Sagorevanje - Epilog\n„I zlo se rađa u zlu, nastavljajući novo zlo u neprekinutom lancu“\n(Dominik Smole, slovenački književnik)\n(Identitet, krivica i osuda zločina)\nPetodelni esej „Sagorevanje“ svedoči o nastanku i evoluciji zločina koji je samo jedno zrno beščašća u bosanskoj bašti zala i osvete. Ovde se radi o surovom ubistvu 19-oro žena i dece koje su izvršile ustaše u februaru 1943. godine podno planine Grmeč, u selu Kamengrad, u Bosni. Samo u porodičnoj zajednici dva rođena brata, ubijeno je osmoro dece i njihove dve majke, što je neuporediv familicid kojim su zatrte dve porodice. Do danas za taj zločin niko nije odgovarao. Time je on ostao otvorena rana i tamna brojka koja pojačava balkanopatiju, tišti porodicu i onespokojava normalne i zdravomisleće ljude.\nPo svojim obeležjima ovaj zločin ima genocidni karakter, jer je od strane jedne zločinačke grupe, svesno, izuzetno nemilosrdno i brutalno, izvršeno ubistvo dela pripadnika drugog naroda, upravo zbog njihove nacionalne pripadnosti – i to dece i njihovih majki - sa ciljem istrebljenja, uništenja i zatiranja njegove rodnosti i ljudske regeneracije, obnove i priraštaja. U tom familicidu, devastirane su dve porodice sa osmoro dece, uz još sedmoro druge dece, ukupno 15-oro umorene dece, što je trajan i nenadoknadiv gubitak, jer, kako se kaže u ovoj knjizi: „Ubiti dete znači ubiti i detetovo dete i detetovog deteta dete... To je 15 nikad nastalih porodica i domaćinstava i makar 30 nikad rođene dece i još 60 nikad rođene unučadi i još 120 nikad rođene praunučadi...“\nKazati da je taj zločin mali zločin i da je to bilo davno, je ružna reč i cinična misao. Nema malog zločina. Pogotovo u Bosni i na Balkanu. Zločin ove vrste nikada ne zastareva ni pravno, a kamoli u porodičnom sećanju i narodnom pamćenju. Upravo gradacija zločina u smislu minorizacije jednih, a majorizacije drugih, vodi u besmisao i nove sukobe, jer ako je Kamengrad mali zločin, a Srebrenica veliki zločin, onda je Jasenovac gigantski zločin, i tako u beskraj.\nSvaki zločin mora da ima svoje ime, ili preciznije, svoj identitet i individualnost. Identitet zločina utvrđuje se, prvenstveno, rasvetljavanjem činjenica i analizom personalnih, temporalnih i prostornih obeležja događaja, odnosno radnje koja se identifikuje kao zločin, što znači individualno određenje učinioca i žrtve, kao i vremensko i mesno utvrđenje kad, gde i kako se zločin desio. To je zadatak istražne procedure koju sprovode nadležni sudski organi u cilju privođenja pravdi vinovnika zločina.\nIsto tako, svaki zločin zaslužuje osudu i kaznu, ma od koga da je učinjen. Ta misao je prisutna u svakom delu „Sagorevanja“ i „Balkanopatije“, to je spiritus movens svake priče i opaske u ovoj knjizi. Time se sugerišu bazični principi u tretiranju hrvatsko-srpsko-muslimanskih zločina, koji su neophodni za mir i suživot na Balkanu: utvrđivanje i osuda zločina, sankcioniranje učinioca zločina, utvrđenje motivacije, uzročnosti i međusobne povezanosti zločina i jednako poštovanje svih žrtava bez obzira kom narodu pripadaju.\nNišta od ovoga nije ispoštovano kad je u pitanju kamengradski zločin jer učinioci nisu nikada izvedeni pred sud, nije sprovedena krivičnopravna istraga, a grob žrtava nema ni dostojnog obeležja već su sve samo upisane u dugački spisak žrtava fašističkog terora u tom kraju Bosne.\nU „žrtve fašističkog terora“ upisivana su, po pravilu, sva lica stradala u ratu od strane neznanog, ali i od strane znanog izvršioca pogotovo ako je on iz reda domaćih kvislinga (ustaša, domobrana i četnika). Cilj je bio smanjivanje netrpeljivosti, moguće osvete i tenzija između suseda i naroda koji ostaju da i dalje žive jedni pored drugih i u istoj državi, tako što su ustaški, domobranski i četnički zločini, kod kojih nije bilo živih svedoka, upisivani posle završetka rata kao zločini „Nemaca“, „neprijatelja“ i „rata“, a ne kao akti ljudi koji imaju svoje ime i poreklo. Na taj način zabašurivan je identitet zločinaca, a time, nažalost, i istina. Ali, kao u priči o caru Trojanu i njegovim kozjim ušima, istina se ipak ne može sakriti, i kad-tad izbija na videlo pa priča o nekažnjem zločincima nezatajeno nastavlja da živi u porodici žrtava i u sećanju njihovih suseda i prijatelja, sa latentnom opasnošću da izrodi nove antagonizme, nevolje i odmazde.\nZa zločin u Kamengradu ne mogu se okriviti Muslimani kao narod, već izolovana grupa iz tog naroda koja se, kao razularena banda osokoljena ratom, bezvlašćem i haosom, drznula da bez ikakvih skrupula uzima tuđe živote, ubija decu i pljačka imovinu, sudeći bez suda samo po nacionalnoj pripadnosti žrtava i po krivdi i bezakonju. U tom slučaju potvrdilo se, kao mnogo puta do tada, da je najpogubnije kada se oružja, a time i moći, dočepaju uvojačeni primitivni ljudi, neradnici, fukara i jalija, iz bilo kog etnosa, jer ta sorta štetočina nanosi i širi najgore zlo i poniženje, ostavljajući iza sebe krvav trag i sramno sećanje.\nRetko gde u svetu se mogu naći narodi koji su toliko slični po izgledu, jeziku, kulturi, običajima i navikama, a koji su uz to i susedi, kao što su Hrvati, Srbi i Muslimani. I nigde nema primera da se tako bliski narodi međusobno svađaju, mrze i ubijaju, kao što je slučaj sa ova tri naroda na Balkanu. To je balkanska patologija koju neko sa strane uopšte ne može da razume, pogotovo zato što u međusobnom optuživanju, nadmetanju i podmetanju svaki od ova tri naroda kroji svoju verziju istorije u kojoj je on žrtva, a onaj drugi krivac i izgrednik. Ali, kako ne mogu postojati tri istine, realnost je negde na sredini, a do nje vode razumevanje i kompromis – kojih nema.\nSrpski narod ima traumu nepriznate žrtve, a to je duboki i samorazarajući osećaj da ogromne žrtve i gubitke toga naroda, koji su velikim delom nastali od susednih, i po mnogo čemu trebalo bi, bratskih naroda, Hrvata i Muslimana/Bošnjaka, upravo ti narodi neće da razumeju i uvaže, a pogotovo da sagledaju i priznaju svoju krivicu u tim zlodelima i štetama. I Hrvati pamte žrtve srpskih i muslimanskih nedela, a Muslimani/Bošnjaci srpske i hrvatske zločine, sa razlikom što srpska frustracija žrtve traje znatno duže, sa posebno traumatičnim „uspomenama“ iz Drugog svetskog rata.\nKamengradski familicid, kao i brojni drugi zločni Drugog svetskog rata na području Balkana, ostao je u tami istorije. Nije bilo fotografa, fleševa i kamera i nekog ko bi kao general Ajzenhauer po ulasku u oslobođeni nacistički logor rekao: „Snimajte, pojaviće se kurvini sinovi koji će reći da se to nije dogodilo“.\nSrpske žrtve - kojih je u jasenovačkom holokaustu, sa manjim brojem Jevreja, Roma i ostalih, prebrojano skoro 100.000, a drugi izvori navode da je brojka umorenih u tom logoru mnogo veća (centar "Simon Vizental" u Los Anđelesu navodi da je u Jasenovcu ubijeno oko 600.000 ljudi), dok ih dodatno uvećavaju „sitni zločini“ nad Srbima, kao što je uništenje porodice u Kamengradu i brojni drugi zločini, - neopravdano su zapostavljene u balkanskoj stradalničkoj matematici.\nTo hrišćanski srpski narod koji nikada u oba svetska rata nije bio agresor, porobljivač i ratnik na krivoj strani istorije, boli i peče kao nezaceljena rana koja u dubini nacionalnog etnosa neugasivo plaminja kao nezaslužena nepravda i ogorčenje.\nObjektivno, u svojoj istoriji srpski narod, u celini, je mnogo propatio i stradao, a je za to velikim delom i sam kriv jer nije hteo ili nije znao da se vešto i lukavo, poput Bugara i Hrvata, prilagođava datim vojnim izazovima i društvenim događajima koje su krojile velike sile i jači od njega.\nU dvadesetom veku, sa većom interakcijom Hrvata i Srba, a potom i Muslimana, srpske frustracije se pojačavaju. Pod neveštom i neiskusnom vladarskom palicom dinastije Karađorđević, novodošle na vlast posle zločinačkog istrebljenja prethodne dinastije, Srbija ulazi u konflikte sa okolnim zemljama, posebno sa moćnim severnim susedom, a potom sa Slovencima i Hrvatima stvara Jugoslaviju, ne prozrevajući da je tim narodima ujedinjenje samo trenutna slamka spasa od preteće nacionalne i teritorijalne distorzije usled rastakanja i cepanja države u kojoj su dotad bili.\nU novonastaloj zajedničkoj državi Srbija je pogrešno procenila svoje mesto, položaj i značaj, jer je - imajući u vidu da su sami Hrvati i Slovenci tražili združivanje sa Srbijom, i polazeći od toga da je među ta tri naroda jedino Srbija bila među zemljama pobednicama svetskog rata koje su krojile novi posleratni svet, a uz to je podnela nadčovečanske gubitke stradanjem u ratu skoro pola srpske muške populacije - smatrala da ima odrešene ruke i potpunu slobodu (carte blanche) da supremativno vodi državne poslove i uspostavlja kraljevsku vlast u Jugoslaviji. Srpska zabludelost, hrvatska neiskrenost i slovenačka nezainteresovanost, urušile su zajedničku državu pokazujući je kao nedomašiv mit kome ova tri naroda u tom momentu, a ni kasnije, nisu bila dorasla.\nRastakanje zajedničke države kao kohezionog stožera balkanskih naroda, prvo, za rata 1941. godine, a potom, definitivno, 1991. godine, otvorilo je, oba puta, vrata zabravljenih pećina u kojima su se decenijama nagomilavali i tavorili neprijateljstva, mržnje, zavisti, dugovi, strahovi, nenaplate, podozrenja i osvete i „đavo je došao po svoje“, bez snage, volje i želje ikog da mu se suprotstavi i vrati ga tamo odakle je izmileo.\n(Odgovornost za zločine)\nOdgovornost za zločin u ratu je na neposrednom izvršiocu, ali i na onima koji su po komandnoj ili političkoj liniji s njim povezani. Kaznena i svaka druga odgovornost proističe iz političke slobode koja čini da većina pojedinaca u jednom narodu oseća odgovornost za politiku svog rukovodstva. To podstiče pojedince da dignu glas i suprotstave se zlu, što bi trebalo da bude prirodna reakcija čoveka na nasilje. Ćutanje i pasivnost dovode do disperzije nasilja, sa realnom opasnošću da ono obuhvati i neme posmatrače: ”Kada su nacisti odveli komuniste ćutao sam jer nisam bio komunista. Kada su odveli socijaldemokrate, ćutao sam, jer nisam bio socijaldemokrata. Kada su sindikalce odveli, ćutao sam, jer nisam bio sindikalac. Kada su Jevreje odveli ćutao sam jer nisam bio Jevrej. Kada su mene odveli više nije bilo nikoga da protestvuje” (Martin Nimoler - Niemoller, nemački teolog i luteranski pastor).\nDosadašnji zločini u Bosni i na Balkanu su posledica niza uzročno-posledičnih dešavanja, najčešće ranijih zločina koji nisu bili rasvetljeni, priznati i sankcionisani, a na koje su oni koji su mogli dići glas, ostali gluvi i nemi. To je činjenica koja se ne može prenebregnuti, ali istovremeno i nepopravljiva spirala zla koja se ne može opravdati niti pravno odbraniti.\nZločin u ratu se ne zaboravlja, ali se pravilnim i efikasnim kažnjavanjem učinioca otklanja potreba i želja za direktnom osvetom koja je poriv koji proističe iz nagona za samoodržanjem. Ako, pak, takvo kažnjavanje izostane pa ne bude ni istraživanja zločina niti otkrivanja i gonjenja učinilaca, stvara se rasadnik osvetoljubivih misli i potrebe za uzimanjem pravde u svoje ruke, koja se lako otelovljuje pod okriljem ratnog haosa i bezvlašća. U ovom potonjem slučaju dolazi do „efekta lavine“ jer zakotrljani lanac osvete ne locira niti bira krivce, već cilja na ubičine srodnike i njegov nacion. Tako, stradaju oni koji nemaju pojma šta su i kome krivi i dužni, od onih koji i ne znaju identitet krivca ni opravdanost i visinu njegovog duga.\nDa li potomak iz jedne nacije, kom je u određenoj ratnoj situaciji zločinački ubijen predak od strane pripadnika druge nacije, treba u sledećem ratu, posle 50 godina, da „naplati“ smrt svoga pretka tako što će ubiti jednog ili više pripadnika nacije kojoj je pripadao ubica?\nNa matrici „nekažnjenog zločinca“ i „neosvećenog pretka“ funkcionišu Srbi, Muslimani/Bošnjaci i Hrvati u Bosni. Srbi vuku taj sindrom iz Drugog svetskog rata kada su pripadnici tog naroda bez milosti ubijani od strane hrvatskih i muslimanskih ustaša koji po prestanku rata uglavnom nisu ni odgovarali za svoja nedela. Taj narod je najteže osetio tzv. fašistički teror u tom ratu. Danas u zapadnoj Bosni, Lici, Kordunu i u Slavoniji, nema srpske porodice u kojoj neki predak nije stradao kao civilna žrtva u logoru Jasenovac ili na drugom mestu od ustaškog terora. Na to se još nadodaju vojne žrtve.\nČinjenica je, što se u istoriji ko zna koliko puta potvrdilo, da „zločin rađa zločin koji rađa zločin“. Tako se može dokučiti i shvatiti motiv i nadahnuće posteriornog učinioca zločina u ratu. Ali zmijoglava krivulja kontinuiranog zločina nema isprike jer nijedan zločin nema opravdanja (Nullum scelus rationem habet). Varvarizam jednih ne može nalaziti opravdanje u varvarizmu drugih. Može se prihvatiti da postoji pravedna kazna, ali ne i nikad da postoji „pravedni zločin“. Ubistvo ubice mimo suda nije dozvoljeno sem u nužnoj odbrani, pa čak ni tada ako je ta odbrana prekoračena; krađa od lopova je protivpravna i takođe se smatra krađom. Delo, koje se po svom sadržaju i pojmu može kvalifikovati kao zločin nikad i nigde ne može naći opravdanje. U protivnom, silazimo na nivo primitivne zajednice i jus taliona.\nU komparaciji kamengradskog i srebreničkog zločina ova knjiga stoji na stanovištu da nema razlike između „njihovog“ i „našeg“ zločina, odnosno da nema razlike između „hrvatskog“, „srpskog“ i „muslimanskog“ zločina. Nema pravednog zločina jer je svaki zločin po samom svom određenju nepravedan, nečovečan i za osudu, pa čak i onda kada ga učini neko naš najrođeniji. Motiv i inspiracija učinioca ne menja definiciju i prirodu zločina i ne umanjuje potrebu privođenja zločinca pravdi, bez obzira ko je on.\nMeđutim, sve rečeno ostaje u svetu dobrodušne teorije i nerealnih floskula ukoliko zataji pravosuđe (nekažnjavanje ili preblaga kazna učiniocu), ako izostane javna osuda nedela ili ako sa strane nekažnjenog zločinca dođe do negiranja zločina i bezosećajnog ponižavanja žrtve. To na žrtvinoj strani akumulira ogorčenje i bes koji se u nekom novom ratu i haosu bezvlašća može izroditi u nekontrolisanu osvetu i odmazdu činjenjem novih zločina, što je na Balkanu već viđeno, kao „balkanski dežavi“ (déjà vu).\nZato je osuda zločina i prozivanje odgovornih ne samo kroz sudsko precesuiranje i sankcionisanje zločina, već i kroz javnu osudu učinioca i podršku žrtvama zločina, neophodno da ne bi, kao posle Drugog svetskog rata kada je izostalo istraživanje i kažnjavanje zločina, aveti prošlosti i sindrom „neosvećenog pretka“ nadvladali razum i naveli nepozvane da čine zločine nad onima koji su nedužni.\n(Instrumentalizacija i ideologizacija zločina)\nOdređeni istorijski događaj, herojski ili tragični, može da pređe u kolektivno sećanje i da ga narod, kao što je slučaj sa Holokaustom kod Jevreja, prihvati kao osnovu svoga identiteta, nikad ga ne zaboravljajući. Takav tragični događaj po zastrašujućim zverstvima za srpski narod je ustaški logor Jasenovac. Dok se Jasenovac spontano i dugoročno urezao u kolektivno pamćenje srpskog naroda, Muslimani/Bošnjaci i Hrvati mu „pariraju“ utuvljujući u svoje etnose savremene tragične događaje, prvi Srebrenicu, drugi Vukovar, sa nastojanjem da na toj platformi homogenizuju svoje narode, pečatirajući Srbe kao vinovnike i ograđujući svoje etničko biće od tog naroda.\nIako Jasenovac, kao „industrija smrti“ po brojnosti žrtava, arsenalu nasilja i stupnju bezumlja i mržnje, daleko nadilazi tragiku Srebrenice i Vukovara, on je potisnut u drugi plan jer se „desio davno“, nije praćen hordom snimatelja, reportera i izveštača, niti je medijski spinovan pošto je tada ceo svet bio obuzet ratnom patnjom, a više nema ni živih svedoka. Uz to, u Hrvatskoj, u kojoj je nastala fašistička NDH tvorevina čije je čedo smrtonosni logor Jasenovac, postoje snažne struje koje nastoje da umanje jasenovački zločin i kompromituju žrtve tog nedela.\nZločini u Srebrenici i Vukovaru, pak, imaju moćnu novinsku, televizijsku i internetsku podršku tako da su doprli svuda. Danas, primera radi, kad prosečni gledalac, u Švedskoj prati vesti sa Balkana, kao sinonim za Muslimane/Bošnjake mu se javlja Srebrenica, a za Hrvate Vukovar. Srbi u toj planetarnoj postavci svesti nisu sinonim za žrtve Jasenovca, već istoznačnica za okrutnike koji su vinovnici poslednjeg balkanskog rata i egzekutori Srebrenice i Vukovara.\nVremenski diskontinuitet između zločina 1941-1945. i zločina 1991-1995. godine, slikovna nezabeleženost i nemanje više živih svedoka, u prvom slučaju, i medijska eksplozivnost i brojnost svedoka, u drugom slučaju, učinili su da se zločini, s jedne strane, poriču, negiraju i umanjuju, a s druge strane, uveličavaju, fabrikuju i instrumentalizuju. Negacija i glorifikacija zločina su ono što najmanje treba Balkanu na kom su žrtve ionako mrtve, laž providna, slava sladunjava i kratka, a suživot u bilo kojoj državnoj formi i u bilo kom teritorijalnom statusu, nužan i neophodan.\nPonovno zlonamerno (mala fides) tumačenje zlodela koja su se desila, uz poricanje već utvrđenih i poznatih činjenica, više unižava takvog nepristojnog propagatora, nego samu žrtvu. Isto tako, ideologizacija i instrumentalizacija sećanja i patnje nimalo ne uzdižu žrtvu, niti pojačavaju istinitost akta nasilja, već otupljuju saosećajnost i srozavaju zločin čija interpretacija prelazi u kičeraj.\nNegacionizam i ideologizacija zločina, kao produkti nekontrolisane manipulacije sećanjima i osećanjima, prestaju da se bave stvarnim činjenicama dajući određenom događaju oreol neuporedivosti s bilo kojim drugim stvarnim događajem, čime mu pridaju nadistorijski, sakralni i mitski karakter bez realnog utemeljenja, i na taj način, jednako obezvređuju monstruoznost izvršenog nedela i dostojanstvo žrtve, podižući iz prašine, u oba slučaja, dejstvo zločina i negativni autoritet njegovog učinioca, što je potpuno suprotno onome što je negator i propagator želeo da postigne.\nJer, preterana mitologizacija i tradicizam u podsećanju na zločin i stalna medijska diskreditacija vinovnika bez dovoljno i zajedno, s obe strane, utvrđenih fakata, na strani žrtve stvara frustraciju koja sugeriše nedodirljivost zločinca i prevladu krivde nad pravdom, a time i nadmoć smrti nad životom. Kako kaže američki pisac i kritičar Leon Vizeltir (Wieseltier), „U samom sećanju na nasilje i dalje živi nasilje, a posthumna pobeda nasilnika nastupa onda kad bol postane tradicija“. Ovakva ultimativna nepravda koja, istina, nema vidljivi juridički oblik, ali može da snažno živi u mitomanskoj svesti, označila bi kapitulaciju realnosti, prava i države.\nNormalna je i legitimna želja Muslimana/Bošnjaka da Bosna bude celovita, jaka i centralizovana država, jer oni nemaju „rezervnu domovinu“ kao Srbi i Hrvati koji ne dele njihovu želju. Srbi, pogotovo, izražavaju nepoverenje prema toj državi zbog prenaglašene islamizacije javnog života, kulture, školstva i institucija u Bosni, sećanja na Drugi svetski rat i zla koje im je nanela muslimanska „Handžar“ divizija i priklanjanje jednog broja Muslimana ustašama, kao i zbog muslimanske školske doktrine da su samo Srbi krivi za poslednji rat u Bosni.\nTakvo žigosanje i difamacija odbija srpski narod od zajedničke države, što Muslimani/Bošnjaci, kao čuvari i „domaćini“ Bosne, znajući da se takva tronarodna država ne može održati na silu, moraju imati u vidu i uložiti poseban, iskren i dugoročan trud da uvere Srbe (i Hrvate) da je Bosna njihova država i da u njoj nema i neće biti hegemonije bilo kog naroda i bilo čije vere.\nIsplivavanje iz bezizlaza balkanskih Scila i Haribdi vodi kroz dijaloško razumevanje, uvažavanje i toleranciju, što je recept za traganje za kompromisom. „Treba da naučimo da razgovaramo jedni s drugima. To znači da ne treba samo da ponavljamo svoje mišljenje, već da čujemo i šta drugi misli. Ne treba samo da potvrđujemo, već i da razmišljamo u kontekstu, saslušamo razloge i budemo spremni na nove uvide. Treba da u sebi, probe radi, sagledamo nešto iz tuđeg ugla, štaviše – da tražimo sebi suprotstavljena stanovišta. Pronalaženje zajedničkog i suprotstavljenog važnije je od fiksiranja uzajamno isključivih stanovišta, čime se razgovor prekida kao beznadežan.“\nTreba saslušati i razumeti ove otreznujuće misli Karla Jaspersa („Pitanje krivice“), nemačkog filozofa i psihijatra, čoveka koji je spoznao dubinu nerazumlja u ratu, a koji potiče iz naroda koji je iznedrio i godinama zdušno podržavao fašizam kao najveće ljudsko zlo u istoriji čovečanstva i koji je odgovoran za nesreću planetarnih razmera u dva svetska rata.\nU kritičkom sagledavanju sebe, ovaj produhovljeni Nemac je dobar primer za Hrvate, Muslimane/Bošnjake i Srbe, kada je posle nacističke kalvarije, u istom gorenavedenom delu, zapisao: „Bez izuzetka, svi mi Nemci imamo obavezu da jasno sagledavamo pitanje svoje krivice, i da izvučemo zaključke. Naše ljudsko dostojanstvo nas na to obavezuje. Pre svega, ne možemo biti ravnodušni prema mišljenju koje svet ima o nama kada znamo da smo deo čovečanstva – da smo prvo ljudi, pa tek onda Nemci“.\nAnalogno tome, neurastenična plemena na Balkanu moraju da umire svoju razdražljivu prirodu i da povrate svoje ljudsko dostojanstvo tako što će utuviti da su pre svega ljudi, a tek onda Hrvati, Muslimani/Bošnjaci i Srbi.\nTakav zakorak u svet dostojanstvenih, otrežnjenih i uviđavnih ljudi koji su tolerantno spremni da čuju i razumeju jedni druge i izraze saosećanja, priznaju sopstvene greške, iskažu kajanje i pruže izvinjenje, vodi ka pomirenju koje je preduslov da se okonča „sagorevanje“ i da se izleči „balkanopatija“, a time prekine lanac zla i uspostavi zdrava i dugoročno održiva osnova za suživot i mir na Balkanu.\nVladimir Todorović, rođen je 1952. godine u Bosanskom Milanovcu kod Sanskog Mosta, od majke Vinke i oca Milana Todorovića. Diplomirao na Pravnom fakultetu u Beogradu 1974.godine. Radio u Prvom opštinskom sudu u Beogradu, a zatim u Saveznom ministarstvu pravde SFRJ, na zakonodavnim i pravno-analitičkim poslovima iz oblasti pravosuđa, posebno u oblasti svojinskopravnih odnosa, obligacionih odnosa, trgovinskih odnosa, autorskog prava, sudskih postupaka, međunarodne pravne pomoći, zaključivanja međunarodnih ugovora i dr. Od 1993. radio kao advokat u Beogradu. Od 2002-2006. godine bio generalni sekretar Saveza Udruženja pravnika Srbije i Udruženja pravnika Crne Gore. Odlukom Vlade Srbije oktobra 2007.godine postavljen za direktora bivše Direkcije za restituciju Republike Srbije. Od jula 2017. godine ponovo radi kao advokat u Beogradu.\nObjavio do sada 25 knjiga – komentara i zbirki zakona, pravnih eseja, praktikuma i priručnika, kao što su: "Pravo svojine u Jugoslaviji sa osvrtom na pravo svojine stranaca", 1990, "Nasledno pravo i vanparnični postupak u praksi" - tri izdanja, 1996, 1997 i 2004, "Denacionalizacija između nacionalizacije i privatizacije, 2001, "Pravosudni praktikum", osam izdanja počev od 2004. godine, „Pravni vodič kroz upravni postupak i upravni spor“, 2018. godine. Autor je kapitalne edicije "Međunarodni ugovori" u 7 knjiga sa 17 tomova. Takodje, objavio preko 60 članaka i drugih stručnih radova u raznim pravnim časopisima, sa akcentom na oblast imovinskih, trgovinskih i obligacionih odnosa.\nPored navedenog pravnog opusa, autor je kratkih priča, eseja i pesama sa temama iz aktuelne društvene stvarnosti, ljudske karakterologije i empatije.


