Duboko lični razlozi - Emisija - Peščanik\nRadio emisija 11.02.2011., govore: psiholog Žarko Korać, novinar Miša Brkić.\nSvetlana Lukić: Dobar dan, ovo je Peščanik. U poslednje vreme mnogo ljudi nas je pitalo šta će se desiti sa Peščanikom sada kada je B92 prodat, pa onda kome je prodat, pa pod kojim uslovima, da li ćemo dobiti otkaz… Odgovor na sva pitanja, sem na poslednje je da nemamo pojma.\nA otkaz ne možemo ni da dobijemo, jer nismo ni zaposlene na B92. Još jednom za one koji ne znaju: Peščanik je nezavisna produkcija, B92 je naš emiter sa kojim je odavno postignut dogovor koji je Devedesetdvojka poštovala svih ovih godina. Mi imamo potpunu slobodu, nema mešanja nikakvog, nikada i ni pod kakvim uslovima u ono što Peščanik radi.\nBrine nas naravno, kao i većinu vas, da li će novi vlasnici, ko god da su, potpuno izmeniti krv Devedesetdvojke, to je važno zbog slušalaca i gledalaca te radio-televizijske kuće. Nove vlasnike, ko god da su, zbog Peščanika neće boleti glava, neće imati nikakvih velikih dilema: ili će nas ostaviti ili će nas izbaciti.\nA ni oni nas mnogo ne zanimaju, ne sekiramo se, uvek smo sa svim vlasnicima i sa svim vlasničkim strukturama imali odnos kao što ga imamo prema smrti – dok smo mi tu nje nema, kad ona stigne, mi već nismo tu.\nSlušali ste u Jutarnjem dnevniku B92 da je počela velika svađa u vladajućoj koaliciji. Dinkić je udario na Cvetkovića, Cvetković na Dinkića. Ne znam, to me uvek podseća na ono iz Dantonove smrti – dokle ćemo mi brodolomci na splavu u neutoljivoj žeđi sisati jedni drugima krv. Ovde je uvek to rešenje problema, bacite se na prvog do vas. Sada sam se oglasila i više ne do kraja emisije. Imamo dva zanimljiva sagovornika, Mišu Brkića i Žarka Koraća.\nMiša Brkić: Taj kolosalni istorijski proces bih nazvao procesom u kome EU razvlašćuje demokratski izabranu srpsku vlast. Na dva-tri primera to se lepo vidi. Do pre dva meseca nas je politička elita ubeđivala da je reforma pravnog sistema fantastično izvedena po standardima EU. Onda je došao izveštaj Evropske komisije u kome se kaže da je ta reforma zapravo bila fijasko, i da moramo da radimo sve ispočetka, i da se u ceo proces uključuje Venecijanska komisija u ime Evropske komisije. I sad je u jadu naša ministarka pravosuđa koja kad god nešto izjavi sutradan je demantuje Evropska komisija. Hajde drugi primer, mi smo poslali odgovore Evropskoj komisiji i rekli smo – evo, blanko ostavke u skupštini, mi ćemo to da rešimo. Onda je iz Brisela stigao aber da oni razumeju da mi pokušavamo da ih prevarimo. Treći slučaj je finansiranje političkih partija. Tu je iz Brisela takođe stigla priča – gospodo, vi nas lažete i zapravo ništa ne radite da srpsko društvo i građane oslobodite tog problema. Sličan primer se ovih dana pojavljuje sa pšenicom. Vlasnici pšenice u Srbiji su čuli da u okruženju raste cena, i da mogu da je prodaju u inostranstvu. Država, koja za robne rezerve nije kupila pšenicu da bi obezbedila narodu jeftin hleb sad kaže – pa ne možete vi da izvozite pšenicu, ima da platite taksu – pa je onda ta pšenica skuplja i nije atraktivna da se proda, recimo, u Mađarskoj.\nOnda se javila Svetska trgovinska organizacija i rekla je – stanite, gospodo, pa ne možete vi to da radite. Hoću da kažem da se sada belodano pokazuje ko je kočničar i protivnik uvođenja evropskih principa, standarda i vrednosti u srpsko društvo. Dakle, oni koji su imali fantastične pogodnosti da prodaju, a da nikome ne polažu račune. Odmah ću to da prevedem u novac. Finansiranje političkih partija. Nekoliko afera je u javnosti, radi se o javnim nabavkama i korupciji. Postoji računica da na godišnjem nivou korupcija odnese milijardu evra. Zamisli ako bi tih milijardu evra koje raznesu oni koji su na vlasti, ostalo u budžetu. Oni su ti koji učestvuju u javnim nabavkama, koji ih raspisuju i odlučuju o njima. Milijardu evra bi, recimo, značilo manje poreze. Ali, sad je pukla afera sa Kolubarom i ti kao na dlanu vidiš da u poslednjih sedam, osam godina partijski kadrovi DSS-a i SPS-a upravljaju Kolubarom i iznose ogromne sume novca. Visoki stranački funkcioneri su učestvovali u kreiranju tog modela i deo novca su uplaćivali u partijske fondove. Pre neki dan je pukla afera sa ministrom iz DS-a. Sajt koji ima akciju Očistimo Srbiju koštao je 25.000 evra, a neko platno, kao neka reklama na teninskom turniru je koštala pola miliona evra. Ministarstvo koje je to raspisalo ubeđuje te da si budala. Ja ne verujem da su sve pare uzeli pojedinci koji su bili umešani. Deo novca je morao da ode za finansiranje stranke.\nSvetlana Lukić: Partije preko svojih istaknutih pojedinaca u javnosti kritikuju korupciju, kao gone, hapse, tuže i već šta rade, a preko svojih sitnijih partijskih činovnika izvlače novac. Oni sami sebe jure, na neki način.\nMiša Brkić: Svi smo svedoci da partije u kampanjama troše ogromne sume novca, a javno prikazuju toliko smešne sume da i poslednji debil shvati i počne da se smeje jer te neko pravi budalom. Na poslednjim stranačkim izborima u nekoj varoši u Vojvodini…\nSvetlana Lukić: Neko je nula prijavio…\nMiša Brkić: Jeste…\nSvetlana Lukić: A druga velika stranka je prijavila 13.000 dinara.\nMiša Brkić: Razumem da prećute, pa da kažeš – neće da kažu. Pa da ih grdiš zato što neće da kažu. Ali, kad ti kaže 13 hiljada, ti si dodatno besan jer znaš da te on pravi ludim. I on to zna. To je dosad moglo kad su građani Srbije u pitanju. Ali, kad si potpisao befel da hoćeš u EU, veliki brat sedi u Briselu i svaki papirić koji pošalješ pomno gleda i kaže – čekaj, ovo je nelogično. I vrati ga u Beograd. Vlast ne može da se ponaša kao kad smo mi u pitanju. Mi kažemo – ljudi, nemojte da nas pravite ludim, a oni kažu – da, da, vi ste zaista ludi. Oni ne mogu Briselu da kažu – vi ste ludi, nego dođe Venecijanska komisija pa kaže – sad ćemo mi da pravimo novu reformu pravosuđa. Onda ministarka pravde izađe i kaže – ma, nije to baš tako, ta Venecijanska komisija će u stvari sa nama da pije kafu. Onda ovi iz Brisela kažu – ne, ne, naša namera nije to. Vi ste zabrljali, uhvatili smo mačku sa šapom u akvarijumu i sad ne možete da kažete – nije to naša šapa. Jeste, vaša je šapa.\nUvek me fascinira taj pojam četvrte grane vlasti. Ovde imaš sve te institucije, nesrećnu Agenciju za borbu protiv korupcije, pa Antimonopolsku komisiju. Oni kažu uhvatili smo neke političare da su u sukobu interesa. Onda političari kažu – ma, kakvi, nismo. Ako si formirao Agenciju za borbu protiv korupcije, i ako ona treba da bude nezavisno telo koje pomaže građanima da kontrolišu izvršnu vlast, onda izvršna vlast ne sme da se ponaša kao da ta Agencija ne postoji. Postojala je stara Antimonopolska komisija i utvrdila je monopol Imleka. U međuvremenu, promenjena je komisija, donet je novi zakon i nova komisija je donela kaznu, iako u zakonu piše da nikoga ne možeš da kazniš retroaktivno. To su i pravila Svetske trgovinske organizacije i ovo ne mogu nikako drugačije da protumačim, nego da je ta Antimonopolska komisija politički instrumentalizovana, da ne kažem zloupotrebljena. Ako u bilo kojoj zemlji uhvatiš ministra u sukobu interesa, on ne može da komentariše odluke tih tela. On može da podnese ostavku ili može da se pravi lud. I njegova partija ne sme da dozvoli sebi taj luksuz da drži takvog ministra do kraja mandata, nego mu kaže – iz zdravstvenih razloga, iz ličnih razloga, iz duboko ličnih razloga, podnesi ostavku. I meni je drago što je odmah na početku tog našeg evropskog puta puk’o čir. Brisel se jednom opekao sa Bugarskom i Rumunijom, pa danas ima na grbači korupciju neslućenih razmera, i milione i milijarde potrošenih evra da se ona zaustavi. Trud i novac bili su mnogo veći nego da je put Bugarske u EU išao nekim prirodnijim putem nego što je išao. I sad Srbija neće moći da se izvuče iz toga. Politička elita će vrlo brzo morati da izvuče suštinske pouke iz ove početne faze. Ne može da pokušava da zamaže oči domaćoj javnosti i da kaže da je sve to rešeno.\nOvi iz Brisela, njihova birokratija, polako ali sigurno to menjaju. Naše očekivanje je – sad su nas uhvatili, ali ćemo mi da ih premuntamo sledeći put. Nema šanse. Čak i ako se to dogodi, pa te onda naknadno uhvate, doveo si u pitanje kredibilitet države, kao što se dogodilo s Bugarima. Primili smo vas na poverenje, a vi ste korupcionaško društvo do besvesti. Sad mi zatežemo. Prvo nema para i nema više fondova dok ne iskontrolišemo na šta ste to potrošili. Uzeću drugi primer koji se ne tiče novca. Mađarsku, koja je u ovim vremenima donela jedan dosta restriktivan Zakon o informisanju. Dva meseca traje šorka između Brisela i Budimpešte i šta misliš ko je popustio? Dakle, postoje pravila i moraš da igraš po tim pravilima ako hoćeš da budeš sa nama u društvu. A ja nisam video da je još iko izašao iz Unije zato što mu je loše.\nU izveštaju Evropske komisije o napredovanju reformi u Srbiji suočićemo se i sa pitanjem šta je sa javnim preduzećima, ne u smislu – vi to morate da privatizujete. Postoje državna preduzeća i u Francuskoj i u Nemačkoj i u Češkoj. Ali u Češkoj, u elektroenergetskoj kompaniji ČEZ generalni menadžer i predsednik uprave nisu ni iz jedne stranke. To su profesionalni menadžeri koji usput, ako kompanija dobro posluje i ima ogroman profit, imaju deset posto bonusa. Pa je tako generalni menadžer ČEZ-a ubijao po milion i po evra godišnjeg bonusa zato što je kompaniji donosio ogroman profit. Naša javna preduzeća uglavnom posluju sa gubicima ili na nuli, ili služe kao protočni bojler za neki novac koji kruži sivim političkim kanalima i služi za političke kampanje, za pripreme za izbore. Koliko su se dugo svađali i pravili koalicioni dogovor kako će da podele plen. I tako su se predsedništva partija zapošljavala u upravnim odborima. Zato toliki otpori otkrivanju podataka kolike su im plate, i ko sedi u upravnim odborima. Video sam podatak da revizorska kuća godinama unazad sumnja u verodostojnost finansijskih izveštaja koje Kolubara daje iz godine u godinu. Meni finansijski revizor kaže – sumnjamo da vaša supruga troši kućni budžet i nismo sigurni u to što ona prikazuje.\nČekajte ljudi, stanite da vidimo o čemu se radi. Vlasnik Kolubare je EPS, vlasnik EPS-a je država, a ona nam nikad ništa nije rekla. Dilojt i Tuš nije neka šalabajzerska firma. To je ovlašćeni revizor koji nam signalizira da se nešto događa. I niko ništa. Sledstvena logika je – vrana vrani ne vadi oči. Dakle, ja tebi ćutim o Kolubari, ti meni ćutiš o JAT-u i, ne znam, NIS-u, Srbijavodama, Srbijašumama. I sad kad ti EU kaže – izvinite, vi to morate da privatizujete i da rešite taj problem, mi kažemo – ali EPS je nacionalno blago, kako mislite da se toga odreknemo. Niko vam ne traži da se odreknete. I kada ga prodate Francu Jozefu Štrausu, on neće da dođe u Beograd da uzme pod mišku EPS i da ga odnese u Nemačku. On ostaje ovde. Da li ste vi protiv toga da dođe profesionalni menadžer, koji će za dve godine od EPS-a napraviti firmu u kojoj na kraju godine ostaje profit od pedeset miliona evra? Pa to ide u neke državne fondove. To znači da će nama manje da uzimaju za poreze, to znači da ćemo mi da budemo malo bogatiji nego što jesmo.\nČak i ti Rusi koji su kupili 51 odsto NIS-a, kad su ušli u firmu uhvatili su se za glavu. Oni su kupili mačku u džaku. Na jednog zaposlenog je bilo tri ili pet direktora. Kako to može da bude profitabilno? Kad sve uvežeš vidiš da ovde u suštini postoji novac, ali da nije dobro raspoređen. Odnosno, da li u ovoj zemlji ima nepristojno bogatih političara? Voleo bih da znam da li jedan ministar svakog vikenda leti u Beč, a izdaje se da živi skromno i da služi narodu. Ja ne kažem da ministri, premijer, političari koji obavljaju odgovorne dužnosti u ovoj zemlji treba da budu siromašni, ali zanimljiv je fenomen. Mi smo državnu revizorsku instituciju formalno pravno osnovali 2006. godine. Gospodin revizor je počeo da radi pre dve godine. I počeo je da radi tako da se nikom ne zamera – hajde da počnemo od zemljoradničke zadruge u Aleksincu pa da ih ojadimo. Ako bi se bavio svojim poslom, morao bi da radi isto što sad radi EU. Da li bi takav pojedinac ostao na mestu revizora? Ne bi. Ili bi ga iselili iz prostorija i rekli da se nezakonito uselio, ili bi u budžetu odjednom nestale pare za finansiranje rada te institucije, ili bi ga smenili, kao što ima pokušaja u parlamentu. Bilo je, dakle, pokušaja – hajde da mi kontrolišemo naše kontrolore. Ta zamena teza je nezamisliva.