Kommenteeri artiklit\nNoored näitusel „Betoonist võlutud. Ehitusinsener August Komendant“ kombatavaid 3D-makette ja põnevaid jooniseid uurimas. \nInseneri elukutse lahutamatu osa on elukestev õpe, paindlik mõtlemine ja loominguline probleemide lahendamine, neid oskusi peab arendama iga tänane õpilane.\nEesti Arhitektuurimuuseumi näituse „Betoonist võlutud. Ehitusinsener August Komendant“ haridusprogrammis saavad kokku MATIK*-õppe valdkonnad – matemaatika, teadus, tehnoloogia, inseneeria ja kunst. Muuseumitunnis tutvustame ehitusinseneri elukutset, betooni kui võluvat kodumaist ehitusmaterjali ning rõhutame, kui oluline on koostöö, ka meie ehitatud keskkonna loomisel.\nJärvamaalt Nurmsist pärit ehitusinsener August Komendant oli rahvusvaheline mees, tänu kelle tööle (koostöös arhitektide Elmar Lohu, Roman Koolmari, Voldemar Tippeli ja teistega) on Eestis praegugi kasutuses näiteks Kadrioru staadioni tribüün Tallinnas ning riigi viljasalv Tartus. Lisaks Eestile on tema märgilised tööd Saksamaal, Ameerika Ühendriikides, Kanadas ja Venetsueelas. Ta tegi koostööd maailma kuulsate arhitektidega, nagu Louis Kahn, Eero Saarinen, Moshe Safdie ja Oscar Tenreiro.\nKuressaares sündinud, erakordne ja sensatsiooniline arhitekt Kahn oli samuti Eesti päritolu. Ta mõistis, et oma ideede teostamiseks on tal vaja kedagi, kes mõistab hästi loodusseadusi, matemaatikat, ehitusmaterjale ja gravitatsiooni. Puutunud juba õpingute ajal Saksamaal kokku arhitektuuri esteetiliste, kunstiliste printsiipidega, tajus omakorda Komendant, et ehituskultuur vajab funktsionaalsete ja tehniliste põhimõtete kõrvale ka pehmeid väärtusi – midagi, mis muudab elukeskkonna humaanseks ja hooned kunstiliselt kõrgetasemeliseks. Kahe meistri koostööst sündis palju imelisi objekte, nende koostöö põhimõtted on ka näituse haridusprogrammi alus.\n21. sajandi oskuste – loovuse, kriitilise mõtlemise ja visualiseerimise – arenemist toetava põneva haridusprogrammi sihtrühm on III kooliastme ja gümnaasiumiõpilased, samuti kutsekooliõppurid. Osalejad saavad uurida näitust ja rakendada teadmisi matemaatika-, füüsika-, kunsti- ja keemiatundidest. Meil on üheksa kombatavat 3D-prinditud maketti, mis tutvustavad kuulsate arhitektide loomingut ja ehitusinseneri rolli nende valmimisel. On võimalus võistelda ehituskonstruktori aja peale kokku panemises.\nNäitusekülastus pakub matemaatika-, füüsika-, kunsti- ja keemiaõpetajatele erakordse võimaluse siduda õpitavat päris eluga ja tutvustada õpilastele elukutset, mis võib tihti jääda koolitunnis märkamatuks, kuid on äärmiselt oluline ja vastutusrikas kogu meie ehitatud keskkonna loomisel.\nNäitusega „Betoonist võlutud. Ehitusinsener August Komendant“ kaasnevat haridusprogrammi saab tellida kuni 26. aprillini.\n* STEAM-i akronüüm, mis tähistab viiel valdkonnal tuginevat õpet ehk matemaatika, teaduse, tehnoloogia, inseneeria ning kunstide ühendamist.


Milleks on spirulina kasulik? - Tervisetooted\nOled siin: Home1 / Uudised2 / Uncategorized @et3 / Milleks on spirulina kasulik?\nVaata spirulinaga tooteid.\nTags: keskonnamõjude vastu, noorendav, spirulina, vetikas\nhttps://naturaltervisetoode.ee/wp-content/uploads/2018/06/Olivolio-botanics-web-pages-intro-photos-B18-Algae_1.jpg 881 756 KAIKJ https://naturaltervisetoode.ee/wp-content/uploads/2016/05/logo_pisi-300x96.jpg KAIKJ2019-08-21 18:43:522022-03-16 22:49:40Milleks on spirulina kasulik?\nKanepiõli kasutamine kosmeetikas – on see ohutu? Eeslipiim – Kleopatra ilu saladus!


Puhta siidri kiituseks ‹ Ajaleht KesKus koduleht\nPuhta siidri kiituseks\nKIHISEV ÕUNALINE: Ajalehe KesKus toimetaja Kairi Keso tõuseb barrikaadidele, tühjaksjoodud siidripudelikene pihus ning karjub üha igavamaks muutuvale ilmarahvale, et siider on püha jook.\nSiider on noobel ja püha jook – 14. sajandil ristiti siidris isegi lapsi! Seega on tegemist jumalale igati meelepärase märjukesega. Siider pole mingi õllevirre, tal on kena värvus ja hea lõhn. Isegi vetsus on pärast siidrijoomist palju viisakam käia, sest juba keskaegne inglise ravitseja Evelyni John teadis, et siider parandab seedimist, tugevdab neere ja aitab vältida neerukivisid. Kuna tänapäevased arstid on lagedale tulnud teooriaga, et üks õun päevas aitab hoida arstid eemal, siis üritan sellest kinni pidada. Toores ubin pole aga minu maitse, mistõttu ei ütle ma ära klaasikesest siidrist päevas. Puhtalt tervise huvides.\nÜks asi käib mulle aga närvidele: meesterahvastele tehakse palju ägedamaid mänguasju kui naistele. See on karjuv ebaõiglus! Nimelt on viimasel ajal kauplustest saada erinevaid ägedaid käsitööõllesid. Kuigi nende maitse on enamasti selline, justkui oleks õlletünni sisse pigistatud tuub suusatõrva, on pudelisiltide kujundus äge ja pudelid ise ka hipsteristiilis pisikesed ja nunnud. Kui meesterahvas käib ringi, käsitööõllepudel käes, siis näeb ta igati popp ja noortepärane välja – tahaks kohe tantsule paluda.\nKus on käsitöösiidrid!? Miks ei pakuta tarbijatele (ja eriti naistarbijatele) võimalust käia ringi, väike ja elegantne käsitöösiidripudel käes? Miks võetakse meilt alatult ära võimalus saada kutset tantsule!?