Huawei | Search Results | Trebevic.net\nRezultat pretrage za: Huawei\nKineska tehnološka firma Huawei objavila je da je odlučila uspostaviti proizvodne baze za 5G uređaje u Evropi, tako da “zaista ima 5G za Evropu proizveden u Evropi”, javlja Xinhua. Glavni predstavnik Huaweija u institucijama Evropske unije Abraham Liu izjavio...\nNakon što im je uskraćen pristup Googleovim servisima u kineskoj kompaniji Huawei bili su prisiljeni pronaći zamjene za popularne aplikacije koje div iz Mountain Viewa nudi. Kako bi nadomjestili Google Maps udružili su snage s kompanijom za satelitsku navigaciju...\nOd trenutka kada se Huawei našao na crnoj listi američke administracije i zapao u probleme, kada je saradnja sa dobavljačima softvera i hardvera iz SAD u pitanju, sve su češće informacije o tome da kineski gigant priprema sopstveni operativni...\nOperativni sistem HongmengOS, koga razvija kompanija Huawei, biće brži od Androida i imaće mnogo rasprostranjeniju primjenu. Osim pametnih telefona, moći će da se koristi i u ruterima, mrežnim svičevima, tabletima, računarima, pa čak i u data centrima. To je...\nHuawei odavno razvija svog konkurenta Google Play prodavnici aplikacija pod imenom App Gallery. U slučaju da bude prinuđen zamijeniti Google Play prodavnicu, rješenje je već spremno. Ali može li bolje? Naravno. U mogu alternativnih prodavnica Android aplikacija, jedna od...\nKako saznaje Rojters, Google će prekinuti saradnju sa kineskom kompanijom Huawei uslijed mjera koje su Sjedinjene Države preduzele protiv Kine. Google će morati da obustavi sve poslove sa Huaweijem koji se tiču transfera hardvera, softvera ili servisa. Ove mjere...\nHonor 8 Pro – najbolji Huaweijev telefon do sada\nOvaj smartphone dolazi sa snažnim procesorom i velikim ekranom, a na tržištu ga očekujemo 20. aprila po cijeni od 549 eura.\nHuawei ne krije svoje dugoročne planove, pa je već nekoliko puta najavio da u budućnosti želi da postane najveća mobilna kompanija na svijetu.\nHuawei i Xiaomi planiraju objaviti pametni telefon sa zakrivljenim ekranom\nPametni telefoni sa zakrivljenim ekranima su nešto o čemu se još uvijek puno priča.