\nJeste Hrvatska dobila autoput do mora, ali ja mislim da su dva ministra platila, ne glavom, nego foteljom. I evo ti kako se raspetljava afera sa bivšim premijerom u toj zemlji. Vidiš jednu hobotnicu korupcije i postaje ti jasno zašto je premijer u toku noći u pidžami pobegao iz vlade. Šta mu bi? Pa to što mu je neko iz Brisela doneo papire i rekao – možeš da odeš, a možemo i sve to da objavimo. I čovek je, u krajnjem neredu, morao da pobegne.\nSvetlana Lukić: Znaš šta se meni čini ponekad, imam utisak da trgujemo kao sa Hagom – evo, daćemo vam ovog, ali nemojte da nam tražite Karadžića i Mladića, znači, podnosim vam jednu žrtvu da bih sačuvao većeg zlikovca. Ponekad mi se čini da neke afere koje se otvaraju, koje su naravno jako korisne, da se ipak završavaju na tom srednjem ešalonu. Ako je Kolubara u pitanju i ako je potpuno logično da to nisu samo jedan ili dva direktora, ti moraš u dva koraka da dođeš do njegovog šefa. Ako hoćeš, Daviniću je bio šef stranke taj, pa da li taj gospodin možda ima neke veze…\nMiša Brkić: Ti žrtvuješ pešake. A novac se slivao u partijsku kasu. Ako si ti predsednik partije, pitaš li nekad otkud te pare? Imaš političare u Srbiji koji, otkad ih mi znamo, nisu imali nikakav posao nego su se bavili politikom. Razumem, treba da imaju platu za to. Ali mene interesuje od čega – od članarine? Dajte mi da vidim koja je to članarina koju uspete da prikupite i da kupite takve automobile, da imate takav glamur i da sve to bude čisto. Nemoguće je. Ima puno partijskih preduzeća koja su skrivena pod firmom nekih privatnih kompanija, a koje su osnovane samo zato da novac prilažu u partijsku kasu. Ne smem ni da razmišljam o tome šta će se dogoditi kad počne otvaranje tih slučajeva, a dogodiće se garantovano. Kada se u velikim projektima razaberu brojke, pa kada u vezi sa nekim velikim kreditima koje smo uzimali od međunarodnih finansijskih institucija, počnu da se pitaju – a gde su ove pare, a kako je na tenderu dobijen ovaj posao, a ko ga je dobio, a ko je bio u vlasništvu tog preduzeća. Ja verujem da Srbija od tog suočavanja neće moći da pobegne. Ne zato što je to istorijska nužnost, nego zato što smo ušli u ralje EU i zato što su to normalna pitanja koja se na tom putu i u tim zemljama postavljaju. Ako ljudi koji su ovde upravljali tim novcima ne žele da podnesu izveštaj svojim biračima, moraće to da urade tamo ili će morati da zaustave proces približavanja Srbije EU. A nisam siguran da tu vrstu rizika smeju da preuzmu na sebe. A onda će oni, ili oni koji ih politički nasleđuju, biti u obavezi da otkriju karte i da pokažu na šta smo potrošili tolike milione i milijarde evra i dolara zbog kojih se sada tvrdi da je Srbija jedna od zaduženijih zemalja na svetu.\nSvetlana Lukić: To je kao ono, moraćemo da damo Hagu sve arhive koje imamo.\nMiša Brkić: Hag i EU vidim kao dve kompatibilne institucije u različitim oblastima. Obe imaju isti mehanizam i isti odnos sa Srbijom. Kao što su govorili da je Hag zla kob od koje Srbija ne može da pobegne, to je sada Evropska unija. Imam utisak da su oni koji sebe blago nazivaju evroskepticima ta vrsta političkih zlikovaca, koji žele da zadrže Srbiju u feudalnom, carističkom modelu vlasti u kome je moguće da lažeš, da pretiš i da pod firmom nacionalnog interesa proturaš šta god hoćeš. I da na kraju tog svog političkog života budeš bogat kao krez i da niko ne sme da te pita kako si to stekao.\nSvi štrajkuju, svi protiv svih, ali svi su u nekom grču. Nema više nikakvih građanskih skrupula. Hoćemo samo pare. Ti si, dakle, u decembru nikad lakše progurao budžet kroz parlament, ali si u međuvremenu stvarao klimu visokih očekivanja. Izašli smo iz krize, počinjemo oporavak i ko god da traži pare, država daje. Investitori koji grade – ovde se daje deset hiljada evra, onde sedam hiljada, ima za sve. I onda su ljudi koji rade u državnoj službi rekli – ako je budžet takav, što onda ne bismo i mi tražili. Za mene je bila strašna vest kada je u januaru, prvom mesecu realizovanja budžeta, vlada rekla da mora da se zajmi kod Societe General banke za 400 miliona dolara da bi neke rupe već sada zapušavala. Ako to radiš u januaru, na početku fiskalne godine, u velikom si problemu. I to ne kažeš ljudima nego ćutiš. I sad svaki od koalicionih partnera troši neke svoje imaginarne pare iz državnog budžeta. To je u porodici tako. Kad tročlana porodica na gomili ima neku sumu novca i svako troši za sebe, a onaj drugi ne sme da kaže – stani, to se brzo potroši. Ovde je taj sistem.\nZato i jedan od potpredsednika vlade kaže da je vlada izgubila autoritet. To je strašna politička izjava i strašno me plaši. Ovo je rovita ekonomska situacija koja se klacka kao na oštrici noža i može da padne u provaliju. Kao što se dogodilo u Argentini da je država bankrotirala. Isti je klijentilistički model, samo je vojna hunta imala mnogo klijenata koje je morala da podmiruje. U jednom trenutku je došlo do crte kad to više nije moglo i onda je i nastao slom. Sve je palo. Valuta je prestala da vredi i ušteđevine u bankama u domaćoj valuti nisu ništa vredele. Postoji jedno čudno lukavstvo uma, jer vidim potrebu vlasti da ostali deo radničke klase nahuška na ove koji štrajkuju i kaže – oni u privredi zarađuju mesečno 15 hiljada, a ovi u prosveti imaju u proseku 45 hiljada. I što se ti buniš kada onaj koji tebe izdržava, koji ti obezbeđuje platu uplaćujući doprinose u budžet, živi sa tri puta manje? Stvara se jedan loš amalgam i loša smesa nezadovoljstva.\nNiko tu nije zadovoljan. Ni oni koji imaju 45 hiljada, ni oni koji imaju 15 hiljada. Dobro li je huškati jedne na druge? Mislim da nije, svi će oni na kraju biti nezadovoljni. Ljudi koji rade kao crnci u Valjaonici bakra u Sevojnu, to je privatna firma, i izvoze ogromne količine prerađenog bakra imaju 35 hiljada platu. U RTB Boru, koji je uzela država, imaju 50 hiljada, a posluju sa gubicima. I to je reper za onoga u Sevojnu. On će privatnom vlasniku da kaže – šta ćeš mi ti, ja ću tebe da oteram. Voleo bih da vlasnik valjaonice bude država i onda ću da imam 50 hiljada platu, a ne moram da radim toliko koliko radim. Država stvara pogrešne vrednosti. Ako je 50 hiljada dinara reper u državnoj firmi, onda će stotine hiljada radnika koji mnogo više rade za manju sumu za privatnike, postati nezadovoljna radnička klasa. To će onda dovesti u pitanje sistem koji je politička elita počela da gradi demokratskim promenama 2000. godine. Zato politička elita u ovoj zemlji mora da se zapita – a šta mi to stvaramo. Kako stvari idu, bojim se da će 2011. biti po principu – ne pitamo koliko će da košta pobeda, posle ćemo da vidimo.\nOvo vreme podseća na ’99. godinu kad je Miloševićeva vlast odbijala da se suoči sa realnošću. Mrzela je običan svet zato što nisu hteli da poveruju u sliku stvarnosti koju je projektovala vladajuća elita. Milošević je pao zato što više nije imao novca da servisira ono što je obećao. I zato su mu ljudi okrenuli leđa. Pre neki dan sam uzeo ekspoze Zorana Đinđića kada je formirao vladu. Rekao je da u Srbiji ima 680 hiljada nezaposlenih. Danas ih ima 730 hiljada. Ako samo po tome merimo, deset godina nam je iscurelo u pesak kroz pustinju.\nŽarko Korać: Ono čemu prisustvujemo je slom politike koja je inaugurisana pod nazivom „Nova politika DS-a“, a koja se u medijskom i izbornom smislu pokazala veoma uspešnom. Boris Tadić je dva puta izabran za predsednika Srbije, što nije lako. DS je dobila više glasova nego što je ikada imala u svojoj istoriji. Ali, to je trijumf forme nad suštinom i čini mi se da je ključno pitanje kako ona uopšte vidi funkciju politike. Možda je najbolja slika ovoga o čemu govorim nedavni izborni kongres DS-a. On je protekao u pitanju da li će Vuk Jeremić biti izabran za potpredsednika, što je u suštini irelevantno. Većina analitičara i posmatrača gotovo da nije konstatovala da na tom kongresu, sa preko hiljadu delegata jedne velike stranke koja drži praktično sve poluge vlasti u Srbiji, nije bilo nikakve diskusije. Osim ispada kada je ustao jedan delegat i podržao Vuka Jeremića. To je bilo zanimljivo, ali ništa drugo, a zemlja je već tada imala ogromne probleme. Evo jedne analogije. Bio sam pre dosta godina na kongresu Socijaldemokratske partije Nemačke u Hanoveru, kada je Šreder postao kandidat te stranke za kancelara. Tada je od njega u stranci bio daleko popularniji Oskar la Fonten, sindikalni lider. Bilo je potpuno očigledno da je stranka imala velike teškoće da li da izabere ličnost koja je najpopularnija u partiji, ili ličnost za koju ona misli da je prihvatljivija građanima Nemačke. Naravno, na racionalan nemački način oni su izabrali ovo drugo. Ali, bio sam impresioniran tim kongresom zato što se tu neprekidno vodila rasprava o svemu.\nNa primer, mladi socijalisti su imali svoju platformu, koja je bila potpuno drugačija od stranačke i ljudi su vrlo žestoko raspravljali. Na izbornoj skupštini DS-a sam bio šokiran koliko se ni o jednoj jedinoj temi ništa nije reklo. Predsednik je održao govor, nekoliko ritualnih biranja i doviđenja. To pokazuje svesnu nemoć rukovodstva te stranke da otvori teme. Teme se otvaraju zato da bi se čula različita mišljenja, a različita mišljenja se čuju zato da bi se izabrala ona za koja u tom trenutku mislite da su prava, i da daju neko rešenje. Smatram da je to beda politike, a forma je jasna – mi možemo sa svakim, naš koalicioni potencijal je neograničen. Drugim rečima, DS je tom novom politikom umivena, lepa, začešljana – Mi idemo dalje, mi se ni sa kim ne svađamo, mi ni o čemu ništa ne kažemo zato što smo tolerantni. Sad se pokazalo da se politika tako ne može voditi, i ovo što danas gledamo u Srbiji je, u stvari, potpuni krah te politike. Prvo, vlada se raspala. Ona je, naravno, imala ugrađenu sistemsku grešku. Sada je potpuno očigledno da premijer nije ni mogao da je vodi. Svađe su unutra i svako vuče na svoju stranu. Neki ministri daju potpuno sumanute izjave. U tome prednjači Milutin Mrkonjić, sa izjavama da autoput samo što nije završen. Dakle, sada dolaze konsekvence i dolazi najveći problem za sve demokrate u Srbiji, uključujući i nevladine organizacije, demokratske ličnosti, to je većina slušalaca vaše emisije. DS je prirodan oslonac tim ljudima i kada više nema politiku i uradi ovo što je uradila, nemate na šta da se oslonite. Vi se svakako ne možete osloniti na Tomu Nikolića ili na Vojislava Šešelja, koji je još uvek lider radikala. To znači da vi nemate faktičku alternativu.\nU taj prazan prostor sad ulaze ove parapolitičke organizacije, kao što su Naši i 1389. Vidim da se naveliko pregovara i u Dverima srpskim da se registruju kao politička stranka. Biće velikih iznenađenja s kim od tih tzv. javnih ličnosti sve razgovaraju da budu njihovi kandidati na izborima. Oni su od samog početka bili filijala DSS-a i jednog dela Srpske pravoslavne crkve, a sada su sluge rešile da postanu gospodari. Neće više da služe svoja dva gospodara, pa su rešili da krenu dalje kroz život, što se moglo i očekivati. Taj prazan politički prostor popunjava se ekstremnom desnicom, i to kleronacionalističkom. Ali, imali ste istovremeno miting naprednjaka. Veliki pritisak je Toma Nikolić imao iznutra od svoje stranke i svojih glasača. U procesu evropeizacije Srbije, njegovi glasači objektivno najgore prolaze, i on je morao nešto da uradi. Napravio je taj miting koji je imao dve uspešne stvari – došao je zaista veliki broj ljudi i mirno je prošlo. Ali, kada pogledate poruke, to je šokantno. Tu nije bilo nijedne stvarne poruke koja bi ličila na mogući osnov za neki politički alternativni program. On bazično kaže – Pa ja bih otprilike to isto radio, ali ja sam pošten, verujte meni. Nisam nikada video takvu političku poruku kod opozicione stranke. To znači da nemaš nikakvu drugu ideju, nemaš neku alternativnu ekonomsku i socijalnu politiku. Plate padaju, konkurentnost privrede nije dobra, nezaposlenost raste. Sad se pokazuje da je u vreme Koštunice bila najveća grupa pljačkaša koja je u modernoj istoriji došla na čelo Srbije. Neka se oni sada sete šta su govorili kada je Koštunica, kao predsednik Jugoslavije, vodio kampanju protiv moje vlade. Da smo lopovi, a da su oni čiste ruke i pošteni.