HITNO! POSAO U-slovackoj Aranđelovac - 27 aktuelnih poslova - Oglasi za posao Jooble\nOmladinskoj zadruzi Tim potrebni radnici za fizički posao i odvajanje robe u magacinu pića u Kumodraškoj ulici na Voždovcu. Rad je u dve smene, cena sata 180,00 dinara, plaćeni doprinosi, posao je na duži vremenski period. Poslati CV ili se javiti na (***) ***-****...\nCevabdzinici restoranskog tipa, u ulici Deligradska 15 na Slaviji u Beogradu, potrebni; - konobari sa osnovnim znanjem engleskog jezika, - rostiljdzije, - pomoćne radnice u kuhinji, - penzioneri za cuvanje objekta. - osobe za loženje roštilja i pomoćnih radnji oko restorana,...\nZahtevi: Potreban pomocni kuvar Zemun/NBG, obezbedjeni topli obrok i slobodan dan, isplata na vreme. Za vise informacija najbolje pozvati (***) ***-****. Plata dogovor Uslovi rada: Po dogovoru Dužnosti: po dogovoru\nStara Pazova omladinska zadruga bulevar


Nemačka ima veoma specifičan sistem obrazovanja koji je retko kom strancu jasan u početku. Njihov sistem ima svoje mane i prednosti, ali bi se moglo na osnovu ekonomije i stručnog kadra zaključiti da prednosti ipak preovladavaju. U ovom tekstu ćemo pisati o visokom obrazovanju, predstaviti vrste fakulteta, navesti njihove prednosti i name i dati po koji konkretan primer tih vrsta fakulteta.\nPre nego što objasnimo razlike, bitno je objasniti šta je fakultet u Nemačkoj pošto se razlikuje sa konceptom fakuleta u Srbiji. Za razliku od Srbije, kao uglavnom i u ostatku sveta, u Nemačkoj postoje takozvani integrisani univerziteti dok u Srbiji državni univerziteti imaju konfederalnu strukturu.\nKad nekog u Beogradu pitate gde i šta studira, dobićete odgovore npr. na FON-u, na ETF-u, na Filološkom, na Ekonomskom. Ako pogledate na LinkedIn-u, neko ko je završio FON napisaće verovatno Faculty of Organizational Sciences, Belgrade. S druge strane kad pitate nekog u Berlinu šta i gde studira dobićete odgovore kao što su informacione sisteme, molekularnu biologiju, softversko inžinjerstvo, računovodstvo i kontroling itd. Primarni odgovor je smer. Uglavnom bez potpitanja nećete dobiti odgovor gde studiraju tj na kojoj ustanovi. Za Informacione sisteme odgovor bi mogao biti na Univerzitetu za Tehnologiju i Privredu (HTW Berlin), za molekularnu biologiju odgovor bi mogao biti na Humboldtu (Humbolt Universität), za računovostvo i kontroling bi to mogao biti Univerzitet za Privredu i Pravo (HWR Berlin). Niko ne pominje o kom fakultetu se radi već smer i nakon toga eventualno ime univerziteta. Dakle, naslov teksta je zapravo zabluda jer ne postoje vrste fakulteta, već tri vrste univerziteta. To su, bez ikakvog posebnog redosleda: Universität, Hochschule i Dual Hochschule. Bitno je naglasiti da za bilo koju vrstu univerziteta da se odlučite na kraju dobijate istu diplomu tj. bachelor ili master i u zavisnosti od smera to je onda npr. Bachelor of Science ili Bachelor of Arts, tj. Master of Science ili Master of Arts. Shodno tome, neko ko je završio FON bi po toj logici na LinkedIn-u trebao da stavi University of Belgrade.\nHohšule (Hochschule), na engleskom University of Applied Sciences, u bukvalnom prevodu znači viša škola, što je ujedno i pogrešan prevod na srpskom. Neki bi rekli da su to strukovne studije jer dosta liče, međutim po našem mišljenju ni to nije baš najadekvatniji prevod jer po www.edukacija.rs nakon strukovnih studija dobijate diplomu bachelor app. Na hohšule dobijate istu diplomu kao i na ostalim vrstama univerziteta. Uz to, diploma iz više škole u Srbiji nije u Nemačkoj priznata kao bachelor diploma.\nOvestudije po stilu organizacije podsećaju na školu. Predavanja su propisana planom i programom i mogućnost izbornih predmeta je veoma mala. Sa jedne strane to je prednost jer je plan i program napisan od strane vrhunskih stručnjaka i veoma je relevantan za trenutno i buduće stanje na tržištu rada tako da skoro sve što učite možete kasnije sa ogromnom verovatnoćom direktno ili indirektno koristiti u praksi. Sa druge strane, neki delovi struke vas možda neće zanimati i ne želite da idete u tom smeru profesionalno, ali ipak morate da položite te kurseve. Hohšule se po pravilu ne bavi svojim istraživanjima već radi u kooperaciji sa preduzećima. Tokom studija verovatno nećete morati da čitate poslednje naučne radove sa konferencija iz vaše oblasti (osim naravno za završni rad), da pišete radove na tu temu i da istražujete. Naprotiv, studije će obilovati sa dosta projekata gde ćete raditi po najnovijim standardima i sa modernim tehnologijama koje ćete susresti u praksi ili koje će postati komercijalizovane u dogledno vreme. Ovo ne znači da se teorija ne uči! Projekti su često u kooparciji sa firmama tako da rešavate njihove probleme primenom znanja sa predavanja i vežbanja. Ovo je odlična prilika da ostvarite kontakte sa vašim potencijalnim prvim full-time poslodavcem. Druga prilika gde možete da ostvarite dobar kontakt je tokom obavezne i plaćene prakse u struci u trajanju od minimalno jednog semestra. Nju možete sami naći, a sa ogromnom verovatnoćom će vam pomoći i profesori ili Career Center sa svojim kontaktima i preporukama. Profesori su uglavnom doktori iz svojih oblasti sa ogromnim iskustvom iz prakse iz većih firmi i korporacija. Tokom svojih studija na hohšule autor teksta se susreo sa ljudima iz Mercedesa, Google-a, Deutsche Bank, SAP-a, BMW-a, ECB-a, Siemens-a, Bosch-a i mnogih drugih firmi koje su ovde dosta ugledne, ali u Srbiji nisu baš najpoznatije. Naravno, pored projekata ima i ispita koji obuhvataju celokupno gradivo, dok uspešno završeni projekti predstavljaju uslov za izlazak na ispit.\nPročitajte iskustvo sa studentskog rada u SAP-u\nPredavanja nisu pretrpara studentima, što omogućava svim studentima lični kontakt sa profesorom. Vrsta kontakata zavisi od profesora i po našem iskustvu je uvek bio veoma prijateljski, sa dosta korisnih saveta i preporuka. Odnos na relaciji student-profesor je znatno neposredniji nego li što je to slučaj na našem podneblju. Profesor će vam u najvećem broju slučajeva izaći u susret i pomoći ukoliko vam je pomoć neophodna, a može vam dati i neke smernice koje bi pomogle rešavanju problema. Štaviše, ovaj odnos je toliko neposredan da neretko možete zateći profesora na velikim studentskim festivalime, gde sa njima u opuštenijem ambijentu možete i popiti poneko pivo, vino, pa čak i domaću rakiju.\nZa strance je hohšule odličan izbor jer je lakše uspostaviti kontakte u manjim zajednicama, a za praktičan deo jezičke barijere su dosta manje. Ipak ako težite akademskoj karijeri, onda ova vrsta fakulteta nije najoptimalniji izbor iako ne zatvara vrata istoj.\nJedna od najvećih mana ove vrste univerziteta je što je preteča Fahhohšule (Fachhochschule) koja je imala niži rang tako da niste dobijali bachelor ili master diplomu kao danas. Po našem utisku, na fahhohšule se gledalo kao u Srbiji na višu školu. Posledica toga je da u manjim firmama veliki broj ljudi starije genaracije (tj. menadžera) i dalje ovo misli. Ali ti ljudi ne znaju ni za bachelor-master sistem školovanja. Vremenom će se ovo ipak promenti jer mlađe generacije znaju o čemu se radi.\nDualna Hohšule, na engleskom Cooperative State University, je veoma slična običnoj hohšule. Dosta je praktična, pored završnih ispita koji obuhvataju celokupno gradivo, imate projekte tokom cele godine gde radite uglavnom u kooperaciji sa nekim preduzećem rešavajući njihove probleme primenjujući najmodernije standarde i tehnologije kao i znanje prikupljeno na predavanjima. Takođe, predavanja nisu pretrpana tako da svako uspostavi kontakt sa profesorima koji je uglavnom veoma prijateljski nastrojen.\nRazliku je najlakše opisati na primeru – zamislite da idete tri meseca na predavanja, pa imate ispitni rok, pa tri meseca radite u IBM-u. Pa tri meseca imate predavanja pa ispite, pa nakon toga radite tri meseca u IBM-u u drugom odeljenju i timu. Nakon toga opet tri meseca imate predavanja i ispite, pa opet radite u IBM-u u nekom novom odeljenju i tako u krug. Pritom svaki tim i odeljenje u kome radite je veoma usko vezan sa smerom studiranja. Uz to, sve vreme, svejedno da li ste u fazi rada ili u fazi studiranja, dobijate platu koja uglavnom iznosi izmedju 1000 i 1400 evra neto. Nemci bi vas u ovom primeru zvali IBM student. Nakon što završe studije, dualni studenti uglavnom ostanu u firmi gde su “studirali”. Nije IBM jedini koji nudi ovako nešto, već mnogo firmi, kako veća preduzeća poput Bayer, Siemens, SAP, Coca Cola itd, tako i manja preduzeća koja nisu poznata na Balkanu.\nDual Hochschule je zapravo kooperacija jednog univerziteta tj. jedne Dual Hochschule i više preduzeća. Vi kao student uglavnom konkurišete u firmi npr. u Poršeu koji trenutno ima konkurs za 8 smerova. Ako vas Porše primi onda vas šalju na univerzitet sa kojim oni saradjuju. Na predavanjima neće biti samo studenti iz Poršea, već ćete upoznati studente iz svih mogućih firmi. Prednost ove vrste univerziteta je da tokom studiranja sakupite dosta iskustva iz struke koje će sigurno biti od pomoći oko odluke kojom karijerom biste se bavili. Takođe, imate konstantne prihode. Mana je da nemate baš puno slobodnog vremena, nemate raspuste i slobodu koju imaju drugi studenti. Imate godišnji odmor. Naravno možete da preskočite predavanja i vežbe na univerzitetu, ali ako na kraju ne polažete ispite u predvidjenim rokovima onda gubite pravo daljeg studiranja.\nSlično hohšule, preteče dualne hohšule je Berufsakademie, što u slobodnom prevodu znači “strukovna akdemija”. Ona je po našem mišljenju pandan strukovnim studijama u Srbiji. To znači da onomad niste dobijali istu bachelor diplomu i shodno tome te studije su imale niži rang. Uglavnom u manjim firmama veliki broj ljudi starije genaracije nije informisan o promenama i bachelor-master programu. Interesantan je podatak da nema mnogo master studija u ponudi na dualnim hohšulama, ali ima dovoljno doktorskih pozicija koje su malo drugačije organizovane od bachelor i master studija.\nUniverzität, na engleskom University, je vrsta školovanja najsličnija fakultetima u Srbiji. Za razliku od hohšule nemate propisan plan i program već imate odredjene kataloge za vaš smer koji predstavljaju grupu predavanja. Iz tih kataloga onda treba da odradite odredjeni broj predavanja. Pošto se predavanja nalaze u katalozima različitih smerova, možete lako da upoznate studente drugih smerova. Na primer, isto predavanje iz statistke mogu posećivati matematičari, statističari, mašinci, informatičari itd. Prednost kataloga je da možete da radite ono što vas najviše zanima. Mana je da dosta studenata ide linijom manjeg otpora pa bira najlakša predavanja koja u globalu nisu baš najoptimalnija priprema za tržište rada.\nPredavanja su uglavnom u velikim grupama tako da ima dosta manje prostora za pitanja i mogućnosti za upoznavanje profesora. Uz to, predavanja uglavnom drže PhD kandidati jer je profesor preokupiran svojim istraživanjem. To ne znači da ne možete da doprete do njega, da nije prijateljski nastrojen i da nije moguće uspostaviti kontakt, već da nema dovoljno vremena da upozna sve studente. Veoma često može da se dobije posao u njegovom timu gde ćete biti uključeni u njegovo istraživanje. Studije obiluju sa više teorije, manje prakse, manje samostalnih projekata i još manje projekata u kooperaciji sa preduzećima. Zato ima više fokusa na naučne radove i trenutne tokove istraživanja. Po našem subjektivnom osećaju, sadržaj predavanja je 80% isti, dok je ostatak naučna teorija za razliku od prakse. Ako ciljate akademsku karijeru, onda je univerzitet najoptimalniji izbor jer već u prvoj godini možete krenuti sa istraživanjem. Prednost studiranja na univerzitetu je da možete da istražujete, možete biti u timu koji je blizu oktrića i inovacija. Mana je da imate mnogo manje stručnog radnog iskustva. Zbog toga dosta studenata sa univerziteta posveti jedan ceo semestar praksi pošto to nije obaveza kao na hohšule. Interesantno je da veliki broj studenata kako sa univerziteta tako i sa hohšule sa MINT smerova rade u struci tokom velikog dela studija. U jednom od sledećih tekstova ćemo pisati o Nemačkoj kulturi vezanoj za studentske poslove.\nSve o studentskim poslovima: Kako studenti u Nemačkoj preko leta zarade i više od 4.000 €\nSve tri vrste univerziteta u Karlsrueu\nJoš jednom je bitno napomenuti da sve tri vrste univerziteta donose istu diplomu. Na primer, možete studirati Informacione Sisteme u Karlsrueu na Hochschule für Technik und Wirtschaft Karlsruhe, na Dual Hochschule Baden Württemberg Karlsruhe ili na Karlsruher Insitut für Technologie nekad zvan Universität Karlsruhe. Gde god da završite vaše studije, dobijate diplomu Bachelor of Science odnosno Master of Science. Termin Hochschule je homonim, što može da bude zbunjujuće. S jedne strane znači visoko obrazovanje i shodno tome je Universität zapravo Hochschule. S druge strane je i ime za praktičnu vrstu univerziteta pa Hochschule nije Universität.\nDosta studenata sa univerziteta nastavlja sa master studijama, dok studenti hohšule i dual hohšule pretežno kreću da rade iako im je put ka master studijama na sva tri vrsta univerziteta potpuno otvoren. Po istraživanjima Karriere Bibel, jednom od većih portala za poslove visoke stručne spreme, studenti sa bachelor diplomom sa jedne hohšule ili dualne hohšule imaju veću prosečnu početnu platu od kolega sa univerziteta, dok je sa master diplomom obrnuto. Studenti sa master diplomom jednog univerziteta imaju veću prosečnu početnu platu od kolega sa dualne ili obične hohšule. Sudeći po platama može da se zaključi da su odeljenja za ljudske resurse veoma dobro obaveštena o bachelor-master programima, za razliku od nekih menadžera starijeg kova. U jednom od sledećih tekstova ćemo pisati više o početnim studentskim platama kao i o diskusiji koja se u poslednje vreme vodi u Nemačkoj: da li su i koliko isplative master studije.\nNadamo se da sam da će vam ovaj tekst pomoći oko izbora vrste fakulteta odnosno univerziteta ako planirate da studirate u Nemačkoj.\n Mercedes zapravo nije firma već proizvod firme koja se zove Daimler.\n MINT je skraćenica od Mathetamtik, Informatik, Naturwissenschaften, Tehnik. Na Engleskom je STEAM od science, technology, engineering, mathematics. Prevod na naš nisam našao.\n Po ugledu na MIT, Univerzitet Karlsrue se ujedinio sa naučnim centrom Karlsrue i promenio ime u KIT.\n18 September, 2019 at 20:02\nprvenstveno zelim da te pohvalim kao i tvoj blog, nasla sam mnogo informacija koje su mi bile potrebne. Hvala ti. Interesuje me, da li u Nemackoj mogu da se upisu master studije, u Srbiji sam zavrsila Visoku poslovnu skolu strukovnih studija, i kada to “prevedem” imam njihov stepen A3. Planiram da se preselim, ujedno radim i studiram, kako to tamo funkcionise? Unapred hvala!\n19 September, 2019 at 20:07\nZavisi od samih master studija i visoke skole koju si zavrsila.\nO tome kako se tvoja diploma kotira u Nemackoj mozes da vidis na Anabinu. U sledecem tekstu je primer koriscenje Anabina za diplomu srednje skole – isto je i za sve ostale skole: https://nemackikutak.com/dozvola-za-studiranje-hochschulzugangsberechtigung/\nCeo taj proces tumacenje tvoje diplome preuzima UniAsist za tebe ukoliko zeljeni univerzitet saradjuje sa njima. Vise o tome ovde: https://nemackikutak.com/kako-do-studija-u-nemackoj-procedura-upisa/\nPosao tokom studija je ovde normalna stvar. Vise o tome ovde: https://nemackikutak.com/kako-studenti-u-nemackoj-tokom-leta-zarade-preko-4-000-evra-studentski-poslovi/\n3 November, 2018 at 14:22\nCao Filipe htela sam te pitati,da li je priznata Visoka škola strukovnih studija u Nemačkoj?\nRadim u Nemačkoj(Hessen)3godine,imam Urkunde,ali bih jako želela da nostrifikujem i diplomu Visoke strukovne škole.\nZanima me,u kom rangu je sa njihovim obrazovanjem,i da li bih morala nešto polagati da bih dobila neku mjihovu diplomu Višeg ranga.\nHvala u napred,pozdrav.\n5 November, 2018 at 17:33\npogledaj u Anabinu. U ovom tekstu ima upustvo kako se koristi Anabin, doduse u drugom kontekstu, ali ti isti koraci trebaju: http://nemackikutak.com/dozvola-za-studiranje-hochschulzugangsberechtigung/\nTotal Visits: 2,857,317\nTotal Visitors: 968,511