Konzola - Blic Online\nHit svačijeg detinjstva ponovo na malim ekranima!\nDevedesetih godina je bilo dosta različitih pravaca u muzici, oblačenju i kulturi uopšte. Ipak, jedan stvar je okupljala sve mlade u zabavi – konzole za igrice.\n"Nintendo" SELI DEO PROIZVODNJE konzole iz Kine u Vijetnam\nKompanija Nintendo planira da deo proizvodnje svoje igračke konzole "svič" preseli ovog leta iz Kine u Vijetnam kako bi diverzifikovala proizvodne lokacije, izjavila je danas portparolka japanskog proizvođača video igara.\nDevetogodišnji dečak ubio je svoju sestru (13) u gradu Džeksonu, u američkoj saveznoj državi Misisipi, zbog toga što nije želela da mu da džojstik konzole za video igre, javlja BBC.\nČuvajte se PS4 i Xbox One: Nvidia predstavila svoju konzolu\nNvidia je sinoć predstavila Shield, prvu Android konzolu koja donosi video sadržaje, muziku, aplikacije i igre na TV uređaje.\nKonzole PS4 i Xbox One ovog meseca "pune" godinu dana, dok Nintendo Wii U ima dve godine. Iako su konzole još uvek mlade, postoji dosta naslova koji su zanimljivi, a ovo su trenutno najbolje igre koje su dostupne na tržištu.\nUđite u PS4: Sony sprema naočare za gejming\nKompanija Sony predstavila je projekat “Morpheus”, virtualne naočare namenjene za njihovu konzolu PS4.\nVeliki uspeh PS4\nKonzola japanskog proizvođača Sony-a beleži velike uspehe na tržištu, pošto je za manje od šest meseci prodato više od pet miliona uređaja.\nNova Sonijeva konzola: PS4 deset puta brži od prethodnika\nDo lansiranja nove „Sonijeve“ konzole na evropskom tržištu ostalo je još desetak dana, ali su korisnici u Americi već od petka mogli da kupe dugo očekivani PS4. Čak i pre početka prodaje naručeno je više od milion jedinica PS4, a iz kompanije „Soni“ se nadaju da će ovo biti njihova najprodavanija konzola u istoriji.\nKonzola kompanije „Majkrosoft“ zvanično je predstavljena pre nekoliko dana, bez detalja o ceni ili o datumu prodaje. Ipak, jedan od lanaca prodavnica koji će je imati u svojoj ponudi jeste „Extra Life“.\nSonijeva konzola Plejstejšn 4 stiže 20. februara\nKompanija „Soni“ do je sada bila veoma tajnovita kada je u pitanju nova generacija njihove gejmerske konzole. Na zvaničnom sajtu pojavio se kratki video u kojem se najavljuje veliki događaj 20. februara u Njujorku. Iako ne otkrivaju o čemu se konkretno radi, pompezna najava i simboli sa gejmpeda otkrivaju da će sigurno imati veze sa novim „plejstešenom“.


Tržišno rešenje: Stanje akademije\nat Friday, April 12, 2013 posted by Slaviša Tasić\n'Prvo, nije jasno zašto je ovakav rad uopšte u nekom ekonomskom časopisu. Čime se danas akademska ekonomija bavi? Izgleda da je to što su autori nešto izmerili i statistički testirali danas dovoljno da se to podvede pod ekonomsku nauku. Ali nisu ekonomisti izmislili statistiku.'\nTako otprilike izgleda cela autorova knjiga Frikonomija.\nOdlican tekst, zao mi je sto autori nisu uzeli 12 mesecno majmunce, verovatno bi imalo slican ili bolji IQ od ljudi. :)\nIzvinjavam se sto smaram, al ipak je petak.\nKad smo vec kod statistike.\n"Jedni dovode u pitanje IQ testove za osmomesečne bebe, drugi primećuju da ako tu i nema razlika, to samo znači da se urođene razlike pokazuju kasnije, ne u ranom detinjstvu"\npa to kazu i sami autori, kada kliknem na tvoj link, vidim abstract, gde pise:\n"To the extent that there are any genetically-driven racial differences in intelligence, these gaps must either emerge after the age of one, or operate along dimensions not captured by this early test of mental cognition."\nsta su novo rekli ovi komentatori?\nKad sam video 'akademija" u naslovu pomislio sam da pises o SANU. :)\n".. posebno povoljna okolnost to što uspeh zavisi koliko od pojedinca, a ne toliko od okoline, društva, obrazovnog sistema i drugog što država može svojim politikama da uredi" (namerna inverzija)\nZnaci kukuruz je kriv sto nece da nikne u Sahari. Sram da ga bude :D\nU tom duhu, Srbiji nisu potrebni ni nezavisni sudovi, jer gradjane cak ne kradu ni na pijaci..\npogledaj malo i rad, govori se o tome da okolina utice a ne genetska predodredjenost. Inace ne bi bilo od nikakvog interesa sem medicinskog da li se iq razlike javljaju pre jedne godine ili posle. Kad se kaze da nisu genetske nego drustvene, to vec ima veze.\nMeni nije bas najjasniji skok u zakljucima koje Mr Tasic izvodi: "[...]što uspeh ne zavisi toliko od pojedinca, koliko od okoline, društva, obrazovnog sistema i drugog što država može svojim politikama da uredi."\nNisam procitala sam rad, i ne znam sta oni tacno tvrde u njemu; ali odakle ideja da IQ sam po sebi garantuje uspeh? Mislim, neki drugi uspeh osim onog da se sto ispravnije popuni IQ test?\nDa li autori to eksplicitno ili makar implicitno tvrde u tekstu (da je okolina presudna za uspeh, ne samo za razlicitost?)\nUostalom, zar ne bismo mogli da kazemo da je verovanje u biologiju (odnosno urodjenu inteligenciju) kao nuznog uslova za uspeh jednako ogranicavajuce koliko i verovanje u silu okoline? Zar nisu i jedno i drugo "nesto" sto je fakticki mehanizam pre-determinacije koji se medjusobno razlikuju samo po vremenu svog ucinka (biologija u trenutku spajanja genetskog materijala vs sociologija koja traje verovatno makar prvih 20ak godina zivota?)\nIskreno ne vidim nuznu korelaciju izmedju uspeha i DNK. Na stranu to da je sasvim validno postaviti pitanje i sta je tacno uspeh, cak i ako se ogranicimo na njegove sasvim izbrojive odlike (u kontekstu najopstijeg karaktera ovog bloga).\nNajvaznija (IMHO) je poenta crowdsourcinga: razbijanje uvrezenih hijerarhijski izgradjenih centara znanja kao jedinog autoriteta Istine je verovatno najfascinantnije desavanje na internetu. Jos kada to rade un-PC i verovatno sasvim prosecnog IQa stvorovi na 4chanu ili 9gagu i slicnim sajtovima, jos je sladje :)\npa ima i to negde:\n1. ne moras ni da ukljucujes uspeh u jednacinu da bi sve ovo vazilo. to sam ja nehotice uradio, ali recimo da se prosto radi o determinantama IQ, da je IQ sam po sebi pozeljna stvar -- opet sve isto vazi.\n2. ako ga ipak ukljucis, uglavnom je nesporno da su razne vrste konvencionalno shvacenog "uspeha", kao akademski uspeh ili dohodak, visoko korelisane sa IQ.\nZahvaljujuci genijalnim zakljucima gosn. Slavise, sada ce nase sponzoruse znati koga da love, clanove Mense :D\nMožda će nekima zvučati kao zakeranje, ali, ohrabren Slavišinim hvaljenjem nemilosrdnih komentatora na blogovima, moram da primetim da se ovo što on, verovatno u brzini i pod uticajem engleskog, naziva REVIZORIMA i REFERISANJEM u stvari obično zove RECENZENTI i RECENZIJE/RECENZIRANJE.\nIstinski stručne i uspešne sponzoruše bi to i radile (ili to možda već i rade, samo ja kao odrođeni izdanak naše velike domovine taj trend još nisam zamjetio :) ) ). Razmislite, ako je njihov cilj da se udome i obezbede potomstvo, šta je bolja opcija, neki klasični srpski baja, koji, kada se apstrahuju fiktivni kamioni i avioni, uglavnom u kakvom-takvom vlasništvu ima neki "Audi" ili "BMW" sumnjivog porekla i kevinu garsonjeru u Velikom mokrom lugu, sa šansom od jedan prema hiljadu (jer je takvih kao kusih pasa) da dovoljno napreduje u nekoj od lokalnih političkih ili klasičnih mafija da se etabilra i za par decenija ne završi kao taksista, a čak i u tom slučaju će celog života strepeti da ga neki "poslovni partner" ne rokne za neki pišljivi tal or nekoliko soma ili ga neki populista iz konkurentnog zločinačkog udruženja poput Pičkoustog ne prihapsi kao još jedan trofej (dok, naravno, za to vreme cela zemlja nezadrživo pada i u apsolutnom i u relativnom smislu, jer su takvi likovi uzori i modeli) :)) Ili je to ipak, recimo, jedan jako fini i široko obrazovani dečko iz moje familije, klasičan "cvikeraš" koji je imao sve desetke na elektrotehnici, vozio polovnu "Astru" (živeo je, doduše, u prelepom stanu od sto osamdeset kvadrata na zapadnom Vračaru, ali to je ipak neka druga, porodično-roditeljska priča :) ) i video ukupno pet riba dok se nije oženio i emigrirao, :) i sada, posle petnaestak godina, na poziciji vice-predsednika za razvoj jedne oveće firme u silikonskoj dolini svake godine uknjiži minimalno milion-dva dolara, a kad jednog dana kešira razne akcije i opcije, moći će da kupi sebi neko skromno ostrvce za penzijicu u stilu? :)) Ukratko, to su trećerazredne sponzoruše, verovatno, da se vratim na temu, makar delimično i iz genetskih razloga (cf. stara narodna mudrost "para na paru, a fukara na fukaru" :)) ), i sva je prilika da će, sve dok ne apdejtuju softver za navođenje, :) i njihove ćerke, unuke i praunuke biti sponzoruše, i završavati u ogromnoj većini kao prigradske ženturače koje čekaju da nekadašnji baja koji sada vrti đevrek ceo dan za par stotina evra donese neku siću sa taksija da imaju čime da nahrane larve budućih majmuna i sponzoruša koje već treniraju na ulici :))))\nZahvaljujući ovakvom crowdsourcingu akademija je sve manje u stanju da zaštiti svoju kulu od slonovače.\n"Što je babi milo, to joj se i snilo." Ja ne vidim nikakve indikacije da je intelektualni monopol elitnih akademskih ustanova imalo narušen svim tim slobodnim (i vrlo često odličnim) kritikama koje se zadnjih godina mogu naći na internetu. Slično kao što ne vidim da je internet imalo ugrozio propagandi monopol masovnih "mainstream" medija.\nSjećam se da su još prije šest ili sedam godina, kad su blogovi tek postigli široku popularnost, mnogi blogeri bili puni entuzijazma vjerujući da je konačno došao čas kad će taj novi medij razbiti masmedijsku i akademsku kontrolu javnog diskursa. Međutim, razvoj događaja otad je bio potpuno razočaranje za sve koji su to očekivali. Ono što se dogodilo je da su blogovi postali donekle utjecajan medij -- ali samo oni iza kojih stoje isti ti masovni mediji i akademske ustanove i koji služe kao samo još jedan megafon za dotične. (Nije ni čudo da danas više nema ni približno toliko zanimljivih i originalnih nezavisnih blogera kao prije 5-6 godina.)\nNaravno, nezavisni kritički glasovi i dalje mogu pisati po komentarima blogova ili otvarati svoje nezavisne blogove. Ali ta sloboda je otprilike ekvivalentna slobodi da fotokopiraju i raspačavaju pamflete, koju su imali i davno prije interneta. Nitko bitan neće pridavati pažnju tome što po internetu pišu kojekakvi anonimusi, ništa veću nego što bi pridavao nekakvom čudaku koji dijeli fotokopirane pamflete na javnom mjestu.\nu životu vi srećete specifične pojedince, a ne nekakve tipične predstavnike imaginarnih kolektiva da biste o njima sudili na osnovu statističkih proseka\nJedan problem s ovim argumentom je to što za većinu ljudi s kojima u životu imate posla, vi nemate mogućnost upoznati ih blisko i detaljno prije donošenja odluka. Većinu odluka o ljudima vi dakle nužno donosite na osnovi statističkih prosjeka i korelacija. To je poznati koncept "statističke diskriminacije":\nDrugi problem je to što ti kolektivi, bili oni imaginarni ili ne s neke filozofske perspektive, imaju veliku težinu u realnoj politici i nema nikakve naznake da će izgubiti tu težinu u doglednoj budućnosti. Tako da je vrlo naivno očekivati da će pitanje razlika u prosječnom uspjehu i društvenom statusu između tih kolektiva ikad biti moguće diskutirati na miran i ideološki neopterećen način.\nNe znam o čemu govoriš, u najvećem broju slučajeva veliki mediji su ti koji su se nakačili na blogere, ne obrnuto. Matt Yglesias, Megan McArdle i drugi su počeli sami i nezavisno da bloguju, a onda su ih mediji pokupili i stavili pod svoj logo. Ako se to i ne dogodi samostalni blogeri opet imaju ogroman uticaj. Uporedi akademske žurnale 2008-2013 i kvalitetne blogove i vidi gde ima više upotrebljivog materijala o krizi i ekonomskoj politici uopšte.\nI niko ne govori o anonimusima, blogove pišu izuzetno kvalifikovani ljudi, jedino što im medij nisu više spore i zatvorene akademske procedure već blogovi direktno. Skoro sam pisao kako je Scott Sumner počevši sam svojim blogom promenio stavove centralnih banaka od Feda to sada Banke Japana (kasniji su mi se drugi pridružili, pa i mediji). Bernanke i Gajtner prave redovne sastanke sa ekonomskim blogerima, Kongres ih redovno poziva na ekspertska svedočenja.\nSvi ti primjeri su samo potvrda onoga o čemu ja govorim. Kad krupni mediji daju poslove ljudima koji su se proslavili kao blogeri, oni ne biraju blogere s originalnim i nekonvencionalnim idejama koji napadaju fundamentalne zablude i ideološke pristranosti "mainstream" medija i akademije. Ono što se promijenilo s pojavom blogova je samo to da talentirani pisci čiji su stavovi unutar granica ideološke ortodoksije sad imaju još jedan način da se istaknu u nadi da će ih iste sile koje i dalje vladaju javnim diskursom uzeti u svoje okrilje i dati im ugledne pozicije. (Kakve nam to hrabre i neortodoksne ideje donosi npr. Yglesias?) S druge strane, blogeri koji zaista izlaze iz okvira ideološke ortodoksije nemaju nikakve šanse da će se izdići iznad "crackpot" (ili još goreg) statusa.\nPrije nekoliko godina, dok su blogovi još uvijek bili relativno nov i egzotičan medij, još se i moglo povremeno vidjeti da se neki ugledan bloger s ortodoksnim pogledima upušta u ozbiljne i iskrene rasprave s ljudima i idejama izvan granica ortodoksije. Danas međutim to više ne vidimo, jer je svakom ambicioznom blogeru jasno da bi mu takvo flertanje s herezom narušilo respektabilnost i ugrozilo šanse da jednog dana postane kolumnist neke krupne i ugledne publikacije.\nSlično je i s ekonomskim blogerima. Dotični su ili potpuni autsajderi na koje se nijedan režimski ekonomist neće osvrnuti osim da ih proglasi budalama ili ljudi koji samo koriste blogove da bi iznosili nekakve poglede untar granica ortodoksije, nadajući se da će na taj način impresionirari ugledne profesore i centralne bankare, koji i dalje imaju monopol nad odlučivanjem tko je legitiman ekonomist, a tko ne. Ideja da bi neki bloger mogao ostvariti utjecaj tako što iznese logički i faktički ispravnu fundamentalnu kritiku vladajuće akademske i režimske ekonomije je apsurdno naivna.\nSve u svemu, blogovi su se zadnjih godina sasvim lijepo uklopili i asimilirali u postojeći akademsko-medijski režim i naivno je očekivati da će mu u doglednoj budućnosti postati prijetnja.\nAli niko nije ni rekao da su blogovi promenili ideološko klatno, zašto bi? Ima i levih i desnih blogova, a najviše centrističkih, otprilike u proporciji sa javnim mnjenjem. Umesto toga, promenili su formu izražavanja. Ako hoćeš da vidiš šta ekonomisti stvarno misle, ne čitaš žurnale nego pročešljaš blogove. Time je akademija zasluženo postala još irelevantnija.\n@ speaker :)\nSamo vi zajebavajte, ali ako mi za sledeći rođendan (koji pada krajem jula, da biste mogli da na vreme prištedite koju krajcaru :) ) kupite jednu elgantnu slamčicu od platine za posebne trenutke, oprostiće vam i Speaker i (manje važno :) ) Bog :))))\nGlede inteligencije: http://www.vreme.com/cms/view.php?id=1109293\nNisam čitao, pretpostavljam da je autor glup. :)\nJa ga pročitah (brz sam čitač, pa, iako je život kratak, mogu povremeno sebi da dozvolim da informativno prelistam svakojaki treš :) ), i ništa niste propustili, svako ko prati makar par boljih (pa makar i totalno mainstream) popularno-naučnih medija poput New Scientist-a ili Science Daily, odavno zna sve što je ovaj momak polupismeno nabacao zbrda-zdola, meni je u ovakvim člancima najfascinantije kako ljudskopravaško-etatističke komunjare uvek nađu načina da nekako spomenu fašizam i Hitlera, i da ih, kakve god da to logičke akrobacije zahtevalo, povežu sa odbijanjem normalnih, vrednih i odgovornih ljudi da na štetu sebe i svoje dece finansiraju reprodukciju lenjog i tupavog šljama ili da na bilo koji način budu odgovrni za njene produkte. To je kod sociajlističko-birokratskih gebelsovskih lakeja koji sebe danas zovu novinarima u ovom kontekstu nešto kao onaj "obavezan program" u umetničkom klizanju, :)) ako svakog ko je protivnik socijalne države ne označiš makar indirektno i stidljivo kao "fašistu", džaba si krečio, to jest, zaboravi na državne i "državno-prijateljske" mrvice i koske za verne kerove i potrčkala :)))\nJa nisam čitao, niti ću. Ponoviću onu parafrazu koju sam napisao povodom smrti Margaret Tačer.\n"Čitaću to kada budem mrtav (i beo :)). Tada ću imati vremena za gluposti." :)