\nPogledajte sada samo Kolubaru. Tu su SPS i DSS uglavnom, mada ima i današnjih koalicionih partnera koji takođe kradu. I to je poseban problem za tužilaštvo i Tadića pošto će morati da se potkači bar jedan koalicioni partner Tadića. Drugim rečima, Srbija danas izgleda ovako zato što je stranka koja bi po logici stvari morala da bude osnovni nosilac demokratskih promena i evropeizacije, odustala od toga. A stranka koja je njena alternativa je imitira. Imamo imitaciju imitacije, original falsifikata. DS je falsifikovala svoj program, a SNS kaže – Ne, mi smo, u stvari, original falsifikata, mi smo isto evropejci, ali i nacionalni i pošteni. Srbija danas ima krah svoje političke elite, koja nema ništa da ponudi građanima. To nije stvar jednog ministra koji krade i to nije stvar toga da je u vladi nešto urađeno. Na primer, u senci svih ovih neuspeha ostala je reforma vojske, koja je za Srbiju veoma bitna. Srbija je prvi put profesionalizovala vojsku, ukinute su vize, predati su odgovori na upitnik itd. Ali, istovremeno je nestala neka mera optimizma koju ljudi moraju da imaju u životu. Ljudima se strašno dopalo – Evo, nema više one svađe između Koštunice i Đinđića. Pa nisu se Đinđić i Koštunica svađali zato što su svadljivi ljudi, nego zato što su to dve različite koncepcije razvoja Srbije. Vi imate situaciju da Đinđića ubijaju, sklanjaju ga i pobeđuje naravno Koštunica. To je i urađeno da bi ova politika pomirenja mogla da dođe.\nA onda dolazi i Tadić koji kaže – ja ću to sve da pomirim. I sporazum o pomirenju sa SPS-om je srž nove politike DS-a – Ja ću sa svima da se pomirim. Ali, tamo gde se svi sa svima mire nema različitih političkih ideja i onda ne može ni da se izabere ono što je bolje, gore ili progresivnije. Mi imamo jedan pseudopolitički život, i onda nije nikakvo čudo što ljudi gledaju te rijaliti šouove koji idu sve dalje i dalje. Uzgred, vlasnik te televizije je sad počeo sa rijaliti programom u sopstvenom životu. Nije nikakvo čudo da Nikolić na binu zove ljude koji glume skečeve, kao one partizanske predstave za vreme rata. Nije nikakvo čudo da lažni i veštački život istiskuje pravi, jer pravog života nema više ni u politici. Kada bi pravi život u politici postojao, ne biste mogli živeti u zemlji gde premijer na sve što se dešava kaže onako dobroćudno – Pa znam ja da građani teško žive, ali šta da radim? Ja bih njemu rekao – Premijeru, meni je drago da ti to vidiš i nemam ništa lično protiv tebe, ali zašto ne siđeš s tog mesta kada očigledno ne možeš da pomogneš? Ako autobusi danas u Beogradu loše idu, onda je valjda dispečer u GSP-u kriv. Nismo, Ceco, vi, ja ili slušaoci krivi što ne idu. Uvek treba da postoji neka mera odgovornosti. Ako je falsifikovan program jedne stranke i ako je stranka kartel pojedinačnih grupa, Srbija je morala da završi ovde gde je završila. Centralno pitanje je – Šta dalje? Mislim da Srbija nema velike šanse za promenu dok DS ovako izgleda.\nNažalost, samo jedan veliki izborni krah te stranke mogao bi da dovede do promena unutar nje same. To nije nešto što ja priželjkujem, jer to znači pobedu Nikolića, i to jednu grandioznu pobedu. Onda treba da gledam Bogoljuba Karića kao ministra i treba da gledam Vulina, portparola JUL-a. Mi imamo situaciju da se u Tadićevoj koaliciji nalazi portparol SPS-a, to je Ivica Dačić, a da se u koaliciji koju pravi Toma Nikolić nalazi portparol JUL-a, Aleksandar Vulin. Mi smo ušli u 21. vek sa portparolom JUL-a i portparolom SPS-a. I ta reč portparol, onaj koji govori u ime stranke, možda simbolički najbolje govori šta se danas Srbiji nudi kao alternativa.\nSaga rijaliti šoua u vladi ima više i možete da birate šta hoćete. Dinkić kaže da je državni sekretar bezobrazan, to je zanimljiva reč, još je nisam čuo kad razgovaraju koalicioni partneri. Hoće da ponizi DS, da joj pokaže ko je gazda i da smene čoveka koji je rekao, sasvim tačno, da je jedna fabrika premeštena u drugi grad zato što je tamo toj istoj fabrici dato više para po radnom mestu. U toj sagi pojavila se nova tema, a to je da biramo novog ministra zdravlja. Biramo čoveka koji je već bio ministar odbrane, i to vrlo neuspešan. Sad se pojavljuje kao predlog za ministra zdravlja i biće nesumnjivo izabran. Za tog čoveka je ostalo jedno javno pitanje, na koje je on dao neki odgovor, ali meni je izgledao nezadovoljavajući, a to je – Da li je on lično bio lekar Ratka Mladića? Činjenica je da je Ratko Mladić dolazio na VMA kad ga je on vodio. U najboljem slučaju mogao bi da kaže da to nije znao. A onda se postavlja zanimljivo pitanje – Kako je to moguće? Neki su išli i dalje, i rekli da mu je on lično prepisivao lekove, da su lekovi sa VMA odlazili Ratku Mladiću i kada se skrivao. Dakle, vi i G17 kažete da se radi o jednom visokomoralnom i časnom čoveku, a ostalo je neodgovoreno pitanje – U kakvoj si ti relaciji sa Ratkom Mladićem? Koliko se sećam, otpor izboru Stankovića za ministra odbrane pružala je Crna Gora. Pristala je da da saglasnost na njegov izbor zato što je rečeno da će pomoći u hvatanju Ratka Mladića.\nDrugim rečima, da on ima neke kontakte sa Ratkom Mladićem i da će biti čovek koji će završiti tu priču. To nas vraća na pitanje – A na koji je način ministar odbrane mogao to da reši? Da li on zna neke ljude koji znaju Mladića? Da li je to obećao? Ako je obećao, zašto tada to nije uradio? Mnoga pitanja su ostala otvorena, a nama govore da je to nova moralna ličnost, besprekorna. Uzgred, čovek je bio iskorišćavan kao patolog u Miloševićevoj propagandi. Radio je svoj posao, ali se ipak sećam neke njegove izjave na televiziji kada je rekao da mudžahedini baš ovako masakriraju leševe kako on pokazuje. Ne sumnjam da je bilo masakriranja leševa srpskih boraca, ali on je učestvovao u toj Miloševićevoj ratnoj propagandi. Mogao je da kaže – Ne želim da se ovo snima, ja ću da radim svoj posao, izvinite, bez kamera. Zašto se sada odjednom kao oličenje morala pokazuje čovek koji je bio deo Miloševićeve ratne propagande, kada postoje sumnje da je štitio i lečio Ratka Mladića, i još je penzioner? To se meni nudi kao mlad i moralan čovek da vodi zdravstvo. Ova vlada pokušava da izvrši neku rekonstrukciju silom prilika i to čini tako da imate utisak da ne zna šta želi, i još mnogo gore, šta uopšte znači imati kredibilitet. Kakav je ovaj naš legendarni ministar unutrašnjih poslova, koga svi hvale, možete videti po tome što trenutno ima štrajk u policiji, a on sedi u Americi. On nesrećnik tamo uživa pošto je bio na listi osoba kojima je zabranjen ulazak u SAD. Sada verovatno vidi Ameriku kao Diznilend – prekrasno, može da kupi sladoled, može da ruča. Vidim da ide po pravoslavnim crkvama, da viđa naše emigrantske organizacije i da je izjavio kako je odlučujuće uticao na to da se porodici Nastić vrati dete. I u to se upetljao. Imate štrajk policije, i umesto da se odmah vratite, vi koristite to da pokažete da je Amerika jedva čekala da ispravi svoju grešku zato što je bivši visoki funkcioner Miloševićevog SPS-a imao zabranu da ide u SAD. Većina naših uglednih ljudi imala je tu istu zabranu, od Miroslava Miškovića i Milana Beka, do Ivice Dačića. Fenomen je da su ljudi, kojima je bio zabranjen ulazak u zemlje EU i SAD-a, danas ponovo elita ove zemlje.\nSvetlana Lukić: Imam utisak da DS i sa druge strane SNS izbegavaju, da svi izbegavaju da kažu nešto ružno o Dačiću, odnosno o SPS-u, opet zbog tog koalicionog potencijala.\nŽarko Korać: Dobro, neki su zaboravili kako je posle izbora formirana vlada. Tada je, čini mi se, presudna ličnost bio Dragan Marković – Palma. Zanimljivo je da mu je jedan tajkun prvo pretio i tražio da uđe u Koštuničinu vladu, a onda mu je pretio da uđe u Tadićevu vladu. U stvari, koalicija SPS, PUPS i Jedinstvena Srbija je prelomila ko će da formira vladu. Postojala je mogućnost i da Koštunica napravi vladu i, paradoksalno, tu se Dragan Marković – Palma pokazao kao najveći evropejac, on je prelomio. Šta su mu još ponudili? Da li je istina ovo što je Aleksandar Vučić izjavio, da je jedan od delova koalicionog sporazuma bio da se afera ‘Kofer’ završi tako da Dačić bude oslobođen? To ne znam, moguće da nije, ali činjenica je da je tada u znak zahvalnosti on organizovao kik-boks turnire u svom selu. Činjenica je da su silni ambasadori sedeli kod Palme i išli da gledaju njegov zoološki vrt. To se pretvorilo u jednu sapunicu, u operetu u stilu Franca Lehara, koja je čak i za Srbiju bila previše. To više nije bilo na nivou Nušića, to je bilo na nivou Radoja Domanovića. U znak zahvalnosti svi zapadni ambasadori su odlazili u Jagodinu i pričali o milionskim investicijama samo zato što je Palma pomogao da se napravi proevropska vlada. Očigledno je da je Dačić dobio status onoga koji odlučuje o tome koja se vlada formira.\nSvetlana Lukić: Zlatna akcija?\nŽarko Korać: Zlatna akcija, tako je. On je bio zlatna akcija. U toj koaliciji ima najviše glasova, iako je zanimljivo da on ne sme da ide sam na izbore. Jedna stvar je sigurna, svi ga čuvaju kao zlatnu akciju i dalje, i zato se svi trude da se njemu ne zamere. A on se trudi da se ne zameri svojoj stranci. Pre svoje izborne skupštine je rekao da će da promeni deset stvari, a nije promenio nijednu jedinu. Stranka je njemu rekla – Mi ćemo tebe jednoglasno da predložimo za predsednika, a ti ćeš jednoglasno da odlučiš da ništa ne promeniš u svojoj stranci. Toliko o njegovoj moći unutar svoje stranke. On je jedna figura koja u javnosti vrlo vešto plasira priče o borbi protiv kriminala, a stranka se zaklanja iza njegove senke i pokazuje se da je SPS takođe jedan zatvoreni paket. I unutar SPS-a imate jednu ravnotežu nemoći. Kad pogledate – politika DS-a, ravnoteža nemoći unutar SPS-a, faktičko stanje svih ostalih stranaka. Tadić i DS su svojom politikom nehotično u suštini uništili svoje koalicione partnere. I žalim zbog toga jer je tu bilo stranaka koje su imale vrlo časnu istoriju, kao recimo Liga socijaldemokrata Vojvodine. Ali, tamo gde je dominantna stranka u koaliciji neuspešna u svojoj politici, sa sobom na dno vuče i koalicione partnere. Čekam vreme kada će drugi shvatiti ono što je shvatio Tomica Milosavljević, a to je da je vreme da se odgurne čamac i da se kaže – Ja sam ga napustio na vreme, nije me niko oterao, nije me niko naterao. Zanimljivo je i pitanje da li nam predstoji raslojavanje unutar tog čuvenog ZES-a, odnosno koalicije koja je danas na vlasti? Da li će neki ljudi reći – Kapetan nas, izvesno je, vodi na hrid, vreme je da se pomoćni čamci spuštaju na vodu i da se beži? I to je nešto što može da se dogodi u najskorije vreme.\nDinkić očajnički pokušava da nađe svoju platformu za nove izbore i on je prvi shvatio da će ga Tadić otkačiti, odnosno da stoji vrlo loše u javnom mnjenju. Mi sad imamo nekoliko ljudi u vlasti koji imaju više stranaka. To je isto jedan fenomen koji ne postoji nigde u Evropi. Kao što imate stranku koju osam godina vodi čovek iz zatvora, sada imate fenomen da čovek na vlasti ima dve stranke. I imate fenomen da je najveća stranka u Srbiji – stranka koja nije ni bila na izborima, a to je SNS. To je neka patologija našeg političkog života. U ovom trenutku G17 praktično više ne postoji i sad se govori o Uniji regiona. U redu, ali Unija regiona nikada nije izašla na izbore. Dinkić vodi dve različite stranke, od kojih je jedna u vlasti, a druga je pri vlasti, tako da ja tu ništa ne razumem. U Evropi to nemate zato što tamo birači to kažnjavaju.\nSvetlana Lukić: Kažu kada hoće, recimo, da promene izborni sistem – Tako je svuda u svetu, na primer, tako je i u Nemačkoj. Evo, i mi možemo da napravimo dve velike političke stranke i da napravimo tzv. veliku koaliciju.\nŽarko Korać: Ako hoće da uzimaju analogiju s Nemačkom, ta velika koalicija nije ništa uradila. Nije uspela. Danas su na vlasti konzervativci, i to dosta uspešni u ekonomskoj politici. Oni žele kartelizaciju političkog života. Žele da se dogovore Toma Nikolić i Tadić, i da eliminišu sve male. A najgore je što mediji to podržavaju. Oni žele da istisnu mogućnost da neko jednog dana njima bude politička alternativa. To je, u stvari, jedna od najopasnijih devijacija u političkom životu jer o tome odlučuju birači. Što ti nemaš hrabrosti da sam izađeš na izbore? Neka Tadić kaže – DS na sledeće izbore izlazi sama, a ko prođe cenzus biće mi koalicioni partner. Ona to nije rekla. I naravno, kada gledate podelu, vidite da neki od njih imaju vrlo jasnu ulogu. Imate jednog poslanika koji ništa drugo ne govori nego o četnicima. Naravno da i to ima neku funkciju. Ti znači vređaš, a koristiš se. To je kao onaj što ima ljubavnicu, ali nije baš da je pokaže javnosti, a nije ni loša da ljudi vide da sam ipak neki opasan tip. To je jedno licemerje i to je odvratno gledati. Izvoli, izađi sam na izbore. Onda, zašto Toma Nikolić šlepuje Velju Ilića, koji ima jedan posto, ili Bogoljuba Karića, kad je tako jak? Šta je tačno njegov Bogoljub Karić, sem što je finansijer poslednjih mitinga? Očigledno je da jedan od najvećih srpskih tajkuna više ne sme da ih finansira, ili je dobio zabranu da to radi tako otvoreno. Kako izgleda politički život Srbije možete videti i po raspravi o grbu. Vlada je, dakle, stigla da se bavi problemom grba Srbije. Uvek se navodio primer onog orkestra koji u frakovima svira na palubi dok Titanik tone. To je istorijska istina, svirali su da smire putnike.