\nTundub, et siidrijumal on Eestimaa inimeste palveid kuulda võtnud, sest sain eelmisel nädalal kauaoodatud kutse. Okei, see ei olnud kutse tantsule, vaid kutse külastada siidrimaja, kus toodetakse käsitöösiidrit. Maja ise asub Raasiku Õlletehases (jälle see õlu!) ja nimeks on sellel City Cider. Kõlab igatahes väga peenelt ja paljulubavalt. Linnapreilina kiidan sellise lähenemise igati heaks.\nSiidrimajas ootasid mind kolm meesterahvast, kes City Cideri idee taga – Lauri, Martin ja Erki, omavahel öeldes, poisid nagu ponksid, võta või tantsima. Tundsin kohe nendega selget tõmmet, kuna meid ühendas üks ja sama eesmärk: eestlased peavad saama juua maitsvat kodumaist käsitöösiidrit.\nÕunad ja sordid\nHärrasmehed tutvustasid mulle algatuseks seda, mismoodi siidritootmine käib. Niipaljukest kui mina aru sain, võetakse õunad, pressitakse neist mahl välja, lastakse see käärima ning hiljem hoitakse jooki suures ja uhkes metallist tünnis, kuni see lõplikult küpseb. Seejärel pudelisse, pisut kuumutamist ja ongi valmis! Seda kõike nimetatakse peene nimega Charmat’ meetodiks. Esialgu arvasin, et mind lollitatakse, kuna uskusin, et sellise ägeda joogi nagu siidri tegemiseks on vaja ikka pisut rohkem oskust ja mõistust… Saaremaa tüdrukuna sain ju aru, et nii tehakse seda vastikut õlut! Aga härrad rahustasid mu maha, seletades, et siidri tegemine on ikka hoopis peenem töö kui tühise õlle pruulimine. Õige maitse saamiseks tuleb kombineerida erinevaid õunasorte. Nemad hangivad oma õunad peamiselt Pärnu-, Viljandi- ja Läänemaalt. Pealegi on Eesti õunad omapärased – nad on päris siidriõuntest hapukamad, kuid seevastu on neis vähem tanniini, mistõttu õige maitse tempimine on sellevõrra keerulisem. Minu soovituse peale, et kui tanniini vähe, siis pangu aga julgelt joogi sisse tanniini juurde, jäi siidrimeister alguses kurvalt mõtlikuks, aga seejärel lausus targalt vastu, et nemad teevad naturaalset siidrit ja midagi nad sellesse jooki lisama ei hakka. See vastus meeldis mulle väga.\n10 000 liitrit aastas\nSeejärel tutvustasid noored mehed seda, kuidas nad peagi saavad valmis laari siidrit, mis on valmistatud Champagne’i meetodil. See tähendab, et siidripudelid on palju suuremad, lõplik kääritamine toimub juba pudelis ja lõpuks topitakse need kaelapidi lumehange, et sade välja saada. Ma sain aru, et samamoodi tehakse Prantsusmaal šampanjat. Küll see on põnev ja kuninglik meetod!\nKokku teevad City Cideri härrasmehed praegu aastas 10 000 liitrit siidrit. Seda pole küll liiga palju, aga usun, et mulle ja mu sõpradele sellest esialgu jätkub. Tulevikus lubasid nad rohkem tootma hakata, mis tähendab seda, et siis jätkub seda võib-olla ka teistele inimestele ja kaubandusvõrkugi.\nSiidrimeister teadis rääkida, et seda jooki saab juua ka mujal kui tantsuõhtutel või baaris. Siider pidi olema päris hea ka vürtsisemate toitude kõrvale. See tegi mulle väga palju rõõmu, kuna sellisel juhul tohin ma siidrit juua juba lõunaselgi ajal. Samuti sain teada, et külma ilmaga võib hõõgveini asemel soojendada siidrit, kuhu saab samuti vürtse sisse panna. Ning kui veel lisada piisake kalvadost, siis saab eriti tõhusa külmapeletaja. Selle jutu peale ei tundunudki selle suve külmavõitu ilm enam nii vastikuna.\nKuidas siidrist sööki saab: väike retsept\nTuli välja, et siidrit saab peale joomise ka süüa! Siinkohal väike retsept, mille abil siidrist söök saab.\nHaara poest küülikujalad, näiteks neli tükki, ja tee poolmagusa siidri ning ürtidega (tüümian, pune, pipar, väike sool, hmeli-suneli ja muu sihandne kraam) üks mõnus marinaad. Pista koivad marinaadi. Las seisavad mitmeid häid tunde, sel ajal on sul otstarbekas viilutada ära korralik ports küüslauku ja sibulat. Seejärel tõsta koivad pannile ning pruunista ära ning kohe – vups! – koos küüslaugu ja sibulaviiludega madalasse ahjuvormi; paha ei tee juurde panna ka oksake rosmariini ning väikseid porgandeid. Siidrimarinaad kalla kõige otsa. Siis aja asi ahju, 200 kraadi, umbes tund aega. Kui koivad kipuvad juba valmis olema, kalla juurde ka vahukoort ning kuumuta veel 5 mintsi. Selline siidrikoib on ülihea!


3D prinditud patsiendi kolju kirurgide töö kergendamiseks - nüüd ka Eestis | AM.ee\nEestis esimene 3D prinditud kolju valmis Dr. Riina Einblau tellimusel Blaudent Ortodontia Kliinikule ühe väikse Eesti poisi operatsiooni ettevalmistamiseks. Dr. Einblau sõnul on 3D mudeli kasutamine murranguline just raskemate peatraumade korrigeerimisel ja näo luulise osa taastamisel: „Nailonist prinditud kolju mudel on vajalik just keerulisemate kaasasündinud näo -ja koljuanomaaliate ravi planeerimisel ning eelnevaks ortodontiliseks raviks”. Veel lisas ta, et mudeli valmistamiseks tuleb teha eelnev 3D röntgenuuring või kompuutertomograafia uuritavast piirkonnast.\nWolfprint 3D tegevjuhi Timmu Tõke sõnul on 3D printimisel palju potentsiaali ning selle tegelikud kasutusvaldkonnad on alles avastamata: „Oleme lühikese aja jooksul jõudnud juba teise tooteni, mis muudab meditsiiniteenuseid efektiivsemaks. See näitab, et 3D printimist on võimalik rakendada ka muudes meditsiinivaldkondades, kuid seni pole neid võimalusi osatud ära kasutada.”\n3D prinditud kolju puhul on tegemist pilootprojektiga, millele hetkel veel ei ole Eesti Haigekassa toetust.