Bulatović: Auto-put već pozitivno mijenja Kolašin | Standard\nPrvi čovjek grada na Tari Milosav Bato Bulatović nedavno je obišao auto-put, a efekti koje će najznačajniji infrastrukturni objekat donijeti Kolašinu i njegovim građanima su višestruki.\nModerna saobraćajnica će Kolašin približiti Podgorici kao glavnom gradu i administrativnom centru države, što će omogućiti da se živi u Kolašinu, a radi u Podgorici, odnosno da se živi u Kolašinu, a studira u Podgorici. Iako zvanično nije pušten u funkciju, auto-put je već počeo da pozitivno mijenja Kolašin.\nPrije svega se to odnosi na investicije u oblasti turizma. Kako je nedavno konstatovano na Konferenciji o razvojnim resursima Kolašina, u gradu se, na Bjelasici i na lokalitetu Breza, gradi sedam hotela. Vrijednost tih ulaganja je oko sto miliona eura. Radi se o prestižnim hotelima koji će trajno podići kvalitet turističke ponude Kolašina i cijele Crne Gore. Planirano je da kroz organizaciju rada hotela bude obezbijeđeno oko hiljadu smještajnih jedinica. U osnovnoj organizaciji rada ovih hotela biće zaposleno oko 700 radnika, a otvoriće se čitav repro lanac radnih angažmana u poljoprivredi, saobraćaju, trgovini i ostalim djelatnostima.\n“Naravno, kapitalne investicije se dešavaju na prostoru sa prirodnim i ekonomskim potencijalima, čemu podršku daje i organizovana lokalna samouprava, koja adekvatno ispunjava svoje partnerske obaveze u smislu infrastrukturne podrške”, istakao je prvi čovjek grada na Tari. Na čelu kapitalnih državnih investicija je u svakom slučaju projekat vijeka, odnosno prva dionica auto-puta Podgorica – Mateševo sa priključnim putem do Kolašina. Izuzetno značajna investicija je saobraćajno otvaranje planine Bjelasice izgradnjom puta Kolašin – Berane preko Bjelasice.\n“Sve saobraćajne investicije su takve da prilično mijenjaju način života na prostoru kuda prolaze. Zbog toga će auto-put trajno promijeniti način, ali i kvalitet života u našoj opštini. Najava skorog završetka i puštanja u saobraćaj auto-puta Podgorica – Mateševo je nešto što će obradovati i motivisati svakog stanovnika Kolašina. Očekujemo da će završni poslovi na auto-putu obezbijediti i kvalitetni saobraćajni priključak između Kolašina i Mateševa”, kazao je on. Efekti koje će donijeti auto-put Kolašinu i njegovim građanima su višestruki.\n“Moderna saobraćajnica će Kolašin približiti Podgorici kao glavnom gradu i administrativnom centru države, što će omogućiti da se živi u Kolašinu, a radi u Podgorici, da se živi u Kolašinu a studira u Podgorici. Iz Kolašina će biti bliže i dostupnije poslovne, obrazovne, zdravstvene, kulturne, sportske aktivnosti. Sve će to učiniti da dođe do demografske konsolidacije, da se smanji i zaustavi iseljavanje. Sa demografskom konsolidacijom ide i kadrovska konsolidacija. Na drugoj strani, Kolašin će se kao mala, mirna, uređena varoš nametnuti kao ugodno mjesto za život iz kojeg ništa neće biti daleko”, navodi Bulatović.\nPrema njegovim riječima, i kolašinski turistički potencijali i turistička privreda će biti bliži aerodromu u Golubovcima, kao i atraktivnim turističkim kapacitetima našeg primorja.\n“To će omogućiti brojne originalne turističke pakete i proizvode, a jedan od njih je i skijanje na Bjelasici i kupanje na Jadranu u istom danu. Turističkim agencijama i tur-operaterima, a što je najvažnije gostima i turistima, biće bliža kolašinska etnosela, ekokatuni, autentični kapaciteti seoskog turizma, pansioni, mali i veliki hoteli. Biće bliže kolašinske rijeke, planine, jezera, skijališta, biće bliži fudbalski tereni, sportska dvorana. Ali i ubrane borovnice, planinski čajevi, ispletene vunene čarape…”, kazao je Bulatović.\n“Sigurni smo da tako razmišljaju i svi ostali subjekti u Kolašinu, najprije turistička privreda, a onda i svi ostali. Auto-put postavlja izazove, podiže standarde, traži nove kvalitete u svim djelatnostima. Iako zvanično nije pušten u funkciju, auto-put je već počeo da pozitivno mijenja Kolašin. Prije svega se to odnosi na investicije u oblasti turizma. Kako je nedavno konstatovano na Konferenciji o razvojnim resursima Kolašina, u gradu se, na Bjelasici i na lokalitetu Breza, gradi sedam hotela. Vrijednost tih ulaganja je oko sto miliona eura. Radi se o prestižnim hotelima koji će trajno podići kvalitet turističke ponude Kolašina i cijele Crne Gore. Planirano je da kroz organizaciju rada hotela bude obezbijeđeno oko hiljadu smještajnih jedinica. U osnovnoj organizaciji rada ovih hotela biće zaposleno oko 700 radnika, a otvoriće se čitav repro lanac radnih angažmana u poljoprivredi, saobraćaju, trgovini i ostalim djelatnostima”, kazao je on.\nGrađevinski radovi na dionici Smokovac – Mateševo, auto-puta Bar – Boljare, nedavno su privedeni kraju, a auto-put će biti pušten u rad kada to budu odobrile stručno-nadležne komisije. Kako je ranije najavljeno, auto-put bi mogao biti pušten i do Nove godine, a najkasnije do maja naredne godine.\nU subotu bez struje u Igalu\nZbog planiranih radova na mreži, u subotu 22. januara, bez napajanja električnom energijom će ostati: Herceg Novi\nPetra Ivanović v.d. direktorice LPO\nKako se navodi u Rješenju Ministarstva prosvjete, nauke, kulture i sporta, Ivanović će tu funkciju obavljati najduže do šest mjeseci.\nU Beranama protest ispred prostorija SNP, poručuju ‘Crna Gora biće blokirana’\nUčesnici protesta okupili su se na platou ispred zgrade Opštine da izraze nazadovoljstvo, a zatim su ispred prostorija Socijalističke narodne partije uzvikivali...\nPodgorica -u terminu od 8:00 do 15:00 sati: Raći, Ubalac, Momče, Kržanja, Ptikalj, Lokve, Stravče,...\nOdmah nakon trijumfa ulicama našeg grada uslijedilo je slavlje.\nU Beranama protest ispred prostorija SNP, poručuju ‘Crna Gora...


IT Svet | Stranica 4 od 5 | Lifehacker.rs\n5 besplatnih alatki za vaš startap\nSigurno ste nekada imali želju da pokrenete svoj biznis, startap ili kompaniju ali niste znali odakle da počnete. Naravno, treba početi sa idejom. Međutim, činjenica je da se svakodnevno generiše mnogo ideja i da se 99% njih loše sprovede u delo. Ipak, postoji 5...\nSkrivene opcije Google Chrome-a\nNe treba da vas iznenadi kada čujete kako je Google-ov pregledač Chrome daleko ispred konkurenata, i da se najčešće koristi za pristup internetu. Ipak postoji 9 funkcija ovog programa za koje zna mali broj ljudi. 1.Konvertacija različitih veličina i kalkulator...\nStreaming postaje sve popularniji način za slušanje muzike – a Spotify je najpopularniji besplatni streaming servis na svetu. Spotify naravno nije zvanično dostupan u Srbiji, ali postoji način da se zaobiđe ova virtuelna barijera. Za one koji ne znaju, streaming...\nNajjeftiniji kompjuter na svetu: Raspberry Pi Zero\nDanašnji ljudi se dele na one koji gledaju filmove i serije onlajn i na one koji ih skidaju. Popcorn Time je miks skidanja i gledanja onlajn. Nemate razloga da ne uživate u korišćenju ovog programa. Kao što je već rečeno, ovaj program je miks skidanja i...