Sindikat zdravstva: Molba građanima da se pridržavaju epidemioloških mjera - BIGportal.ba\nSindikat zdravstva: Molba građanima da se pridržavaju epidemioloških mjera\n6 Novembra, 2020 6 Novembra, 2020 1127\nČlanovi Sindikata zdravstva i socijalne zaštite Republike Srpske pozvali su građane da im daju šansu da sačuvaju zdravstveni sistem, zdravlje stanovništva i pruže pomoć onima kojima je neophodna, što neće biti u mogućnosti ako se nastavi sa porodičnim slavljima, rođendanima i svadbama, žurkama i privatnim provodima usljed pandemije virusa korona.\nAko i dalje značajan broj vas odbacuje masku i fizičku distancu, veoma brzo neće biti mjesta za kovid pozitivne sa teškim simptomima. Neće biti mjesta za hronične bolesnike i sve druge koji se svakodnevno susreću s različitim oboljenjima – upozoravaju iz ovog sindikata.\nPomozite nam. Nosite masku, držite distancu, ne idite i ne organizujte nikakva okupljanja. Vaša maska i distanca, čuva vas, čuva nas, čuva zdravstveni sistem, čuva ekonomiju, čuva Srpsku, pa zar je toliko teško da ispoštujete mjere. Beskrajno smo zahvalni svima koji poštujete sve epidemiološke mjere – dodaje se u saopštenju.\nUhapšeno 10 osoba nakon sinoćnih protesta u Ljubljana\nNina 6 Novembra, 2020 at 11:28 am\nMolimo sindikat da smijeni korumpiranu vlast, koja snosi iskljucivu odgovornost za donosenje i kontrolu mjera.\nPrestanite kriviti gradjane za ono za sta su odgovorni nadlezni iz vlasti.


Bojler je jedna od sanitarija koja radi i na struju i na vodu, tako da su za popravku ovog uređaja zaduženi i električari i vodoinstalateri. Naši majstori rade ovaj posao preko trideset godina i to veoma uspešno. Ono po čemu su prepoznatljivi i po čemu se izdvajaju od drugih, jeste to što su u stanju da izađu na teren u bilo kom trenutku i to bukvalno.\nHitne intervencije ne biraju kada će da se dogode, a kada ostanete bez tople vode, to i te kako može da se tretira kao hitna usluga, bez obzira što vam ne preti opasnost od poplave ili požara, ali vi ne možete da vodite normalan svakodnevni život.\nUpravo zato, naši majstori su u pripravnosti dvadeset četiri časa dnevno, trista šezdeset pet dana u godini, pa mogu izaći na teren zaista bilo kada. Njih čekaju vozila koja su posebno i specijalno opremljena, i unutra se nalazi sav potreban alat, mašine i pribor da se otklone svi kvarovi i obave sve intervencije.\nVoda je tvrda, odnosno, takva joj je pH vrednost, pa usled toga nastaje kamenac u bojleru. Ovaj kamenac može da nagriza kazan, kao i druge delove poput grejača, na primer. To bi značilo da kazan može da procuri, ili da se voda zagreva znantno sporije nego u početku. Ako vam je bilo potrebno svega sat ili sat i po vremena da ugrejete vodu, sada možda držite uključen bojler preko tri ili četiri sata, što je jasan znak da nešto nije u redu i da bi trebalo da pozovete majstore. Oni izlaze na teren u veoma kratkom roku, obično je to do sat vremena, bez obzira gde živite na teritoriji Beograda.\nGrejač menjaju novim delom koji ima garanciju i potiče od istog proizviđača od koga je i bojler. Tako da je veoma važno da znate šta je ugraženo u vaš bojler i da možete dugo vremena da budete mirni, barem što se toga tiče. Ipak, naši majstori savetuju povremeno proveravanje bojlera u kakvom je stanju kada je kamenac u pitanju, jer je to uređaj koji je stalno izložen vodi, a voda uvek stvara naslage, tokom vremena. Kada se voda brzo zagreje, i računi će biti manji.


Ministar Ivanković-Lijanović sa udruženjima poljoprivrednika – Magazin Plus\nHome/Ministar Ivanković-Lijanović sa udruženjima poljoprivrednika\nMinistar Ivanković-Lijanović sa udruženjima poljoprivrednika\nbulle Send an email 2013-10-03\nDopremijer Federacije BiH i ministar poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva Jerko Ivanković Lijanović jučer je (srijeda 02.09.2013.) u Sarajevu održao sastanak sa predstavnicima udruženja poljoprivrednika u Federaciji Bosne i Hercegovine.\n„Tema sastanka bile su izmjene Programa poticaja za 2013. godinu kroz koji bi riješili zahtjeve koji nisu stigli na vrijeme iz određenih kantona zbog čega ispaštaju poljoprivredni proizvođači jer do sad nisu mogli ostvariti poticaje. Poljoprivredna udruženja podržavaju izmjene i dopune Programa kako bi riješili sve te zahtjeve kao i poljoprivrednici da ne bi imali štetu zbog loše administracije unutar nekih kantona. Usaglasili smo se da je vrlo važno da u sklopu izmjena Progama budu obuhvaćene i investicije u ruralnom razvoju kako bi zahtjevi koji su podneseni još prošle godine bili adekvatno riješeni i kako ne bi bilo diskriminacije prema određenim proizvođačima, odnosno da su neki proizvođači ostvarili poticaje na osnovu investicije a neki nisu.\nRazgovarali smo i oko plaćanja poljoprivrednih poticaja. Zbog neopravdanog kašnjenja isplate poljoprivrednih poticaja, preuzeo sam obvezu da ću ponovo razgovarati sa premijerom i ministrom finansija, da kao što državni službenici plate dobivaju svakog mjeseca, da i poljoprivrednici svoje poticaje ostvaruju svakog mjeseca. Po Zakonu o izvršenju Proračuna, poticaji su prije isplata plata državnim službenicima“, rekao je ovom prilikom dopremijer Federacije Bosne i Hercegovine i ministar poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva Jerko Ivanković Lijanović.\nJunuz Brkić iz Saveza poljoprivrednih udruženja SBK osvrnuo se na problematiku koja se odnosi na dio Federacije iz kojeg dolazi, konkretno na propust kantonalne administracije. Kantonalno ministarstvo poljoprivrede nije na vrijeme proslijedilo upućene zahtjeve 332 poljoprivrednika pa je zbog toga taj broj proizvođača ostao bez ostvarenog prava sa Federalnog nivoa.\n„Umjesto u zadruge, imao sam prijedlog da se određeni iznos iz Programa da udruženjima poljoprivrednika. Zadruge su profitabilne organizacije a mi smo nezadovoljni radom Zadružnih saveza. U osnovi mi nismo imali drugih prijedloga i imali smo zamjerku na kantonalna ministarstva. Smatram da treba kazniti odgovorne koji su napravili propust jer ljudi nisu ostvarili svoje pravo“, dodao je Brkić.\nMiro Pejić iz Udruženja poljoprivrednika u BiH je dodao kako se poljoprivredni proizvođači ne smiju dovoditi u situaciju da kasne poticaji zbog propusta bilo koje razine vlasti.\nKomentirajući povećanje poticaja u ovčarstvu i kozarstvu sa 15 KM na 40 KM, Pejić je istakao: „Mi smo se za to zalagali već duže vrijeme. Ovo ministarstvo je prihvatilo naše sugestije jer se mora napokon kontrolirati sustav. Još uvijek ima jako puno „neproizvođača“, odnosno proizvođača koji lažiraju određenu dokumentaciju i takvi se moraju odstraniti da bi oni istinski proizvođači imali što više. Mi ćemo se i dalje što snažnije zalagati da poticaji u Federaciji BIH još više rastu a nikako da se ukidaju’.\nSEDMI DAN FESTIVALA MESS: Performans Ronalda Randa u Kamernom teatru 55\nSvetlana Cenić: BiH se nalazi u dužničkom ropstvu


U zadrugama dominira srednji traktor - Ratarstvo | Agroklub.rs\nAdi Pašalić je lajkovao fotografiju na KLUB-u pre 46 minuta\nU zadrugama dominira srednji traktor\nGreške kod kupovine mehanizacije su značajne, jer je radni vek savremene mehanizacije oko 10 hiljada moto sati. Ono što vlasnike tehnike najviše zanima je kako da skupu mehanizaciju maksimalno uposle.\nŠta je to što zadruge imaju od mehanizacije u posedu i kolika je pokrivenost snage po površini zemljišta? Ovo je bila jedna od tema na 43. Simpozijumu poljoprivredna tehnika u organizaciji novosadskog Poljoprivrednog fakulteta na Zlatiboru. Nabavka mehanizacije nije što i kupovina semena pred setvu i zato je potrebno da se sučele mišljenja iz struke i prakse, veruju stručnjaci.\nSmanjiti šarenilo brendova\n"Greške kod kupovine mehanizacije mogu da budu izrazite, ako se zna da radni vek savremene mehanizacije iznosi oko 10 hiljada moto sati", smatra Petar Radić, stručnjak za proizvodna pitanja u Zadružnom savezu Vojvodine.\nKada je reč o zemljoradničkim zadrugama sa područja Vojvodine, najviše su u upotrebi, sa 55 odsto, srednji traktori. 25 odsto su traktori malih snaga i 20 odsto pogonska mehanizacija velike snage.\nProizvođači traktora su iz bivšeg SSSR-a, srednje Evrope i bivše Jugoslavije. Prisutni su i IMT i Torpedo, a kada su u pitanju veliki traktori uglavnom primat imaju zapadni proizvođači. Kod kombajna preovlađuju zapadni proizvođač, čak sa 90 odsto. Veliki problem za ispravan rad te mehanizacije pravi adekvatan i brz servis kao i dostupnost rezervnih delova.\n"То opredeljujе proizvođače kojoj robnoj marki da se priklone. Kod naših zadruga retko se događa da je u upotrebi mehanizacija samo jednog brenda. Primer je uspešna zadruga Beška, tamo je čak šest proizvođača zastupljeno u voznom parku traktora. To znači neophodnost nabavke šest različitih tipova filtera i ostalih potrošnih materijala. Zato bi u narednom periodu trebalo smanjiti to šarenilo proizvođača, kako bi se održavanje tehnike pojednostavilo, a da se dobavljači koliko toliko uniformišu", objašnjava Radić.\nKako uposliti mehanizaciju?\nOno što vlasnike tehnike najviše zanima je kako da skupu mehanizaciju maksimalno uposle. Ukoliko se posmatra odnos snage svih motora i ukupne obrađivane površine, najviše je tehnikom opremljena zadruga Srbobran i Veljko Lukić Kurjak. U tim zadrugama energetska pokrivenost je preko 1,9 kW po hektaru.\n"Za uspešan rad, u zavisnosti od veličine gazdinstva i načina obrade zemljišta, dovoljan je 1 kW po hektaru, ali tu postoji problem raspolaganja sa poljoprivrednim zemljištom. Kod zakupa zemljišta zbog prava prečeg zakupa, nekada proizvođači ostaju bez određenih površina, što otežava planiranje neophodnog obima mehanizacije", zaključuje Radić.\nFoto: Barecar90 / Pixabay\nPoljoprivredna mehanizacija Snaga traktora Mehanizacija u zadrugama


"Rast BDP sedam odsto kad u Srbiji budu živeli Nemci"\n“Rast BDP sedam odsto kad u Srbiji budu živeli Nemci”\n„Dugi niz godina stručnjaci MMF-a su razrađivali tehnički plan reforme Poreske uprave i njih smo plaćali iz donacija drugih država. Ministar finansija Lazar Krstić je krenuo u sprovođenje plana, pa se sa tim zastalo, pa se opet sad nešto pokrenulo. I sada uzimamo kredit od Svetske banke da bi oni umesto ljudi iz MMF-a radili taj isti posao. Prema biografijama ljudi iz Svetske banke nismo zaključili da su bolji stručnjaci, naprotiv. Sada će samo zbog administracija, što naše što Svetske banke izgubiti dve godine u reformi Poreske uprave. Postavlja se pitanje koliko je zaista čvrsta volja da se Poreska uprava unapredi“, pita se Altiparmakov.