Relvad | April 2020\nAmeerika M16 rünnakupüss on üks kuulsamaid ja populaarsemaid automaatseid relvi maailmas. Tema küünarvarre ja tema hüüdnimega "musta vintpüssi" värvi jaoks. Praegu on M16 Ameerika jalaväe väikerelvade peamine liik, lisaks on see vintpüss kasutusel mitme tosina armeega maailmas ja on teine vaid Kalashnikovi rünnakuglasele.\nViimaste aastate sõjalised konfliktid on selgelt näidanud, et juhitav tankimürk on muutunud lahinguvälja tanki kõige hirmuäratavamaks vastanejaks. Ukraina idaosas toimunud konfliktis kasutati aktiivselt tankerakettide raketisüsteeme (PTKR), Vene Kornet-E ATGMide Hezbollahi kasutamine praktiliselt katkestas Iisraeli armee solvamise Liibanonis 2006. aastal.\nMe pakume Teile ülevaadet masinatüübist, mis on esimest korda kokku pandud Saksa relvaettevõtte Heckler & Koch poolt 2004. aastal. Selle proovi koostamine viidi läbi Colt M4 karbiini (Colt) põhimõttel ja Ernst Mach ehitas selle mudeli. Esialgu töötati see välja spetsiaalse asendatava moodulina, mida saab paigaldada M4 ja M16 kere kastide mis tahes alumisse ossa, kuid aja jooksul otsustati selle kallal töötamisel ehitada täieõiguslik masinapüstol.\nKatar - iidsete indiaanlaste relv, kuulub nugade, messingist või sõlmitavate nugade klassi. See relva vorm - mitte haruldane ja kohtus Hiinas, Indoneesias ja isegi mõnes Euroopa riigis. Kuid ainult Indias on see sümboolne ja usuline tähendus. Katari nime võib tõlkida kui surma jumala keelt või tera.\n1990. aastate alguses kuulutas NSV Liidu Kaitseministeerium välja uue võitluspüstoli konkursi, mille tehnilised omadused ületasid 9 mm Makarovi püstoli jõudlust. Uue sõjaväepüstoli loomise programm sai R & D "Grach" koodi. Võistluse võitja oli 2000. aastal Yarygin süsteemi püstoli võitlusmudel, mida soovitati Vene sõjaväe peamise lühiajalise relvana.\nTonfa on šokirõhkuva tegevuse külm relv, mida praegu paljudes maailma riikides kasutavad laialdaselt õiguskaitse- ja julgeolekuasutused. See kummaline (esmapilgul) gizmo alustas oma võitlevat teekonda põllumajandusliku inventuurina, millega aitas Jaapani Okinawa saare talupoegadel kaitsta oma elu ja vara keskaja karmidel aegadel.\nKirves on mehe lemmik tööriist tuhandeid aastaid. Tema lugu algas kiviajal ja nüüd on riiulite riistvara kaupluses palju erinevaid kuju ja suurusega telgi. Parim kirves on võltsitud käsitsi. Kui kõik teljed on sellisel viisil tehtud, on need nüüd lihtsalt tembeldatud.\nOhutu relvaõpe: kuhu pöörduda Newbie'le?\nIgal aastal saavad meie riigis üha enam inimesi relvi kandma. See juhtub tavaliselt pärast järgmiste relvade ostmist: piiratud kahjustusega tulirelvad; Õhupüstolid; Tulirelva; Gaasipüstolid, revolvrid ja püstolid jne.\nSee artikkel on ülevaade uuendatud Makarovi püstolist, PMM-ist, nn. Me otsustasime üksikasjalikult analüüsida oma taktikalisi ja tehnilisi omadusi (tth) ning mõista, kuidas PM erineb PMM-ist. Miks uuendati Makarovi püstoli? Makarovi püstol moderniseeriti - üheksa-millimeetri püstol Vene toodangust, mille projekteerisid insenerid Shigapov ja Pletsky 20. sajandi alguses 20. sajandi alguses osana R & D "Grachist".\nSaiga on Kalashnikovi rünnaku püssi alusel loodud jahikarbiinide perekond. Neid toodetakse Izhevski inseneritehases. Praeguseks on loodud suur hulk erinevaid proove: jahipidamine on 12-, 410- ja 20. kalibri relv; Keermestatud konstruktsioonid kaliibriga: 5,56 × 45, 5,45x39, 9x19 “Parabellum”, 7.\nStiletto - kitsas nuga, millel on XV-XVIII sajandil levinud Euroopas laialt levinud tera. Itaalias ja Hispaanias, renessanssil, ilmus esmakordselt konkreetne tüüpi pistoda, mida iseloomustab sirge rist ja väga pikk ja õhuke tera. Võib-olla on see misericordia edasine areng (spetsiaalne rüütli pistoda, mida kasutatakse haavatud sõdurite lõpetamiseks).\nTeise maailmasõja ajal kasutatavate väikerelvade seas on kõige kuulsam Shpagini masinapüstol (PPSh-41). Seda relva võib ohutult nimetada üheks sõja sümboliks, sama nagu T-34 tank või Katyusha. PPSh ilmus Suure sõja eelõhtul ja sai üheks Punaarmee laialt levinud väikerelvade tüübiks.\nPiitsarapnik on karjase ja nomaadi peamine tööriist. Kohustuslik atribuut rattur ja ratsutaja. Piiskana oli kasakose varustuse element. Arapnikit kasutatakse juba praegu enesekaitse relvana, ehkki tänapäeva lahingukõrgkool, kus kasutatakse nagaki, on halvasti esindatud, mille jaoks kõigepealt kasutati piitsat.\nTeise maailmasõja lõppemisest on möödunud üle seitsekümmend aastat - inimkonna ajaloo kõige kohutavam konflikt. Vähesed neist dramaatilistest sündmustest elasid, uued põlvkonnad sündisid ja kasvasid, maailm on palju muutunud. Seal oli võimalus selle aja erapooletuks hindamiseks. Историки могут методично и беспрепятственно изучать детали военных операций, отмечать сильные и слабые стороны противоборствующих сторон, давать оценку тактике, называть удачные и неудачные решения полководцев.\nDeadly Shuriken Star: ajalugu, klassifikatsioon, rakenduste omadused\nShuriken on ulatuslik ja väga suur rühm Jaapani viskamis relvi, mis on mõeldud varjatud kandmiseks. Mõnikord kasutati seda nigavärvimiseks, nagu augustamine või lõikamine. Nimi "shuriken" tõlgitakse järgmiselt: "tera on peidetud käes." See on uudishimulik, et Jaapani teravate relvade mitmekesisus oli kõige kuulsam ja populaarsem shuriken ja traditsiooniline mõõk-katana.