\nOni sada raspravljaju o grbu, sada srpska tradicija ne važi i taj im grb ne valja. Sad je orao dobio kljun papagaja i sada kažu da nema dovoljno perja. Verovatno su hteli da nacrtaju i crknutog miša pored, pa da imamo grb gde je orao pravi orao i lovi životinje, opasna životinjka. Sad su ušli u sholastičke rasprave – šta je blazon, šta je etalon? Kao engleski lordovi, koji su sve poslove na svetu završili pa se bave grbom. Love nedeljom i bave se grbom, puni su para i nemaju nijedan drugi problem u životu. Pa je onda tablica promenjena, pa nije promenjena. Pa ne mora ništa da se menja, samo veliki pečat države. Kako ne mora da se menja? Ako se promeni pečat, mora svaki dokument da se menja. Znači, sada naša orlušina sa papagajskim kljunom i velikim repom, koja je u vizantijskoj tradiciji, a Nemac koji je to srpskoj monarhiji uradio, heraldičar, sirotan, nije ni znao u šta se upušta. Samo Srbin može da napravi srpski grb. Na šta to liči? Kakav je to bezobrazluk? Nije bilo nikoga na sednici vlade da kaže – Ljudi, pa koliko ovo košta? Mi smo siromašni, štrajkuju prosvetni radnici, nemaju da jedu. I niko da kaže – E, vraćaj ovo! Đinđić je sto puta tako vraćao, uopšte o tome nismo raspravljali, samo – skidaj s dnevnog reda. Ovo je sramota, tamo se ne zna više kako se i zašto donose određene odluke. I kad parlament ne zaseda, to je zato što oni nemaju nikakve nove predloge zakona.\nKoji put mi menjamo Zakon o gradnji Olivera Dulića? Više ne znam šta tačno oni hoće. Imamo temu restitucije. Restitucija će morati da se uradi jer ste izabrali društveno-ekonomski sistem, koji podrazumeva povratak imovine. Oni sad kažu – To će nas uništiti. A neće da nas uništi to što su tajkuni pokupovali sve, što su kupili praktično celu zemlju u Vojvodini. Što članovi Koštuničinog kabineta, dok je bio premijer, kupuju na tuđa imena zemlju u okolini Pančeva i svuda. I kada bude trebalo da razvijamo poljoprivredu, otkrićemo da je cela zemlja u suštini već prodata ili da njom raspolažu tajkuni, i to jedan vrlo ograničen broj tajkuna. Vera da je dovoljno to što idete u evropske integracije, pokazuje se kao netačna. To je isto kao kada se kaže – Pobediću u ratu, a kada pitaš s kim i kako – Pa ne znam, ali znam da hoću da pobedim. To, nažalost, nije dovoljno i pokazalo se da ćete u ovom slučaju birati da li hoćete da budete popularni ili hoćete nešto da menjate u Srbiji. Paradoks će biti da na kraju nećete biti ni popularni, a nećete ništa ni uraditi. I nisam siguran da će Tadićev sastanak sa Srbima u dijaspori, koji je inače organizovao uoči popisa u Crnoj Gori koji je tamo izazvao velike tenzije, išta pomoći onima koji su danas na vlasti. Pomoći će im samo suočavanje sa istinom, ako su oni to u stanju.\nPogledajte Angelu Merkel, od nje niko baš ništa nije očekivao. U Kolovoj vladi zvali su je malom damicom, pošto je mala rastom. Jedan moj drug se seća da mu je Kol stalno govorio – Traži prijem kod ove Angele Merkel, kod nje niko ne dolazi. Međutim, šta se pokazalo? Da je nemački privredni rast 3,5 posto i da, Nemci tako pišu, ministar finansija sada ne skida osmeh sa lica. Ne ulazim u to šta su sve koreni njenog uspeha, ali Nemci je cene po tome da li je uspela da se nosi sa privrednom krizom. Pogledajte našeg ministra spoljnih poslova, ti u skupštini kažeš – to nije njegova politika nego moja, a onda posle dva-tri meseca to najbrutalnije demantuješ time što ga, u stvari, dezavuišeš, pa ga onda ne podržiš za potpredsednika, pa onda on padne na tim izborima. I sad ja vas da pitam, kada ministar Jeremić sad putuje po Evropi, kada on dođe svi znaju, predsednik ga je demantovao, stranka ga nije izabrala, neuspešno se kandidovao, šta mislite koju sad on težinu ima kao ministar? Pa nema više tu težinu. Ko brani Borisu Tadiću da izađe u javnost i da kaže – Ovi moji ministri ne rade, imam bolje ljude, zameniću ih? Ali, za to treba imati neke snage i treba prekinuti sa slušanjem svojih saradnika za menadžment i za PR. A od njih je bar jedan postao vrlo bogat čovek od kada je u predsedništvu Srbije. I to je nešto o čemu će se tek govoriti. I ako se takve odluke ne donesu, onda prosto, kako jedan cinik kaže – Englezi se uče na Oksfordu, a Srbi na svojim greškama.\nSvetlana Lukić: Bio je ovo još jedan Peščanik. Slušali ste Žarka Koraća i Mišu Brkića, a na našem sajtu možete da pročitate i najnoviji tekst Vesne Pešić, koja govori o ovom sastanku Saveta svih Srba i predsednika Tadića. Oni se svi zajedno pripremaju za popise stanovništva u susednim državama, a naročito u Crnoj Gori. Tu su i tekstovi Ljubomira Živkova, Dejana Ilića, on piše o štrajku nastavnika, tu su i tekstovi prevedeni iz strane štampe, iz Rusije i naravno sve ovo što se tiče Bliskog istoka. Naš novi mlađi saradnik Ivan Kostić je pokušao da nam objasni ko su Muslimanska braća, zatim je tu tekst Heni Erceg, koja piše o događajima u Hrvatskoj itd. Mi se čujemo idućeg petka, doviđenja.\nEmisija Peščanik, 11.02.2011.


FK “Mladost“ je postala član Premijer lige BiH, a to je početak ujedinjenog fudbala na teritoriji BiH.\nIste godine Klub je u Kup takmičenju BiH igrao u polufinalu sa FK “Željezničar“ Sarajevo. Te dvije utakmice imale su veliki značaj za Klub i Opštinu Gacko jer je televizija prvi put direktno prenosila obje utakmice.\nFK “Mladost“ Gacko ima 5 takmičarskih selekcija i Omladinsku školu fudbala.\nJuniori: Omladinska liga BiH – grupa “Jug“\nKadeti: Omladinska liga BiH – grupa “Jug“\nPredpioniri: Pionirska liga Hercegovine“Trebinje“


Plezir leksikon: Poeziju i pozorište povezuje istinitost trenutka – Plezir\nŽivotni stilJuly 9, 2019\nPlezir leksikon: Poeziju i pozorište povezuje istinitost trenutka\nPre nekoliko meseci slušala sam radio emisiju u kojoj je gostovala jedna čarobna devojčica, koju što sam više slušala, bivala sam sigurnija da želim da je upoznam i razgovaram sa njom. Neposredan povod da je napokon ugostim u našem Plezir leksikonu, između ostalog, bili su zbirka poezije Vežbanka za strah na kojoj je radila zajedno sa ilustratorkom Sonjom Bajić, kao i gostovanje Gradskog pozorišta Čačak na Velikoj sceni Narodnog pozorišta predstavom „Triptih o radnicima“ za koju je pisala jednu od priča. A onda, priliku za razgovor iskoristile smo i da se dotaknemo brojnih drugih, važnih tema vezanih za njen život i stvaralaštvo. I da, pozitivan utisak koji sam stekla slušajući je, još više je porastao nakon razgovora. Zato, predlažem da ne propuste priliku da na neposredan način zavirite u izuzetno zanimljiv svet dramaturškinje i pesnikinje, Sare Radojković, mlade žene koja se na više frontova uspešno bori da umetnost živi punim plućima.\nDraga Saro, toliko toga bih te pitala odjednom, ali hajde da krenemo redom. Kroz sve projekte na kojima radiš pisanje je konstanta koja pronalazi svoju formu. A gde je izvor? Kako si se zaljubila u pisanje?\nIzvor je, mislim, u meni. U svemu što sam htela da kažem, ali nisam uspela govorom nego sam morala da zapišem. Izvor je zapravo u mojoj nemogućnosti da komuniciram drugačije. Ali trudim se. Zaljubljenost u pisanje je došlo iz dečije bezbrižne dokolice, činjenice da je među igračkama bila slovarica (male kartice sa slovcima i nacrtanim predmetima koji počinju na to slovo), a na policama oduvek puno knjiga.\nDa li ti tražiš priče o kojima ćeš pisati ili one pronalaze tebe?\nPotpisuješ jednu od priča u Triptihu o radnicima, koji je i prva predstava Gradskog pozorišta u Čačku, postavljena posle mnogo godina. Saga o radnicima u tekstilnoj industriji i kršenju ljudskih prava priča je koja pruža uvid u pravo stanje našeg društva. Kako je nastala predstava i ovaj tekst?\nPredstava je nastala tako što je predivan tim ljudi iz Čačka na čelu sa Bratislavom Jankovićem pozvao Juga Đorđevića, reditelja i rekao mu da, pod punom svesti šta to znači, oni žele da pokrenu novo pozorište u Čačku i da mu treba neko sa kim bi napravio prvi korak. Jug je osetio da je u pitanju iskrena priča, to poverenje je zatim preneo i na nas spisateljice i pisca. Rekao nam je da je Čačak radnički grad i da se u mislima stalno vraća dvema nesrećama tj. požarima u fabrikama tekstilne industrije. Jedna se desila početkom dvadesetog veka u Njujorku, sledeća početkom 21. veka u Bangladešu, a danas znamo kakvo je stanje u industriji generalno u Srbiji. Podelili smo se i krenuli sa radom pod Jugovim vođstvom, prvo mi pisci, a onda i glumci i drugi autori, prijatelji i pomoćnici.\nRadila si i na adaptaciji drame „Slučajna smrt jednog anarhiste”, predstave koja na programu Jugoslovenskog dramskog pozorišta već nekoliko godina u nazad puni scenu Ljuba Tadić. Koliko se razlikovao ovaj angažman u odnosu na proces pisanja u potpunosti autorskog teksta? Šta je bio najveći izazov?\nPosao dramaturga drastično se razlikuje od posla dramskog pisca. Ukratko, dramaturg usklađuje rediteljski koncept sa arhitekturom teksta, a u odnosu na tačku čitanja iz ugla današnjeg gledaoca. Dakle, sve je bilo najveći izazov. Ali uz onakvu glumačku ekipu, a pre svega Nikolu Đurička sve se to i podnelo. Najteže nam je bilo da budemo aktuelni ali ne i banalni.\nOstajemo u pričama iz pozorišta, jer ne mogu da te ne pitam za predstavu Edit, monodramu koja je pobrala odlične kritike i nekoliko nagrada ali je ostala bez svog pozorišta. Kako se jedan komad (iz) bori za svoje mesto pod Suncem?\nNovim sagledavanjem pozorišta. Da li je ono samo i isključivo vezano za zgradu institucije? Nezavisna trupa Tri Groša b i s vašta imalo da vam kaže na tu temu.\nKako se u tvom mikrokosmosu prepliću pozorište i poezija?\nI poezija i pozorište se trude da uhvate magiju živog trenutka. Znaš onaj osećaj kada je dobra pesma ili predstava ali ti ponestanu reči da je opišeš nego uz uzbuđenu onomatopeju nekako kažeš samo – da to je to. „Radi me“. Sve funkcioniše, sve je u jednostavnosti koja je naizgled ništa, a u stvari je sve. Osećaš istinost trenutka. Uf, evo zapetljala sam se. Recimo da ih povezuju velika ljubav i prema jednom i prema drugom.\nTvoja druga pesnička zbirka, na kojoj si radila sa ilustratorkom Sonjom Bajić, Vežbanka za strah, privukla je veliku pažnju i dobila odlične kritike. Kako je došlo do vaše saradnje i ideje za interaktivnu zbirku poezije?\nKontakirala sam Sonju jer mi je trebalo da sviram u „dve ruke“, a osetila sam da je ona ta. Osetila sam da mi je poezija „impulsivna“, pulsirajuća i da taj impuls mogu da predam njoj a zatim zajedno čitaocima.\nKakvi se to strahovi i bolne dileme kriju iza slatke, ženstvene korice sa ogledalcetom na njoj?\nStrah od sopstva, strah od života, strah od smrti…\nDa li strahovi postaju manji i razumljiviji kada ih zapišemo?\nNadam se da postaju prvo razumljiviji pa vremenom, možda i manji.\nPoezija je vrlo intimna, privatna stvar, a ti si ipak pronašla načina da je podeliš sa svetom ne samo objavljivanjem zbirke već i otvaranjem mogućnosti da se svaki čitalac uključi sasvim direktno i obračuna se sa svojim strahovima. Je l’ bilo strašno?\nJeste. Bilo je i strašno lepo.\nProšle godine si dobila priznanje „Vitomir Bogić“ za najboljeg mladog radiofonijskog stvaraoca za serijal dramskih minijatura „Program tvog kompjutera“ emitovan na Radio Beogradu. Reč je o interesantnom serijalu koji problematizuje aktuelnu temu koju više nije moguće ignorisati. Koje to nove izazove nam je donelo digitalno doba?\nIzazov da ostanemo autentični, neproračunati, punokrvni dobri ljudi koji žive sada, sa sećanjem na prošlo i osećajem za buduće. I najveći izazov od svih – da verujemo jedni drugima.\nImajući u vidu da si, po sopstvenom priznanju, multipraktik, koji su to projekti na kojima aktivno radiš sada?\nTrenutno radim samo na jednom projektu. Na sebi i samoočuvanju. Posle ćemo se već teme, formati i ja pronaći nekako.\nNa prevaru. Mama je rekla, ček da vidim koliko se klima i onda ga „slučajno” čupnula malo više pa je on „ispao”.\nNadam se da će uskoro izaći novi roman Ane Vučković „Yugoslav” čije sam delove slušala na javnom čitanju. Preporučila bih muziku Lovely Quinces odnosno Dunje Ercegović koja će od sad valjda nastupati i pod svojim imenom, jer pokušava nove stvari. Opasna jedna cura sa gitarom moćnog glasa. Za gledanje, obavezno predstavu „Homo Faber” režija Ana Tomović, dramatizacija Tamara Baračkov.\nTAGS: Plezirplezir leksikonPlezir magazinSara RadojkovićSara SavcicSlučajna smrt jednog anarhisteVežbanka za strah\nOdusevljena sam komentaru da radi na samoocuvanju. Divan odgovor.