Albanski mediji: Arifi pravi većinu sa naprednjacima - Bujanovačke\nPočetna izbori 2020. Albanski mediji: Arifi pravi većinu sa naprednjacima\nBujanovačke29. jun 2020.izbori 2020., NASLOVNA, POLITIKA0\nBujanovac, 29. jun 2020. Demokratska partija (DP) Nagipa Arifija, pobednik lokalnih izbora, započela je konsultacije za formiranje vladajuće većine, pozvavši na sastanak najpre albanske partije, dok, kako javljaju lokalni portali na albanskom jeziku, tajno pregovara sa naprednjacima.\nPartija za demokratsko delovanje (PDD), sa svojih osam odbornika, Pokret za demokratski progres (PDP) sa četiri i tri odbornika Alternative za promene spremni su da podrže „svealbansku“ koaliciju, javlja portal Folonline pozivajući se na izvore iz stranaka.\nLider DP-a Nagip Arifi rekao je Bujanovačkim prošle nedelje da je partija koju vodi otvorena za saradnju sa svim grupacijama koje su ušle u lokalni parlament, pa i sa PDD – najvećim oponentom i strankom koju su žestoko kritikovali zbog načina na koji je vodila opštinsku vlast u protekle četiri godine.\nUpravo je očigledna netrpeljivost između ove dve grupacije, uprkos proklamovanoj „otvorenosti za saradnju“, glavna i čini se neprelazna prepreka za formiranje „svealbanske većine“, a kako javlja Folonline, pripadnici oba tabora već upozoravaju na napuštanje istih ako bi, kojim čudom, došlo do takve koalicije.\nU PDP-u, na drugoj strani, nema takvih problema, kao ni prethodnih godina kada je u pitanju učešće u vlasti, dok Alternativa sa Arberom Pajazitijem na čelu, čak nudi bezuslovnu podršku svoja tri odbornika za vlast koju bi činile isključivo albanske stranke, kako je i najavio ranije Bujanovačkim.\n–Ako dođe do toga da nekoj albanskoj koaliciji fale glasovi, dobiće ih od Alternative, bez uslova – rekao je Pajaziti, istovremeno odbacujući bilo kakvu mogućnost za saradnju sa Stojančom Arsićem, dajući tako, hteo ili ne, signal Arifiju da njegov put za povratak na vlast neizostavno mora ići preko srpske koalicije okupljene oko SNS-a.\nRaspored madata u SO Bujanovac posle izbora 21.6.2020. (Izvor: Slobodnarec.eu)\nNaprednjaci nikako neće prihvatiti da budu deo vlasti samo radi reda, niti za njih dolazi u obzir da dobiju deo kolača koji je u prošloj vlasti imala grupacija oko Stojanče Arsića\nNaprednjačka koalicija, sa osvojenih svega 80 glasova manje od pobednika izbora i sa istim brojem odborničkih mandata (10), postala je tako i definitivno ključni faktor u formiranju vladajuće većine, zaključuje Folonline.\nPredstavnici DP-a i SNS-a već su se u tajnosti dva puta sastajali prošle nedelje, tvrde izvori Folonline, ali za sada bezuspešno, jer su apetiti SNS-a itekako ozbiljni, u skladu sa izbornim rezultatom.\n–Naprednjaci nikako neće prihvatiti da budu deo vlasti samo radi reda, niti za njih dolazi u obzir da dobiju deo kolača koji je u prošloj vlasti imala grupacija oko Stojanče Arsića – navodi Folonline.\nAko Arifi i šef naprednjaka Nenad Mitrović postignu dogovor biće prinuđeni da u partnerstvo uključe bar još jednu stranku, jer 20 odbornika SNS i DP nije dovoljno, a po Folonline, najprihvatljiva opcija da pridoda glasove podrške za novu vladajuću većinu je PDP Šćiprima Arifija, gde ne treba isključiti mogućnost ulaska u vlast bar jedne od dve romske partije koje imaju po jednog odbornika.\nMitrović je u petak za Bujanovačke rekao da je stranka koju je osnovao Jonuz Musliju, za razliku od 2016. godine, sada prihvatljiva za SNS, dodavši da čeka poziv Nagipa Arifija.\nTAGDP izbori 2020 koalicije nagip arifi nenad mitrović pdd PDP sns vlast\nPrevious PostJoš tri slučaja korone u Bujanovcu Next PostU Grčku od 1. jula, ali uz niz komplikovanih procedura


Da li je video nadzor najbolji način za vrhunsku bezbednost vašeg doma? | MediaPress\nRazvojem moderne tehnologije kamere za video nadzor postale su popularan i jako efikasan način na koji ljudi povećavaju nivo bezbednosti u svojoj kući, dvorištu, imanju, ali i u poslovnim prostorima.\nPrvi sistemi video nadzora koristili su se u velikim i srednjim preduzećima i to kao mera predostrožnosti – protiv potencijalnih kradljivaca, ali i kao nadzor zaposlenih i prostora gde se vrši primopredaja novca. Video nadzor se u ovom slučaju pokazao kao odlična investicija i optimalno rešenje za identifikaciju i krivično gonjenje počinilaca kriminalnih dela, kao i za moguće vraćanje otuđene imovine i novca.\nMeđutim danas je sve više domaćinstava opremljeno sistemima video nadzora. Oprema za video nadzor dizajnirana i namenjena za nagledanje vašeg doma, omogućava vam da posmatrate kuću, okućnicu, okolne objekte, da sve bude pod kontrolom i da držite na oku potencijalne provalnike, kriminalce i vandale.\nSistemi za video nadzor najrazličitijih robnih marki postali su lako dostupni i cenovno pristupačni, a zahvaljujći profesionalcima iz oblasti tehničke zaštite, korisnicima je na raspolaganju non-stop stručna podrška. Ukoliko i vi želite da unapredite bezbednost u vašem domu i razmišljate o kupovini sigurnosnih kamera, pročitajte tekst koji je pred vama.\nNeizostavne komponente sistema video nadzora\nKamera je, naravno, najbitnija komponenta sistema za video nadzor. Kamere se eksteriorno strateški postavljaju tako da pokrivaju mesta i površine koje su “najranjivije”: prilazi vratima i prozorima, staze, tremovi… Kamere ne bi trebalo da privlače pažnju i najefektnije su ako se ne ističu u odnosu na okolni ambijent. One rade konstantno i snimljeni materijal šalju kontinuirano ili u unapred određenim vremenskim intervalima.\nI pored napretka tehnike i tehnologije, kablovi su i dalje najbolje i najpouzdanije sredstvo za prenos podataka. Postoje različiti tipovi koaksijalnih i UTP kablova, a njihova uloga je ključna u prenosu snimljenog materijala od same kamere do snimača.\nKoaksijalni kablovi povezuju komponente opreme za analogni video nadzor. UTP kablovi imaju široku primenu, a jedna od njih je i povezivanje IP kamera za video nadzor sa snimačem. UTP kablovi čak mogu zameniti i koaksijalne kablove u analognom sistemu, jer su fleksibilni.\nKoaksijalni kablovi su uključeni u osnovnu opremu za montiranje video nadzora, ali je ponekad neophodno dokupiti nešto duže kablove, za vrlo udaljene kamere. Razlikuju se prema razdaljini na koju je moguće preneti signal, bez njegovog značajnijeg slabljenja.\nVeoma bitna komponenta opreme za video nadzor, koja pohranjuje snimljeni materijal, jesu snimači. DVR ili Digitalni video rekorderi na hard disku čuvaju sav materijal koji dolazi od kamere. Slično kao video rikorderi koji su se ranije koristili za beleženje materijala na VHS kasetama, DVR snimači materijal čuvaju u svojoj memoriji.\nVeć spomenuti koaksijalni kabal koji polazi iz kamere, svoj put završava upravo u snimaču. DVR snimač je uglavnom smešten u posebnom ormanu, gde se nalazi ostala mrežna oprema, koja ne bi trebalo da bude na otvorenom, niti u domašaju dece. Pored pohranjivanja snimljenog materijala, DVR je neizostavan za pristup materijalu preko interneta, sa udaljene lokacije.\nKućni nadzorni sistem može da uključuje i svičeve, koji omogućavaju da se nekoliko kamera poveže sa jednim centralnim monitorom. Automatski svičevi reaguju na sve promene koje detektuje kamera. Ako i kada do promene ili pomeranja dođe, svič će zaustaviti snimak na mestu gde je do vanredne situacije došlo i nastaviti praćenje, u iščekivanju potencijalnih neželjenih aktivnosti.\nModerni kućni video nadzor\nKućni video nadzor današnjice omogućava vam da sve bezbednosne mere koje su nekada bile rezervisane samo za kompanije i veća preduzeća, prenesete u svoj dom i to bez prevelikih ulaganja i uz minimalan angažman za članove porodice.\nUkoliko ste u potrazi za sistemom zaštite koji će vaš dom učiniti bezbednijim i istovremeno vam uvek pružiti i dokazni materijal u vidu video zapisa, obavezno uzmite u obzir kućni video nadzor. Osim investiranja u opremu za video nadzor, razmotrite i ulaganje u video monitoring. Savremena oprema za video nadzor, kao i usluge video monitoringa, nalaze se u ponudi kompanije VideoMont.\nVideo monitoring podrazumeva da za vas 24 časa dnevno, 7 dana u nedelji, radi tim koji prati materijal uživo. Naravno, tim se ne nalazi u vašem domu, nego se osmatranje vrši iz stacionara.\nZahvaljujući sofisticiranom softveru i putem posebne analitike, zaposleni profesionalci ne moraju sve vreme budnim okom pratiti materijal, jer im sam program javlja kada dođe do sumnjivih promena: prolaska osobe ili vozila, pomeranja predmeta… Kada su neželjene promene uočene, tim reaguje prema uputstvima oko kojih se unapred dogovarate: dojavljuje vanrednu situaciju nadležnim organima i vlasniku objekta.\nOpcija video monitoringa omogućava i eliminaciju svih lažnih uzbuna.\nNovo ime za bezbednost\nVremena kada smo molili komšije i prijatelje da obilaze našu kuću dok smo odsutni su ipak iza nas. Ljudski faktor je ponekad nemoćan u suočavanju sa kriminalnim aktivnostima, a prihvatiti odgovorost za bezbednost nečijeg doma nije obaveza koje sve savesne osobe lako prihvataju.\nAko ste vlasnik manjeg preduzeća i želite da se podjednako sigurno osećate i u svom domu, montiranje video nadzora na obe lokacije je odluka zbog koje nećete zažaliti. Sama pomisao da će sva moguća nedela biti dokumentovana i procesuirana u momentu dok se dešavaju, osiguraće vam miran san i bezbrižne odmore i putovanja daleko od kuće i posla.\nTag:kamerakamereOprema za video nadzorsigurnostSistemi za video nadzorTehnologijavideo nadzor


Desserts srb - McDonalds\nOno kada ti se jede i čokoladica i sladoled pa ne možeš da se odlučiš, tad naručiš novi McFlurry!\nMcFlurry Snickers i McFlurry Twix od sad ponovo u našoj slatkoj ponudi.\nVidimo se u Meku! ❤