Õpikeskkonnad ja õpivõrgustikud | ijanson\nCategory Archives: Õpikeskkonnad ja õpivõrgustikud\nPosted in Õpikeskkonnad ja õpivõrgustikud\tby ijanson\nPalju räägitakse muutunud õpikäsitlusest ja e-õppest. Vahetevahel isegi saadakse aru, mida selle all mõeldakse. Rakendatakse aga vähe. Probleeme selleks on erinevaid: teadmatus, vanad harjumused, erinev kultuur, kogemuse puudus või halb kogemus. Ka mina olen kogenud halbu näiteid e-õppest ja need on kindlasti jätnud oma jälje minu hoiakutesse. Asi polegi olnud selles konkreetses keskkonnas, vaid kuidas seda sisu mulle edasi antakse. Pole vahet, kas ma loen seda kõike raamatust või arvuti taga. Keskkond ei kaasa mind ja mulle ei jää midagi meelde. Puudunud on seos teaduse (kasvatusteadused) ja rakendaja (õpetaja) vahel, kes püüab mulle vastavat sisu edasi anda. Õppedisainerit ma näengi kui lüli teaduse ja õpetaja vahel.\nOma postituses ma käsitlen ma pikemalt K. Hakkarainen’i triloogilise õpikäsitust, proovin seda hinnata ja analüüsida rakendusvõimalusi. Minu jaoks põhiprobleem, mida triloogiline õpikäsitus “ravida” proovib, on see, et tavapäraselt on meie õppimine tagasivaatav, retrospektiivne. Me õpime kellegi teise minevikus loodu materjalidest ning püüame tõusta maksimaalselt samale tasemele, kus oli autor (tavaliselt aga hulka madalamale tasemel, kuna autor on ikkagi ekspert 🙂 ). Probleem on aga selles, et mingit arengut meie teadmistes sellega ei kaasne, innovatsiooni ei toimu. Triloogiline õpikäsitus oleks justkui “rohi” selleks tarbeks. See lähtub järgmistest põhimõtetest:\nFookus on jagatud materjalidel, mida koostöös arendatakse;\nPidev ja kauakestev püüe teadmiste edendamisele;\nTeadmisteloome toimub individuaalsete ja koostööle suunatud tegevuste koostoimel;\nTeadmuspraktikate risttäiendamine haridus-, erialaste ja teaduskogukondade vahel;\nArenemine läbi muutuste ja refleksiooni.\nÕppimist võib kirjeldada Hakkarainen’i järgi 3 käsituse põhjal: teadmiste omandamine, osalemisele ning loomine (Hakkarainen). Just teadmiste loomise dimesiooni lisab Hakkarainen kahele esimesele käsitusele ning läbi selle saavutatakse areng. Teadmiste loomine ei saa sündida tühja koha pealt, vaid töötab tihedas koostoimes teadmiste omandamise ja osalemise käsitusega. Kogu “tants” käib aga ühiste ja arendatavate (õppe)materjalide ümber, mis justkui oleks selle mudeli väljund, mis kunagi valmis ei saa (joonis 1).\nJoonis 1. Triloogilise õpikäsituse mudel\nTriloogiline õpikäsitus on oma olemuselt radikaalne ja rõhub pideva muutumise ja arenemise vajadusele (vastupidiselt stabiilsusele orienteeritud käsitlustele). Triloogiline õpikäsitlus on orienteeritud objektivismi suunas, kuna rõhub just uutele teadmisele ja muutustele ühiskonnas tervikuna. See ongi minu jaoks selle mudeli kõige suurem puudujääk, kuna ta ei kätke endas muutusi, mis uus teadmine toob kaasa inimeses, tema elus ja väärtusmaailmas (transformaalse õppimise teooria). Seda muutust inimestes on autor ka kirjeldanud just probleemina trialoogilise mudeli rakendamisel, kui ta jagas oma kogemusi trialoogilise mudeli juurutamisest Soome koolides. Ta jagas õpilase ja õpetajate arengu 3 generatsiooni:\ngeneratsioon – peamiselt toimub õppimine omandamise vormis. Õpilaste teadmised on killustatud ja faktipõhised. Õppimine on monoloogiline. Teadmiste sügavam omandamine eeldaks koolil sotsiaalsete praktikate muutmist õpetamisel.\ngeneratsioon – õppimine toimub praktika kogukondades, on sotsiaalne ja dialoogiline. Õpilased ja õpetajad on teadlikud süvitsi õppimise ja teadmiste loome kontseptsioonist, kuid selle rakendamist segavad sügavad ja alateadlikud harjumused õppida ja õpetada vanal viisil.\n(alleses kujunev) generatsioon – õppimine, kui teadmiste loomine, on triloogiline. Sügavate ja pidevalt arenevate teadmiste loomise aluseks on ühised uurimisobjektid. Toimub sotsiaalsete praktikate pidev muutumine, mis loob tingimused innovatsiooniks.\nÜleminek ühest generatsioonist teise on raske ja aeganõudev protsess, mille eedluseks on just õpetajate ja õpilaste mõttemaailma muutus. Seda ei saa tekitada üleöö, ega lihtsalt kuskilt teisest organisatsioonist üle kanda.\nMinu organisatsiooni võib hinnata 2. generatsiooni (osalt ka 1. generatsiooni) õppeasutuseks. Täna on minu organisatsioonis kindlasti mure õppematerjalide arendamine. Praegu arendavad õpikuid peamiselt Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste õppejõud ja peastaap, uued materjalide sünnivad suhteliselt kitsa grupi käe all. Sotsioloogias, radikaalse humanismi paradigmast lähtuvalt, oleks selle grupi puhul tegemist võimuiharate inimestega, kes püüavad läbi selle õppematerjali teisi kontrollida (tasakaaluks, funktsionalistliku paradigma järgi nad täidaksid lihtsalt oma tööülesandeid). Justkui vaid nemad teaks, mis on õige ja mis on vale. Tegelikult on erinevad teadmiste killud kõigi praktikute käes ning ka väljaspool antud valdkonda. Teist ja originaalset perspektiivi saavad tihti tuua vaid inimesed, kes on väljaspool organisatsiooni, keda ei ahelda organisatsiooni kultuur ja väljakujunenud mõttemallid. Teadmiste loome ja innovatsiooni seisukohalt on olulised kõikide nende inimeste arvamus ja kogemused ning seega õppematerjalide loomisel on oluline kõigi nende autorlus. Seega ma näen, trialoogilisel õpikäsitlusel on tulevikus oluline osa õpikeskkondade ja -võrgustike sees.\nHäid näiteid triloogilise õpikäsitluse kohta võib leida (üllatus, üllatus) just IT kogukondadest. IT-meestel on juba ammu toimivad ja tehnoloogiale üles ehitatud praktikakogukonnad, kus avatult ja üheskoos uusi õpiobjekte valmistatakse ja uuendatakse. Parimad näited oleks kindlasti kõiksugused vabavara arendajate kogukonnad. Üleüldse tasub IT-meeste õpiharjumustel silma peal hoida: tihti sünnivad nende inimeste seas täiesti uued ja originaalsed lahendused. Kui tahta tulevikku ennustada, mis tulevikus hariduses sündima hakkab, siis tuleb minna antropoloogina IT-meeste hulka elama. Samuti on Wikipedia rahvusvaheline teadmiste loome õpiobjekt, kust inimesed omandavad esmaseid teadmisi ning pärast sügavamaid uuringuid tulevad tagasi ja täiendavad loetud artikleid.