Da li Subotici ponestaje razumevanja za bicikliste? | (Vesti - 29.10.2018) Subotica\nKomentara: 54 | Pregleda: 7912\nDa li Subotici ponestaje razumevanja za bicikliste?\n29.10.2018 u 10:35h\nZbog učestalih "Pištaljki" u kojima se sugrađani žale na bicikliste, ali i žalbi biciklista da se suočavaju sa brojnim problemima u gradu, postavlja se pitanje da li je Subotica, kao grad biciklista, postala intolerantna na iste?\nOdlukom o pešačkim zonama i vođenju teretnog saobraćaja kroz naseljena mesta na teritoriji grada Subotice, koja je doneta 6. jula, a stupila na snagu 14. jula prošle godine, saobraćaj je u pešačkoj zoni zabranjen svim vrstama vozila, izuzev motornim vozilima kojima nadležni organ za poslove saobraćaja Gradske uprave odobri prolaz i zaustavljanje, i to isključivo u vremenu od 6 do 10 časova, dok bez odobrenja mogu da se kreću i zaustavljaju jedino vozila hitne pomoći, vatrogasne službe, policije i komunalne policije, kao i interventna vozila javnih preduzeća uz radni nalog.\nDa se Odluka nakon više od godinu dana primene ne sprovodi u potpunosti, ukazao je jedan naš sugrađanin u rubrici "Pištaljka", koji je upitao gde je komunalna policija kada treba da se kazne biciklisti koji i pored zabrane voze bicikl na Korzou.\n- Da li znaju koliko male dece trči po gradu i koliko biciklisti naglo koče da ih ne bi udarili. Još pogledaju roditelje popreko u fazonu zašto vam dete trči i oni su kao nešto ljuti i iznervirani jer im je neko preprečio put! Neka baba naleti na mene i kaže mi "pa gde gledaš"?! Ja gde gledam, a ona vozi bicikl na Korzou! Molim lepo da neko reaguje i počne da kažnjava bicikliste. Da li treba da povrede neko dete da bi se tek tada reagovalo? Ako ste doneli Odluku da bicikl ne sme da se vozi na Korzou, onda isto sankcionišite. U suprotnom je sve besmisleno - napisao je naš sugrađanin u rubrici "Pištaljka".\nNasuprot tome, iz Sekretarijata za inspekcijsko-nadzorne poslove navode da komunalna policija ima svakodnevno angažovanu patrolu koja vrši kontrolu komunalnog reda u pešačkoj zoni, dok se subotom i u dane održavanja manifestacija, kontrola obavlja zajednički sa komunalnim inspektorima. Dodaju da je prilikom kontrola, uočeno značajno prisustvo biciklista u pešačkoj zoni, koji zbog brzine kojom se kreću u velikoj meri ugrožavaju pešake.\n- Komunalna policija i inspekcija nije u mogućnosti da kazni sve nesavesne građane koji projure na biciklama, delom i zbog toga, što dosta često biciklisti ne reaguju na zahtev komunalne policije da se zaustave. U situacijama gde su građani koji voze bicikl u pešačkoj zoni, odmah prestali da istu voze čim im se obratio komunalni inspektor ili policajac i nastavili dalje peške gurajući bicikl pored sebe, nije im se izricala kazna već samo usmena opomena što je uglavnom slučaj sa starijim sugrađanima - stoji u pisanom odgovoru Sekretarijata za inspekcijsko-nadzorne poslove, u kojem se dodaje da nije moguće precizirati broj izrečenih kazni koje se odnose samo na kretanje biciklista, s obzirom na to da se evidencija kazni vrši po Odlukama po kojma su naplaćene. - Za prvih šest meseci ove godine, po Odluci o pešačkim zonama i vođenju teretnog saobraćaja kroz naseljena mesta na teritoriji grada Subotice, naplaćeno je ukupno 30 kazni i one za fizička lica iznose 5.000 dinara.\nNaša sugrađanka N.V. kojoj je bicikl osnovno prevozno sredstvo po gradu, od kuće do posla i nazad, kaže da ne razume odakle toliko nezadovoljstvo i bes prema biciklistima, kao i da Odluka, kojom je vožnja dvotočkaša u pešačkoj zoni centra grada zabranjena, značajno utiče na one koji voze bicikl, jer im produžava svakodnevne rute.\n- Ne bih se složila s tim da su biciklisti toliko nesavesni i bahati u vožnji. Neki od nas uredno poštuju Odluku i kada dođu do Korzoa siđu s bicikla i guraju ga dok ne izađu iz centra grada. Međutim, ta Odluka je na neki način i problematična za one kojima je bicikl osnovno prevozno sredstvo, jer da biste došli od Jadrana do Trga Žrtava Fašizma, morate da idete okolo, po sporednim ulicama, što nam oduzima vreme, a takođe je dobro poznato da u nekima od njih nema staza ili nisu u sjajnom stanju. Potrebno je naći neko kompromisno rešenje, po kojem bi pešaci bili bezbedni, a biciklisti ne isključeni iz saobraćaja - kaže naša sagovornica N.V.\nOna dodaje da je ovo samo jedan od problema sa kojima se suočavaju biciklisti, te da je za njihovu spoznaju dovoljno samo da se sedne na bicikl i pokuša doći s jednog kraja grada na drugi. Tome u prilog idu i "Pištaljke" u kojima su sugrađani ukazali da su u pojedinim delovima grada staze u lošem stanju, da su se na nekima pojavile opasne rupe, kao i da su staze često neprohodne, jer se na njih nepropisno parkiraju vozila.\nOdržavanje biciklističkih staza u nadležnosti je Javnog preduzeća za upravljanje putevima, urbanističko planiranje i stanovanje, iz kojeg navode da su ove godine izdvojena značajna sredstva za njihovu obnovu. Osim sitnih popravki, ističu da je urađena rekontrukcija dela biciklističke staze uz kasarnu "Kosta Nađ" na Segedinskom putu, jedne od najfrekventnijih na relaciji od Subotice do Palića, dok je potpuno nova staza izgrađena uz ulicu Prežihova Voranca do Hajdukova.\n- Nastavićemo sa ovakvom praksom i svake godine ćemo ulagati u izgradnju novih i popravku postojećih biciklističkih staza. Takođe, jedan od načina zaštite i podizanja bezbednosti biciklista na viši nivo je i obeležavanje biciklističkih staza, u delovima na kojima se ukrštaju sa drugim saobraćajnicama. Prošle godine su obojene crvenom putarskom bojom i obeležene prigodnim znacima, a ove godine su rađene takozvanom "crvenom plastikom", čime se postigla njihova dugotrajnost i veća upadljivost - navode iz nadležnog preduzeća.\nKao jedna od najranjivijih kategorija u saobraćaju, biciklisti u našem gradu nemaju Udruženje koje bi se bavilo njihovim problemima, obavezama i pravima kao učesnika u saobraćaju. Takođe, primetan je i nedostatak mesta za odlaganje za bicikala, s kojih se neretko dešava da iste nestanu.\nŠta biciklisti smatraju najvećim problemom u Subotici?\nNedovoljno uređene biciklističke staze (biciklistička infrastruktura)489 glasova\nNedostatak mesta za bezbedno odlaganje bicikala30 glasova\nBezbednost u saobraćaju / Saobraćajna (ne)kultura118 glasova\nKrađa bicikla121 glasova\nPređi na glasanje Ukupno 758 glasova\nNedovoljno uređene biciklističke staze (biciklistička infrastruktura)\nNedostatak mesta za bezbedno odlaganje bicikala\nBezbednost u saobraćaju / Saobraćajna (ne)kultura\nPostavljeno pre 522 dana i 8 časova\nBiciklisti na korzou\nRupe na biciklističkoj stazi na Majšanskom mostu\nOpasne udarne rupe na biciklističkoj stazi u centru grada\nNije bitno [pre 522 dana i 8 časova] Odgovori\nObratite paznju na biciklisticku stazu od bolnice do nis pumpe u Aleksandrovu, jednom prođes napravis 2 osmice na tocku i dobro da vrat ne polomis tokom voznje od rupa\n#260123 (7) (121)\nA i glupi pesaci koji setaju i stoje na biciklistickoj stazi bi mogli malo da mrdnu sa njih ;) ja nemam problem da zakacim nekoga zbog prostacenja na biciklistickoj ;) cisto malo da razmisli hoce li i dalje smetati biciklistima\n#260124 (57) (110)\nsaša [pre 522 dana i 5 časova]\nKoliko si tek ti glup sa svojim komentarom, pojma nemaš. Zašto vređaš svoje sugrađane .\n#260148 (69) (38)\nAndrea [pre 521 dan i 11 časova]\nBravo za komentar. A za onu rečenicu da koliko male dece trči po gradu da dodam da roditelji uopšte ne paze na svoju decu . Znači dete istrči na put ispred auta ili bicikle a roditelj tamo negde plećkara ili čačka svoj telefon.\n#260200 (7) (31)\nAnonymous [pre 522 dana i 8 časova] Odgovori\nU potpunosti se slazem. Bicikliste treba kazniti koji ne postuje saobracajni zakon\n#260125 (74) (78)\nTrovach [pre 522 dana i 2 časa]\nZasto samo bicikliste? Kao da su ostali ucesnici u saobracaju bezgresni. Mi imamo auto, ali ga vozimo 1-2 puta nedeljno. Svuda uglavnom idemo biciklom. Moji kumovi takodje, dok znam neke koji ni 100 metara ne idu peske, vec sedaju u kola. Kada sledeci put nadjes slobodno parking mesto, seti se da si ga nasao zahvaljujuci biciklistima poput nas.\n#260168 (17) (60)\nnn [pre 522 dana i 7 časova] Odgovori\nVise biciklista = manje guzve u gradu, cistiji vazduh, manje buke.\nZa pocetak bi bilo dobro da se poveze Palic i Mali Bajmok sa dobrom biciklistickom stazom sto podrazumeva spustene bankine, obelezene prelaze, zakrpljene rupe, adekvatna sirina i pre svega ravan asfalt ( bez korenja, npr ). Mnogi ljudi koji sada voze kola bi mogli veci deo godine da idu biciklom na posao i sto je najgore mozda nisu ni svesni koliko bi se bolje osecali. Vremenom bi se mogle uspostaviti i druge staze koje povezuju delove grada u drugacijim pravcima. Verujem da se moze ispitati koje su rute najprometnije i na osnovu toga ulagati sredstva. Grad nije velik i moze da se stigne skoro svugde za pola sata.\nNazalost, izgleda da se slabo radi na tome i cini mi se da se radi sa pola mozga, ako i toliko. Dobar primer je prelaz kod bivseg bioskopa zvezde. Na delu gde treba biciklisti da prodju bankina je ostavljena a kod pesaka je spustena.\n#260128 (5) (152)\nJa sam bivsi malobajmocanin i znam da je deo trotoara pored Buvljaka namenski napravljen kao biciklisticka staza, ali nikada nije postavljen znak, niti bih se usudio tuda voziti biciklu. Biciklisticka staza pored Prozivke takodje nije obelezena, tako da je potpuno legalno voziti biciklu beogradskim putem.\n#260169 (7) (32)\nrobert [pre 521 dan i 23 časa]\n@NN Slazem se sa tobom, ali opet....mislis na ivicnjak a ne bankinu.\n#260183 (1) (6)\nDuX [pre 522 dana i 7 časova] Odgovori\nAko je zabranjeno da se vozi po korzou nije mi jasno šta je problem ? Da se skrati put jer bože moj ako ideš okolo izgubićeš tri -pet minuta .\n#260130 (36) (96)\nNBW [pre 522 dana i 7 časova] Odgovori\nNajjače mi je kada se pozivaju na to da su deca ugrožena. To je dobitni džoker.\n#260132 (41) (90)\nlalo [pre 521 dan i 23 časa]\nal lupetas, vidi se da nemas male dece, izadji malo pa pogledaj kako biciklisti jure korzom izmedju i pored dece, jos dobacuju sto se deca ne sklone!!!\n#260180 (20) (16)\nOna [pre 521 dan i 20 časova]\nE pa i jesu, ja sam vozač automobila,ne vozim bicikl zbog dvoje male dece, a isto sam prošla kako ne treba ne jednom već više puta od strane biciklista na korzou dok sam gurala bebu od dva meseca u kolicima, a starije dete je trčkaralo okolo. Umalo mi BAHATI BICIKLISTA nije zakačio starije dete i kolica jer je tako lepo vozio da je svojim biciklom napravio, takozvanu, osmicu.Čast izuzecima koji siđu sa bicikla i ponašaju se normalno u pešačkoj zoni.Ne nisam ne razumna, znam da se mnogi voze biciklima jer drugo prevpzno sredstvo nemaju, ali ako mogu ja i moram da se ponašam u saobraćaju u skladu sa zakonom, neka to poštuju i pomenuti.\n#260190 (13) (20)\nHAJDUK [pre 522 dana i 7 časova] Odgovori\nKada bi se svako pridrzavao zakona , kulture , i kada bi svako imao vremena , razumevanja za druge ucesnike u saobracaju ne bi bilo nikakvih problema . Ali dok svi mi prebacujemo krivicu jedni na druge , a ne priznajemo i svoju krivicu ne verujem da ce se nesto pozitivno desiti po ovom pitanju .\n#260133 (0) (92)\nmetak [pre 522 dana i 6 časova] Odgovori\n2 stvari, ako ne moze korzom na biciku onda ne moze zakon je zakon, mene licno vise smetaju ti elektricni bicikli, jednostavno se ne cuju a svugde se pokrecu...\n#260135 (5) (103)\nAlc40 [pre 522 dana i 4 časa]\ntreba promeniti zakon koji steti gradu.\n#260151 (14) (6)\nrealan [pre 522 dana i 5 časova] Odgovori\nTi izumi "slobode i demokratije", te "pištaljke" i "zviždači", imaju za cilj da upropaste normalno društvo. Sećate se Petog oktobra, pištaljki, zviždaljki, bubnjeva, psovki, kleveta, uvreda, nasilja? Poluobrazovanoj i polupismenoj rulji dati da "uređuje" nešto? Eto vam ih, uživajte. Subotica je oterala ono što valja pa otišla u tri lepe. A biciklisti i pešaci? Ma, sve to treba komunistički, po kratkom postupku. Ne sme ništa da ostane. To je njegov cilj.