Fitch snizio rejting tri najveće kiparske banke - Klix.ba\n26.3.2013. u 14:55\nMeđunarodna agencija za kreditni rejting Fitch snizila je u utorak rejting tri najveće kiparske banke, nakon postignutog dogovora ministara finansija eurozone s kiparskim vlastima o uslovima pružanja finansijske pomoći.\nKako je navedeno u saopćenju Fitcha, dugoročni i kratkoročni rejting Kiparske narodne banke (Laiki) snižen je s B na neinvesticioni nivo D. Banka će biti likvidirana pod uslovima dogovorenim za dobijanje pomoći.\nRejting najveće finansijske organizacije zemlje Banke Kipra pogoršan je s B na nivo kontrolisanog bankrota, prenosi je Finmarket.\nOcjena kreditne sposobnosti Helenik banke potvrđena je na nivou B, ali je ostavljena mogućnost njenog sniženja.\nU ponedjeljak rano ujutru ministri finansija 17 zemalja eurozone potpisali su preliminarni sporazum koji osiguravaju Kipru finansijsku pomoć od 10 milijardi eura. Aranžman uključuje i jednokratno oporezivanje štednih uloga većih od 100.000 eura.\nOgroman gubitak švicarske elektrodistribucije\n26.03.2013. u 15:03\n26.03.2013. u 14:15


Toshio Tsunozaki | Profit\nNjegova Ekselencija Toshio Tsunozaki, ambasador Japana u Srbiji\nKada čujete reč Japan, na šta prvo pomislite? Da li vam um ispune slike drevnih hramova ili futurističkih gradova? Da li imate vizije brda obavijenih maglom, ili vozova brzih kao metak? Da li pomislite na biznismene u odelima ili gejše odevene u kimono? Japan je smešten na severu Pacifika, duž obale Rusije i Korejskog poluostrva. Čine ga četiri velika ostrva i više od 4 000 manjih ostrva. Japan je ustavna monarhija sa parlamentarnom vladom. Tokio, glavni grad Japana, se nalazi na ostrvu Honšu. Centralni Tokio ima 12 miliona stanovnika, a sa populacijom šire oblasti Tokija, procenjuje se da ima preko 35 miliona stanovnika.\nO„zemlji izlazećeg Sunca“, njenim karakteristikama, običajima i ljudima, razgovaramo sa Njegovom Ekselencijom Toshio Tsunozaki-jem, ambasadorom Japana u Srbiji.\nU Beogradu mi je veoma prijatno. Radim u veoma dobroj atmosferi. Moram reći da je Beograd veoma bezbedan grad, jedan od retkih u kome devojka može noću da šeta slobodno, bez straha. Takođe želim da dodam da sam primetio da ljudi u Srbiji, naravno i u Beogradu, pokazuju veliko interesovanje za japansku kulturu i umetnost, što me jako raduje.\nKoliko dugo ste u Beogradu i gde ste bili pre dolaska u Srbiju?\nU Beograd sam došao u januaru ove godine, a pre dolaska ovde bio sam u Tokiju tri godine. Od 2002. do 2005. godine bio sam ambasador Japana u Kazahstanu, a pre toga sam radio u mnogim gradovima, uključujući Moskvu, London i Ženevu. Diplomatijom sam počeo da se bavim prilično davno, 1972. godine. To je moja karijera i ja uživam u diplomatskom načinu života.\nKoje sličnosti i razlike ste otkrili između Japana i Srbije?\nPostoje izvesne geografske sličnosti, nema mnogo razlike u temperaturi, ali kiša čini bitnu razliku. Mi imamo mnogo više kiše i oluja, a razlika je i u tome što je vlažnost vazduha mnogo veća u Japanu, i smatram da je, s te strane, bolje živeti u Beogradu nego u Tokiju. Leti je u Japanu, naročito u južnim delovima, veoma toplo. Takođe, imamo dosta voća, sličnog voću u Srbiji - jabuke, trešnje, šljive, grožđe, ali naravno, mi ne pravimo rakiju od tog voća.\nMislio sam da su Srbi, kao narod, mnogo drugačiji, po karakteru kompanija, ali smatram da i tu postoje određene sličnosti. Čini mi se da su Srbi veoma ljubazni, a ljudi kažu da se karakter poznaje po načinu vožnje. Maniri vožnje u Srbiji i nisu toliko loši, u poređenju sa nekim drugim zemljama.\nDa li je bilo u skorije vreme nekog napretka u odnosima Srbije i Japana?\nTrgovinski promet između Japana i Srbije iznosi 50 miliona evra godišnje, tako da ne mogu reći da su ekonomski odnosi između naših zemalja bliski, ali prošlog meseca je Japanski ETPO (External Trade Promotion Organization) organizovao posetu privredne misije Beogradu, Kragujevcu i drugim gradovima u Vojvodini. Japanski poslovni krug zainteresovanih za Srbiju se širi.\nKada govorimo o ekonomiji, šta Srbija može da nauči od Japana?\nJapan ima jako razvijenu tehnologiju. Sa druge strane, mislim da i u Srbiji postoji dobra osnovna tehnologija, kao i odlična osnova za saradnju Srbije i Japana. Japanske kompanije imaju i odličan sistem upravljanja, kaizen sistem (Kaizen je kovanica od dve japanske reči - kai, što znači promena, i zen, što znači dobar. Tako Kaizen znači stalni napredak).\nU japanskim kompanijama se takođe mogu naći različite metode upravljanja. Pomenuo bih i JICA-u, Japansku agenciju za međunarodnu saradnju koja, između ostalog, nudi razne vrste tehničke saradnje drugim zemljama u svetu, a njihova kancelarija postoji i ovde u Beogradu. Nedavno su otpočeli mentorski projekat za mala i srednja preduzeća, a mentor je u tom projektu „doktor“ za mala i srednja preduzeća. U Japanu imamo ovu vrstu sistema i savetujemo vlasti Srbije da ustanove ovu vrstu pomoći za mala i srednja preduzeća. Ovo je takođe jedan od primera kako Japan pruža neku vrstu pomoći Srbiji.\nKako biste ocinili odnose Srbije i Japana?\nOdnosi Srbije i Japana su odlični. Imamo tradicionalno dobre odnose ali, nažalost, kao što sam već rekao, ekonomski odnosi su na niskom nivou, ali male japanske kompanije sve više kupuju, na primer, pečurke i smrznuto voće iz Srbije.\nMislim da postoji verovatnoća u proširenju ekonomskih odnosa na ovim poljima u budućnosti. Mogu da kažem i da postoji veoma svetla budućnost u pogledu bilateralnih odnosa između Japana i Srbije.\nDa li japanski biznismeni smatraju srpsku ekonomiju privlačnom?\nPoslovne aktivnosti vezane za pitanje okoline će zasigurno biti intenzivirane. To je veliki problem u svetu i mislim da se svaka zemlja trudi da redukuje emisiju CO2. Tehnologije vezane za energiju će biti od velike važnosti.\nJapan je napredan na ovom polju i trudi se da olakša saradnju između japanske i srpske vlade, pa ćemo verovatno obezbediti zajmove za finansiranje projekata na ovom polju.\nKakva je slika Srbije u Japanu?\nU Nagoji, Dragan Stojković Piksi radi kao trener fudbalskog tima i na taj način predstavlja Srbiju. Tenis je u Japanu veoma popularan i svi znaju Novaka Đokovića, Jelenu Janković, Anu Ivanović, pa japanski narod ima sliku o Srbiji kao zemlji sporta. To je jedna slika.\nDruga je da je Srbija zemlja na Balkanu, pa ljudi pomisle na rat, jer smo u školi učili da je I svetski rat započeo na Balkanu, a japanci se takođe sećaju i onih dana iz devedesetih godina.\nGde ćete provesti novogodišnju noć?\nProvešću je u Srbiji, jer moji prijatelji i porodica dolaze. Možda ćemo otići u obilazak Hrvatske na nekoliko dana.\nNova godina je u Japanu veliki događaj i mislim da je to vreme kada se rođaci sastaju i uživaju zajedno.\nPraznici obično počinju 28. ili 29. decembra i traju do 3. januara, dakle, oko nedelju dana.\nNa kraju godine se trudimo da pospremimo kuću da bismo dočekali Novu godinu i spremamo specijalnu hranu.\nPrvi januar je poseban dan kada ljudi odlaze u Shinto Shrine da se mole da godina bude dobra, a ponekad posećujemo rođake i, naravno, pijemo sake. Tokom novogodišnjih praznika deca dobijaju novac. Kada sam bio dete uvek sam se radovao Novoj godini, jer sam dobijao mnogo poklona. To je veoma lep period za decu.\nŠta mislite o rakiji?\nOoo…rakija je veoma jako piće. U Japanu imamo sake. Mislim daima 18-19 stepeni, ali rakija je mnogo jača i od vodke.\nAko se naviknete na rakiju, sake vam deluje suviše slabo. Neke rakije imaju jako dobar ukus, pa se njihova jačina i ne oseća toliko. Zaista volim dobre, naročito domaće rakije.\nŠta ćete poneti sa sobom kada napustite Srbiju?\nDefinitivno ću poneti ajvar, koji mi se veoma dopada, ljuti ajvar i rakiju, kao i dobra vina.\nNažalost, mislim da neću moći da ponesem kajmak. Verovatno ću poneti neke lepe slike naivnog slikarstva i, naravno, poneću lepe uspomene iz Srbije.


Blog.de sa "jezičku manu"\nBlog.de sa “jezičku manu”\nCategories Blogosfera, InternetPosted on 2. December 2005 11. January 2009\nNa Google upit "blog site:co.yu" iznenadila me je AdSense reklama na srpskom jeziku koja promoviše besplatni blog-servis Blog.de.\nIako se radi o čisto nemačkom poduhvatu, pokretači sajta su se odlučili na širu jezičku podršku te su nedavno uvrstili i srpski jezik, te su se odmah potom počeli i oglašavati na srpskom, ciljajući lokalni i onaj nemački auditorijum koji se služi srpskim. I stvarno, kada odete na ovu lokaciju očekuje vas mogućnost izbora i srpskog interfejsa, koji doduše nije preveden kako treba, ali je za svaku pohvalu da neko misli i "o nama". ;)\nKada smo kod "o nama", "about us" preveli su sa "O vama", pogledaj te.\nTags AdSense, blog Author Goran Aničić\nPrevious Previous post: CSS filter\nNext Next post: Q strip\nKonačno nešto korisno od Narodne banke Srbije. Od nedavno na Web lokaciji ove institucije rade dva servisa koja mogu biti od koristi svim preduzetnicima kako bi smanjili rizike poslovanja. Naime radi se o servisima: Pretraživanje jedinstvenog registra računa koji zainteresovanima omogu...\nLeave a comment on Webom do smanjenja rizika poslovanja\nLeave a comment on Domaća verzija “Mućki”, konačno


Predmet Milosevic (IT-02-54) - Nalog po zahtevu optuzbe da se donese odluka u vezi s odnosom izmedu pravila 68 i pravila 70\nNalog od: 19. aprila 2004.\nNALOG PO ZAHTEVU OPTUŽBE DA SE DONESE ODLUKA U VEZI S ODNOSOM IZMEĐU PRAVILA 68 I PRAVILA 70\nREŠAVAJUĆI PO poverljivom i ex parte “Zahtevu optužbe da se donese odluka u vezi s odnosom između pravila 68 i pravila 70” od 24. marta 2004. (u daljem tekstu: Zahtev), kojim optužba traži da Pretresno veće zauzme stav o uočenom sukobu između obaveza iz pravila 68 i 70 Pravilnika o postupku i dokazima (u daljem tekstu: Pravilnik),\nUZIMAJUĆI U OBZIR da se tim Zahtevom ne traži da Pretresno veće presudi po određenom pitanju u ovom predmetu, već da dâ savetodavno mišljenje u vezi sa problemom s kojim se optužba suočava u svojim argumentacijama,\nUZIMAJUĆI U OBZIR da uloga Pretresnog veća nije da daje savetodavno mišljenje o pitanjima od opšteg interesa za strane u ovom ili bilo kom drugom postupku,\nNA OSNOVU pravila 54 Pravilnika o postupku i dokazima,\nDana, 19. aprila 2004.


Sastanak kriznog štaba trajao dva sata, dr Nestorović poručio: "Na početku smo ozbiljne faze, lek protiv malarije se pokazao odlično" | Novosti.RS\nSastanak kriznog štaba trajao dva sata, dr Nestorović poručio: Na početku smo ozbiljne faze, lek protiv malarije se pokazao odlično\n26. 03. 2020. u 19:12\nDr Branimir Nestorović rekao je za TV Prvu da se krzini štab najviše bavio proširenim testiranjem na korona virus u Srbiji\nDr Branimir Nestorović rekao je za TV Prvu da se krzini štab najviše bavio proširenim testiranjem na korona virus u Srbiji.\nPrema njegovim rečima Sajam će početi sa radom sutra u 14 časova.\nNa pitanje šta se dešava sa ljudima koji su prvo dobili negativan test, a zatim je utvrđeno da su pozitivni na korona virus on navodi nijedan test nije 100% tačan, ali da ipak nemamo nagli skok inficiranih ljudi i da su većina relativno laki bolesnici.\nKako navodi - virus najduže živi na plastici i metalu, dok na odeći ostaje do četiri sata.\nLjudi bez srpskog državljanstva žele da dođu u Srbiju jer s procenili da je situacij stabilna, čak se, prema rečima adr Nestorovića, "švercuju".


Da li ste znali da se na samo 50 kilometara od Srpske prestonice nalazi prirodno utočište idealno za porodična putovanja i avanture. U pitanju je Kosmaj, još jedna blaga i pitoma planina koja je z ...\nPostojanje jedne institucije posvećene upravo staroj Jugoslaviji, njenom doživotnom predsedniku Josipu Brozu Titu, kao i brojnim “relikvijama” tog vremena do devedesetih godina dvadesetog veka p ...\nPlanirate da po prvi put posetite prestonicu Srbije i pitate se u kom delu Beograda da potražite smeštaj? ...\nPrvi smart apartman u Beogradu\nPonuda luksuznih apartmana na našem portalu obogaćena je sa jednim zaista posebnim smeštajnim kapacitetom. Poput standardnih luksuznih apartmana iz naše ponude i ovaj poseduje vrhunsku SPA zonu ko ...


http://img98.imageshack.us/img98/3166/kkkx.gifskidanje fleka: FLEKE OD LAK FARBE\nSkidanje fleka, kako skinuti fleku... fleka od crnog vina, fleka od kafe, fleka od čokolade.... sve su ovo svakodnevne pojave, ali je teško pohvatati sve potrebne recepte, uglavnom nisu na istom mestu, pa upravo s toga evo mesta gde ću staviti sve ono što sam čula, pročitala, otkrila o tome... Fleke više nemate nikakvih šansi!!!\nFLEKE OD LAK FARBE\nna manje osetljivim materijalima fleke je dovoljno ako su sveže namočiti razređivačem, trljati, ako je fleka sišla onda tretirati medicinskim benzinom da ne bi ostala masna fleka, pa potom redovno oprati.\nAko je fleka starija, prvo fleku treba potopiti u razredjivač, i čekati da boja počne da se razmekšava, i potom ponoviti gore naveden postupak.\nAko se fleka nalazi na vunenom materijalu, ako je sveža otklanja se natapanjem terpentinom. Ako su se fleke već osušile treba ih prvo namazati nekim neagresivnim sapunom, i posle sat isprati u toploj vodi, ili izmešati jednake delove čistog špiritusa i amil-alkohola (kupuje se u apoteci) i time istrljati fleku.\n-Mešavinom terpentina i amonijaka takodje se mogu otklanjati fleke od lak farbi, tako što se umoči krpica u ovaj rastvor i njom se trlja zaprljano mesto.\n-Na čojanim štofovima se mrlje otklanjaju terpentinom, a benzinom dok su sasvim sveže.\nОбјавио Wizard у 13:17\nFLEKA OD DEZODORANSA\nFLEKE OD PIVA\nFLEKE OD MAJONEZA, SENFA\nFLEKE OD LEPKA NA STAKLU,NAMEŠTAJU\nFLEKA OD KREME ZA CIPELE\nFLEKE OD MASTI\nFLEKA OD ŠALITRE\nFLEKA OD BUĐI\nFLEKE OD URINA\nFLEKA OD ČOKOLADE\nFLEKA DO ČAĐI\nFLEKE OD LEPKA\nFLEKA OD MASTILA\nFLEKE OD FLOMASTERA\nFLEKE OD KREČA\nFLEKE OD ORAHOVE LJUSKE\nFLEKE OD JODA\nFLEKE OD KATRANA\nFLEKE OD GASA\nFLEKE OD LIKERA\nFLEKE OD ANILINSKE BOJE\nFLEKE OD ALKOHOLA