\nÕpikeskkondade disaini seisukohalt on oluline, et loodav keskkond rakendaks kõiki kolme käsitlust (omandamine, osalemisele ning loomine). Uus õpilane, kellel puudub igasugune kogemus antud valdkonnas, peab endiselt omandama vajalikud kontseptuaalsed ja faktiteadmised. Seejärel saab ta alustada nende uute teadmiste rakendamist tema jaoks olulises kontekstis ja õppida teiste kogemustest sotsiaalses keskkonnas. Seejärel on võimalik juba uute teadmiste loomina ja materjalide arendamine koostöös teiste autoritega. Triloogiline käsitus eeldab ka teadmusjuhtimise protsesside rakendamist, sest uus ja sündiv teadmine peab kiiresti talletuma ja rakenduma järgmise sihtgrupi õppetöö omandamise faasis, et neil oleks parim võimalik lähtekoht teadmiste edasiarendamiseks (vt joonis 2). Kindlasti ei ole see protsess nii jäik ja järjestikune, nagu ma ülalpool kirjeldasin, vaid teadmiste omandamine, osalemine ja loomine on omavahel tihedalt põimitud. Oluline on, et kõik käsitused oleks õppetöös esindatud. Uues olukorras ei saa ka õppetööle seada nii selgeid eesmärke, kuna pole teada, kuhu õpilased avastustega jõuavad. Eesmärgid on pigem suunatud protsessi kirjeldamisele. Ka peab olema õpetaja ja õpilased valmis neid eesmärke muutma ja arendama.\nJoonis 2. Teadmiste ja eesmärkide “paisumine” graafikul kursuste lõikes\nAntud mudelist lähtuv õppetöö korraldus haridustehnoloogilises võtmes eeldab väga paljude erinevate lahenduste kooskasutamist, et iga õpikäsitus saaks kaetud. Endiselt meil on vaja õpihaldussüsteemi, kus inimene saaks võimalikult efektiivselt ja kiiresti omanda individuaalselt vajalikud eelteadmised. Taani kodukaitse on selleks tarbeks rakendanud uue keskkonna, mis lähtub erinevatest õpistiilidest (vt minu postitust personaalsete õpikeskkondade teemal), mis pakub välja väga palju erinevaid lahendusi erinevatele õpistiilidele (vt joonis 3).\nJoonis 3. Näide ühest õpistiile arestavast ja lihtsa õpiobjekti ülesehitusest\nÕppurite osalemiseks õppetöös peaksid olema vajalikud võrgustikud (foorumid, videokonverentsid, jututoad), kus inimesed saaksid jagada oma vaadet ja kogemust õpitavast ning seda koostöös rakendada.\nTeadmiste loome seisukohalt on oluline, et õpikeskkond võimaldaks õpilastel hallata ja vastavalt autorluste tasemetele, muuta ja arendada õppetöös kasutatud õpiobjekte. Teadmiste loome seisukohalt tuleb arvestada, et teadmiste loome sotsiaalsed praktikad ja tööprotseduurid on ajas muutuvad ning lähtuvad inimeste hetkevajadustest. See mis üks hetk töötab, on ennast järgmiseks hetkeks ammendanud. Seega ei saa inimetele anda ette kindlaid keskkondasid, mida nad PEAVAD kasutama, vaid valik erinevaid keskkondasid, mida on VÕIMALUS kasutada. Head näited teadmiste loome keskkondadest on kindlasti erinevad wiki’d. Seoses e-õpiku mõiste ümbermõtestamisega, mille uue kontseptsiooni järgi arendajaks on ka õpilsed ise, tekib kindlasti probleeme kvaliteediga. Seega ma näen, et õppe- ja uurimustöö standardiseerimine (ühtsed meetodid, vormid jne) muutub üha olulisemaks teguriks.\nÜks päris hea tööriist õpikeskkonda disainis on väljatöötatud G. Canole ja tema meeskonna poolt ja kirjeldatud artiklis “Mapping pedagogy and tools for effective learning design”. Ta on kaardistanud erinevad õpiteooriad ja -käsitused ning kirjeldanud neid kolmel mõõdikul, mis mõõdab kokku kuute komponenti õppimisel:\nInformatsioon —————– Kogemus\nMitte refelekteeriv ———— Reflekteeriv\nIndividuaalne —————– Sotsiaalne\n(G, M, M, & J, 2004)\nTa on kujutnud oma mudelit ka kuuetahukakujulise raamistikuna, kuhu sisse saab erinevad meetodid, teooriad ja käsitused paigutada (joonis 4). Seda mudelit saab kasutada mitmetel eesmärkidel:\nOma õppetöö või loodud õpikeskkonna hindamiseks;\nÕppetöö või õpikeskkonna planeerimiseks;\nKui kasutada mudelit planeerimisvahendina, siis saab seda mudelit kasutada kui “telefoni”: vajutad õiget nupud alla (näiteks sa tahad, et õpikeskkond oleks individuaalne, annaks informatsiooni ning reflekteeriv), siis mudel ütleb sulle teooria või käsituse, mida sa rakendad, ning ka pakub välja erinevad meetodid, kuidas seda korraldada (selleks küll tuleb osta eraldi raamat). See mudel ise on “loll”, kuna ta ei ütle sulle, mis nupud antud olukorras ja kontekstis need kõige õigema on, need peab disainer ise valima. Kuid kui disaineril on pilt ees, missugune õppetöö peaks olema, siis on tegemist igati hea tööriistaga.\nJoonis 4. G. Canole kuuetahukase kujuline kujutis mudelist (G, M, M, & J, 2004)\nKokkuvõtteks, täna me räägime palju kiiresti muutuvast ja kaootlisest maailmast ning kuidas inimesed peavad olema kohanemisvõimelised ja suutma uuesti ja uuesti ümber õppima. Kogu Eesti elukestva õppe strateegia on sellele üles ehitatud. Kuid oma olemuselt on see juhtmõte endiselt reageeriv, mitte initsiatiivi haarav. Kõigepealt tuleb muutus, siis meie reakstioon. Triloogilise õpikäsituse idee on radikaalne ja tõeliselt initsiatiivikas, sest läbi õppetöö luuaks muutusi, millele teised peavad reageerima. Kuid minule jääb endiselt küsimuseks selle käsituse inimlik pool: kuidas selle käsituse valguses inimene muutub?\nG, C., M, D., M, O., & J, S. (2004). Mapping Pedagogy and Tools for Effective Learning Design. Computers & Education, 17-33.\nHakkarainen, K. (kuupäev puudub). Toward a Trialogical Approach on Learning. Helsinki: Helsinki Ülikool.