Nedjelja 11.4.2021 3:0:31\nZašto je u Bugarsku najlakše i najskuplje otputovati? Zbog čega su slovenska i portugalska viza najjeftinije? Zašto možete bez vize otići u Sri Lanku, ali ne i u Mađarsku, Italiju, Rumuniju…? Koja je razlika između "običnih smrtnika" i Zijaha Sokolovića ili Harisa Džinovića? Zašto je vlasnicima bh. pasoša potrebna viza za čak 168 zemalja svijeta, i šta sve, izuzev rendgenskog snimka pluća i zubarskog kartona, trebate predati kako bi vam pasoš ukrasila čarobna naljepnica?\nlanirate ovog ljeta uzbudljivi odmor na Solomonskim ostrvima? Već ste pregle dali sve aranžmane turističkih agencija i ne možete da se odlučite: Kuba ili Sej šeli? Zagolicala vas je i atraktivna turis tička ponuda Malezije ili avanturizam Dominikanske Republike? Međutim, konzervativni ste i držite se starog, dobrog hrvatskog primorja? Ili bi, pak, otputovali na kraj svijeta - u Zapadnu Samou? Ništa od svega toga? Ne očajavajte! I za vas ima rješenje: zašto ne posjetiti Rusiju, Bjelorusiju ili Kazahstan? Šta vas sprečava da se zaputite u Ekvador ili Sri Lanku? Konačno, zar zaista možete odoljeti poznatim destinacijama kao što su Turska, Makedonija ili SR Jugoslavija? Niste se pronašli ni u jednoj od ovih privlačnih ponuda!? Ipak želite putovati! Onda ste izgubljeni slučaj.\nOdnosno, treba vam viza. Bolje odustanite, ili pak razmislite dobro. Možda još nije uvedena viza za Tunis. Ne zanima vas Tunis!? E, onda, dobro došli u svijet međunarodne birokratije, svijet potvrda i dozvola, garancija i dokaza, kopija i fotografija, uvjerenja i ovjerenja... Svijet od 168 zemalja svijeta za koje je državljanima Bosne i Hercegovine potrebna viza.\nDakle, potrebna vam je dozvola za ulaz, boravak ili prolazak kroz neku od zemalja svijeta čiji niste državljanin i čiji pasoš ne posjedujete. Kako većina bh. državljana posjeduje samo jedan pasoš, to im je za putovanje u neku od tih 168 zemalja, izlistanih na web stranici Ministarstva vanjskih poslova, potrebno pokucati na vrata ambasada u Sarajevu ili diljem Evrope. Prošle godine, 130.000 vlasnika "plave knjižice" je zahtijevalo ulazak samo u zemlje "Šengenskog ugovora" (Austrija, Belgija, Danska, Finska, Francuska, Njemačka, Island, Italija, Grčka, Luksemburg, Holandija, Norveška, Portugal, Španija i Švedska), a od toga je oko 10.000 zahtjeva iz raznih razloga odbijeno.\nSve ambasade, da bi izdale vizu vlasniku bosanskog pasoša, naravno, traže taj pasoš, makar na uvid, neki traže i njegovu kopiju uz original, i, u ovisnosti od zemlje do zemlje, od jedne do četiri fotografije. Također, nužan preduvjet za dobijanje vize je plaćanje zdravstvenog osiguranja za vremenski period za koji se viza izdaje. U svim ambasadama putnici-namjernici popunjavaju formular koji je različite dužine, ali postavlja ista ili slična pitanja. Ipak, nema sumnje da je ključni dokument za put u većinu zemalja pozivno ili garantno pismo. Osim tih nužnih "papira", skoro svaka zemlja ima neku svoju specifičnu "zvrčku" ili je caka u tome da "zvrčke", vjerovali ili ne, nema.\nAnketa koju je sproveo naš magazin pokazala je da 57 posto čitalaca (731) smatra kako je vizni režim koji primjenjuju zapadne zemlje prema nosiocima bh. pasoša diskriminatorski, 36 posto (464) njih to smatra opravdanim, a sedam posto (82) uopće i ne razmišlja o ovome.\nSamo avionom, molim BH građanima viza treba ne samo za ulazak u tzv. zapadne zemlje. Čak i naoko siromašnije zemlje, pa i one preko čijih leđa se, skoro do jučer, moglo tješiti govoreći: "Mi smo još i dobri, pogledajte njih", sada su zakaparile vrata. Vlasnik bh. pasoša ne može bez vize otići ni do susjednih zemalja. Eto, da bi dobacio do Bugarske, osim pasoša, slika i obrazaca, mora imati i poziv od nekog bugarskog domaćina i još priložiti 105 maraka, a ako hoće da mu viza bude završena za tri dana, onda ima još da doda 30 KM.\nZa Rumuniju viza je nešto jeftinija - 32 marke za period od mjesec dana - ali zato, uz "neophodne dokumente" i odgovore na pitanja: ko si, šta si, što si, odakle si, ko ti je mati, a ko otac, gdje su oni, umrli, a što nisu došli, gdje je njihov pasoš, što si se razveo, gdje ti je žena, šta radiš, kolika ti je plata, a regres…, valja još priložiti ugovor o radu, odnosno potvrdu o zaposlenju.\nNi Mađarska nam više nije tako blizu. Nekadašnja turistička meka za Bosance sada za izdavanje vize za turističku posjetu traži rezervaciju hotela ili pozivno pismo ovjereno u mađarskoj policijskoj stanici i uplatu od 40 dolara. Vrijeme dobijanja vize je u prosjeku dva dana, a ukoliko neko želi vizu istog dana kada je podnio zahtjev, mora uplatiti dodatnih 15 dolara.\nHajde, nekako ćemo se i snaći bez vaj-krema i drugih sireva što smo ih kupovali po Pečuhu, ali ko će odoljeti šopingu u Trstu? Šta će raditi one silne leviske i starke po Ponte Rosu bez Bosanaca? Šoping, dakle, više ne pali kod Talijana. Da biste kao turista ušli u Italiju, potrebno je puno više od garantnog pisma i rezervacije hotela. Uz to morate predati još i pismo poslodavca u kojem stoji datum kad ste stupili na posao, dohodak i dokaz da se vrijeme putovanja poklapa sa vremenom kad uzimate godišnji odmor, radnu knjižicu, pa obrazac M2, naravno popunjen u preduzeću gdje radite, kako biste posvjedočili da vam poslodavac uplaćuje socijalno i zdravstveno osiguranje (privatnici će priložiti i dokaz o registraciji preduzeća, studenti indeks, a učenici đačku knjižicu), zatim dokumentaciju o posjedovanju nekretnina, izvode iz bankovnih računa ili kreditne kartice, eventualne porezne prijave, povratnu putnu kartu, dokumentaciju u vezi sa smještem u Italiji, dokumentaciju o zdravstvenom osiguranju koje važi za sve zemlje Evropske unije i onda još keširati 50 maraka.\nKad smo već kod godišnjeg odmora, pogledajte kako se ide u Španiju. Prvo što će vam reći u Ambasadi Španije jeste da dokumente morate donijeti najmanje 14 dana prije predviđenog putovanja. Ukoliko je put turističke prirode, osim molbe potrebni su originali i prevodi dokumenata na engleski ili španski ili francuski jezik. Dakle, trebate priložiti prijevod potvrde o zaposlenju ili sličan dokument ako ste vlasnik firme, ako ste penzioner, onda potvrdu od banke o posjedovanju novca na računu, potom kućnu listu, te rezervaciju hotela u Španiji i rezervaciju povratne aviokarte sa fiksnim datumima polaska i povratka. Što, vjerovatno, podrazumijeva da u turističku posjetu želite ići samo avionom, a ne autobusom, automobilom, motociklom, biciklom… Isto je i sa smještajem. Nema teorije da dobijete vizu ako ćete spavati po nekakvim kućercima, u privatnom smještaju, pod šatorom, u vreći za spavanje. Samo hotel, molim lijepo. A ako ćete privatno u Španiju, onda još imajte u vidu da se garantno pismo koje vam pošalje domaćin mora završavati rečenicom kako pozvana osoba, tj. vi, nećete prouzrokovati nikakve troškove za špansku vladu. Još priložite 50 KM i sačekajte od tri do pet dana.\nPadanje u nesvijest Nema ni u Češku više putovati onako - pasoš u ruke i put pod noge. Prvo treba nabaviti turistički vaučer, što je, zapravo, potvrda o rezervaciji prebivališta u Češkoj, ili garantno pismo, pa onda donijeti potvrdu o zaposlenju, pa još donesite 50 KM i strpite se sedam do deset dana. Skoro da je isto i sa Poljskom. Uz poslovno pismo, u kojem će pisati gdje sve idete, ko vas čeka, kod koga spavate, ko vam plaća boravak, ko hranu, a ko zdravstvenu zaštitu, a koje treba da vrijedi šest mjeseci, još trebate platiti 92 KM takse.\nDo Danske je, što se tiče perioda čekanja na vizu, nekako najteže dobaciti. Naime, kada već nabavite potvrdu o zaposlenju, pa potvrdu o vlasništvu nad nepokretnom imovinom, i uplatite 45 maraka takse za desetodnevni boravak, onda trebate čekati i do dva mjeseca. U najboljem slučaju, vizu ćete dobiti za dvije sedmice.\nŠto se tiče Švicarske, ova zemlja od nosilaca bosanske putne isprave traži i kućnu listu, i dokaz o posjedovanju imovine, i potvrdu o zaposlenju, i kopiju radničke knjižice... I za odlazak u Norvešku treba vam garantno pismo ovjereno u općini i policijskoj stanici u Norveškoj, odsječak od plate, dvije slike, kopija pasoša i kopija svih strana na kojima imate već izdate vize, bez obzira da li važe ili ne, potvrda o zaposlenju, potvrda o godišnjem odmoru, potvrda o imovini, ako ste oženjeni ili udati, vjenčani list, a ukoliko vodite i djecu, njihove rodne listove. Još platite taksu od 50 KM za ostanak do 30 dana, a 60 KM za ostanak do 90 dana.\nPoznato je da bi skoro svi rado otišli do Francuske. Olivier Fontan, prvi sekretar francuske ambasade u Sarajevu, kratko kaže da se sve o vizama za ovu zemlju može saznati putem web sitea: www.ambafrance.com.ba/visasbsc.htm, gdje se može naći i formular. Doduše, formular se može dobiti i u samoj ambasadi.\nNa web siteu piše da je, recimo, za turističko putovanje potrebna kopija radne knjižice ovjerena pečatom poslodavca (odnosno, za studente potvrda o redovnom studiranju), rješenje o godišnjem odmoru koje izdaje poslodavac (i gdje treba biti preciziran broj dana) ili kopija sudskog rješenja za privatne poslodavce, potom propratno pismo putničke agencije (vaučer) kojim se potvrđuje da je ta osoba platila troškove transporta (autobus ili avion), informacije o smještaju (navesti adresu i broj telefona hotela), zdravstveno osiguranje za putovanje te dokaz o posjedovanju novca (najmanje 40 KM dnevno). Poslovni put zahtijeva još i poziv od francuskog preduzeća, a svaka viza za manje od 30 dana košta 49 KM.\nProcedura provjere dokumenta traje oko tri dana i onda se na vizu čeka još otprilike toliko. U ovoj godini francuska ambasada već je primila 6.500 zahtjeva, a odobrila 5.700. Od tog broja, četvrtina se odnosi na poslovne vize. U posljednje tri godine zahtjevi bh. građana za francuskim vizama je, kaže gospodin Fontan, smanjen. Tako je u prošloj godini broj zahtjeva opao za 20 procenata u odnosu na 2000. godinu.\nU Kraljevini Holandiji valjda samo bh. građani ne mogu biti turisti. Da li zbog općeprihvaćenog stava da su Bosanci frontalni kokuzi (što i nije daleko od istine) pa to sebi ne možemo priuštiti ili zbog toga što naš svijet voli slagati pa kazati da ide u turizam, a ode da se ne vrati, tek u razgledanje kraljevine sa fotoaparatom i slamnatim šeširom se ne može ići. Ali, zato može poslovno i u posjetu rodbini i to ukoliko predate garantno pismo firme ili rođaka koji vas poziva u Holandiju, zatim kopiju ugovora o radu, izvod iz posljednje tri plate, odobrenje za godišnji odmor i ako platite taksu od 50 do 60 KM. Ukoliko neko želi posjetiti samo Haag a ujedno se nalazi na listi optuženih za ratne zločine, onda mu viza ne treba, ali to svakako ne spada u domen rada Ambasade Holandije.\nZa vizu jedne od rijetkih razvijenih evropskih zemalja koja nije potpisnica Šengenskog sporazuma, Veliku Britaniju, potrebno je, uglavnom, isto ono što i za većinu zemalja Evropske unije: pozivno pismo, dokaz o zaposlenju, dokaz o posjedovanju imovine i 115 maraka takse. A postoji i iznenađujuća mogućnost da vizu dobijete isti dan kada predate zahtjev.\nE, evo zemlje pred čijom ambasadom u Sarajevu ljudi u nesvijest padaju od gužvi i čekanja i ispred koje spavaju u kolima i vrećama, a sve kako bi ujutro bili prvi na šalteru za predavanje zahtjeva za vizu. Zemlja se, pogađate, zove Njemačka. I ona je prošle godine bila apsolutni rekorder po broju zahtjeva za vize. Primila ih je čak 63.000. Od toga oko 5.000 zahtjeva odnosilo se na ostanak na duži vremenski period, a ostali na kratkoročne vize. Među njima najviše ih se odnosi na posjete porodici u Njemačkoj, a jedna trećina su poslovne vize. Oko osam posto zahtjeva je odbijeno. Achim Troster, zamjenik ambasadora u njemačkoj ambasadi, kaže kako dobiti njemačku vizu uopće nije teško. "Treba samo provesti nekoliko sati u redu da bi se predao zahtjev. To jeste neugodnost, ali svakako nije teško. Mi smo uradili sve što je moguće u okviru naših kapaciteta kako bi zahtjevi za vize bili obrađeni što je brže moguće. Ukoliko posjedujete svu potrebnu dokumentaciju, proces dobijanja vize traje tri radna dana." Pred ulazom u njemačku ambasadu svakog jutra ordinira grupa Roma, ili, kako ih češće zovu, Cigana, koja dođe kao neki prvi prag koji valja preći do vize. Prvo curetak od desetak godina pritrčava onom ko se kreće prema ulazu u ambasadu, ljubi ruke i viče: "Daj mi jednu marku, vizu dabogda dobio." Ako prođete pored nje a ne stavite joj u ruku marku, čitava grupa će se sjuriti za vama vičući: "Dabogda vizu nikad ne dobio, Njemačke očima ne vidio." I šta čovjek da uradi? Ništa. Vrati se, gurne joj marku-dvije u ruke, i stane u red nadajući se da će neka kosmička sila da pomogne u razrješenju njegovog pitanja.\nUkoliko ste dokazani kriminalac, tj. imate kriminalni dosje u Njemačkoj, onda mogu nastati problemi. Osim toga, problemi vas čekaju i ako ne donesete potrebnu dokumentaciju, nemate dovoljno novca, samac ste i bez posla i nemate nikakve veze sa Njemačkom. U njemačkoj ambasadi smatraju kako pitanje ukidanja viza nije toliko političko, nego prije svega ekonomsko. "Mi ne želimo da posjetioci žive na račun novca njemačkih poreskih obveznika i želimo da ljudi dokažu da mogu boraviti u Njemačkoj od svog novca", kaže Achim Troster. Za njemačku vizu trebate predati sve one dokumente o kojima smo već govorili, 50 maraka za vizu do mjesec dana boravka plus odgovore na dodatna pitanja.\nOvo je moja kuća… I Švedska je jedna od zemalja-miljenica bh. državljana. Prošle godine oko 8.000 bh. državljana zatražilo je švedsku vizu i trenutno u ovoj zemlji dozvolu boravka uživa čak 60.000 državljana BiH. Samo u januaru i februaru ove godine 674 osobe iz BiH zatražile su azil u Švedskoj. Kompletna procedura za izdavanje švedske vize - od dana predavanja zahtjeva do odgovora - traje dvije sedmice, dok se poslovne vize izdaju za dan-dva. Prema švedskim zakonima, aplikant za švedsku vizu mora imati dokaze da je zaposlen, da je penzioner ili da se na drugi način izdržava, potvrdu da je nosilac stanarskog prava ili da ima vlastitu kuću, te garantno pismo osobe koja ga poziva u Švedsku i koja garantira da će snositi troškove boravka, eventualnog liječenja i sl. Osoba koja je dobro situirana a nema vlastiti stan ili kuću, mora predati ugovor koji je zaključila sa stanodavcem o stanu koji unajmljuje. Ipak, takav ugovor nema istu "težinu" kao što ga ima stanarsko pravo. U tom slučaju aplikant odgovara na "još neka pitanja". Kažu da je upravo u ovu ambasadu jedan bh. državljanin kao potvrdu o tome da u vlasništvu ima kuću donio fotografiju i kazao: "Vidite, ovo sam ja, a ovo iza mene je moja kuća."\nViza za jedan ulaz i jedan izlaz u trajanju do 30 dana košta 50 KM, više od 30 dana 60 KM, a ukoliko se traži više ulaza i izlaza, onda se dodaje po još deset maraka. U 1999. godini broj zahtjeva za boravišne vize se iznenada smanjio pa je iz Švedske signalizirano da se kriteriji za izdavanje viza "olabave". Ambasada u Sarajevu je to i uradila, ali se 2000. godine opet povećao broj azilanata i ambasada je ponovo pooštrila kriterije.\nOvih dana se šire glasine da će Švedska dozvoliti Hrvatima iz BiH, naročito mlađim porodicama, da uđu u zemlju i tamo se nastane. Prvi sekretar švedske ambasade Kajsa Netz kaže da su ovo izmišljotine i da se ljudi samo varaju. "Švedska procjenjuje da se situacija u BiH normalizira, da se manjinske grupe sve više vraćaju u zemlju, te da više nema potrebe za izdavanjem boravišnih dozvola. Ljudi koji, prevareni ovakvim glasinama, otputuju u Švedsku najvjerovatnije neće dobiti boravišnu dozvolu i bit će prisiljeni da se vrate u BiH", kaže gospođa Netz.\nBH državljani moraju imati vizu čak i za Sloveniju. Igor Pirkovič, šef odjela za konzularne poslove u slovenskoj ambasadi u Sarajevu, kaže: "Sloveniji je bio postavljen uvjet da poštuje viznu politiku međunarodne zajednice i sinhronizira svoj rad sa ostalim zemljama, što je ona i uradila. U toj harmonizaciji Slovenija nije išla do kraja kada je u pitanju BiH. Znam da se mnogi građani bune što moraju vaditi vizu za posjetu Sloveniji, pa i za tranzit, pogotovo zato što su Slovenci ovdje najveći investitori, ali mi ne možemo ignorirati zahtjeve koje nam postavlja međunarodna zajednica. Ipak, ovo je jedina ambasada ovdje koja vize daje gratis. I samo je BiH u slovenačkom viznom režimu izuzeta od plaćanja viza i čak nam zbog toga Zapad zamjera", kaže Pirkovič. On napominje da će se od iduće godine, shodno novim pravilima Šengenskog sporazuma, čak naplaćivati i sam postupak za izdavanje vize.\nSlovenska ambasada bh. građanima čini uslugu i tako što šalje svoje službenike u Banju Luku i tamo izdaje vize za građane RS-a. Da bi se dobila viza za Sloveniju bilo kojeg tipa, po zakonu, kaže Pirkovič, potrebno je imati samo validnu putovnicu, koja važi više od tri mjeseca od dana isteka vize. Međutim, potrebno je predati i: fotografiju, pasoš i njegovu fotokopiju, dokaz o razlogu putovanja (npr., original ili fotokopiju garantnog pisma ovjerenog kod notara za privatnu posjetu, a za poslovnu ovjerenog kod privredne komore u Sloveniji, odnosno original i fotokopiju vaučera za turistička putovanja). Uz ovo, u ambasadi vas upozore da imaju pravo zahtijevati i dodatne dokumente. Vize se za sve izdaju u istom danu u kojem se i predaju. Prosječno, u jednoj sedmici za slovensku vizu apliciraju 192 državljanina BiH, a samo prošle sedmice u jednom danu apliciralo je 280 osoba. U prošloj godini 10.000 bh. građana zatražilo je boravišnu vizu u Sloveniji, dok je ukupan broj zahtjeva u 2000. iznosio 42.000. Od toga, pozitivno je riješeno 35.000.\nSlovensku vizu onako, "uz kafu", mogu dobiti neki bh. državljani za koje u ambasadi procijene da je "osoba od povjerenja". "Eto, naprimjer, kad bi vizu tražio Zijah Sokolović, on bi morao doći, jer je po zakonu da svi dođu osobno po vizu, ali ne bi morao aplicirati, već bismo mi lijepo popili kafu dok mu izdaju vizu, i onda mu kažem: dobro došao u Sloveniju. Isto je i sa Harisom Džinovićem - ja ga prije nisam znao, ali sada imam njegov CD, on je najbolji pjevač i uvijek je dobrodošao u Sloveniju", kaže Pirkovič.\nKupovanje dokumenata Nakon priče o prikupljanju gomile dokumenata, logično se postavlja pitanje zašto su građani BiH "grešnici" pa im nigdje ne daju bez vize i zbog čega je BiH stalno u društvu sa zemljama bivšeg SSSR-a, Albanijom, Makedonijom, Jugoslavijom, zemljama Južne Amerike, Afrike, Bliskog istoka? Za ovakav položaj krivicu, naravno, ne treba svaljivati samo na prepotentni Zapad i birokracije većine razvijenih država svijeta, nego prije, vjerovatno, na poslijeratnu bh. vlast i sve njene aferime, poput, recimo, dijeljenja pasoša i državljanstava ljudima sumnjivih namjera i opskurnih biografija.\nZbog takve politike i očajnih ekonomskih prilika, sve dok se na nivou države ne počne primjenjivati zakon o prebivalištu i boravištu građana BiH, zakon o jedinstvenom matičnom broju, zakon o zaštiti ličnih podataka, zakon o ličnoj karti i zakon o centralnoj evidenciji i razmjeni podataka, te se sve granice ne pokriju "graničnom službom", vlasnicima bh. pasoša bolje bi bilo i da ga nemaju. Prvi sekretar francuske ambasade Fontan kaže da su dva najvažnija uslova za ukidanje viza: poboljšanje privredne i sigurnosne situacije u BiH. "Potrebno je da građani BiH ne predstavljaju migratorni rizik u zemljama potpisnicama Šengenskog sporazuma. To je također garancija da zemlja neće ostati bez svojih sposobnih ljudi. A ako BiH želi biti otvorena na evropskom prostoru, ona mora kontrolisati nedozvoljenu trgovinu i krijumčarenu robu", kaže Fontan.\nDrugo, za ponižavajući i diskriminatorski odnos zapadnih zemalja i njihovih službenika u ambasadama prema bh. državljanima, treba zahvaliti, između ostalog, i onima koji zloupotrebljavaju izdate vize i postaju ilegalni useljenici. Prema riječima Kajse Netz, prvog sekretara Ambasade Kraljevine Švedske, oni s vremena na vrijeme, sistemom slučajnog uzorka, provjeravaju dokumente koje im prilažu aplikanti za vizu i upravo tako otkrivaju jako puno falsifikata. "Mi znamo da se ovdje mogu kupiti dozvole o tobožnjem zaposlenju. U novinama svakodnevno vidimo oglase i brojeve telefona onih koji ´pomažu´ u nabavci viza za Švedsku, Austriju, Francusku i sl., i mi te probleme redovno iznosimo na sastanku članica Schengena", kaže Kajsa Netz. Ona iznosi i primjer dvojice muškaraca iz okoline Sarajeva koji su prošle godine vizu dobili sa falsificiranim dokumentima i garantnim pismom: "Oni su se predstavili kao biznismeni koji idu na poslovni put u Švedsku i naša ambasada im je izdala vizu. Tek naknadno smo otkrili da su sva dokumenta koja su predali bila falsificirana."\nAchim Troster, zamjenik ambasadora SR Njemačke: "Treba samo provesti nekoliko sati u redu"\nU ovakvim slučajevima ambasada svim članicama Schengena šalje podatke o osobi koja je "izigrala povjerenje" i obično takvi teško prolaze na bilo kojoj granici. Takve osobe čak dolaze u situaciju da više ne mogu dobiti vizu ni bilo koje druge zemlje članice Schengena. Ukoliko se naknadno otkrije da je neko od aplikanata priložio falsificirane dokumente ili davao lažne iskaze tokom intervjua, ambasada ima pravo poništiti već izdatu vizu. Osim toga, samo je prošle godine 130 bh. građana ostalo u Švedskoj iako im je viza istekla. Takvim se građanima, kako kaže Kajsa Netz, obično uskraćuje boravišna viza i oni se deportuju u BiH, pa čak i njihova bliža rodbina, izvjesno vrijeme, nema pravo na vizu.\nI u Ambasadi Republike Slovenije kažu da imaju povremeno sličnih problema. "Nedavno je jedna grupa mladića između 20 i 30 godina zatražila vizu pod izgovorom da idu preko neke agencije na skijanje. Međutim, oni na intervjuu nisu čak znali ni u koji hotel idu, niti gdje se taj hotel nalazi. Bilo je očigledno da su nas htjeli prevariti, pa smo ih odbili", kazao je Igor Pirkovič.\nPut preko bare Sjedinjene Američke Države su magnet za bh. građane. Ali za odlazak preko bare treba svega u velikim količinama: para, veza, strpljenja. Prema podacima američke vlade, prošle godine je 7.891 građanin BiH podnio zahtjev za vizu. Od toga bilo je 6.957 zahtjeva za poslovne i turističke vize, 587 za vize radi školovanja i 347 zahtjeva koji potpadaju pod "druge kategorije". Postotak onih čiji zahtjev za vizu je odbijen iznosi 27 posto, odnosno više od četvrtine zahtjeva. Nakon terorističkih napada na SAD od 11. septembra, kako kažu u američkoj ambasadi u Sarajevu, došlo je do samo jedne izmjene u proceduri za dobijanje vize: uvedena je dodatna aplikacija za neimigrantske vize za muškarce između 16 i 45 godina i ona se primjenjuje svugdje u svijetu, bez obzira gdje aplicirali.\nZa svaki zahtjev za vizu treba platiti taksu od 45 dolara u konvertibilnim markama i ona je nepovratna. Provjera dokumenata traje najmanje dva dana, a odjel za vize radi po striktnom principu "ko prvi dođe, prvi će biti uslužen". Oni koji žele američku vizu moraju podastrijeti dokumente koji dokazuju posjedovanje dovoljno novca za pokrivanje troškova za vrijeme boravka u SAD-u (najmanje 100 dolara za dan boravka) kao i dokumente o jakim porodičnim vezama, zaposlenju, materijalnim i drugim vezama koje obavezuju posjetioca da će se vratiti u BiH. Dokazi o materijalnim sredstvima su: ukoliko snosite troškove putovanja sami, tri posljednja bankovna izvoda ili izvoda kreditne kartice ili putnički čekovi; ukoliko vam troškove putovanja snosi neko drugi, garantno pismo od osobe koja vas poziva a koje ne smije biti starije od šest mjeseci; ukoliko ste pozvani od neke firme ili organizacije, originalna prepiska koja pokazuje detalje o tome ko snosi troškove putovanja.\nDokazi o porodičnim, društvenim i materijalnim vezama su: ukoliko ste zaposleni, potvrda poslodavca u kojoj je naznačeno koliko dugo ste zaposleni, vaša funkcija, plata, i koliko dana godišnjeg odmora imate, tri posljednja odreska od plate i radna knjižica; ukoliko ste privatnik, dozvola za rad, potvrda o zakupu ili vlasništvu nad poslovnim prostorom te posljednja potvrda o plaćenom porezu; u slučaju da ste poljoprivrednik, ugovore za proizvodnju prehrambenih proizvoda; ukoliko ste student, samo indeks; ukoliko ste učenik, onda potvrda da ste upisani u tekuću školsku godinu i posljednje svjedočanstvo; ukoliko ste penzioner, onda dokaz o penziji (penzioni ček), ili o drugim primanjima, i dokumenti koji dokazuju vlasništvo ili stanarsko pravo; ukoliko posjedujete nekretnine, onda izvadak iz katastra koji dokazuje da vi posjedujete ili imate pravo da koristite kuću ili zemlju; u slučaju da posjedujete stan, onda dokaz o vlasništvu ili o stanarskom pravu; a u slučaju da posjedujete vozilo, saobraćajnu dozvolu (potvrdu o registraciji). Ukoliko ste oženjeni/udati i vaš supružnik ne putuje sa vama, potrebno je priložiti vjenčani list ne stariji od šest mjeseci; ukoliko imate djecu ispod 21 godine a koja ne putuju sa vama, onda njihove rodne listove; ukoliko maloljetna osoba putuje bez jednog ili oba roditelja, onda pismena saglasnost roditelja ili staratelja koji ne putuju, ovjerena na sudu; ukoliko ste već bili u SAD-u, onda stari pasoš sa isteklom američkom vizom.\nKad smo već "otputovali" preko bare, evo kako se stiže do Kanade. Ta zemlja nema ambasadu u BiH, nego u Austriji - u Beču. Nasreću, ne morate putovati u Beč i vaditi vizu za Austriju, već je dovoljno da, uza sve dokumente koje traže i ostale ambasade, u veliku kovertu spakujete još potvrdu o nekretninama i uplatnicu na 55 eura. Onda čekajte neko vrijeme da vam poštar pokuca na vrata i donese odgovor iz Beča.\nOstanimo još malo izvan Evrope. U Islamsku Republiku Iran, ako niste Zlatko Lagumdžija, možete otputovati ukoliko imate pismo od domaćina iz Irana i još 50 maraka takse. Do Egipta, bez obzira na to da li idete tek da vidite piramide i da vas kamila malo pronosa, najlakše se može stići pod izgovorom da idete poslovno. Onda vam treba kopija pisma poslovnog partnera iz Egipta koji vas poziva, 75 KM i petnaestak dana strpljenja.\nHoćete li u Japan? Ako hoćete, onda se pripremite da uz one već poznate dokumente predate i poziv od domaćina iz zemlje izlazećeg sunca, rezervaciju avionske karte, izvod iz bankovnog računa i 41 marku.\nA šta mislite o putu u Kinu? Izgleda ništa, jer kako kaže Wang Yanmei, konzul Ambasade Narodne Republike Kine u BiH, bh. državljani rijetko putuju u tu zemlju za razliku od, npr., Slovenaca, koji godišnje zatraže i do 3.000 viza za turističku posjetu zemlje zmajeva. Oni koji imaju diplomatski i tzv. službeni pasoš ne trebaju vizu za ulazak u Kinu, a oni koji imaju obični bh. pasoš trebaju predati potvrdu o rezervaciji povratne karte (bez obzira na vrstu prevoza), potvrdu o rezervaciji hotela ili, ako neće boraviti u hotelu, pismo domaćina koji će ga dočekati (ono se može poslati i faksom) i jednu fotografiju. Interesantno je to što kineska ambasada ne naplaćuje taksu "ako se putnik ne žuri", već samo u slučajevima da se viza traži u roku od 24 do 48 sati.\nU Libijsku Arapsku Džamahiriju, pretpostavlja se, najčešće žele otići oni koji tamo imaju rodbinu na privremenom radu. Ta rodbina bi im iz imigracionog ureda u Libiji trebala poslati formular, odnosno poziv. Zatim bi vlasnik bh. pasoša isti trebao odnijeti u ispostavu MUP-a kako bi ovlašteni prevodilac preveo pasoš na arapski. Konačno, slijedi uplata 35 maraka takse.\nA Pakistan? E, ova zemlja je u posljednjih pola godine bila meta dva do tri bh. novinara. I prema njihovom iskustvu, za put u Pakistan, osim dobre volje, potrebno je i pismo objašnjenja razloga odlaska te oko 60 maraka takse.\nUkoliko ste zainteresirani za poslovni put u Saudijsku Arabiju, opet se pripremite za nešto složeniju proceduru: uz pozivno pismo koje mora poslati firma srodne djelatnosti, potrebno je pismo iz firme u kojoj je putnik zaposlen i ovjereno u Privrednoj komori BiH te prevedeno na arapski jezik, zatim kopija diplome, rezervacija leta i 54 dolara takse.\nI za kraj, jedna radosna vijest. Zemlja koja, pored Slovenije, ne traži novac za taksu, a ni samo vađenje vize ne zahtijeva iznimno strpljenje. Dakle, riječ je o Portugalu. Nije loše?\nJedino što od vas traži portugalska ambasada jeste da zahtjev podnesete od deset do petnaest dana prije nego kanite otputovati. Naravno, nužan je i poziv nekoga ko vas želi vidjeti u Portugalu.\nKonačno, ako je već nemoguće procijeniti kada će biti ukinute vize za veći dio Evrope, barem jedna stvar je sigurna: ukoliko vlasti u BiH ne budu žurile sa ispunjavanjem uvjeta za približavanje društvu razvijenih evropskih zemalja i ukoliko prosječna taksa za vizu od 50 KM i dalje bude pravo malo bogatstvo za građane ove zemlje, nije zgoreg očekivati da će vlasnici bh. pasoša u spisku potrebnih dokumenata uskoro pronaći i rendgenski snimak pluća ili karton od zubara. Ili pak priznanicu da nisu članovi kakve dokazane terorističke udruge.\n(Dosje je urađen u suradnji sa Institute for War and Peace Reporting - IWPR)\nGerhard Jandl, ambasador Republike Austrije u BiH\nIz BiH nam ne prijeti nikakva opasnost\nDANI: Koliko viza u prosjeku godišnje izda Ambasada Austrije državljanima BiH?\nJANDL: Godišnje izdamo oko 25.000 viza. Nakon njemačke, mi smo druga ambasada po broju izdanih viza u Sarajevu, a poslije nas je talijanska sa 12-13 hiljada itd. Ovih 25.000 viza je, sa jedne strane, veliki broj, a sa druge, on i nije velik kada se uzme u obzir činjenica koliko Bosanaca i Hercegovaca živi u Austriji. Nedavno sam dobio posljednje informacije od nadležnih službi da u Austriji trenutno boravi oko 100.000 bh. državljana. Tome treba dodati brojku od 60.000 osoba koje dolaze iz BiH ali koje su u međuvremenu stekle austrijsko državljanstvo, što znači da imamo oko 160.000 bh. građana u Austriji.\nDANI: Da li se procentualno najveći broj izdatih viza odnosi na posjete rodbini, privremeni rad ili neku drugu svrhu?\nJANDL: Od ukupnog broja izdatih viza sigurno 80 posto se odnosi na vize radi posjeta rodbini ili turističke posjete, a ostalih 20 procenata otpada na osobe koje iz poslovnih razloga putuju u Austriju. Što se tiče sezonskih radnika, to je posebna kategorija, jer oni zapravo dobijaju privremenu dozvolu boravka. Isti je slučaj sa studentima. Dakle, svaki onaj boravak u svrhu rada ili školovanja podrazumijeva jednu posjetu, a ne samo vizu radi posjete. Otprilike 4.000 takvih dozvola za boravak smo izdali prošle godine.\nDANI: Da li se nakon terorističkih napada na SAD na bilo koji način promijenio vizni režim Austrije za državljane BiH?\nJANDL: Uopće ne. Nakon 11. septembra nismo imali potrebe da posebno pooštravamo uobičajeni sistem provjere koji smo obavezni provoditi i taj je sistem isti kao i prije 11. septembra i obavezni smo ga provoditi kao potpisnica Šengenskog sporazuma. To je relativno stroga kontrola, gdje se svaki podnosilac zahtjeva intervjuiše i pregledaju se dokumenti koje on predoči. Mi smo polazili od toga da iz BiH ne prijeti nikakva opasnost u smislu nekakvih terorističkih aktivnosti, tako da nismo mislili da je potrebno da uvodimo nekakav strožiji režim prema državljanima BiH i to nismo ni uradili.\nDANI: U kojoj mjeri su česti pokušaji falsificiranja dokumenata potrebnih za vize?\nJANDL: Nažalost, ponavlja se situacija da ljudi pokušavaju doći do vize pomoću falsificiranih dokumenata. Mi, naravno, imamo metode da prepoznamo takve dokumente i u najvećem broju slučajeva ih otkrivamo. Takva osoba ne može dobiti vizu ni u tom konkretnom slučaju, a vjerovatno ni ubuduće ako bude aplicirala. Mogu samo da upozorim ljude da ne podliježu takvim ponudama, jer u tom slučaju ne samo da neće dobiti vizu nego će, ukoliko se radi o falsifikatu notarske ovjere, to onda povlačiti za sobom i krivičnu odgovornost. Samo onaj ko sa iskrenim i otvorenim namjerama želi da putuje u Austriju, ako predoči valjane dokumente, dobit će vizu. Nema nikakvog razloga da se pokušava nešto što je nepoželjno i za tu samu osobu, jer većina onih koji žele dobiti vizu na temelju falsifikovanih dokumenata su osobe koje žele ilegalno raditi u Austriji. Već u startu je mala vjerovatnoća da će takva osoba proći na temelju falsifikovanih dokumenata, ali, čak i ako bi se to dogodilo, na tržištu rada ih čekaju jako stroge kontrole. Postoji legalni put da se podnese zahtjev i ode u Austriju kao tzv. sezonski radnik.\nDANI: Kako biste ocijenili organiziranost službe koja izdaje vize, imajući u vidu dugačke redove onih koji čekaju ispred austrijske ambasade?\nJANDL: Preko godinu dana, koliko sam ambasador u BiH, borim se da se ukine viza za građane BiH. Možete pretpostaviti da to tako lako ne ide, jer takvu odluku moraju donijeti svi članovi tzv. šengenskog prostora. Meni je lično jako neprijatno kad vidim taj red ispred ambasade. Mi smo pokušali nekim organizacijskim prilagodbama smanjiti te redove i djelimično nam je to uspjelo. Mora se uzeti sam položaj ambasade, koja, sticajem okolnosti, nema nekog dvorišta gdje bi ti ljudi mogli čekati, tako da oni stoje na ulici, odnosno na trotoaru. Sa druge strane, u odjelu za vize imamo određen broj saradnika koji imaju određen kapacitet koji mogu odraditi u toku dana, a povećanje broja personala još uvijek nije moguće na temelju mjera štednje koje su na snazi i u Austriji.\nDANI: Možete li prokomentirati izjavu Visokog predstavnika Wolfganga Petritscha u kojoj on apostrofira ulogu bosanskih vlasti u procesu ukidanja viznog režima za građane BiH i govori kako se to može izvesti čak do kraja ove godine ili kroz nekoliko godina, u ovisnosti koliko bosanska vlast bude brzo usvajala neke zakone?\nJANDL: Činjenica da li će se ukinuti obaveza za posjedovanje vize za bh. državljane ovisi i od ponašanja bh. vlasti u smislu koliko brzo će se one usvajanjem određenih prava i propisa približavati i prilagođavati važećem stanju u prostoru Schengena, odnosno u EU. Bitan segment u tome je uvođenje zajedničkog pasoša, koji je dobrim dijelom prilagođen standardima EU po svom tehničkom izgledu i po sigurnosnim elementima koji onemogućavaju falsificiranje. Sljedeći važan korak će biti kada Državna granična služba bude preuzela kontrolu na svim graničnim prijelazima i kada ta kontrola bude stvarna. U zemljama šengenskog prostora važno je da svi granični prijelazi na terenu budu također pod kontrolom DGS-a, jer su propisi njenog rada prilagođeni standardima EU.\nDANI: Da li su za ulazak u proces ukidanja viznog režima za BiH važniji uslovi o kojima ste Vi sada govorili ili, generalno, poboljšanje ekonomske situacije koje će smanjiti pritisak za odlazak u inozemstvo?\nJANDL: Uslovi o kojima sam govorio su svakako prva pretpostavka da se ide u pravcu otvaranja mogućnosti za ukidanje obaveze posjedovanja viza za građane BiH. U diskusijama na ovu temu uvijek važnu ulogu igra privredna situacija. Ukoliko odgovorni u Evropskoj uniji budu imali osjećaj da ljudi iz Bosne, najčešće mladi, nemaju potrebu i ne teže tim posjetama zemalja EU i šengenskog prostora isključivo radi posla, dakle ako znaju da im to nije neophodnost i osnovni motiv, onda će sigurno i oni biti spremniji i bliži odluci za ukidanje obaveze posjedovanja vize.\nU Schengen do kraja 20.. godine\nVijeće ministara, odnosno Ministarstvo vanjskih poslova BiH, nosilac je aktivnosti koje bi u nekom sretnom trenutku mogle rezultirati ukidanjem viznog režima za zemlje Šengenskog ugovora. Prije svega, usvojena je tzv. grupa CIPS zakona: zakon o prebivalištu i boravištu građana BiH, Zakon o jedinstvenom matičnom broju, Zakon o zaštiti ličnih podataka, Zakon o ličnoj karti i Zakon o centralnoj evidenciji i razmjeni podataka. "Ovi zakoni predstavljaju element povjerenja prema našoj državi da se stvarno zna ko je građanin BiH. S druge strane, tu je revizija izdatih državljanstava tokom ratnog perioda i ona je već pri kraju. Na osnovu nje će se pristupiti izdavanju novih putnih isprava, čime će se moći garantirati da je svaki nosilac putne isprave BiH stvarno i državljanin BiH", kaže Ibrahim Đikić, pomoćnik ministra u MVP-u BiH.\nDruga grupa mjera je pitanje pokrivanja granica. "BiH je tokom proteklog perioda korištena kao tranzit za državljane određenih zemalja koji su htjeli da uđu u zemlje Šengenskog ugovora. Ta činjenica je negativno utjecala na odnos ovih zemalja prema BiH. Znamo da DGS ne pokriva cjelokupnu granicu, pa kad pokrijemo čitavu granicu, i taj broj ilegalnih imigranata ćemo svesti na neki minimum."\nVijeće ministara je, prema Đikićevim riječima, odlučilo da priđe "šengenizaciji" viznog režima i da se uvedu vize za jedan broj država čiji državljani moraju imati vize prilikom ulaska u zemlje Schengena, a s druge strane, morat će ukinuti vize za jedan broj zemalja koje nemaju vizni režim sa zemljama Schengena. Osim toga, nužno je sa određenim brojem zemalja potpisati sporazume o readmisiji i ekstradiciji, što znači da državljani neke zemlje koji sa teritorije BiH ulaze u neku treću zemlju budu vraćeni u BiH, odnosno da oni koji sa teritorije neke treće zemlje u BiH mogu biti vraćeni u tu zemlju, bez obzira čiji su državljani.\nVize za Jugoslavene\nFotokopija novčanica i kvadratura stana\nUvijek postoji gore. Nosioci jugoslavenskog pasoša, pored kilograma "regularnih" dokumenata za vizu neke evropske ili druge zapadne zemlje, moraju predati čak i fotokopiju novčanica koje će ponijeti sa sobom na put\nPiše: Katarina Bugajski (Beograd)\n"Dobar dan, dobili ste Ambasadu Republike Njemačke. Sljedeća dokumentacija vam je potrebna za dobijanje vize: dva popunjena formulara, dvije slike novijeg datuma, garantno pismo, uvjerenje o zaposlenju, ovjerena zdravstvena knjižica…"\nOvo je prvo što čujete kada okrenete broj telefona jedne od ambasada koje pripadaju tzv. Schengen grupi. Sve informacije ne možete da zapišete, a kamoli zapamtite, iz samo jednog poziva. Slijedi okretanje istog broja i po nekoliko puta. Broj ambasade je konstantno zauzet i poslije nekih deset puta ćete uspjeti da dobijete vezu. Šansa da pričate sa "živim čovjekom" je mala.\nIpak je veća od šanse da vizu dobijete.\nPrvi korak avanture - putovanja van Jugoslavije - jeste priprema dokumentacije koja vam je potrebna da biste ušli u neku od zemalja članica Schengen grupe, ili u neku drugu zemlju zapadne Evrope. Količina papira, isprava, potvrda i garancija je pozamašna. Putovanje je odavno postalo prava noćna mora i političke promjene u zemlji, nakon oktobra pretprošle godine, nisu proces olakšale. Naprotiv. Tipičan je primjer italijanske ambasade u Beogradu.\nJedna od potvrda koju traže jeste i ta da imate minimum 1.000 DM, sada već 500 eura. Pored potvrde iz banke da taj novac imate, nekome traže i fotokopirane novčanice! To u bukvalnom smislu znači - izvadiš novčanice iz svog džepa koje ionako moraš da imaš kao minimum da bi ušao u tu zemlju i fotokopiraš ih i te fotokopije priložiš ambasadi. Onda se provjere serijski brojevi fotokopiranih novčanica.\nSistem "fotokopija" je uveden nakon što su poslenici ambasade shvatili da ljudi u redu, čekajući da dobiju vizu, jedni drugima pomažu tako što iste novčanice idu iz ruke u ruku i pokazuju se kao garancija. Za većinu ljudi u Srbiji nezamislivo je da se uopšte može imati 1.000 DM.\nPotvrde iz banke su poseban problem. Jugoslavenske banke upućuju ljude da takve potvrde uzimaju u Privrednoj komori. Ali, potvrdu Privredne komore ambasade ne priznaju. Putnici su često kao loptica u fliperu koja odskače od jednog federa do drugog. Francuska ambasada ide dotle da ako kažete da ostajete pet dana, na vizi će vam samo taj broj dana biti odobren. U slučaju da, recimo, propustite let i vratite se dan kasnije, vi se odmah smatrate ilegalcem. Srećnici koji dobiju vizu na mjesec dana sa neograničenim ulaskom i izlaskom su oni koji putuju poslovno i ujedno oni koji najlakše dobijaju vize.\nMjesečno se u ambasadi primi 1.000 zahtjeva za vize, po nezvaničnim informacijama, u odnosu na vrijeme pod Miloševićem, kada je broj bio duplo veći. Od 1.000 zahtjeva, samo se polovina odobri. Optimisti koji misle da, ako ih npr. austrijska ambasada odbije, mogu predati zahtjev u njemačkoj ili francuskoj, prevarili su se. U skoro svim ambasadama su uvedeni pečati zvani "odbijenice", koji daju do znanja da ste podnijeli zahtjev, ali vam je isti odbijen. Sa tim pečatom u pasošu nemate pravo ni u jednoj drugoj ambasadi da predate zahtjev. Obilježeni ste.\nLjudi koji čekaju u redovima ispred ambasada su očajni. Njihov broj nije velik, jer su shvatili da je teško dobiti vizu, pa unaprijed odustaju. Oni koji su tu, moraju po svaku cijenu da otputuju. Spremni su da čekaju satima da bi došli na red. Jednom kada uđu u ambasadu Njemačke, Austrije, Francuske, ne znači da će vizu automatski dobiti. Tu počinje detaljno preispitivanje. Koliko dugo i gdje rade, broj članova porodice, priložena dokumentacija mora biti original, rezervacija sobe u hotelu mora stići na e-mail ambasade, soba mora biti unaprijed plaćena. "Šta se dešava ako ne dobijem vizu a sobu u hotelu sam platio?", vajka se jedan mlađi čovjek dok stoji ispred francuske ambasade.\nNajlakše prolaze penzioneri, jer se od njih ne očekuje da traže zaposlenje. Zatim poslovni ljudi, koji u ime svoje firme putuju u stranu zemlju zajedno sa priloženim pozivom od inostrane firme koja ih poziva da dođu na seminar, izložbu ili sastanak. I jedna i druga firma moraju imati potvrdu da postoje, čak i ako je jedna od njih svjetski poznato ime. Bez pismene potvrde, ili izvoda iz katastra, poslovnog putovanja nema.\nAko nekim slučajem neko ima rođake u nekoj stranoj zapadnoj zemlji, mora unaprijed da ih obavijesti da bi želio kod njih da dođe, kako bi mogli početi sa pripremama dokumentacije. Ova kategorija najčešće i pokušava da dobije vizu. Broj jugoslavenskih državljana koji žive i rade u zemljama zapadne Evrope prelazi 300.000.\nDakle, od te rodbine se traži dokaz o srodstvu, potvrda o plaćenom porezu, u njihovoj općini u gradu u kojem žive - znači original, kvadratura stana u kojem bi putnik spavao i bio, garantno pismo u kome se izjavljuje da se isti neće zaposliti i da će sve troškove njegovog boravka snositi oni i sam putnik. Naravno, da bi domaćin to mogao da obezbijedi, u nekim ambasadama se traži potvrda iz banke da on ta sredstva ima!\nŠansa da dva puta godišnje otputujete u posjetu rodbini na duži period je mala. Ako vam jednom daju vizu na dva mjeseca, iste te godine je mala vjerovatnoća da ćete put ponoviti u toj dužini zbog "rizika od eventualnog zaposlenja na crno".\nPutovanje radi uživanja i turizma je moguće samo preko agencija. Putovati bez određenog cilja ili mjesta boravka je nezamislivo. I oni rijetki koji to sebi mogu da priušte, davno su odustali od ideje putovanja bez određenog razloga. Jer, putovanje mora imati razlog - poslovni, posjeta rodbini ili školovanje u inostranstvu.\nNa naše pitanje da li je moguće putovati turistički, zaposleni u švicarskoj ambasadi preko telefona odgovara: "Vi mora da se šalite. Pa nemate šanse da dobijete vizu. Putujete za vikend? Niko vam neće povjerovati… ali pokušajte, ponesite i stari pasoš u kome imate neke vize i preporučljivo bi bilo da putujete avionom, uz priloženu aviokartu…"\nLjudi, uprkos poniženjima, istrajavaju. A liste istaknute na ulazima ambasada sa pobrojanom potrebnom dokumentacijom postaju sve duže, i apsurdnije.\n"Moram da otputujem pa makar stajao ovdje i dva dana", kaže jedan mladić, stojeći ispred francuske ambasade. "Nisam vidio svoje rođake godinama, niti sam letio avionom - pasoš mi je nov i prazan. Čuo sam da su šanse male za dobijanje vize, ali pokušat ću - ništa me ne košta."\nOstali u redu šute i ne pričaju o planiranom putovanju. Dobijena viza se obavezno pokazuje kao neki naročit uspjeh u životu.\nPoslenici u ambasadi nisu ti na koje se treba ljutiti. Oni poštuju proceduru koju im je naložila njihova vlada. A da novinar dobije odgovor od ambasade o proceduri dobijanja vize, on mora da, pored potvrde za koju agenciju radi, detaljno obrazložiti tekst koji namjerava da piše te uputiti zvaničnu molbu atašeu za kulturu. Zatim se čeka da ambasador to pogleda. I tek na preporuku ambasadora može se razgovarati sa zvaničnikom odjeljenja za vize. Bar takva procedura se zahtijeva u njemačkoj i francuskoj ambasadi.\nCio proces, kako je rečeno u francuskoj ambasadi, mogao bi trajati više od sedam dana.\nVize za kosovske Albance\nTa dobra stara vremena\nKosovski Albanci su jedan od rijetkih evropskih naroda koji imaju više problema sa putovanjem u inostranstvo od državljana BiH. Pored činjenice da je Albanija jedina zemlja na svijetu za koju im ne treba viza, Kosovari su često žrtva dobro razrađenog biznisa trgovanja falsificiranim dokumentima\nPiše: Nehat Islami (za Dane iz Prištine)\nNa graničnom prelazu Blace, između Kosova i Makedonije, mlada Albanka sa Kosova briznula je u plač. Pošla je u Skoplje, da aplicira za američku vizu, ali joj makedonski graničar nije dozvolio da uđe u Makedoniju, gdje se nalazi većina zapadnih ambasada, iako je posjedovala odgovarajuće putne isprave, odnosno UNMIK-ov pasoš.\nMakedonska vlada krajem prošle godine priznala je ovaj dokument, ali to ne znači da su problemi kosovskih Albanaca bili riješeni. Za ulazak u zemlju, makedonska vlada postavila je mnoge uslove. Osim makedonske vize, koja staje 15 eura, putnici moraju da dokažu gdje idu, koliko novca imaju sa sobom i da neće ostati u Makedoniji duže od dva dana. Pored toga, graničnim policajcima dato je diskreciono pravo da odluče koga će pustiti u zemlju.\n"Čašćavanje" graničara Ovo diskreciono pravo oni obilato koriste. Često se dešava da se pojedinim Kosovarima bez ikakvog razloga zabranjuje ulazak u Makedoniju. Nastaju ubjeđivanja, a često se sve rješava "čašćavanjem" graničnih policajaca, koje u nekim slučajevima iznosi i po 20 eura.\nMlada Albanka nije imala novac, pa se vratila kući prvim autobusom koji je stigao iz Makedonije.\nOna sada može, umjesto puta do Skoplja koji traje sat i po, da krene za Tiranu, ili Sarajevo. To će joj oduzeti 12 sati, koliko treba do Tirane, ili 18 - koliko traje put do Sarajeva. Skoplje, Sarajevo i Tirana su tri centra gde se u stranim ambasadama sa UNMIK-ovim pasošem može aplicirati za vizu. Ako se posjeduje jugoslavenski pasoš, onda se može putovati i u Sofiju, ili Beograd, što Albancima ne izgleda previše privlačno. Jugoslavenski pasoši su, međutim, posebna priča.\nPrije nego što su UNMIK-ove isprave uopšte počele da se izdaju, jedino se moglo putovati sa jugoslavenskim pasošem. Ali, većina Albanaca je bez njih ostala tokom NATO akcije 1999. godine. Naime, srpske trupe, dok su protjerivale stanovništvo, redovno bi oduzimale i cijepale lična dokumenta. Od trenutka izlaska srpskih trupa do uvođenja UNMIK-ovih pasoša, čekalo se praktično dvije godine. Doduše, kada su se vratili iz izbjeglištva, Kosovari su mogli da apliciraju za jugoslavenske pasoše u jugoslavenskoj kancelariji za vezu u Prištini, sjevernoj Mitrovici, Gračanici i u Kosovom Polju, što i sada mogu da učine. Ipak, mnogima to predstavlja poniženje.\nUpravo se tu otvorio prostor za crno tržište. Mnogi ljudi su bili spremni da plate veće sume novca navodno pouzdanim osobama, koje su imale veze u jugoslavenskoj kancelariji. Albanci su željeli ili da ubrzaju proces dobijanja jugoslavenskog pasoša, ili da ih niko ne vidi u redu pred jugoslavenskom kancelarijom. Mafija je stupila na scenu, a rezultat te akcije bio je da je prošle godine mafija prevarila 18.000 Kosovara izdajući im problematična dokumenta. Što je još zanimljivije, ima indicija da su se srpski i albanski mafijaši našli na tom poslu zajedno. Cijene usluge za nabavku pasoša preko posrednika kretala se od 500 do 1.000 DEM, u zavisnosti od stepena žurbe klijenta.\nNaime, kada se Jugoslavija povukla sa Kosova, u policijskim stanicama ostala su bjanko dokumenta, koja su onda, preko albanskih mafijaša preprodavana ljudima, pod firmom originalnih pasoša. Pošto je tehnika izrade tih falsifikata i lijepljenja slika bila sasvim autentična, kakvu samo posjeduje jugoslavenska država, a ljudi su punu godinu dana putovali svuda sa tim pasošima, osnovano se sumnja da su u ovu akciju bili upleteni i srpski kriminalci. Dok je ovaj posao cvjetao, otvoreni su "poslovni punktovi" po prištinskim restoranima, gde je uredno inkasiran novac i gdje su isporučivana dokumenta.\nIlegalci preko noći Kada je Jugoslavija prošle godine primljena u Interpol, policija je naprosto objavila serijske brojeve pasoša koji su ostali na Kosovu, proglašavajući ih nevažećim, čime su ljudi koji su se zatekli u inostranstvu postali preko noći, i ne znajući, ilegalci. Većina vlasnika oduzetih pasoša navodi danas da su ta dokumenta dobili preko "posrednika" Albanaca koji su tvrdili da imaju veze sa srpskim vlastima ili sa srpskim "posrednicima" u južnim gradovima Srbije poput Niša, Vranja, Leskovca ili Kraljeva\nIzvori iz Prištine ukazuju da je postojalo više različitih grupa koje su se bavile nabavljanjem pasoša. Jedna grupacija je sarađivala sa ljudima iz SRJ kancelarije, koji su predavali zahtjeve preko reda i podizali izdate pasoše također preko reda. Druge grupe tvrdile su da preko svojih "veza" mogu da nabave originalne pasoše, a ustvari su ljudima prodavali falsifikate. Izlaz iz ovakve situacije otvoren je procesom dobijanja UNMIK-ovog dokumenta. Da bi ga dobili, Kosovari su morali da se registruju na glasačkim listama sredinom 2000. godine, zatim da dobiju UNMIK-ove lične karte, na osnovu kojih su mogli aplicirali za putne isprave.\nSunil Narula, portparol UNMIK-a, kaže da su do sada građani Kosova dobili 120.000 pasoša, dok na njih čeka još 30.000 drugih. To mnogim porodicama nije, ipak, riješilo sve probleme. "Danas je skoro nemoguće da kosovska porodica putuje zajedno, naprimjer, na godišnji odmor, ili bilo gdje u inostranstvo sa UNMIK pasošima. Djeca i mlađi od 18 godina ne mogu posjedovati UNMIK pasoš, jer za njih još nije bilo registracije", kaže jedan stanovnik Prištine.\nPošto se jednom već savlada problem sa dobijanjem pasoša, dolazi na red novi - apliciranje za vize. Samo dobijanje vize za mnoge je samo puki san jer je Albanija jedina zemlja na svijetu koja od Albanaca sa Kosova ne traži vizu!? Iako na Kosovu postoje kancelarije za vezu svih evropskih država, uključujući i SAD, kosovski Albanci tu ne mogu da apliciraju za vize. Do sada samo Švajcarska izdaje vize za kosovske građane u Prištini.\nPošto je sukob u Makedoniji pogoršao uslove putovanja do Skoplja, Arif Sulejmani iz Podujeva četiri puta je prošle godine putovao u Tiranu, u nadi da će dobiti britansku vizu. Svaki put je vraćen da "kompletira" dokumenta da bi mu zahtjev za vizu konačno bio odbijen. Već treći put u Skoplje putuje nastavnik fizičkog vaspitanja iz Peći, da aplicira za austrijsku vizu. On bi da ode kod svoje sestre u posjetu, ali ga u ambasadi sumnjičavo gledaju i uvijek pitaju kako će sa svojom platom od 150 eura platiti kartu. "Kažem im da će mi sestra platiti put, a oni valjda misle da ja hoću da nađem posao tamo, jer sam ovdje malo plaćen i - vrate me."\nPravu golgotu prošao je i Imer Hasani, čiji je otac radio u Njemačkoj, pa je bio prinuđen da u Njemačku ode i sredi pitanje očeve penzije. "Najteže mi je bilo kad bih, nakon 18 sati putovanja autobusom do Sarajeva, morao da stanem u red pred njemačku ambasadu. Samo bih predao zahtjev za vizu, pa trk nazad u autobus za Prištinu. Kad bih stigao kući, nisam bio nizašta i po nekoliko dana", kaže Hasani. On je tri puta putovao za Sarajevo dok konačno nije dobio vizu.\nKao Mađari, Bugari, Rumuni… nekad Ovakva situacija pogoduje procvatu falsifikovanih dokumenata. Po pravilu, varalice tvrde da imaju odlične veze u ambasadama i da mogu da pribave vizu za neku sumu novca. Pošto Albanci putuju u svijet preko prištinskog aerodroma, samo u toku prošle godine na ovom aerodromu je zaplijenjeno oko 1.000 falsifikovanih pasoša i viza. Upravo je ovih dana u Vitini, blizu Gnjilana, UNMIK policija sa kosovskim policijskim snagama uhapsila jednu ženu koja je varala ljude kako će im obezbijediti vize, a bila je dio grupe falsifikatora.\nZato, proizvođač tesane građe iz Prištine koji mora često da putuje u Njemačku poslovno u nabavku mašina, sada žali za starim vremenima.\n"Dok čekam na red za vizu po cijelu noć pred njemačkom ambasadom u Skoplju, premotavam u glavi film. Nekada smo putovali svuda bez viza. Žalio sam tada Bugare, Mađare, Rumune, Poljake, koji su samo sanjali da vide djelić inostranstva. Sada se sve preokrenulo."\nObraz pod noge i turbine za vjetar\nNajduži redovi za vize su pred njemačkom i austrijskom ambasadom u Sarajevu. Dok čekaju, ljudi se, pristigli iz svih krajeva BiH, zbliže, prepričavaju svoje dogodovštine sa službenicima iz odjela za vizu u dugom redu što iz Dalmatinske ulice vodi ka njemačkoj ambasadi i prekoputa kojeg je firma "Sve za vizu". "Ja već drugi put dolazim, jer su mi neki dan tražili pasoš od supruge. A ja se s njom prije dvadesetak dana raziš´o. Nismo se razveli, već onako, to je puklo i ona otišla svojima. I onda su mi, po nesreći, rekli da donesem i njen pasoš. Gdje ću sad obraz pod noge bacat´, mislim se. Jer, kada je odlazila, rek´o sam da je nikad neću potražiti, da mi ništa od nje ne treba, i vidi sad", jada se mlađi muškarac gospođi ispred njega. "I, šta uradi, ode l´ do nje?", pita ga ona. "A šta ću, mor´o sam. Ja otiš´o, a ona neće ni da me gleda, jedva dođoh do pasoša… "\n"Nije to ništa, jarane, šta se je meni desilo", dovikuje drugi i nudi ljude oko sebe keksom. "Mene su prošle godine, kad sam tražio poslovnu vizu za Veliku Britaniju, pitali jesam li ja stvarno inžinjer. Valjda im ne ličim na inžinjera, šta li. Ja predao papire svoje firme i ove što me je pozvala na neki seminar, a ona iza šaltera, naša je, al´, bogati, ponaša se kao da je ona konzul, pita me: A što ideš? Pa zato što me pozvalo, kažem joj. Ona me opet propitkuje: A šta ćeš tamo raditi? Imat ću izlaganje, kažem joj, o tehnologijama turbina za vjetar i pumpnim komponentama u Wind Energy Associationu. Ona me gleda i odjednom me počne persirati i pita: Izvinite, a šta ste po zanimanju? Inžinjer, kažem, a ona me gleda kao da joj se šta pred njom ukazalo."