\n#260139 (52) (17)\nPistaljke i zvizdaci ukazuju na propuste, a petooktobarska revolucija nazalost nije dovrsena. Najbolje bi, po tebi, bilo da sve ostane kako jeste, da jos malo vise bacamo smece po ulicama, da u saobracaju bude jos veci haos, da zasticene manjine mogu i dalje nesmetano da kradu, otimaju, ili prose, da bude jos vise rupa na putevima, da nam se deca bodu nozevima...\n#260170 (2) (33)\nNemesis [pre 502 dana i 20 časova]\nNikad se nije desio 6. oktobar, to je najveci problem, da se desio, sve bi bilo drugacije. Pomenuto datuma je trebalo da bude javno vesanje prethodne vlasti i svih njenih pomagaca i ostalih, sigurno nekoliko stotina ljudi, pa bi se svako 2x posle razmislio sta ce i kako ce. Ovako, videli da nema opasnosti, pa udri dalje.\n#261387 (0) (0)\nsanja [pre 522 dana i 5 časova] Odgovori\nNa sajtu Subotica.com je u tekstu "Subotički je voziti bickl" sve lepo napisano, a objavljen je 2015. godine.\nSada je 2018. godina i ništa se nije promenilo kada su u pitanju odnosi gradske uprave prema potrebi građana da imaju uređenu biciklističku infrastrukturu.\nTužno je biti svedok vremena gde gradska vlast nema sluha za rešavanje više stvari jednim potezom, a potez je izgradnja novih i sanacija postojećih biciklističkih staza.\nVišestruka korist upotrebe bicikla:\n- zagađenje životne sredine 0%\n- zdravlje sugrađana poboljšano\n- iznajmljivanje bicikli SuBike bi se povećalo\n- turističke bike ture bi sigurno koristile pozitivnijem utisku o gradu\n- ljudi bi bili zadovoljniji (ako to nekog u ovoj zemji interesuje)\n- smanjenje pretrpanosti centra grada automobilima\nI na kraju: SUBOTIČKI JE VOZITI BICIKL !!!\n#260140 (0) (75)\njozo bubnjar [pre 522 dana i 1 čas]\nVidi, meni ne smetaju bicklisti, pa i oni su ucesnici u saobracaju. Ali, upravo tu nastaje problem. To nije preblem od davnina, nego od nedavno (mozda 10-ak godina unazad). Sto su mnogi, ne generalizujem, biciklisti zaboravili, a mnogi mladji nisu ni svesni da su upravo i oni ucesnici u saobracaju.\nAko imas kola, provozaj se u toku dana vise puta ul.B.Radic. Sreca pa je sirok put, ali i dan danas podosta biklista, i pored biciklisticke staze, voze kolovozom.\nAjde i to, ok, upalis zmigavac pa ga preteknes, ni to nije problem, isto kao da bilo koje drugo vozilo pretices.\nAli, zato, ono najstrasnije je kada, pogotovo stariji sugradjani, jednostavno izlete iz sporednih ulica i presisaju preko "glavnog" puta bez da se i najmanje strecnu. E to je van pameti.\nDrugo, mnogi mladji sugradjani nabiju slusalice u oba uveta pa nisu ni svesni situacije i desavanja oko njih. Mnogi zamisljaju da su na krosu na nekoj stazi.\nNa to se najvise vozaci zale. Na stranu, ima ohoho bahatih vozaca, takodje\n#260176 (0) (25)\nČINJENICA [pre 522 dana i 5 časova] Odgovori\nBiće da je razum deficitarna "roba" uopšte, a ne samo kada su biciklisti u pitanju. Pa je, tako, danas "normalno" biti nenormalan, a svako drugačije ponašanje - asocijalno. Da nije tako, a jeste, (zlo)upotreba mobilnih skalamerija u saobraćaju bila bi mislena imenica, pa, na primer, pešaci ne bi prelazili ulicu buljeći u mobilni ne obazirući se na okolna dešavanja; za bicikliste bi bila rezervisana jedna ili obe trake sa kandelaberima na Korzou; vožnja po prelazima ne bi bila pravdana uzdignutom bankinom; parkiranje na trotoarima, bus-stajalištima...navodnim nedostatkom parking mesta tik naspram kioska, kafea, prodavnice...; udarna rupa na biciklističkoj stazi pored Žute kuće ostavljena "za seme", a nakon bliskog susreta okrečena s moje strane za opomenu drugima...Da je razuma, bilo bi znčajno drugačije, ali, eto, nije, nažalost!\n#260141 (2) (51)\nrobert [pre 521 dan i 22 časa]\ni ti ne znas razliku. ali u pravu si.\n#260184 (3) (3)\nČINJENICA [pre 521 dan i 3 časa]\nUpsss...! Gde meni, ej, meni, da se desi propust od planetarnog (da li?) značaja!? Srećom, te si pravovremeno primetilo, a potom i skrenuo pažnju na razliku između bankine, kao pojasa pored puta, i ivičnjaka. Mada, dve-tri "čiste" u vezi predmetnog problema bile bi značajniji doprinos. Nije ti poznata materija ili diskutanti nisu na tvom nivou? Inače, u pravu si i ti.\n#260220 (3) (1)\nMara [pre 522 dana i 5 časova] Odgovori\nNije tačno da ne postoji razumevanje za bicikliste. Postoji, dokle god se biciklisti kreću stazama koje su njima namenjene, a ne pešačkim zonama. Činjenica da, recimo, oni voze po korzou, nije do loših biciklističkih staza, nego je prosto bezobrazluk.\n#260145 (39) (52)\nsaša [pre 522 dana i 4 časa]\nMaro svaka ti je na mestu. Ajde sad da zamislimo vozače automobila kako voze jednosmernim ulicama u suprotnom smeru jer Bože moj u ulici kojom treba da prođu ima mnogo rupa pa je ova jednosmerna bezbednija, ili zamislimo da iz istog razloga svi počnemo voziti u zonama zabranjenim za saobraćaj motornih vozila i tsl. Ovaj narod treba da poštuje propise i da se nauči redu i gotova priča.\n#260152 (11) (59)\nXxxNoble [pre 522 dana i 5 časova] Odgovori\nA i "dragi pesaci" neka takodje obrate paznju. Stanu na biciklisticku stazu i razgule pricu ,sve mi dodje da ih upitam *Jeste li za kaficu?*...Malo obzira,ako znate gde vam je pesacki i koja su vasa prava onda tako treba da znate i koja su pravila i vase obaveze. Znaci pesacki za pesake,biciklisticka za bicikliste itd. Khm,khm...i da! Vozaci svojim nemarom i bahacem takodje vole da parkiraju na biciklisticku stazu...Kako to da komunalna ne vidi?? Kako to da vozaci nisu kaznjeni koji se bahato parkiraju,kako isti ti policajci ne opomenu usmeno gradjane da stoje na biciklistickoj stazi..Kako ti roditelji koji se konstantno zale na sve oko sebe,jedino ne na sebe,isto tako svoju decicu pustaju da trckaraju po bicikl.stazi jer Boze moj,to je slatko i treba imati obzira dok to dete trckara majka i otac gledaju izloge ili drndaju telefone...U svakoj prici ima ono *cast izuzecima* . Poraditi na savesti.\n#260149 (5) (54)\nAlc40 [pre 522 dana i 4 časa] Odgovori\nSto se jednostavno ne bi ugledali na metropole Evrope, pa svuda je dozvoljeno biciklama ici..u Ljubljani bicikle imaju svugde prednost, i po pesackoj i po putu cak im ne vaze jednosmerne ulice. Samo u Subotici je zabranjeno po pesackoj voziti biciklu. I jos nesto, deca ne trebaju da trce po korzou, jer to je ulica..deca treba da trce p igralistima, fudbalskim terenima, salama za male sportove...\n#260150 (38) (46)\nsvaka cast za komentar, a sada pravac kod dr. Djordjevica po terapiju!\n#260181 (18) (6)\nMa hajde... Decu u kaveze da bi drtine mogle slobodno da jurcaju korzoom, alal vera majstore... Neverovatan ti je IQ. Idi u Sloveniju pa jurcaj pešačkom zonom.\n#260191 (16) (12)\nSteve [pre 521 dan i 10 časova]\nVrlo rado bih vam poslao slike iz beča gde zivim. U pesackoj zoni horizontalna signalizacija za bicikliste. Jednosmerna ulica gde lepo pise osim za bicikliste ili mozda sliku ispred moje zgrade gde se na raskrsnici vidi jedna traka za bus do trotoara a zatim traka za bicikliste pa tek onda dve trake za automobile. A ti aj probaj da ne das biciklisti koji ide pravo ppravo prvenstva.\n#260202 (0) (6)\nAlc40 [pre 521 dan i 9 časova]\n@Ona tebe treba u kavez, a decu na igraliste.\n#260203 (3) (4)\nFox [pre 522 dana i 4 časa] Odgovori\nSamo da dodam da svi veliki gradovi su potpuno slobodni za bicikliste. U Ljubljani na primer kola ne mogu uci u centar grada ali biciklisti mogu da koriste sve staze namenjene pesacima. I nikome ne smeta. Amsterdam necu ni da spominjem.\nNama kao narodu generalno nedostaje jedna stvar: KULTURA. I to svim ucesnicima u saobracaju.\n#260153 (8) (66)\nNedim [pre 522 dana i 4 časa] Odgovori\nKoliko znam imamo dugačke biciklističke staze od Kelebije do centra grada i do Palića.Neka biciklisti kroz centar grada guraju bicikle zbog starijih i male dece.Kako nikome ne smetaju ti mladići od nekih 14-25 godina koji voze dasku kod Zelene fontane i uništavaju te ploče oko fontane.Nikada još nisma video predstavnika Komunalne policije da je bio na Trgu i kaznio dečka sa daskom.Video sam komunalnu policajku po poslednjoj modi odevenu i njenog kolegu kako izlaze iz kafića.\n#260154 (14) (34)\nAlen [pre 522 dana i 4 časa] Odgovori\nKoliko biciklista ima reflektujuci prsluk? Ni jedan! Koliko biciklista je pravilno osvetljeno nocu? Mozda jedva pet procenata! Ako je biciklisti problem da npr. umesto Korzom ide biciklistickim stazama na glavnom putu, Strosmajerovom ili Djure DJakovica i realno izgubi 30 sekundi onda ga treba kazniti. Ako je biciklistu mrzi da sidje sa bicikla i pregura biciklu preko pesackog onda ga treba kazniti. Ako biciklisti smeta bankina na biciklistickom prelazu to ne znaci da treba da je veci kreten od onih koji su takvu biciklisticku stazu napravili i da ugrozava pesake. Takvu bahatost i bezobzirnost za druge ucesnike treba kazniti. Nisu pesaci krivi zato sto je bankina na biciklistickoj stazi niti su pesaci krivi sto ih mrzi malo zaobici Korzo.\n#260156 (24) (45)\nEj neko [pre 522 dana i 4 časa] Odgovori\nJesu bezobrazni biciklisti u centru grada ne mozemo mirno setati sa decom\n#260157 (58) (34)\nNemanja [pre 522 dana i 4 časa] Odgovori\nVozis bajs po putu, i bole te uvo.\n#260159 (7) (8)\nAhnen [pre 522 dana i 4 časa] Odgovori\nKazniti sa 10.000 rsd pa nece viziti po centru!\n#260160 (39) (23)\nUMPAHPAH [pre 522 dana i 3 časa] Odgovori\nSvi smo mi bahati i nekulturni i biciklisti i vozaci automobila i motocikala, i dobro je neko rekao dok god budemo prebacivali krivicu sa jednih na druge nista se nece promeniti. Svi treba da budemo tolerantniji jedni prema drugima. Ne, nisu biciklisti krivi sto nemaju redovno uredjenu biciklisticku stazu ali nisu ni vozaci automobila krivi tome pa da ovi voze po putu umesto po biciklistickoj stazi... sve je u voj drzavi nakaradno samim tim u u ovom gradu sto se odnosi i na (ne) kulturu u saobracaju. Vozim bicikl i kada god mogu krsim pravila svesno( po mom uverenju bezedno po ostale ucesnike saobracaja sto verovatno nije tako pogotovo iz ugla drugih ucesnika u saobracaju) Korzo je samo jedan primer ali ima ih jos mnogo u saobracaju. autu nece biti nista ako udari biciklistu ali biciklisti hoce! naravno ovo znaci da biciklisti prevashodno treba da misle na sebe jer ce njih boleti kada ih neko udari ali isto tako to ne daje pravo vozacu auta da jurcaju i"kasno" koce blizu raskrsnice\n#260166 (1) (36)\ni jos jedna stvar koju bih da mogu strogo kontrolisao je mobilni telefon! svi ucesnici zaobracaja od pesaka do vozaca autobusa ga koriste, kada vidim pesaka kako prelazi pesacki a bulji u telefon i ne gleda ni levo ni desno nego samo prelazi sa misljenjem da on ima prednost jer prelazi na pesackom prelazu, a jos gore je kada biciklista vozi i koristi telefon... ne znam sta je gore ali to nije ni bitno. cinjenica je da mobilni telefon odvraca paznju i da je opasan za sve ucesnike saobracaja i treba mnogo zesce da se kontrolise i sankcionise. koliko puta ste se zamalo "zakucali" u auto ispred sebe jer vam je stigla poruka i vi samo skrenuli pogled da vidite od koga je??..\n#260167 (3) (55)\nGAGA [pre 522 dana i 1 čas] Odgovori\nBiciklisti, koji nemaju položenu A ili B kategoriju, bi isto trebali da budu upoznati sa pravilima u saobracaju (narocito pravila vezana za kružni tok i značenja saobraćajnih znakova).\n#260175 (1) (16)\nC [pre 520 dana i 23 časa]\nPa evo ja nemam položeno ali se usuđujem da kažem da znam zops, psp,... od onih sa dozvolom.