\nAlates selle kursuse algusest on mind pidevalt häirinud olukord, kus erinevaid õpikeskkondasid on tohutult palju. Kõik on nad keskendunud oma nišile ja kahtlemata nad täidavad seda väga hästi. Suured ja võimekad süsteemid, mis püüavad kõike teha, on jälle keerukad monstrumid, mis on kasutajale ebamubavad ja frustreerivad. Kõikide nende erinevate “nišitoodete” haldamine on kasutajale suur katsumus ning väljakutse ja paneb proovile kõik tema digipädevused. Kuidas seda olukorda paremaks muuta? Lahendus on panna need “nišitooted” omavahel suhtlema ja tekitada kasutajale “kontrollpult”, kus ta saaks kõike jälgida ning juhtida. Just see ongi minu meelest standardiseeritud tehnoloogiate eesmärk. Kuid mis võiks olla tehnoloogiate arendajate motivatsioon seda teha? Kui sa annad oma konkurendile tükikese endast ning annad sa ka teatud määral ära eelise nende ees. Või just võidad? Tänapäeval mängib õpilane õppetöös juhtrolli ning kõik tehnoloogiad peaksid ennekõike just tema vajadustele vastama. Seega kui õpilasel on vaja kasutada õppetöös erinevaid keskkondasid, siis arendaja roll oleks see teha tema jaoks võimalikult mugavaks. Mul on tunne, et just seepärast me näeme, miks osad algselt headele ideedele ülesehitatud tehnoloogiad hääbuvad, teised jäävad püsima ja arenevad edasi. Need, kes jäävad püsima, panustavad avatusele, integreeritavatusele, kasutajasõbralikkusele. Nad püüavad pilku ja hoiavad sind enda kütkes. Nad püüavad figureerida igal pool sinu personaalses õpikeskkonnas.\nÜlesandes antud tehnoloogiatest ole ma varem kasutanud väheseid: Skype’i ja Doodle’t. Doodle on tõepoolest mõnus rakendus kokkusaamiste kooskõlastamiseks. Oleme kasutanud seda korteriühistu koosolekute aegade planeerimiseks. Ja Skype teeb väga hästi seda, milleks ta ongi mõeldud: videokõneluste pidamine. Oma koolis oleme kaalunud ka Skype Business’i soetamist, mis võimaldab juba suuremaid videokonverentse korraldada ning ning seda õppetöös suuremate gruppidega rakendada. Lühikest aega olen kasutanud ka Evernote’i, kuid tol ajal ma päris ei mõistnud tema võimalusi ja hakkasin kasutama lihtsamaid lahendusi.\nProovisin kasutada ka erinevaid ülesande nimistus olevaid rakendusi. Esitakse siis Feedly’t. Feedly on kasutajamugavuselt väga lihtne. Pärast videojuhendi vaatamist oli suhteliselt kerge mulle vajalikud RSS vood tellida ja kategoriseerida. Samuti tegin endale Twitteri konto ning ning tellisin sealt endale olulised säutsujad. Kuna mulle väga meeldib idee kõikehõlmavast “juhtpuldist”, kust ma saan kõike ja kõiki jälgida, paningi ma lootused Feedly peale. Nii proovisin ma ka tellitud Twitter’i kontode vooge ja märksõnu endale Feedly’sse saada. Kuid lähemalt uurides tuli välja, et Twitter ei toeta RSS standardit, millest Feedly aru saaks. Siis tuli mängu IFTTT. Väga potensiaalikas rakendus, mis on oma olemuselt geniaalselt lihtne, kasutades programmeerimises üht põhifunktsiooni: kui x tingimus on täidetud, käivitub y tegevus. Kuna IFTTT toetas esmavaatlusel mõlemat keskkonda, lootsin ma, et äkki see rakendus võimaldaks Twitteri voo saada Feedly’sse. Kuid ei olnud võimalik. Twitter võib IFTTT vahendusel Feedly’sse postida sinu enda säutse, kuid mitte teiste omi. Lisaks tahtis Feedly IFTTT koostöö tegemiseks tasulise versiooni olemasolu. Tuhnisin siis veel internetis ja leidsin juhendi, mis võimaldas läbi Google Script’i rakenduse tekitada Twitter’i RSS voog. Eelnevalt tuli Twitter’is teha vajalikule kontole widget, mis oli suhteliselt lihtne. Kokku läks mul selleks aega umbes pool tundi. Hiljem leidsin ka lehekülje, mis tegi selle töö oluliselt lihtsamalt ära. Seega erinevate rakenduste sidumine mul suures osas õnnestus, kuid see oli kohati keeruline ja ajakulukas.\nKui hinnata kõikide nende süsteemide rakendatavust minu töökoha kontekstis, siis kindalasti leidub siin rakendusi, mida saaksime kasutada, kuid mitte täies mahus. Kerkib ikka sama probleem, kus meie ei ole informatsiooni omanikud, seega pole keskkond meie jaoks kontrollitav ja turvaline. Antud rakendusi saaks kasutada koolist väljapoole suhtlemiseks, kus väljaminev informatsioon ei ole nii tundlik, kuid siseringi keskkonnana oleks tegemist turvariskiga. Kuid see ei tähenda, et taolistest tehnoloogiatest meile kasu poleks. Vastupidi, liiga palju kasutataks endiselt telefoni tegevuste sünkroniseerimiseks, infot talletatakse kuskil kaustasüsteemides Exceli tabelites, liiga palju tuleb teha käsitööd, õppematerjalide ja õpiobjektide vahendamine käib endiselt e-maili vahendusel. Õigete tehnoloogia ja standardite kasutamine võimaldaks kõike seda vältida.\nKokkuvõtteks, standardiseerimine on oluline, sest läbi selle me muudame tehnoloogia kasutajasõbralikumaks ja laiahaardeliseks. Seda teemat käsitledes avanes mu silmaring märgatavalt ning andis uue mõõtme teguritele, mida õpikeskkonda valides arvestama peaks: toetatavad standardid ja tehnoloogiad. Kindlasti leidsin antud tehnoloogiatest enda personaalsesse õpikeskkonda võimalikke uusi partnereid (nt Feedly, IFTTT, Netvibes).\nPS: Kõigi nende tehnoloogiate rakendatavust saab hästi hinnata lihtsa testiga: kui pärast esimest entusiasmi (või sundi) kolivad need funktsioonid tagasi sinna, kus nad alguses olid (tihti Facebook’is ja Google’s), siis tõenäoliselt ei olnud teenus kasutajasõbralik ja rakendatav.\nMis puudutab 1:1 arvutikasutust, siis minu kogemus sellest algas suuresti Tallinna Ülikooli magistriõppesse tulekuga. Kuna Kaitseväe keskkond turvalisuse kaalutlustel ei toeta VOSK põhimõtet ning erinevaid veebirakendusi ja äppe õppetöös ei kasutata, siis sealsed kogemused olid ka minimaalsed. Kaitseliit on oma olemuselt natuke avatum ning teatud 1:1 arvutikasutuse osas on teatud edasiminek siiski toimunud. Eriti mis puudutab õppematerjali tootmist koos vabatahtlike instruktoritega. Ühiste töötubade käigus oleme kasutanud iMovie rakendust tutvustavate treilerite tegemiseks kursustele. Sammuti oleme kasutanud ka muid videotöötlus äppe digitaalsete õpiobjektide valmistamiseks. Militaarse sisuga rakendusi pole võrgupoodides kuigi palju ning tihti pole nad avalikud. Küll olen ma rakendanud õppetöös erinevaid topograafia ja satelliitnavigatsiooniga seotud rakendusi (nt GPS Essentials, Lat Long Calc), mis võimaldasid analüüsida satelliitide paiknemist, täpsust ja koordinaate teisendada. Kuna olen oma karjääri jooksul koolitanud välja ka suurtükiväele maamõõtjaid, siis olen õppetöös rakendanud ka erinevaid taevakehade tuvastamise äppe (nt Stellarium, Google SkyMap), mis võimaldasid mõõdistuseks kasutatavaid tähti üles leida.