E2E priča- GRAD JEDNAKIH ŠANSI – Zapošljavanje mladih šansa za razvoj Pirota | Znanjem do Posla\nE2E priča- GRAD JEDNAKIH ŠANSI – Zapošljavanje mladih šansa za razvoj Pirota\nod strane Sandra Vlatkovic | avg 13, 2018 | Pirot, Tesko zapošljive osobe\nPirot: Problem zapošljavanja mladih iz ugroženih kategorija stanovništva moguće je rešiti samo uz pomoć poslodavaca. Zato je neophodno da se predstavnici kompanija, javnih preduzeća i institucija upoznaju sa programima i fondovima koji predviđaju pogodnosti za poslodavce koji zapošljavaju mlade iz ranjivih grupa. Na radionicama za potencijalne poslodavce u Pirotu predstavljeni su dosadašnji rezulatati projekta “Korak do posla”, čiji je cilj povećanje zapošljivosti mladih iz ugroženih kategorija stanovništva, sa posebnim fokusom na romsku populaciju.\n“Budućim poslodavcima predstavljamo rezultate projekta, ali i benefite koje su oni imali od samog projekta. Na pet radionica pozvali smo predstavnike javnih preduzeća, kompanija, ustanova, medija, škola… Dakle, svi oni koji su zainteresovani da se kasnije uključe u nastavak programa ”Znanjem do posla”, kaže predsednica Udruženja građana ”Ternipe” Radmila Nešić.\nU okviru projekta ”Korak do posla” 23 Romkinje iz Pirota pohađale su obuke za poslove vrtlara, poslastičara, kozmetičara i gerontodomaćica. Nastavak projekta planiran je na jesen.\nProjekat “Korak do posla”, kao deo programa “Znanjem do posla”, realizuje udruženje ”Ternipe’,’ u partnerstvu sa udruženjem ”Osveženje” i uz podršku tima Vlade Srbije i Ugovorne okružne privredne komore Pirot.\n“Poslodavcima pružamo sve potrebne informacije u vezi sa stručnom praksom. Novi poziv se ne odnosi samo na pripadnike romske manjine nego na sve teško zapošljive grupe. To je jadna od mogućnosti za lokalni ekonomski razvoj grada”, kaže Radmila Nešić.\nOna navodi da poslodavci u javnim preduzećima imaju potrebe za radnicima, ali da je problem to što i dalje važi Uredba o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru.\n“Pokušaćemo da ove žene koje su prošle obuku preko mera koje pruža Grad Pirot radno angažujemo. To bi bilo dobro za sve ove praktikantkinje, ali i za JP i ustanove koje imaju potrebu za radnicima”, kaže predsednica Udruženja građana ”Ternipe”.\nSaradnica Udruženja ”Ternipe” Gordana Simonović Veljković je na jednoj od radionica za potencijalne poslodavce govorila o mogućnostima zapošljavanja Roma.\n“U odnosu na generalne karakteristike ciljne grupe u Srbiji, romska populacija u Pirotu izdvaja se gotovo stoprocentnim obuhvatom dece u osnovnom obrazovanju i dobrim uslovima stanovanja, kao i visokom motivisanošću za rad na izvršilačkim poslovima”, navela je Gordana Simonović Veljković.\nOna je dodala i da se romska populacija sve više uključuje u korišćenje aktivnih programa tržišta rada.\n“Na primer 2011. godine samo je sedmoro Roma bilo uključeno u pomenute programe, dok je taj broj do 2015. godine porastao na 175 i kontinuirano se povećava. Za Rome, kao i za ostale iz ranjivih kategorija stanovništva veoma su važni projekti i programi civilno-javno privatnog partnerstva, kroz koje se povećava zapošljivost ovih grupa, dok se istovremeno smanjuju stereotipi i predrasude vezane za njih. U to smo imali prilike da se uverimo prilikom svedočenja poslodavaca iz Pirota o saradnji sa Romima na ovom projektu”, navela je Gordana Simonović Veljković.\nProjekat ”Korak do posla” u okviru programa ”Znanjem do posla” realizuje Udruženje građana ”Ternipe” u saradnji sa Udruženjem ”Osveženje” i Job info centrom uz podršku tima Vlade Srbije i Ugovornom okružnom privrednom komorom Pirot. Program je rezultat saradnje vlada Srbije i Švajcarske.\nPirot primer dobre prakse\n“Oni koji su imali prilike da zaposle ili obuče Rome, govore o njihovoj zainteresovanosti za posao, visokom nivou poslovne etike i dobroj energiji koju su uneli u kolektiv. Na žalost, još ima nepoverljivih i opterećenih predrasudama. Radićemo i ubuduće na tome i uvereni smo da ćemo zajedno doći do dobrih rezultata i da će Pirot, kao i do sada, biti primer dobre prakse kada je u pitanju podrška ranjivim kategorijama stanovništva”, kaže Gordana Simonović Veljković.\nOd znanja do svog zanimanja\n“Neke od Romkinja koje su prošle obuku za poslastičare i kozmetičare pokreću sopstveni biznis i već rade, što je dobro. Mi ćemo ih osnažiti da se pripreme za biznis plan i da vide šta se od njih očekuje. Ova obuka je završena, ali sledi nova obuka kako aktivno da traže posao. Sve one će dobiti preporuke poslodavaca. Rezultate projekta ne možemo da očekujemo u ovom trenutku, možda za nekoliko meseci ili godinu dana. Najvažnije je što su sve one stekle određena znanja i veštine s obzirom da su imale samo osnovnu školu ili su bile i bez završene osnovne škole. Sada imaju svoje zanimanje“, kaže Radmila Nešić.