\n#260229 (0) (1)\nČINJENICA [pre 522 dana i 5 minuta] Odgovori\nU jednoj od dve nedavne "Pištaljke" biciklistima se zamera uznemiravanje Nj.V. (Njegovog Veličanstva) Pešaka prilikom bezglavog štrapaciranja širokim Korzom, a u drugoj se, opet, vožnja biciklima upar sa pešacima na pešačkom prelazu kod "Zvezde" pravda navodno uzdignutom bankinom na suprotnoj strani. Da rusvaj, cirkus, rijaliti...jednom rečju ludilo bude potpuno, ne bi čudilo da i jedni i drugi ugrožavaju svoje štićenike nepropisnim parkiranjem, pravdajući isto nedovoljnim brojem parking mesta u gradu. Jedino komunalni policajci, koje je na ulici teže uočiti nego sedmicu na "LOTO" tiketu, ne pokušavaju, niti bi mogli opravdati zalud utrošeno gorivo za službene "škodilake" i svoje mesečne prinadležnosti. Nadzorni organ, ko ili šta je to?\n#260179 (0) (13)\nNino [pre 521 dan i 23 časa] Odgovori\nU inostranstvu se prave km i km biciklisticke staze, zamislite, spajaju se biciklisticke staze jedne drzave sa bic. stazom druge i kreira se evropska putna trasa za bicikliste. Sta se desava kod nas? I ono malo biciklisticke staze koje ima je u vecini ocaj, ili parkiraju automobili po njima, moras da izadjes na put gde naravno automobili nemaju strpljenja jer im je dovoljno sto izbegavaju rupcage po putu, jos na to moraju i bicikliste, pa se onda biciklista popne na trotoar, tamo ga naravno mrko gledaju pesaci. Pa se nadje biciklista koji nocu nije osvetljen, vozi pijan ili danju zamislja da je na Tour de Franceu pa tera bez obzira. Ocajni vozni putevi, trotoari, biciklisticke staze, sramota za nas grad. Svi smo pomalo krivi, ali je najveci problem u svim putevima i vlasti gde nazalost ni jedna nije bolja od druge.\n#260182 (0) (21)\nsumaf [pre 521 dan i 21 čas] Odgovori\nStvarno, ali stvarno...\nKoliko smo postali primitivni...\nOznačiti biciklističku traku sa žutom linijom, a ne samo tu, nego i prema fabrikama, tamo gde ljude zarade (za poreze...) Očigledno je lakše da se kuka, nego da se uradi nešto.\nVeć u Segedinu ima te žute linije, označene za bicikliste, tamo gde ne postoji staza njih. A o čemu VI pričate!?\n#260186 (0) (18)\nMali tigar [pre 521 dan i 21 čas] Odgovori\nProsto jednostavio uredite biciklisticke staze i stvar ce biti resena drugo malo se ugledajte na neke druge evropske zemlje gde je i kako je uredjeno i gde mogu da voze biciklisti\n#260187 (1) (18)\nBiciklista [pre 521 dan i 21 čas] Odgovori\nGrad koji ima u centru spomenik legendi kao sto je Ivan Sarić i bicikli radi nesto sto je potpuno nezamislivo na zapadu. Sram vas bilo gradska upravo! Umesto da podsticete i promovisete voznju bicikli, zelen grad, zdravu zivotnu sredinu, fizicku aktivnost, smanjenje izduvnih gasova, smanjenje guzvi u saobracaju, vi ste resili da naplaćujete bezobrazno skupe kazne najsiromasnijima i najugrozenijoj socialnoj skupini. Pogledajte malo kako su stvari uređene u Beču, Ljubljani...\nPozivam sve bicikliste, i ljude dobre volje da se organizujemo u kriticnu masu, i protestujemo sa biciklama na korzo, kao sto su to vec ucinili Beogradjani i Novosadjani. Znam da necete objaviti komentar.\n#260188 (4) (29)\nNatasa [pre 521 dan i 20 časova] Odgovori\nNisam biciklista, ali sam letos jednom uzela od drugarice bajs kako bih obavila neke stvari po gradu.\nJa sam se voznjom izmorila, istruckala sve organe i malo malo morala da sidjem sa bajsa.\nZasto? Zato sto su staze OCAAAJ!\ndok nisam sela na bajs nisam ni shvatala ovu problematiku. Taj dan sam obisla stvarno pola grada i shvatila da ili su staze ocaj ili ni nemas stazu i gde da vozis.\nCak staza do Palica je po meni preuska...ljudi se rekreiraju, voze bajs, rolere, trce i jwdva imaju prostora da se mimoidju.\nDivno bi bilo kada bi neko konacno radio za ovaj grad a ne za svoj dzep.\n#260192 (1) (31)\nLjubica [pre 521 dan i 13 časova] Odgovori\nVeći problem od bicikla su vozila u pešačkoj zoni! I nakon 10 časova ima mnogo "dostavljača" i drugih kojima se moramo sklanjati!\nA što se tiče bicikla u centru, da su ti nezaovoljni mrdnuli malo iz Srbije videli bi da je to sasvim normalno. Naravno, svi treba da budu oprezniji.\n#260194 (2) (10)


U BEČU ove godine bez SVETOSAVSKE AKADEMIJE: Slavsko žito i kolač, a deci SVETOSAVSKI paketići - Naši u svetu\nU BEČU ove godine bez SVETOSAVSKE AKADEMIJE: Slavsko žito i kolač, a deci SVETOSAVSKI paketići\nObjavljeno 27/01/21 u 13:00\n“Poznato je da već mesecima nismo u mogućnosti da proslavimo zajednički, saborno i svečano naša bogosluženja i praznike. Badnji dan i Božić smo proslavili na sličan način kao i do sada. Međutim, nećemo moći da proslavimo našu hramovnu slavu onako kako smo navikli i kako dolikuje. Biće skromno, kao i ostala bogosluženja bez prisustva naroda, sa direktnim prenosom službe”, saopšteno je iz Sabornog hrama.\n“Ipak, Eparhija austrijsko-švajcarska pripremila jednu monografiju – zbirku o dosadašnjim Svetosavskim akademijama (od devedesetih godina do danas). Zbirka, usled otežanog dostavljanja robe preko granice tokom pandemije, još nije stigla do Beča. Međutim, još u prvoj polovini februara, dočekaćemo je ovde kod nas i potom će svaki vernik dobiti po jedan primerak na poklon, u čast dosadašnjih akademija, ali i u znak nepomutne i iskrene ljubavi prema svim vernicima i svakako, u znak ogrmonog poštovanja prema crkvenosti našeg blagočestivog naroda”, najavljeno je u saopštenju.\n“Ovo mi je najlepši momenat iz detinjstva”: Jelena Đoković sve raznežila ovom objavom (FOTO)


UPOTREBA GRADA - Zoran Đerić | Knjižare Vulkan\nŠifra artikla: 278831\nNa primerima proze savremenih novosadskih pisaca Đerić se bavi gradom u književnosti i njegovim prostornim pravilima. Od M. M. Dimovske i Despotova, ka Damjanovu, Juditi Šalgo, Petrinoviću, Pisarevu, Lj. J. Kaspar, S. Tišmi, Tasiću, Kajtezu i Blaškoviću – pokazuje sliku Novog Sada kao romanesknog prostora koja nadvisuje konkretan grad.\nZoran Đerić (1960, Bačko Dobro Polje), književnik i prevodilac, glavni urednik časopisa Scena i vanredni profesor na Akademiji umjetnosti u Banja Luci,diplomirao je Jugoslovensku i svetsku književnost u Novom Sadu, doktorirao tezom Dom i bezdomnost u poeziji XX veka, na primerima ruskih, poljskih i srpskih emigrantskih pesnika. Uređivao je književne tribine i izdavačkudelatnosti Kulturnog centra Novog Sada, bio je upravnik i dramaturg Pozorišta mladih, lektor na Univerzitetu u Lođu, gostujući profesor na univerzitetima u Pragu, Gdanjsku, Krakovu, Novom Sadu i Banja Luci.


Art magazin - Marko Višić - Crteži, Paviljon u Tvrđavi, Niš\nMarko Višić - Crteži, Paviljon u Tvrđavi, Niš\nNIŠ. Galerija savremene likovne umetnosti predstavlja u Paviljonu u Tvrđavi, od 30. avgusta do 19. septembra 2016, crteže Marka Višića (1976, Leskovac). Diplomirao je i magistrirao na Fakultetu umetnosti u Prištini (Zvečan). Dobitnik je više nagrada za slikarstvo.\nTokom celokupnog stvaralačkog procesa Marko Višić kombinuje sadržinske, ekspresivne i poetske elemente upuštajući se u složena likovna promišljanja menjajući često smisao i značenje. Tragajući za novim oblicima slikarskog istraživanja gradi zanimljive celine u kojima dominira sveden, asocijativan izraz preplićući ritmične igre linija, mrlja, crtica sa nežno obojenim partijama iz kojih se pomalja tu i tamo poneki floralni segment ili slovni znak.\nPosebnu ulogu u slikarskom opusu Marka Višića zauzima crtež kao osnova likovnog izraza koji mu omogućava što neposrednije praćenje sopstvenih imaginarnih stanja. U sugestivnoj, stvaralačkoj igri menja smer, debljinu linija, ukida, a potom ponovo definiše formu, uvodi svetle tonove boja tragajući za novim, svežijim načinom slikarskog delovanja. Tokom vremena u prvi plan izbija potez koji je promenjivog karaktera , oslobođen svih nametnutih stega u zavisnosti od trenutnog raspoloženja.\nZahvaljujući, pre svega, dinamičnom govoru linije i gesta, umetnik beleži vlastite zamisli stvarajući poseban mikroumetnički prostor. Neverovatnom lakoćom izvođenja dopire do autentičnih likovnih vrednosti istražujući stavove o ontološkom biću umetničkog dela. U nameri da zabeleži dragocene stvaralačke impulse Marko Višić afirmiše vlastitu prirodu, ali i prirodu same slike.


"UTRKIVALI SE DA SE SLIKAJU S NOVAKOM, SAD IH NEŠTO NE VIDIM" - Čović je primetio i "1 NEOBIČNU STVAR" kod Nadala!\nNebojša Čović, Foto: Starsport©\nDoduše, ostaje mogućnost da je Toni Nadal, kao svaki novinar tokom pisanja dužeg teksta jednostavno upotrebio ove izraze kao zamenice, da ne bi Novaka Đokovića uvek oslovljavao imenom i/ili prezimenom\nObjavljeno: 17.01.2022. 18:36h\nBrojne poznate ličnosti dale su svoje viđenje situacije koja je držala pažnju celog sveta 11 dana, a kulminirala šokantnom deportacijom Novaka Đokovića iz Australije.\nNa sve se vrlo pažljivo osvrnuo i predsednik KK Crvena zvezda, Nebojša Čović.\n- Moram prvo da kažem da je svo ovo velika škola i veliko iskustvo za Novaka i da, po naški rečeno da tako kažem, "kapa dole" jer je pokazao da je čovek od integriteta. To ne bih mogao da kažem za mnoge druge sportiste koji su se utrkivali da se slikaju sa njim, a sad ih nisam nešto primetio da su mu dali javnu podršku - počeo je Čović i dodao:\n- Ono što moram da primetim jeste da smo svi upali u neku vrstu kolektivne psihoze. Prvo, Novak nije otišao u Australiju na splavu. Dobio je poziv od AO, zadovoljio je određene uslove, njihove medicinske komisije su to pogledale i dali su mu vizu. Nakon toga ulazimo u ceo scenario i danas kada sam ponovo analizirao dokumentaciju primetio sam jednu neobičnu stvar. Ona jeste bila u našim medijima, ali kada analitički pogledate, najava svega ovoga što se desilo Novaku se dogodila od strane Tonija Nadala, strica Rafaela Nadala, koji je to opisao u kolumni koju redovno piše za španski list "El Pais." On je tada koristio interesantan rečnik... Mislio je da će "Srbin" odustati, da "Balkancu" neće biti dozvoljeno, što pokazuje kakvo oni razmišljanje imaju o nama. A kad na to dodate ono što je tužilac rekao, da mi nemamo dovoljnu stopu vakcine, onda na neki način možete da zaključite da nas smatraju ljudima nižeg reda. To važi za ceo Balkan.\nDoduše, ostaje mogućnost da je Toni Nadal, kao svaki novinar tokom pisanja dužeg teksta jednostavno upotrebio ove izraze kao zamenice, da ne bi Novaka Đokovića uvek oslovljavao imenom i/ili prezimenom.\nČović je potom pojasnio šta vidi kao uzrok celog cirkusa.\n- Da se razumemo, ja nisam antivakser. Ne mislim ni da je Novak antivakser. Ali napravljeno je kolektivno ludilo po sistemu da svako ko uđe u zaštitu i razume ovo šta se dogodilo Novaku na drugi način, bude proglašavan antivakserom. Ja nisam ni za kakav lokdaun, a što se tiče vakcine njena delotvornost postoji. Kao i neke kontroverze oko nje. Ta Australija, gde je vakcinisano oko 95 odsto ljudi, beleži svaki dan novih zaraženih 170.000. Vakcinacija ne sme da bude na silu i pod represijom osim ako se ne radi o velikom profitu... Ponavljam još jednom, Novaku svaka čast! On je simbol slobodnog sveta i sada ga treba pustiti da se odmori i dobro razmisli o narednim koracima - rekao je prvi čovek Zvezde.\nNOVAKU OVA PODRŠKA DOSTA ZNAČI: Noletu upućena EMOTIVNA PORUKA od strane Episkopa Irineja!\nĐOKOVIĆU JE SAOPŠTENA VAŽNA STVAR: Šta će imati NA OVO DA KAŽE?!\nBURA NA DRUŠTVENIM MREŽAMA: Đoković dobio poruku podrške i od NAJBOLJEG SVIH VREMENA! (FOTO)\nENGLEZI OTKRIVAJU: Poznato gde i kako se Novak zarazio KORONAVIRUSOM?! (FOTO)\nNovak ĐokovićPrvi teniser svetaNebojša ČovićKK Crvena zvezdaAustralijaToni NadalRafael Nadal\nOd EX-YU republika ova zemlja NIJE DOBILA NI POEN! Šta se dešava sa bivšom Jugoslavijom OVA SLIKA SE BRZO ŠIRI! Konstrakti svi 12!\nOSTAĆETE BEZ TEKSTA! VODITELJ DNEVNIKA RTS-A U BRAKU JE SA NAŠOM GLUMICOM: Mlađa je od njega 8 godina, KAKAV ŠOK!\nSRBI SE NI POSLE EVROVIZIJE NE SMIRUJU SA KONSTRAKTOM! Ovaj natpis na kolima NASMEJAO sve do suza! (FOTO)\nZELENSKI NEZADOVOLJAN TOKOM RATA? Smenio glavnog komandanta, svi zbunjeni\nOVE 2 REČI NA AMBALAŽAMA OTKRIVAJU DA LI ĆETE SE OTROVATI: Niste znali ni da postoje\nStanković, Petković, Sušić su debitovali sa dva: KO JE SA HET-TRIKOM KRENUO REPREZENTATIVNU KARIJERU?