\nVOSK põhimõtte rakendamine õppetöös on mulle hästi meeltmööde ning kasutan seda võimalust ohtralt Tallinna Ülikooli õpingutel. See tagab selle, et kõik materjalid või lingid nendeni on ühes kohas ja alati kättesaadavad. Kuid minu töökoha kontekstis, kus organisatsiooni liikmed on on pärit väga erinevatest põlvkondadest ja ühiskonna kihtidest, kelle digipädevused erinevad ning nutiseadmete olemasolu ja võimekus on väga erinev ning kõikuv, siis seda põhimõtet on meil raske rakendada. Sotsioloogias radikaalse humanismi paradigmast lähtuvalt tekitaks VOSK põhimõtte rakendamine olukorra, kus ühiskonnas paremal positsioonil ja palgaastmel paiknev inimene, kes suudab endale lubada kalleid IT-vidinaid, rõhutaks veelgi enam oma positsiooni ja tekitaks teistes tuska ning ei kasutaks on täit potentsiaali. Et tekitada kõigile kursuslastele mugav õpikeskkond, on oluline selliseid olukordasid vältida. Lahendus peitub endiselt selles, et kool ise tagab vajalikud IT-vahendid. Mulle on tunne, et VOSK põhimõtte ei saa saada kohustuseks, vaid peab jääma võimaluseks. Seda vähemalt seni, kuni pole toimunud sellekohane paradigma muutus terves ühiskonna, kus nutiseade taskus on sama normaalne nähtus nagu passi olemasolu riigi kodanikul (vähemalt 10 aastat tagasi oli passi olemasolu normaalne, tänepäeval saab ka ilma hakkama).\nSelle ülesande kirjelduses väljapakutud artiklid ja juhendid minus inspiratsiooni ei tekitanud, kuna minu poolt õpetatav teema lihtsalt ei haaku nendega. Kuid ma pakun välja vajaduse, mida oleks vaja (NB! sama vajaduse pakkusin ma välja ka projektijuhtimise aines, kuid keegi ei liitunud minuga…). Väljaõpe sõjaväelistes organisatsioonides toimub enamik aega “säästurežiimil”, kus üksuste juhtimise harjutamine toimub tingimustes, kus vastast reaalset ei ole. Kuid igasugune konflikt alati eeldab vastasepool(t)e olemasolu. Seega tuleb vastast matkida ja seda võimalikult realistlikult. Üks võimalus selleks on kasutada arvutipõhiseid simulaatoreid, kuid ka nendel on oma piirid. Näiteks ei võimalda need saavutada päris õiget olukorra ja keskkonna tunnetust, mis sa reaalses keskkonnas viibides oma meelte ja intuitsiooniga tajuks. Kindlasti üks osa sõjaväeliste juhtide väljaõppest saab toimuda arvuti taga, kuid põhiosa peaks toimuma siiski reaalsel maastikul. Kuid reaalsel maastikul vastaspoole kuvamine on väga raske, eriti siis kui neid reaalselt polegi ning õppur peab seda kõike ise kujutlema. Täna on probleemiks, et õppuritel puudub tihti vajalik kujutlusvõime selle pildi “maalimiseks” ning õpetajatel vajalikud oskused selle hõlbustamiseks. Abiks õpilasele ja õpetajale selles protsessi võiks olla üks mobiiliseadme rakendus. Mobiiliseadet on võimalus maastikule taskus kaasa võtta ning paindlikumalt kasutada. Rakendus viiks omavahel kokku järgmised hea kuvamise tegurid: vastase tuvastamise etapid (avastamine, asukohastamine, identifitseerimine jne), vastase struktuurid ning doktriini ja tajude kirjeldamise meetodid. Hea kuvaja lähtub vastase struktuurist ja suudab ta osised antud keskkonnas doktriinijärgi komplekteeride, asukohastada ja tegutsema panna. Meie rakenduses võiks olla kuvajale vajalikud vastase struktuurid ja doktriini meelespea. Hea kuvaja kirjeldab kontakti vastasega võimalikult realistlikult, alates sellest, mida ta kuule või vilksamisi näeb, kuni täpse vastase kirjelduseni. Hea kuvaja ei ütle kunagi ette, millega on tegu. Seda peab õpilane ise otsustama. Kuvaja roll on lihtsalt esitada andmeid võimalikult realistlikul kujul, mida õppur oma meeltega tajub (kuuleb, haistab, näeb jne). Meie rakendus peaks aitama õpetajal neid pilte “maalida”, et aidata õpilasel oma kujutluspilti konstrueerida. Meie rakendus võiks läbi piltide ja helide esitada vastase struktuuri erinevates tuvastamise etappides. Näiteks laseb rakendus mobiilirakendus mootoriheli, kui vaja on kuvada kuvada vastase soomuki avastamist. Seejärel näitab õpetaja õpilasele nutiseadmest soomuki pili kuskil kauguses, mis võimaldaks õpilasel täpsemalt näha, millega on tegu (identifitseerida). Seejärel näitab õpetaja pilti või videot lähivaates, mis võimaldaks õpilasel otsustada kas tegemist on sõbra või vaenlasega (tuvastada) ning kavandada oma edasised tegevused. Pärast võimalikku rünnakut näitab rakendus nii pildis kui helikeeles plahvatusi ning pilti vastasest pärast rünnakut (nt soomuk suitsemas). Nüüd on õppuril võimalik hinnata kahjusid ning kavandada järgnevaid tegevusi. Taolise nutiseadme äppi olemasolu aitaks kõvasti tõsta väljaõppe realistlikkust ja tulemuslikkust oludes, kus reaalset vastast kuvada pole võimalik (mis moodustab väga suure osa sõjaväeliset väljaõppest).\nvirtuaalsed õpikeskkonnad ja õpihaldussüsteemid: Esimene ülesanne\nOtsustasin proovida õpihaldussüsteemi Eliademy, sest mind kõnetas fakt, et tegemist on eestikeelse keskkonnaga, mis võiks olla täiesti arvestatav valik minu koolile (Kaitseliidu kool). Kui paljud muud Euroopa riigid saavad uhkeldada, et tegemist on kakskeelse riigiga, kus kõik kodanikud suudavad soravalt inglise keelt rääkida (näiteks Taani), siis siin Eestis me paraku seda veel öelda ei saa. Seega keele aspekt mängib siiamaani olulist rolli. Eliademy esmamulje oli väga hea: kaasaegne disain ning paljulubav reklaam, mis lubas 3 sammuga ilusa e-kursuse luua. Võrdluseks õpihaldussüsteemiga ILIAS, mis minu organisatsioonis on kasutusel (paljuski just sellepärast, et teda on hinnatud piisavalt turvaliseks), siis selle kujundus on jalgu jäänud kuhugi eelmisesse kümnendisse ning pidev arendustöö on ta väga keeruliseks muutnud. Eliademy tundub olevat nendes valdkondades parem.