Recepti – Recepti za SVE\neminamujanovic | November 14, 2019\neminamujanovic | November 10, 2019\neminamujanovic | November 7, 2019\nSASTOJCI: za kore: 600g brasna t-400 meko 150g masti ili margarina 150g secera 2 jaja 1 prasak za pecivo 1dl mleka za fil: 300g mlevenih oraha\neminamujanovic | November 3, 2019\nJednostavne,brze,odlicne,i brzo nestanu ako ih manje pravite za svoje malene,sladje ih pojedu,a i mi odrasli SASTOJCI: 2 jaja 5 kasika secera 250 ml mljeka 1 prasak\nMOGLI BISTE SE ZALJUBITI U OVO JELO NAKON PRVOG ZALOGAJA :)\nSASTOJCI: 4 pileća bataka 4 pileća karabataka 450 g kisele pavlake 3 kašike senfa 4 čena belog luka 1 dl maslinovog ulja malo Vegete malo soli malo\neminamujanovic | November 1, 2019\nZa 10 minuta napravite pitu sa sirom koja je kao od domaćeg, vučenog testa. Zapišite recept ili sačuvajte u omiljene jer sigurno ćete opet praviti. SASTOJCI: –\neminamujanovic | October 25, 2019\nSASTOJCI: Za kvas: 3 1/4 zlicice suvi kvasac prstohvat secer 1/4 solja mlaka voda Za testo: 4 solje brasno 1 1/4 zlicica so 1 solja mlaka voda\neminamujanovic | October 22, 2019\nSASTOJCI: Za testo: 400 g mlevenog plazma keksa 360 g šećera 4 kašike kakaa 8 kašika mleka 2 vanilin šećera 200 g margarina Za fil:\nSASTOJCI: 450 gr brašna 250-300 mlake vode malo soli Nadev: 150 gr sira 2 jaja malo kisele vode malo praška za pecivo ( nije moranje)