Tema: Ljubav prema Rusiji, Srbima je u krvi\n28.11.2006., 02:47 #1\nU Srbiji su, tokom rata s pocetka devedesetih godina XX veka, za bracu Slovene ratovale stotine ruskih dobrovoljaca. O tome zasto su to cinili i kako je to bilo, s jednim od njih, Aleksandrom KRAVCENKOM, razgovara djakon Fjodor KOTRELjOV.\n-- Aleksandre, na sakou imate traku za odlikovanje. Kakva je to nagrada?\n-- To je traka medalje «Za hrabrost» koju mi je urucilo rukovodstvo Republike Srpske, gde sam kao dobrovoljac ratovao od 1992. do 1995. godine.\n-- Kako ste se obreli u srpskoj vojsci?\n-- Ideje opsteslovenskog jedinstva su mi oduvek bile bliske. I sve sto se desavalo u Srbiji pocetkom devedesetih duboko me je zabrinjavalo. A upravo sam uoci pocetka bosanskih dogadjaja odsluzio vojni rok -- 1990-1992. g. Inace sam rodom iz Kazahstana, iz Karagande, i posle vojske sam tamo aktivno ucestvovao u organizovanju kozackog pokreta. Preko kozackih kanala sam i saznao da postoji takva mogucnost -- odlaska kao dobrovoljca u Bosnu, i maltene odmah sam, skoro i ne razmisljajuci, doneo odluku da odem.\n-- A kako je bio organizovan odlazak u Srbiju?\n-- U pocetku Srbi nisu hteli da uzimaju dobrovoljce, ali u izvesnom trenutku, kada je prsten blokade oko Bosne poceo da jaca, zatrebala im je ne toliko vojna koliko moralna podrska. A Rusi su im od samog pocetka nudili dobrovoljce, bilo je mnogo zainteresovanih: upravo tada se zavrsio rat u Pridnjestrovlju. I doneli su odluku da pozovu ruske dobrovoljce. Izdvojili su sredstva za organizovanje dolaska dobrovoljaca i njihov smestaj. Ta su sredstva bila cisto privatna, ne drzavna. U pocetku je odluceno da se obrazuju omanji odredi u raznim gradovima na istoku Bosne, koji bi podigli moral Srbima, pokazujuci im da nisu sami. Kasnije, kada su se te prve grupe jako dobro pokazale u borbenim dejstvima, Srbi su doneli odluku da obrazuju vece odrede.\n-- Kada ste stigli u Bosnu, je li tamo vec bilo Rusa?\n-- Da, ruski dobrovoljci su se tamo pojavili jos 1991. godine -- bili su to ljudi koje je rat tamo zatekao. Neko se tamo bavio trgovinom, neko radio, a onda su neki od njih stupili u vojsku. Bilo je i nekakvih spontanih dobrovoljaca, ali negde pocev od kraja leta 1992. godine sve je postalo organizovanije. Prvi odred se pojavio u Trebinju, u Hercegovini, a nas je bio drugi -- u Visegradu, vec u jesen 1992. g. Odred je formiran 30. novembra 1992. godine, a kada sam ja stigao -- to je bilo 17-19. novembra -- tamo je vec bilo desetak ljudi. Delovali smo u sastavu Visegradske brigade VRS.\n-- Da li je rat u Bosni za Srbe zavrsen porazom? Kako oni sami na to gledaju?\n-- Da, to je bio poraz. Ali tu postoje dva gledista. S jedne strane, kada se po Dejtonskom sporazumu moralo davati velike teritorije, za koje je mnogo krvi proliveno -- naravno da je to primano kao poraz. Ali ipak, glavna pobeda Srba bila je u tome sto je Republika Srpska priznata. Makar i kao deo drzave Bosne i Hercegovine, ali je priznata! Takav uspeh niko nije postigao -- ni Pridnjestrovlje, ni Abhazija. Od takvih nepriznatih drzava sada ce samo kosovski Albanci mozda dobiti nekakav status. A od pravoslavnih -- jedino Republika Srpska! A Republika Srpska je bila zamisljena upravo kao pravoslavna drzava -- i pravno, i fakticki. Tamo je odmah u Ustavu bio odredjen status Srpske Pravoslavne Crkve kao drzavne veroispovesti. Odmah je veronauka uvedena u skole. Naravno, tamo je sada teska situacija, komunisticko nasledje, nacionalne poteskoce -- ali je svejedno tada bio zadat izvestan vektor nacionalne pravoslavne drzave.\n-- Smatraju li Srbi da su ih Rusi izdali kada su dozvolili NATO da bombarduje Srbiju?\n-- I da i ne. Zasto da? Gledajte sta se desava na Kosovu: ruse manastire i crkve -- Rusija cuti. Odmah se javlja naizgled nesto poput odgovora: izdaja! Prava pravcata! Isto je tako i s bombardovanjem. Amerikanci jednostavno koriste ruske politicare za svoje ciljeve, posto oni imaju uticaj na Srbe. Ali ipak je politika -- jedno, a odnosi izmedju dvaju naroda – nesto sasvim drugo. Ispricacu vam jednu zgodu. U vreme kada je predavano Kosovo, iznajmljivao sam stan od jednog cikice u Sarajevu. Jednom mi je ljutito rekao:\n-- Gotovo je, vas Cernomirdin i svi vi Rusi ste nas prodali! I okrenuo mi uvredjeno ledja.\nPrisao sam mu i rekao:\n-- Znas da sam ja Rus. Hajde, streljaj me sad ovde.\n-- Ma kako to, ti si dobrovoljac.\n-- Ne, ja kao deo svog naroda snosim punu odgovornost za sve sto se desava. Molim te, spreman sam da odgovaram pred tobom.\nOn se nekako sav ushodao, mozgajuci, a sutradan mi je rekao:\n-- Ne, nije bilo nikakve izdaje!\nCitavu noc se, jadnicak, premisljao, pokusavao da pronadje opravdanje za Ruse -- zasto su tako postupili? Ljubav prema Rusima je toliko duboko usadjena u srpskoj dusi da oni cak i kada se odigrava sasvim ocita izdaja, svejedno pokusavaju da pronadju opravdanje za to. Ljubav Srba prema Rusima nema nikakvu materijalnu osnovu. Oni nasu zemlju ne shvataju kao tudju, vec kao sopstvenu. I sto je najvaznije: oni veruju da je upravo Rusiji Bog dodelio posebne kvalitete, posebnu misiju. I ta je misija u tome da podrzava pravoslavne, pomaze im i siri Pravoslavlje. Eto sta znaci Rusija za Srbe.\nCeo tekst: http://www.apisgroup.org/zapisi.html?id=27\nNe zaboravimo ruske dobrovoljce. Slava im i hvala.\n28.11.2006., 02:50 #2\nRe: Ljubav prema Rusiji, Srbima je u krvi\nVala neće moći!


»Atlantis«, priča o profesiji - Iz ličnog ugla – Medijske magle i vetrovi - Nedeljnik Vreme\nNekoliko dana kasnije će se kolumnista "Svedoka" Vladan Dinić (ne mogu da tvrdim da je reč o istom čoveku koji me je zvao), osuđujući ukidanje "Atlantisa", onako usput, sarkastično zapitati: "Šta će nama u Srbiji takve emisije koje vlast ne kontroliše, i šta imaju tu neki svetski velikani da unose smutnju, pričajući priče, da je Srebrenica prenaduvana, da je ovo, da je ono…?"\nZa ljude koji ne znaju, nema se vremena da se baš sve sluša, ali sve teme koje su bile predmet "spora" povodom emisije "Atlantis" potpuno su legitimne i obrađivane su i na ostalim programima Radio Beograda. Razlika je samo u – profesionalnom pristupu! Obaveza je javnog servisa kome Radio pripada da ih obradi na profesionalan način, pa se tako i selektuju ljudi koji će se pojedinim temama baviti, pa razgovaramo u redakcijama i na programskim kolegijumima… Pa procenjujemo relevantnost odabranih sagovornika prema njihovoj stručnosti, sposobnosti da podatak ili stav jasno saopšte slušaocu, pa kako da uparimo sagovornike koji su "za" i one koji su "protiv", a pritom, s obzirom da se uglavnom radi o otvorenom, "živom" programu, ni u primisli ne dovodimo u pitanje sposobnost urednika u studiju da reaguje ako proceni da je potrebno. Na kraju, ali ne i najmanje važno – kakav sadržaj mi u tom delu programa želimo da "pošaljemo" slušaocu! Rečju, novinarstvo tako funkcioniše od kada je formirana prva redakcija.\nVeži konja gde mi gazda kaže\nSlobodan Srećković, elektronskom poštom


Nacionalni muzej umjetnosti u Bukureštu | Idemo.ba - Svijet putovanja\nNacionalni muzej umjetnosti u Bukureštu\nNakon što je rumunski kralj Mihail I abdicirao nakon završetka II svjetskog rata, neoklasična Kraljevska palata na Trgu revolucije je postala Nacionalni muzej umjetnosti. Tokom revolucije 1989. godine su mnoge kolekcije oštećene, ali je ovaj muzej i dalje prava gozba za oči za svakog ljubitelja evropske, rumunske i savremene umjetnosti. U dijelu za evropsku umjetnost ćete vidjeti slike mnogih znamenitih slikara: Lukasa Kranaha, Jana van Ajka, El Greka, Tintoreta, Rubensa i Monea. Upoznajte se i sa velikanima rumunskog slikarstva: Nikolajem Toniom i Stefanom Lukijanom, kao i sa su realistom Viktorom Braunerom. Svakako bez posjete ovom muzeju putovanje u Bukurešt neće biti kompletno.\nAvenija Pobjede (Calea Victoriei) – Bukurešt


Etiopija: Desetoro djece dnevno umre u izbjegličkom kampu ”Kobe” – Informer\nKancelarija Visokog komesarijata UN za izbjeglice (UNHCR) saopštila je da dnevno u prosjeku desetoro djece mlađe od pet godina umre od neuhranjenosti u izbjegličkom kampu “Kobe” u Etiopiji.\n“Od kada je otvoren izbjeglički kamp `Kobe` u junu u prosjeku desetoro djece mlađe od pet godina svakodnevno umre od neuhranjenosti. Dok je neuhranjenost vodeći uzrok visoke stope smrtnosti, sumnja se da i male boginje izazivaju dodatni problem. Kombinacija oboljenja i neuhranjenosti uzrok je i ranije slične stope smrtnosti u regionu”, rekao je portparol UNHCR-a Adrian Edwards.\nPrema njegovim riječima, u kampu “Kobe” trenutno je registrovano oko 25 000 ljudi. Ovaj kamp dio je izbjegličkog kompleksa “Dolo Ado” u kojem je 121 000 izbjeglica, čiji se broj više nego udvostručio od početka godine.\nOn je istakao da je kampanja masovne vakcinacije djece dobi između šest mjeseci i 15 godina okončana 15. avgusta u kampu Kobe.\nOn je dodao da je većina izbjeglih, koji stižu iz Somalije, iz ruralnih oblasti i da u kamp dnevno dolazi oko 200 i 250 izbjeglica, piše britanski “Daily telegraph”.