Ako nema demokratije, biće teokratije: Šta su se dogovorili Porošenko i Vartolomej - Sputnjik Srbija\n18:40 29 Novembar 2020\nAko nema demokratije, biće teokratije: Šta su se dogovorili Porošenko i Vartolomej\n19:16 05.11.2018 (osveženo 19:17 05.11.2018) Preuzmite kraći link\nAktuelna ukrajinska vlast, ustoličena antiustavnim državnim prevratom, nastavlja praksu kršenja vlastitog ustava, što pokazuje i sporazum o saradnji koji je tokom vikenda predsednik Petro Porošenko potpisao sa konstantinopoljskim patrijarhom Vartolomejom.\nDa je makar otvorio ustav, Porošenko bi valjda znao da u njemu, u skladu sa evropskim tekovinama, stoji da je Crkva odvojena od države, da postoji sloboda veroispovesti i da država ne nameće nijednu religiju ni crkvu. Ali očigledno nije — i ne prvi put. Inače ne bi ukidao pravo sopstvenih stanovnika na obrazovanje na maternjem ruskom jeziku, ne bi ratovao protiv vlastitih građana na istoku Ukrajine, ne bi zatvarao novinare i pravio „crne liste“ intelektualaca uvodeći „delikt mišljenja“. Ali kad već u Ukrajini ima sve manje demokratije, bar će dobiti — teokratiju.\nJer upravo je Porošenko prvi došao na ideju da identitet samostalne Ukrajine, koji gradi na antiruskim postulatima, potkrepi i autokefalnom ukrajinskom crkvom. Nema veze što Ukrajina već ima kanonsku pravoslavnu crkvu, smeta ono — Moskovske patrijaršije.\nPlan je skovan: predsednik će zatražiti autokefalnost za novosmišljenu ukrajinsku pravoslavnu crkvu sastavljenu od dve raskolničke strukture, a tomos, odnosno potvrdu autokefalnosti, izdaće Carigrad. A ako je suditi po brzini kojom je Stejt department pozdravio inicijativu, pozivajući se na poštovanje verskih sloboda, ona i nije Porošenkova nego je ponikla iz američke kuhinje.\nCarigrad prvo šalje egazrhe da ispitaju situaciju u Ukrajini, a onda na zasedanju Sinoda 9-11. oktobra, ne mareći za kanone, objavljuje da počinje proces davanja autokefalnosti ukrajinskoj crkvi, ukidajući odluku staru više od tri veka, iz 1686. kojom je Kijevska mitropolija predata pod jurisdikciju Moskovske patrijaršije. Opet kršeći kanone, skida i anatemu sa vođa dve nekanonske ukrajinske crkve, Filareta iz nepriznate Kijevske patrijaršije, i Makarija iz tzv. Ukrajinske autokefalne crkve. Moskovska patrijaršija odgovara 15. oktobra prekidom kontakata s Konstantinopoljem.\nIz RPC poručuju da Carigrad pokušava da nametne nov model crkvenog ustrojstva, dosad nepoznat u pravoslavlju, prema kome jedan prvojerarh postaje viši od drugih, donoseći sam odluke koje drugi treba samo da prihvataju, ćutke i pognutih glava. Vartolomej više nije „prvi među jednakima“, već „prvi bez jednakih“, što poslednjih meseci više puta tvrde jerarsi Konstantinopoljske patrijaršije, kaže mitropolit Ilarion, drugi čovek RPC. On smatra i da Konstantinopolj više ne može da bude centar za koordinaciju pravoslavnih crkava.\nPo oceni Ilariona, delujući nekanonski Vartolomej ispunjava nalog s one strane okeana, koji je usmeren na slabljenje i rasparčavanje jedinstvene Ruske crkve.\nU međuvremenu, Kijev i Carigrad, ruku pod ruku, idu korak dalje. Iako je ukrajinska vlast ranije govorila da neće dirati u Ukrajinsku pravoslavnu crkvu Moskovske patrijaršije niti otimati njene svetinje u Ukrajini, raskolnički patrijarh Filaret nagoveštava stvarne namere time što je već dodao svojoj tituli i Kijevsko-pečersku lavru, jednu od najvećih svetinja RPC u Ukrajini. A predstavnik Carigrada arhiepiskop Jov, u intervjuu za ukrajinsku službu Bi-Bi-Sija, kaže da će posle davanja autokefalnosti Ukrajinskoj crkvi svi pravoslavci u Ukrajini potpasti pod tu crkvu. Najavljuje i gromopucatelno da Fanar može oduzeti autokefalnost čak i — Ruskoj pravoslavnoj crkvi.\nU Moskovskoj patrijaršiji zabrinuti su za duševno i duhovno zdravlje Jova. „Ako treba, spremni smo sabratu da pomognemo lečenjem ili da ga pošaljemo na obuku u neko semenište naše Crkve“, poručuje sekretar za štampu ruskog patrijarha Kirila Aleksandar Volkov.\nJoš jedna potvrda da je Carigradska patrijaršija izgubila osećaj realnosti je i dokument koji su u subotu 3. novembra potpisali Vartolomej i Porošenko. Ovo je istorijski dan, hvala vam za „veoma važnu i mudru odluku da se ukrajinskoj naciji otvore vrata crkve i put ka Bogu“, rekao je Porošenko Vartolomeju. Ovaj mu je zahvalio što je Andrejevsku crkvu u Kijevu predao Konstantinipolju. Ukrajinski parlament je, naime, u oktobru iz drugog pokušaja usvojio zakon da se Andrejevska crkva preda Carigradu, ali iako su predstavnici frakcije Opozicioni blok podneli zahtev za ukidanje te odluke, predsednik Rade Andrej Parubij predao je zakon na potpis predsedniku. Porošenko veruje da će predaja Crkve ubrzati proces davanja autokefalnosti, a očekuje da će tomos stići već do kraja godine.\nMeđutim, tomos može dobiti samo „objedinjena“ crkva na „saboru ujedinjenja“ dve raskolničke crkve. A Dok se njihovi predstavnici svađaju za to ko ime prednost, predstavnici kanonske Ukrajinske crkve već su saopštili da u tom „ujedinjenju“ ne nameravaju da učestvuju. Sabor zasad nije zakazan. Bar dok „patrijarh Petro“ (čitaj, Vašington) ne smisli neki novi fantastični scenario.\nvaseljenski patrijarh Vartolomej, Petro Porošenko


ZA NOVU GODINU NOVI TURISTIČKI SADRŽAJ – “ZIMSKA VAROŠ” – Novosti Plus\nZA NOVU GODINU NOVI TURISTIČKI SADRŽAJ – “ZIMSKA VAROŠ”\n7 Novembra, 2019 Dragana Morača\t0 Comments\nBanjaluka će u 2020. godinu ući uz trodnevne koncerte i prigodan turistički sadržaj na Trgu Krajine nazvan “Zimska varoš”, saopšteno je poslije današnje sjednice Organizacionog odbora za obilježavanje novogodišnjih praznika.\nPripreme za novogodišnje praznike počinju 7. decembra kada će na Trgu Krajine osvanuti novi turistički sadržaj – “Zimska varoš” u kojoj će sve do 5. januara moći da uživaju Banjalučani, ali i turisti, navodi se u saopštenju.\n“Zimska varoš”, kako je planirano, ponudiće bogat turistički sadržaj sa poznatim ugostititeljskim brendovima i prigodnim zimskim sadržajima, uključujući klizalište za najmlađe i cjelodnevni kulturno-umjetnički program.\nBanjalučane i goste ovog grada će 30. decembra zabavljati Marija Šerifović, a Novu godinu će dočekati uz pop-rok grupu “Crvena jabuka” i pjevačicu Jelenu Tomašević.\n← “Građanska patrola” sa oko 5. 000 članova pomaže da grad bude uređeniji i ljepši\nHOROSKOP – Petak 08. novembar →\nBardača – Domaćin prvog BLOBBING takmičenja u Srpskoj\n15 Avgusta, 2019 15 Avgusta, 2019 Kristina Prole\t0


SCHMID: VLASTI BIH MORAJU POKRENUTI DIJALOG I RIJEŠITI NESUGLASICE | Hayat.ba\nGeneralna sekretarka OSCE-a Helga Maria Schmid doputovat će u ponedjeljak, 22. novembra, u posjetu Bosni i Hercegovini kada će se susresti s brojnim bh. dužnosnicima, u veoma složenom trenutku za BiH obilježenom retorikom podjela i političkim tenzijama.\nU intervjuu za Fenu Schmid kaže da se raduje posjeti Bosni i Hercegovini, koja je stvarni kulturni mozaik, izuzetno živopisan, i koja je ostvarila hvale vrijedan i teško stečeni napredak, koji se ne može uzimati zdravo za gotovo.\nZnam da dolazim u posjetu u veoma složenom periodu, koji je, nažalost, obilježen pojačanom retorikom podjela i političkim tenzijama. Stoga će moja glavna poruka biti: vlasti moraju pokrenuti dijalog kako bi se riješile nesuglasice koje se tiču upravljanja – naglasila je.\nOSCE je svesrdno opredjeljen davanju podrške sigurnoj, jedinstvenoj i progresivnoj Bosni i Hercegovini. Aktivni su u BiH već 25 godina, gdje Misija OSCE-a ima ključnu ulogu, radeći s partnerima na svim nivoima vlasti širom države.\nOvo je poruka koju ću prenijeti na svojim sastancima s članovima Predsjedništva Bosne i Hercegovine, ministricom vanjskih poslova te članovima Kolegija oba doma Parlamentarne skupštine BiH. Također ću razgovarati s predstavnicima civilnog društva i međunarodnim partnerima – dodala je.\nKaže da postoji cijeli niz praktičnih pitanja o kojima želi razgovarati tokom posjete, kao na primjer, o konkretnim koracima za provedbu već odavno potrebnih reformi – i ovdje OSCE radi na promoviranju nezavisnog i efikasnog pravosuđa, boreći se protiv korupcije i jačajući povjerenje i pomirenje.\nNamjera joj je ohrabriti i nastavak rada na izbornoj reformi, temeljem preporuka Ureda OSCE-a za demokratske institucije i ljudska prava (ODIHR), a razgovarat će se i o kvaliteti obrazovanja, gdje je važno eliminirati diskriminaciju i segregaciju.\nDruga tema je kontrola naoružanja. Misija OSCE-a i ministar sigurnosti dogovorili su novi projekat za rješavanje rizika vezanih za ilegalno posjedovanje, zloupotrebu i trgovinu malokalibarskim i lakim oružjem i njegovom municijom.\nUpoznata je s činjenicom da se građani Bosne i Hercegovine trenutno suočavaju s velikim izazovima, bilo da je u pitanju ekonomija, zapošljavanje, migracije, obrazovanje, korupcija ili zdravstvo i to su stvarni, svakodnevni problemi, zajednički svim građanima, koji zahtijevaju hitnu pažnju.\nGrađani računaju na svoje lidere, da međusobno razgovaraju, slušaju, da ostave razlike po strani i da teže konsenzusu za dobrobit svih. No, političko okruženje u BiH danas riskira da ugrozi postignuti napredak. Jasno je da to doprinosi sve većem broju ljudi koji napuštaju zemlju, a taj obrazac može imati negativne socio-ekonomske efekte, kao što su manje vještina, manje inovacija i smanjeni ekonomski rast – podvukla je Schmid.\nNapominje da je OSCE spreman pomoći liderima da se fokusiraju na izgradnju i jačanje pomirenja i uključivanje u reforme koje će ojačati BiH kao stabilnu i prosperitetnu zemlju te je izrazila nadu da će ove mogućnosti biti iskorištene.\nPostoji mnogo pozitivnih primjera liderstva, posebno na općinskom nivou i širom civilnog društva, koji zaslužuju da budu prepoznati i da budu replicirani širom zemlje – naglasila je.\nGovoreći o potrebi regionalne saradnje, podsjetila je da je tokom protekle dvije decenije, u jugoistočnoj Evropi ostvaren značajan napredak u daljnjoj konsolidaciji mira, sigurnosti i stabilnosti, kao i u jačanju demokratskih institucija i vladavine prava.\nOSCE je ponosan što je odigrao svoju ulogu u tome, te što se ovaj region, koji se nekada smatrao korisnikom, sada razvija u onoga koji doprinosi regionalnoj sigurnosti, prenoseći iskustva i najbolju praksu kroz OSCE.\nNo, uvijek ima još korisnog, zajedničkog posla da se uradi. U sve složenijem i globaliziranom svijetu, uvijek postoje mogućnosti za očuvanje i unapređenje regionalne saradnje. Smatram neophodnim, ne samo za sigurnost i stabilnost, ili za konkurentnost i razvoj već i za podsticanje međuljudskih kontakata, izgradnju povjerenja među i unutar društava i unapređenje pomirenja – dodala je Schmid.\nIzrazila je zadovoljstvo jer vlade u regionu to prepoznaju i ostaju posvećene očuvanju i jačanju regionalne saradnje, a sada više nego ikad, politički lideri u regionu pozvani su da predstave pozitivnu viziju saradnje koja može omogućiti napredak i prevazići podjele iz prošlosti.\n– Jedan poseban način na koji OSCE može pomoći da se ovo unaprijedi je razmjena iskustava mladih na regionalnom nivou. Sastat ću se s mladima i predstavnicima civilnog društva dok sam u BiH i radujem se što ću čuti više o njihovom radu na ključnim pitanjima kao što je rodna ravnopravnost, kao i o njihovim vizijama za budućnost – zaključila je u intervjuu za Fenu generalna sekretarka OSCE-a Helga Maria Schmid.