Pet osnovaca sa područja općine Zavidovići dobili su vrijedne nagrade u dvije kategorije (I-IV) i (V-IX) razreda.\nOsnovci su u svojoj kreativnosti i mašti nacrtali kako žele da izgleda njihov grad sa više prostora za šetnju, igru i vožnju biciklom, sa manje auta na ulici i boljim javnim prijevozom do škole. Cilj ove kampanje jeste da se kroz likovno učešće mladih poveća svijest o značaju urbane mobilnosti.\nGradovi koji promovišu pješačenje i vožnju bicikla ispred korištenja motornih vozila, ispostavilo se da su aktraktivniji, sa manje saobraćajnih gužvi i sa visokim kvalitetom života. Što se tiče ličnog zdravlja, studije su pokazale da biciklisti u prosjeku žive dvije godine duže nego oni koji ne koriste bicikl te da uzimaju 15% manje dana za bolovanje, dok 25 minuta bržeg hoda dnevno, može da produži vaš život i do sedam godina!\nOve aktivnosti se sprovode u sklopu projekta "Podrška jedinicama lokalne samouprave u Federaciji Bosne i Hercegovine u promociji održive urbane mobilnosti" kojeg implementira Savez općina i gradova FBiH uz podršku projekta "Održiva urbana mobilnost u zemljama jugoistočne Evrope II faza" Otvorenog regionalnog fonda za jugoistočnu Evropu - Energetska efikasnost, kojeg sprovodi GIZ u ime njemačke vlade.