Američka duboka država pokjušava da održi Vučićev kartel na vlasti\nMarš, svi u zatvor\nSrbija nema izbora. I ako se 21. juna održi glasanje, to neće biti regularni skupštinski i lokalni izbori, već Vučićeva oproštajna predstava, pred pad s vlasti i odlazak na robiju. Naprednjački kartel može da osvoji 70 odsto glasova, može da u parlament uvede sve korumpirane lažne opozicionare i da smrvi ostatke stranaka pravih političkih protivnika, ali sve mu je uzalud. O razlozima koji će izazvati propast svih diktatorovih mahinacija piše zamenik glavnog urednika Magazina Tabloid Predrag Popović, bivši urednik u Dnevnom telegrafu, Nacionalu i Pravdi, nekada bliski Vučićev saradnik i prijatelj.\nAleksandar Vučić, kad primi neophodnu dozu sedativa, voli da se predstavlja kao tolerantni demokrata, zaštitnik ljudskih prava, pun empatije prema građanima, spreman da se žrtvuje za opšte dobro. U aktuelnom predizbornom sloganu sabrao je osnovne laži, na kojima tri decenije parazitira na političkoj sceni. "Za budućnost naše dece", kaže, boriće se on, simbol mračne prošlosti, koja je u smrt, izbeglištvo i bedu oterao milione tuđe dece. Sve što Vučić misli, govore njegovi hipnotisani sendvičari. -\tMarš iz Srbije, marš! Marš fašisti i lopovi! Gamad! Treba istrebiti gamad! U zatvor! Svi! Treba svi da budete prognani iz Srbije. Marš, lopovi! Govna! Fašisti, mamu vam jebem u pičku - urlala je nedavno, pred Skupštinom, zadrigla izblajhana matora naprednjakuša.\nUvrede i pretnje, kojima je ona zasula opozicionare, opisuju suštinu Vučićeve politike. U skladu s vlastitim karakterom, diktator koristi sve fašističke metode obračuna s političkim protivnicima. Kad bi mogao, s normalnim ljudima bi postupao baš kao što kaže ova baba: jednu trećinu bi spakovao u zatvor, drugu bi proterao, a treću istrebio kao gamad. No, i Vučić je svestan da se bliži vreme u kome će se taj recept primeniti na njegovom zločinačkom udruženju. Da bi odložio neizbežni susret sa sudbinom, pokrenuo je kompletan mehanizam za proizvodnju predizbornih laži, zabluda i prevara.\nPolitičke pripreme, koje je odradio još pre tri i po meseca, Vučić je morao da promeni u značajnoj meri, zbog okolnosti koje je izazvala pandemija korona virusa. Iz opšte nesreće, kao i uvek u takvim prilikama, izvukao je najbolje za sebe i najgore za celu Srbiju. Uveo je vanredno stanje i u potpunosti okupirao političku scenu.\nOpoziciju i ostatak naroda stavio je u kućni pritvor, da bespomoćno gledaju njegovu morbidnu kampanju. Na kraju, proglasio je svoju pobedu nad virusom, iza koje je ostalo 240 grobova i ogromna rupa u državnom budžetu.\nDok su pošteni ljudi strahovali za svoje i zdravlje svojih bližnjih, Vučić je radio jedino što dobro zna - tuđi novac je trpao u svoje džepove. "Ovi iz bivše vlasti znaju kako su krali pare, pa misle da tako radimo i mi. Mi se borimo za svaki respirator, za život ljudi. O nabavci medicinske opreme podneću izveštaj kad sve prođe. Sad me ne pitajte kako dolazimo do tih respiratora i kako ih plaćamo, kasnije me zatvorite, ubijte, radite šta hoćete", rekao je diktator, koji je prisvojio državni budžet i ukinuo zakone o kontroli javnih nabavki. U jednom intervjuu, pomenuo je da je na nabavku medicinske opreme potrošio 370 miliona evra.\nNaravno, ni dve nedelje po ukidanju vanrednog stanja, Vučić nije podneo izveštaj o svojim trange-frange kombinacijama. Umesto ugovora i faktura, opljačkanim građanima je ponudio samo ćutanje. To i ne čudi, s obzirom da razlika u vrednosti kupljene robe i njenoj realnoj ceni iznosi 190 miliona evra.\nI bez zvaničnih podataka, koje Alek krije kao zmija noge, odnosno kao Angelina Fahriju, lako mogu da se utvrdi količina novca koji je prisvojio.\nVučić je rekao da je kupio hiljadu resporatora po ceni od 45.000 evra po komadu. U to vreme, Dragan Đilas je donirao UNICEF-u novac za nabavku respiratora za Srbiju, pa je saznao da ih je ta međunarodna organizacija kupovala za po 25.000 dolara, odnosno 22.000 evra. No, čak i da je Vučić zaista plaćao koliko kaže, to ukupno iznosi 45 miliona evra.\nAko se saberu cene ostale medicinske opreme - oksigenatore, pulsne oksimetre, zaštitne rukavice, naočari, vizire, odela i maske N95, hirurške maske i toplomeri, kao i troškovi transporta - po kojima je nuđena na Alibabi, konačni račun kaže da sve to košta 179.480 miliona evra. Gde je nestalo 190 miliona evra utvrdiće neka buduća istraga, kad Srbija postane demokratska i civilizovana država makar kao što su danas Bolivija ili Bosna i Hercegovina.\nMarselo Navajas, bolivijski ministar zdravlja, nedavno je uhapšen zbog korupcije pri nabavci respiratora. Bolivija ima duplo više stanovnika od Srbije, a tamo je zabeležen isti broj stanovnika inficiranih korona virusom, sa skoro duplo manje smrtnih slučajeva. Samoproglašena predsednica Žanin Anes naredila je istragu nabavke medicinske opreme u vreme pandemije, što je rezultovalo hapšenjem ministra zdravlja.\nAfera "respiratori" potresa i Bosnu. Tužilaštvo BiH pokrenulo je istragu sporne nabavke sto kineskih respiratora, plaćenih ukupno oko pet miliona evra. Policija je upala u Ured predsednika vlade, oduzela obimnu dokumentaciju, snimke bezbednosnosnih kamera, kompjutere i telefone šefa kabineta premijera, kao i nekoliko njegovih saradnika. Tužilaštvo vodi istragu, saslušava osumnjičene, pljušte ostavke, a mediji slobodno izveštavaju o aferi.\nNažalost, Srbija nije pravna država čak ni u poređenju s Bolivijom i Bosnom i Hercegovinom. Srpski predsednik ne želi istrage, jer svi tragovi kriminala i korupcije vuku ka njemu.\nKad je proglasio pobedu nad koronom, Aleksandar Vučić je odmah pojačao predizbornu kampanju tvrdnjom da je srpska privreda vrlo stabilna, a fiskalna projekcija odlična.\nOpterećenja, definisana u rebalansu budžeta, koji je potvrđen krajem aprila, Vučić je rešio dodatnim zaduživanjem. Jedno vreme je tvrdio da u budžetu ima dovoljno novca i za isplatu obećanih sto evra svim punoletnim građanima, pa nema potrebe da se uzimaju krediti koje su nudili Međunarodni monetarni fond i Evropska banka za obnovu i razvoj.\nDesetak dana kasnije Srbija je uzela 200 miliona evra pozajmice od EBRD-a i još dve milijarde evra, ne zna se od koje banke ili fonda. Zna se samo da će za sedam godina, koliko traje taj aražman, Srbija morati da plati kamate od 472,5 miliona evra!\nNormalan čovek ne može da shvati zašto je odbijena ponuda, jeftinija za više od 300 miliona evra. Zdrav razum nema veze s Vučićem, njegove kombinacije se svode na prostački kriminal. Ponude MMF-a i EBRD-a nije prihvatio jer oni strogo kontrolišu tokove novca. Vučiću se više isplati da uzme skuplje kredite, kojima može da raspolaže u skladu s vlastitim lukrativnim interesima. Baš ga briga za veće kamate, ionako će ih otplaćivati građani, a ne on.\nU ratu s koronom, stotine hiljada radničkih porodica palo je na ivicu bede, u potpunu neizvesnost. Profitirao je Vučić. Punih džepova, sefova i računa, prepustio se rešavanju komplikovanih političkih problema.\nNaprasno, kako je uveo, tako je i ukinuo vanredno stanje da bi nastavio izbornu proceduru. Iako mu se svidela ozvaničena diktatura, u kojoj je po nekoliko dana pritvarao ceo narod, nekažnjeno kršio Ustav, zakone i ljudska prava, hapsio i drakonski kažnjavao stare i nemoćne, morao je da prekine taj morbidni šou i da ubrza izborni proces. Svakim danom Srbija tone u sve dublju recesiju, mali privrednici gube poslove, velike firme otpuštaju radnike, a strani investitori zatvaraju pogone. Privredni kolaps nije moguće izbeći, ali za Vučića je važno da se izbori održe pre nego što se birači suoče s posledicama.\nIzborni uslovi su i ranije bili sporni, ali to Vučića nije sprečilo da i njih pogazi promenom zakonske regulative. Usred kampanje, promenio je zakon, pa je šest izbornih lista birano po jednom, a ostale će po drugom zakonu. Ni to nije moguće u Boliviji, Bosni, Zanzibaru ili Tunguziji, već samo u Vučićevoj Srbiji. Od zakona, važnije mu je da olakša posao prikupljanja potpisa za satelitske stranke i koalicije, koje su mu potrebne kao dekor u budućem skupštinskom savezu.\nStrah mu je dodatno podjarila Tanja Fajon. Predsednica Odbora Evropskog parlamenta za stabilizaciju i pridruživanje Srbije Evropskoj uniji najavila je mogućnost da izbori budu odloženi. Kako je rekla, jedan opozicioni lider, koji se zalaže za bojkot, u pismu joj je predložio da utiče na vlast u Srbiji da otkaže izbore za "dva-tri meseca, posle godišnjih odmora". Fajon nije otkrila koji opozicionar je u pitanju, ali svi su odmah posumnjali u Dragana Đilasa. -\tPolitičari se ponašaju kao studenti pred ispit. Nespremni bi da ga odlože, a vredni mogu odmah u prvom roku. A mogu i oni koji su spremili puškice, bubice i sva druga pomagala za varanje - rekao je rektor Vučić, zabrinut zbog Đilasovih pomagala iz Brisela.\nĐilasov poziv Tanji Fajon da prinudi Vučića na odlaganje izbora makar za dva-tri meseca ima nekoliko motiva. Prvi, o kome se javno spekuliše, zasniva se na proceni da je osnivaču Saveza za Srbiju potrebno vreme da pripremi zaokret u politici i alibi za odustajanje od bojkota. Đilas je potpisao "Sporazum s narodom", kojim je obećao bojkot izbora pod ovakvim uslovima. Međutim, ako bi Vučić pristao na dijalog sa opozicijom, dozvolio da se koliko-toliko uredi birački spisak i minimalno koriguje uređivačka koncepcija nekoliko televizija s nacionalnom frekvencijom, to bi moglo da se predstavi kao "ispunjenje zahteva". Posle nekoliko emisija na RTS-u i Pinku, Đilas bi to predstavio kao pobedu posle koje Savez za Srbiju može i treba da izađe na izbore.\nOzbiljniji razlog za odlaganje, na kome insistira Đilas, odnosi se na najvažnije političko pitanje, na status Kosova i Metohije. Prema Đilasovim informacijama, Amerikanci su priveli kraju posao oko potpisa tzv. sporazuma o dobrosusedskim odnosima izveđu Srbije i Kosova. U Vašingtonu su pristali na deo Vučićevih zahteva za "korekcijom granice".\nU toj trgovini, Vučić će Albancima prepustiti Trepču i Gazivode. Bez Trepče, srpska opština Zvečan svešće se samo na selo, a bez Gazivoda, Srbima će ostati samo 30 odsto teritorije opštine Zubin Potok.\nKad leva obala Gazivoda pripadne opštini Istok, Albanci će se prvi put spojiti sa Sandžakom, od koga ih je, kao tampon zona, delio Ibarski Kolašin. Od Ibra do Preševa, uključujući i deo tzv. Preševske doline, pripašće Albancima. Severna Mitrovica dobiće status distrikta, poput Brčkog u Bosni. Naravno, u distriktu će većinu imati Albanci.\nNa taj način, u albanskoj lažnoj državi Kosovo ostaće 1.600 crkvenih objekata i sto hiljada Srba. Za Vučića to nije bitno. Srbija će dobiti Leposavić i južne obronke Kopaonika, gde će njegovi gangsteri nastaviti da grade hotele i šumske staze za šverc droge, oružja, nafte, ljudi i ostale robe.Vučiću je to dovoljno, bar on tako misli, da bi preko svoje Velike propagande laži sporazum s Albancima predstavio kao još jednu svoju blistavu diplomatsku pobedu.\nStatus distrikta Severne Mitrovice i "osvajanje" Leposavića prikazaće kao maksimum koji je Srbija mogla da postigne u pregovorima. Istovremeno, to će garnirati parolama kako se on žrtvovao da bi se sklopio trajni mir na Kosovu, na kome Srbi ionako nemaju ni metar svoje zemlje, i povede medijsku antiratnu kampanju u kojoj će tvrditi da ni po koju cenu neće slati nečiju decu da ginu za Kosovo. Albanci će zaokružiti državnost svoje republike na teritoriji južne srpske pokrajine, Kosovo će dobiti mesto u Ujedinjenim nacijama i kraj priče.\nVučić je uveren da mu taj scenario neće ugroziti političke pozicije. Opljačkao je više od tri milijarde evra, rasprodao je rudnike, reke i oranice, oteo je više od polovine zemljišta u Beogradu, ovu i nekoliko sledećih generacija osudio na dužničko ropstvo i nikom ništa, Srbi se nisu usprotivili. Ipak, Vučić ne želi da rizikuje, pa da taj plan realizuje pre izbora. Koliko god sad izgledala jadna i ponižena, Srbija je zemlja čuda, začas može da ustane protiv pomahnitalog izdajnika.\nOdlaganje izbora za tih Đilasovih dva-tri meseca, dovelo bi do toga da Vučić vodi kampanju u kojoj bi morao da objašnjava zašto je pristao da bude prvi vladar u srpskoj istoriji koji se dobrovoljno i trajno odrekao "svete srpske zemlje".\nNa tome mu neće zameriti Bogoljub Karić, Milija Ktitor Milosavljević, Zvonko Veselinović ili Milena Popović, kao ni nekoliko hiljada kosovskih pobegulja, koji su se, preko naprednjačkog kartela udomili u vladajućoj strukturi, ali njih je ipak mnogo manje od iskrenih srpskih patriota, kojima je Kosovo i Metohija sinonim za koren, pravdu, veru i istinu. Ako se ta veleizdajnička tema poklopi sa prvim jačim udarom recesije, eto diktatoru problema. Pritisci, pretnje i podmićivanje neće mu pomoći da sačuva ni pola dosadašnjih glasača.\nUmesto da rizikuje, Vučić je odlučio da ubrza izborni proces i prljavi posao završi 21. juna. Mešetarenjem sa strancima uspeo je da obezbedi njihovu podršku. Angela Merkel, odlazeća nemačka kancelarka, pod pritiskom Amerikanaca odustala je od suprotstavljanja promeni granica između Srbije i Kosova. To joj više nije bitno, ima prečih problema.\nZato njen ambasador u Beograd, Tomas Šib, učestvuje u Vučićevoj predizbornoj kampanji. Šib pokušava da obezbedi legitimitet izbora, odnosno Vučićeve pobede, pa utiče na Savez za Srbiju da odustane od bojkota, jer je, kako kaže, bojkot sušta suprotnost demokratiji.\nSuština demokratije, valjda, promovišu naprednjački batinaški eskadroni, narko dileri kojima komanduju stranački i državni funkcioneri, kupci glasova mrtvih duša, direktori javnih preduzeća koji radnike pretnjama teraju na izbore...\nTakvu demokratiju podržavaju i ostali ambasadori Kvinte, naročito Entoni Godfri, predstavnik američke "duboke države".\nVučić je diplomatama iz SAD i EU prodao Kosovo za svoj ostanak na vlasti. Kinezima je prodao sve što su hteli u Srbiji: rudnike, zemljište, infrastrukturu i odskočnu dasku za skok u Evropu. Čelični brat Si ne mari za Kosovo, baš ga briga za to što ga Vučić upotrebljava u bolesnim predizbornim spektaklima na ulicama Beograda.\nNije jasno zašto na tu ulogu pristaje Vladimir Putin, ali ni sad mu, kao i u prethodnim izbornim kampanjama, nije bilo teško da dozvoli Vučiću da ga instrumentalizuje. Sad to nije uradio susretom, oči u oči, ali za naprednjačku fabriku medijskih prevara dovoljno je što je Putin pristao na telefonski razgovor, pa da to plasiraju kao izraz podrške.\nZa unutrašnje potrebe, Vučić je kampanju usmerio na probleme koje je sam stvorio. On je doveo migrante u Srbiju, a sad, kad je nabujalo nezadovoljstvo u narodu, angažuje Vojsku Srbije. Samozvani "vrhovni komandant" nedavno je uputio u Šid dve vojne čete, podigao je helikoptere i avione.\nNaravno, to nije bilo potrebno da bi se uhvatila i vratila grupa od 18 migranata, koji su zbrisali iz jednog od kolektivnih centara u Šidu. Upotreba prekomerne sile bila je potrebna da bi se vođa prikazao kao odlučni zaštitnih svojih građana.\nOpozicija ne sme da organizuje mitinge, ali to ne važi za Vučića. U orvelovskom stilu, pred 119 televizora iz koga su mu aplaudirali mladi naprednjački paraziti, održao je prvi virtuelni miting u istoriji Srbije. U hitlerovskom nadahnuću, vikao je na ekrane, obećavao med i mleko. Kad se kampanja zahukta, SNS će održati tri prava mitinga. Zlikovci će okupiti sendvičare u Novom Sadu, Nišu i Beogradu.\nS druge strane, opozicija mu pomaže svom snagom. Sergej Trifunović je odustao od bojkota, potpis na "Sporazumu s narodom" proglasio je običnim političkim performansom, koji ga ne obavezuje. Postoji nekoliko podjednako zastupljenih teorija o razlozima Trifunovićeve odluke.\nPrva, naravno, upućuje na to da je konačno uzeo mito, onih 500.000 evra, koje mu je nudio Vučićev kum Petar Panić. Takvu insinuaciju, koju je izneo Vladimir Gajić, funkcioner Narodne stranke, lider Pokreta slobodnih građana odbacio sa zahtevom da advokat pruži dokaze ili da se "napuši kurca". Drugu opciju, zasnovanu na osnovanim sumnjama, izneo je Saša Radulović, predsednik pokreta Dosta je bilo. Radulović tvrdi da je Trifunović pristao na učešće u izborima po nalogu Dragana Đilasa. Navodno, Đilasu je to bilo potrebno kako bi stvorio uslove za definitivno razbijanje Saveza za Srbiju. Ne u tom smislu, ali u tom smeru idu i informacije koje objavljuje Trifunović. Odgovarajući na napade kritičara iz SzS, on otkriva da mu je Đilas priznao da i sam veruje da je bojkot besmislen i da se dvoumi oko te ideje. -\tSve što vam nedeljama govorim, biće vam jasno kad se raspadne Savez za Srbiju. Doduše, to će biti posle izbora, pa će biti malo kasno za neke stvari. Nije frka. Mi pokrećemo lokomotivu, privezaće se mnogi vagoni i ukrcati mnogi putnik. I dalje smo na istom koloseku. Još jednu stvar da vam kažem: ta ista opozicija, koja bukvalno ne radi ništa, da misli da neće da ispuši na izborima, u stvari ne da ispuši, nego da se izblamira, izašla bi itekako na iste i boleo bi je kurac, ne za potpis sa narodom, nego za narod uopšte - tvrdi Trifunović.\nU tim rečima ima mnogo istine, naročito u delu koji opisuje odnos vajnih opozicionara prema narodu. U drugom kontekstu, objašnjavajući zašto Narodna stranka nije podržala štrajk glađu Boška Obradovića, potpredsednik te stranke Zdravko Ponoš je otkrio da se i lider Dveri nećkao po pitanju bojkota: "Obradović je imao dva potpuno suprotna stava o izborima, koja je menjao u relativno kratkom roku. Bio je jedan od tvrdih zagovornika bojkota, a onda je, u jednom momentu predložio da se ide na izbore. Posle toga se opredelio da se o tome razgovara. Boško rebrendira Dveri. To je legitimno, ali, ako sarađujemo, moramo da se dogovaramo."\nZa razliku od ostalih lidera Saveza za Srbiju, Obradović jedini vodi aktivnu kampanju. Umesto popuštanja bahatim naprednjacima, na Marjanu Ritičeviću je pokazao spremnost da pruži i fizički otpor. Pokazao je zube i Vučićevoj marioneti Čedomiru Jovanoviću, a Zlatiboru Lončaru je u lice obećao da će ga uhapsiti. I odluka o ulasku u štrajk glađu, ma koliko elitistima izgledala pogrešnom i nepotrebnom, Obradoviću je digla rejting. Narod ne podržava uplakane, skrhane i skrušene tzv. lidere, već traži nekoga ko sili hoće i može da se suprotstavi silom.\nDragan Đilas i Vuk Jeremić sve to znaju u teoriji, ali ne mogu da sprovedu u praksi. Jeremić nije uspeo da sačuva većinu odbora Narodne stranke, pa se povukao u defanzivu, da sačeka neko bolje vreme. Đilas bi to, možda, takođe uradio kad bi mogao. Međutim, pritisnut je sa svih strana.\nS jedne, Vučić ga uporno targetuje kao svog najvećeg protivnika i time mu diže rejting. Ne bi to radio kad bi Đilas zaista mogao da ga ugrozi. S druge strane, predsednik SSP ima milion problema u svom okruženju.\nNjegov kum i najbliži saradnik Mlađan Đorđević, zahvaljujući beskompromisnim opozicionim i tvrdim nacionalističkim stavovima natovario mu je teret na leđa, pod kojim se Đilas povija. Đorđević insistira na bojkotu i odbrani Kosmeta, što bitno sužava Đilasov manevarski prostor u odnosu na Vučića i, još bitnije, zapadne centre moći.\nPored toga, Đilas je za glavnog medijskog operativca izabrao Zorana Bašanovića, odmetnutog Vučićevog kuma. Mrka kapa.\nSav očaj srpske opozicije ogleda se u Demokratskoj stranci. Nekoliko visokih funkcionera, narodnih poslanika i članova raznih stranačkih organa stavilo se u službu Aleksandra Vučića. Spletkama i intrigama pokušali su da smene Zorana Lutovca i izvedu DS iz Saveza za Srbiju pravo na izbore.\nLutovac je podneo krivične prijave protiv Aleksandre Jerkov i još nekoliko majstora, koji su falsifikovali potpise, kojima je traženo da se održi nelegalna sednica Glavnog odbora.\nU sabotažu su uključeni najsramniji simboli propasti Demokratske stranke, od Balše Božovića i Dragana Šutanovca do Vide Ognjenović i Dragoljuba Mićunovića.\nNajbolji recept za raščišćavanje odnosa u Demokratskoj stranci dao je njen bivši funkcioner, advokat Vladimir Todorić. "Demokratsku stranku treba sahraniti, da leš ne smrdi", predložio je Todorić. Vučić je odavno, uz pomoć Borisa Tadića, Đilasa i Šutanovca ubio DS, više ne pomaže nikakvo veštačko disanje.\nNe zna se ko je gori, ko Srbiji nanosi više štete, režim ili opozicija. Jedina ohrabrujuća činjenica upućuje na to da su svi politikanti pokazali svoje pravo lice. Stav naroda videće već na junskim izborima.\nKo god bude bojkotovao glasanje, neće to uraditi zbog Đilasa, Jeremića ili Obradovića, nego zbog sebe. Ko izađe na izbore, uradiće to jer mora, bilo zbog ucene ili mita, ili zato što se nada da su promene moguće i s olovkom u ruci. Od toga, naravno, nema ništa.\nVučić je zakone, pravdu i moral izbacio iz institucija na ulicu. Sa ulice će mu se i vratiti. Običan svet više ne pristaje na ponižavajući ropski položaj. Trpilo je napregnuto do pucanja.\nPovod za pobunu nije bitan. Možda će do ustanka doći usled ozvaničenja izdaje Kosova i Metohije, možda zbog ugrožene egzistencije. Svejedno, ishod će biti isti.\nU samoodbrani, narod mora da ustane i raščisti političku scenu i to baš po modelu koju je predložila ona baba s početka teksta: Marš, svi u zatvor!