\nProovin ennast registreerida, kuid kohe ilmnes tõrge: keskkond ei toeta Internet Explorer 11 veebibrauserit, mis on paraku minu tööarvutis ainuke lubatud lehitseja. Pean mõni teine päev kodus jälle proovima… Sellega seoses tekkis mul kohe küsimus: kas õpitarkvara peaks kohanduma õppija vajaduste ja võimalustega või vastupidi. Tänapäeval on erinevate tarkvarade valik sisu toomiseks meeletu ning erinevaid failiformaate palju. Kui lähtuda õppijakesksest lähenemisest, siis minu ootus on, et õpitarkvara kohanduks just MINU vajadustega ning oleks valmis koostööd tegema just nende programmidega, mis MINU arvutis on.\nTänavu oli mul võimalus külastada BETT haridustehnoloogia messi Londonis, kus mind kõnetas sügavalt õpihaldussüsteem Firefly. Eriti meeldisid mulle selle keskkonna arendemise põhimõtted:\nLihtsus – parem vähe häid võimekusi, kui kõik kujutletavad võimekused;\nHaridus – koolid ei ole äriettevõtted, fookus on õppuril;\nÕpetajatel on kiire – aitame õpetajatel aega säästa, mitte kulutada;\nIntegreerime, mitte ei leiuta jalgratast – koolides on juba väga palju erinevaid infosüsteeme. Firefly märkamatult ühildub nende kõigiga.\nMitte ainult tarkvara – tegemist on suurema kontseptsiooniga, kuhu kuuluvad ka süsteemi juurutamine, koolitamine ja toetamine.\nIga kool on erinev ja oma nägu – tarkvara kohandub sinu kooliga, mitte kool tarkvaraga.\n(Home: Firefly Learning LLP, 2015)\nSelle briti firma tarkvara püüdis ühilduda ise kooliga ja selle vajadustega ning see oli LIHTNE. Proovisin isegi sinna sisu toota: lihtsalt lohista tekst ja pildid leheküljele ja valmis ongi! Lisaks pakkus tarkvara erinevaid lahendusi sotsiaalse õppimise võimaldamiseks. Mul on tunne, et just see on õige viis, kuidas kaasajal head õpitarkvara arendada. Paraku on antud firma alles tuult tiibadesse saamas ning nende fookus oli suunatud just briti koolidele, mitte riigist välja.\nProovisin õpihaldussüsteemi Eliademy’s kursust koostada. Seekord siis isikliku arvutiga, kasutades Mozilla Firefox uusimat veebilehitsejat. Sisse sain logida, kasutades oma isiklikku Facebook’i kontot. Uue kursuse loomine oli tõesti lihtne: kirjuta kursusele nimi ja lühikirjeldus ning vasta mõnele kategoriseerivatele küsimustele. Sama lihtne, nagu ettevõtte loomine Eesti Vabariigis (võrreldes siis teist riikidega). Kuid nagu ettevõtjatelgi, kes tihti satuvad raskustesse, et uus firma kasumlikuks pöörata, nii tekkisid ka minul raskused, et selles keskkonnas õppetöös tõsiseltvõetavat partnerit näha.\nSisu töötlemiseks kasutatav sisuhaldussüsteem (CMS) tegi kõike mis vaja, kuid mitte väga mugavalt. Originaaldokumendi kujundust matkida mul täielikult ei õnnestunud, piltide ja videode lisamisel tuli seadistada väga palju erinevaid parameetreid. Visuaalselt esteetilist kujundust kohati ei õnnestunudki saavutada (võimalik, et see oli ka minu oskustes kinni). Korraks tekitast elevust võimalus pidada tarkvara vahendusel veebiseminare, kuid lähemal vaatlus tuli välja, et tegemist on tarkvara tasulise rakendusega (tarkvara on muidu tasuta, kuid piiratud võimekusega, täisversiooni eest tuleb maksta 1€ kasutaja kohta). Ülesannete jagamiseks oli võimalus kas kirjutada leheküljele ülesande kirjeldus või laadida üles eraldi fail. Samuti oli võimalus korraldada valikvastustega küsitlust või testi. Olles kasutanud õpihaldussüsteemi ILIAS ja proovinud Firefly’d, kus on väga palju võimalusi ülesannete jagamiseks ja hindamiseks, siis Eliademy võimekus selles vallas oli väga kahvatu. Õppimise sotsiaalse poole toetamiseks oli ainukeseks lahenduseks võimalus pidada foorumit. Enda organisatsiooni vajadustest lähtuvalt, kus me tahame, et meie oleks süsteemi omanikud (süsteem jookseks meie hallatavast serverist), siis taolist lahendust nad ei pakkunud. Kui proovida hinnata antud süsteemi, siis üks kaasaegne õpihaldussüsteem peaks:\ntoetama konstruktivistlikku õpikäsitust;\ntoetama koostööd õppurite vahel;\nlähtuma õppuri personaalsetest vajadustest;\nolema võimeline integreeruma muude süsteemidega;\nolama avatud ja toetama arendustööd kõikide huvigruppide poolt ning jaoks;\nolema kuluefektiivne ja võimaldama maksimaalselt ära kasutada juba olemasolevaid süsteeme.\n(Watson & Watson, 2007)\nKui lähtuda nendest põhimõtetest ning minu kasutajakogemusest, õpihaldussüsteem Eliademy paraku kõrgeid punkte ei saa ning kaasaegseks süsteemiks seda pidada ei saa.\nMis puudutab õppimist, siis Eliademy sobib pigem faktiliste ja kontseptuaalsete teadmiste edasiandmiseks, mis ei nõua suurt kognitiivset võimekust ega eelda erilist sotsiaalset mõõdet. Taoline võimekus iseloomustab paljusid õpihaldussüsteeme, kuid kaasaegne lähenemine õppimisele eemaldub taolistest kõik-ühes süsteemidest, pigem on oluline valida õige tööriist ülesande täitmiseks, lähtudes ennekõike õppuri vajadustest. Selle ülesandega aga kõik-ühes süsteemid, nagu Eliademy, hakkama ei saa. (Siemens, 2004)\nKokkuvõtvalt, Eliademy on küll väga lihtne süsteem, kuid selles lihtsas paketis ei pakuta erilist võimekust. Kui eesmärk on lihtsalt õppetöö sisu ja korraldusliku poolt hallata, siis on see keskkond täiesti piisav, kuid kaasaegselt korraldatud õppetöö juhtimine nõuab oluliselt võimekamaid süsteeme, mis suudavad seejuures jääda lihtsaks.\nHome: Firefly Learning LLP. (12. September 2015. a.). Allikas: Firefly Learning LLP kodulehekülg: http://fireflylearning.com/\nWatson, W. R., & Watson, S. L. (2007). An Argument for Clarity: What are Learning Management Systems, What are They Not, and What Should They Become? TechTrends, 28-34.\nKaitstud: Haridustehnoloogiline nõustamine\nKaitstud: Õpikeskkonnad ja võrgustikud\nKaitstud: Praktika panus magistritöösse\nKaitstud: Eneseanalüüs VII nädal\nBarbara, Õppedisaini alused: Merrill…\nÕppedisaini alused:…, Õppedisaini alused: Merrill…\nVeeb 2.0 vahendid õp…, Kolmas teema: Veeb 2.0 vahendi…\nTagasiside rühmatööd…, Digitaalsete õppematerjalid ko…\nHans Põldoja, Digitaalsete õppematerjalid ko…\nProjektijuhtimine tarkvara arenduses\nServeripoolsed interaktiivsed lahendused\nStatistika ja andmeanalüüs