Slavko ne žali za Severinom\nSlavko i Severina prekinuli su veridbu jer je on navodno puno „švrljao“. Pevačica se fatalno zaljubila u bogatog Milana Popovića samo da bi se osvetila bivšem vereniku jer je povredio.\nCeca i Severina postale komšinice\nNajveća balkanska folk zvezda Svetlana Ražnatović i hrvatska pop pevačica Severina Vučković postale su komšinice.\n17:45 >> 18:43\nGolišava Seve na fejsbuku\nSeverina je odlučila da se zahvali svojim obožavaocima na Fejsbuku, tako što je fanove počastila golišavim editorijalom.\n21:51 >> 00:38\nSeve i Milan će stati na ludi kamen?!\nOtkako se otkrilo da se Severina Vučković zabavlja se srpskim bogatašem Milanom Popovićem, oni ne prestaju da budu glavna tema. Sada je izvor blizak paru potvrdio da već planiraju venčanje!\nSeverinin dečko bio taksista\nSeverina i njen novi dečko Milan Popović su iz Pariza odleteli za Majami, gde će odsesti u njegovom luksuznom stanu. Svaki korak najtraženijeg para na Balkanu pomno su ispratili paparaci, a...\nSeverina krila dečka Srbina u Zagrebu\nSeverina Vučković i njen novi dečko Milan Popović nakon proslave Nove godine u Crnoj Gori, dane su provodili u njenom stanu u Zagrebu, pre nego što su otišli na odmor u Majami.\nSeverinin dečko pre mesec dana postao otac?\nSeverina ima novog momka?\nSeverina iskopirala Balaševića\nPoznatima je očigledno ponestalo originalnosti kad su u pitanju božićne i novogodišnje čestitke pa je tako hrvatska pevačica Severina iskopirala srpskog kolegu Đorđa Balaševića..\nSeverina: Tadić zna šta sam napisala\nPopularna hrvatska pevačica Severina Vučković koja je krajem novembra ove godine upoznala našeg predsednika Borisa Tadića i dalje ne može da smetne s uma utisak koji je Tadić ostavio na nju.\nSeverina snimila “vrući“ kalendar za 2011.\nSeverina, koja je od ove godine zaštitno lice “Petrola“, snimila je “vrući“ kalendar za 2011. godinu, ali samo odabrani će ga dobiti na poklon za predstojeće praznike - i to, naravno,...\nSeverina duguje pare za koncert?!\nJug Radivojević, koji je režirao spektakularni nastup hrvatske pevačice u Beogradskoj areni oktobra 2009, kaže da njemu i celoj ekipi nije isplaćen honorar


05.07.19. Javna nabavka br. 56/2019 - Tehnička dokumentacija za rekonstrukciju državnog puta IIB reda br. 352 sa putnim objektom preko autoputa IA reda broj A1 kod Kolara, deonica: Smederevo (Kolari) - petlja Kolari - PE "Roads of Serbia"\n05.07.19. Poziv za podnošenje ponuda\n05.07.19. Konkursna dokumentacija\n02.08.19. Odluka o dodeli ugovora