Pljevljak povrijeđen u požaru podlegao povredama | Kodex.ME\nPljevljak povrijeđen u požaru podlegao povredama\n67-godišnji D.M. iz Pljevalja preminuo je u Kliničko-bolničkom centru Crne Gore usled povreda koje je zadobio u požaru, saopšteno je Kodexu iz OKCa Uprave policije.\n18. 03. 2020 - 16:43 Autor: Kodex\nOn je u KCCG prebačen juče sa opekotinama zadobijenim u požaru u mjestu Dajevića han u pljevaljskoj opštini.\nPožar je izbio na brdu Lipovac kada se proljećno paljenje vatre na imanju izmaklo kontroli.\nNesrećnog muškarca su pljevaljski vatrogasci izvukli iz vatre da bi zatim vozilom Hitne medicinske pomoći bio transportovan u pljevaljsku bolnicu a potom zbog težine povreda helikopterom u podgorički Klinički centar gdje je podlegao povredama.\n30. 03. 2020 - 17:50 | Crna hronika\nBP: Vozilo završilo u kanalu, teško povrijeđena jedna osoba, vozač priveden (VIDEO)\n24. 03. 2020 - 15:10 | Crna hronika\nPreminula 15-godišnja djevojčica koja je bila teško povrijeđena u zemljotresu\n23. 03. 2020 - 19:03 | Region


27. novembar – Centar za neonatologiju dobio vrijedan aparat | MedicalCG Online\nPovodom obilježavanja Dana zahvalnosti, Američka privredna komora u Crnoj Gori donirala je Centru za neonatologiju Kliničkog Centra Crne Gore, aparat za kontinuirani pozitivni pritisak u plućima. AmCham održala je Thanksgiving dobrotovorni koktel, 27. novembra, u hotelu Hilton, u Podgorici. Kompanije članice u sastavu Američke privredne komore ove godine su podržale inicijativu da se Centru za neonatologiju Kliničkog Centra Crne Gore, koji brine o prijevremeno rođenim bebama i teško bolesnim bebama rođenim na vrijeme, donira aparat za kontinuirani pozitivni pritisak u plućima, saopšteno je iz Američke privredne komore. Izvršni direktor AmCham-a, Marko Miročević, istakao je, da ovaj tradicionalan događaj služi da se promovišu zajedničke aktivnosti na polju društvene odgovornosti i još jednom ukaže na snažno zalaganje Američke privredne komore, kao i njenih članica, za unapređenje poslovnog okruženja i sveukupnog društvenog ambijenta u Crnoj Gori. – Američka privredna komora, kao vodeći glas međunarodne biznis zajednice, nastaviće da, kroz rad Komiteta za društveno odgovorno poslovanje, promoviše i snažno podržava ovaj vid poslovanja – zaključio je dr Miročević. Zamjenica ambasadorke SAD, Džudi Kuo, kazala je da je zahvalna na mogućnosti da ovu tradiciju slavi sa AmCham porodicom. – Želim da se zahvalim AmCham-u na obilježavanju ovogodišnjeg Dana zahvalnosti donacijom Centru za neonatologiju u Kliničkom centru Crne Gore. Ovaj velikodušan poklon je sjajan primjer kako angažovana poslovna zajednica može napraviti pozitivnu razliku – izjavila je zamjenica ambasadorke SAD. Direktor Instituta za bolesti djece Kliničkog centra Crne Gore, dr Saša Radović, zahvalio se na ovoj vrijednoj donaciji i akcentovao da je uključivanje biznis zajednice važno za unapređivanje zdravstvenih centara, odnosno uslova liječenja. – Briga o najtežim pacijentima na ovaj način postaje lakša i ukazuje, da pored zdravstvenih radnika, i drugi akteri društva mogu doprinijeti zdravlju djece. Zdrava djeca i njihovo srećno djetinstvo su cilj koji nema cijenu – kazao je dr Radović.\nLast Modified: Decembar 11, 2018 @ 4:45 pm\n28. novembar – Manje uputa za Srbiju


Br. dela: 34S0112\nPregledajte naš interaktivni vodič za korisnike Lexmark E260d\nPoseduje ugrađenu funkciju obostranog štampanja, a uz to je kompaktan, jednostavan za korišćenje, izuzetno tih i omogućava veoma brzo obavljanje zadataka za štampanje (brzinom do 33 stranice u minuti). Povećajte ulazni kapacitet pomoću opcione dodatne fioke za papir.\nOficio, 7 3/4 Koverta, A6 Card, 9 Koverta, JIS-B5, A4, Legal, A5, Letter, B5 Koverta, Statement, C5 Koverta, Executive, Korisnički definisan, DL Koverta, Folio, 10 Koverta\nUSB 2.0 specifikacija sertifikovana za velike brzine (Tip B), Centronics IEEE 1284 Bidirekcioni Paralelni\nmaksimalni: 800+1 listova 20 lb ili 75 gr/m2\nPCL 5e Emulation, PCL 6 Emulacija, Personal Printer Data Stream (PPDS), PostScript 3 Emulacija\n470 Vati (štampanje)


Pogledajte gol sezone u Super ligi Srbije!\nNekadašnji reprezentativac mlađih selekcija Srbije Ognjen Ožegović drugu godinu zaredom je strelac najlepšeg gola u Super ligi Srbije, u izboru Sindikata fudbalera "Nezavisnost".\nOžegović u Sampdoriji za dva miliona?\nNapadač novosadske Vojvodine Ognjen Ožegović mogao bi uskoro da pojača Sampdoriju, prenosi lokalni "Il Sekolo XIX".\nZvezdino dete oterano sa "Marakane", a sada razbilo Sampdoriju\nPoznata vam je ona priča da fudbaleri zablistaju posle odlaska iz Crvene zvezde. Takav je slučaj i sa junakom pobede Vojvodine u Torinu protiv Sampdorije 4:0 Ognjenom Ožegovićem. Mladi napadač...\nJanković: Važna pobeda protiv Novog Pazara\nTrener fudbalera Rada Aleksandar Janković izjavio je da se u igri njegovih igrača tokom cele utakmice protiv Novog Pazara osetio pristisak, ali da su na kraju uspeli da osvoje važna tri boda u...\n"Orlići" prvi u grupi: Pavlovski umirio Francuze\nKapiten srpske reprezentacije je sjajnim golom iz slobodnog udarca doneo bod ekipi Ljubinka Drulovića u utakmici sa Francuskom - 1:1.\nZvezda čeka ponudu za Marka Perovića\nVršilac dužnosti generalnog sekretara Crvene zvezde Stefan Pantović rekao je danas da taj klub čeka ponudu za fudbalera Marka Perovića koji je izbačen iz prvog tima i samostalno trenira.