Kulturna ofanziva - Jasmina Lukač - Dnevni list Danas\nPočetna » Kolumna » Kulturna ofanziva\nSpomenikom Nemanji i filmom o Dari iz Jasenovca Vučićeva vlast sprovodi opsežnu kulturnu ofanzivu, nezamislivih razmera do pre deset godina.\n3Piše: Jasmina Lukač 23. februara 2021. 14.16\nTa ofanziva menja društvo kao što je Beograd na vodi i druge nove zgrade promenio izgled prestonice.\nOfanziva se zasad dobro prima, jer nije najvažnije koju stranu zastupate u raspravi i o spomeniku i o filmu, važno je da ste u nju uvučeni.\nI još je bitno što nasuprot toj ofanzivi nema ničeg drugog.\nIsto tako, kada su Igls hils i Milenijum tim počeli da grade zgrade BWF, posle protesta u leto 2016, više nije bilo nikakvih akcija suprotstavljanja glavnom finansijskom projektu vlasti.\nMožemo verovati Vučiću kad kaže da sada više nije u stresu kao što je bio od 2014 ili 2017. jer pošto je pod njegovom vlašću promenjena Srbija, fizički i politički, zadate kulturne promene su ipak lakši deo.\nTim lakše zato što se obraćaju baš onima, koji je opozicija potpuno ispustila, verujući valjda da su oni rođeni da budu na njenoj strani.\nVučićeva kulturna ofanziva je uperena prema mladim ljudima, tinejdžerima, ljudima u 20-im, 30-im, pa i ranim 40-im.\nNjima je Nemanja potreban kao jaka pozadina za selfi snimak, a Dara kao gledljivo objašnjenje teške istorijske lektire.\nNi spomenik, ni film nisu ni namenjeni ostareloj klasi prozapadnih liberala po Beogradu i gradovima Srbije.\nKlasi na izmaku, koja je imala svoje petomesečne demonstracije od decembra 2018. do aprila 2019.\nVučić je njenu snagu i izdržljivost testirao do iznemoglosti, da bi na kraju zaključio da mu ne može naneti ozbiljnu štetu.\nI da može i kulturno da tu klasu konačno porazi pošto je već to učinio politički.\nSpomenik i film su zato kultura za „našu decu“ iz julskih nemira 2020, protiv korona policijskog časa.\nUpereni su ka toj omladini, studentskoj, učeničkoj ali i navijačkoj, koja je letos došla da se „bije“ sa Vučićevom policijom, isto kao što su to i Vučićeve objave na mreži Instagram.\nŠto reče letos jedan član Narodne stranke u danima jula „došli sve naši glasači, a niko ne glasa za nas“.\nZašto niko ne glasa, kad se na strani opozicije stalno priča o novim i mladim ljudima koji treba da predvode „revoluciju“ protiv Vučića i SNS?\nZašto se zadovoljava prostom odgovorom da su divni dobri mladi političari jednostavno odustni, napustili su Srbiju i rade u inostranstvu, dok je u državi ostalo nešto bivših lidera iz Demokratske stranke i sve sami mladi naprednjaci?\nZašto opozicija nije u stanju da ima poruku za mlade glasače?\nOdgovor je zato što se ne usuđuje da odgovori ne toliko na političke, koliko na njihove kulturne potrebe.\nValjda je prevelika strepnja da se ne naruši jedina opoziciona sigurna „baza“ a to su stari antimiloševićevski liberali i šetači iz 90-ih.\nTe zato uvek mora biti neki Otpor koji će se sada zvati Jedan od pet miliona, uvek neki GSS-LDP koji će sada biti PSG-GDF, i tako dalje.\nI to čak i kada se stalno iznova pokazuje da takav pristup jedino garantuje 2 odsto rejtinga, što se uporno objašnjava prirodom Vučićeve poludiktatorske vlasti, a ne odsustvom opozicone poruke upućenima onima kojima je potrebna.\nČak je i Miloš Jovanović, Koštuničin naslednik u DSS-u, uprkos tome što je Koštunica bio republikanac, odlučio da udvostruči svojih dva odsto, nastupom sa monarhistima, otpalim od SPO.\nAko uspeju da ubede mladog Filipa Karađorđevića da ih podrži javno, možda im i uspe da „porastu“.\nFake sistem,fake demokracy ,fake union. Samo obnova I izgradnja osnovnih preduslove za modernu drzavu pokusavam da nadoknadi ukradeno vreme. ❣\nOstareli prozapadni liberal kaže:\n23. februara 2021. u 17.34\nDobar ste izraz skovali g-đo Lukač. Zato sam se tako i potpisao. Vrlo je teško postaviti dijagnozu sadašnje tzv. opozicije, a još joj je teže propisati terapiju. Možda se u Vašem izrazu krije iskrica rešenja. Mi koji smo šetali protiv Miloševića i borili se onda, ipak smo imali neku vrstu zajedničkog imenitelja. Rekao bih da je to bio prozapadni stav. U suštinskom značenju toga pojma. Čini mi se da se toga treba podsetiti. Ne mislim da je dobro, mada to izgleda najlakše, usmeravati naše neslaganje na jednu ličnost, kao što se najčešće radi. Treba naprotiv, potvrditi našu privrženost kulturnim i političkim obrascima zapadnog sveta i boriti se za bolji život kroz zalaganje za vladavinu prava i poštovanje ljudskih prava. U tom sklopu će se naći i kulturni obrasci kojima smo privrženi.\nJugoslav Gruzelj jr. kaže:\n24. februara 2021. u 01.03\nBravo. Go west ko može young or old, bez razlike.


Beta 28. septembra 2016. 09:45\nMedju opštinama koja se nalaze na dnu lestvice nalazi se i Vranjska Banja sa prosekom 27.645 i Gadžin Han sa 27.806 dinara, kao i opština Malo Crniće iz Braničevskog okruga sa prosečnom zaradom 26.530 dinara.\nProsečna neto zarada u avgustu, prema podacima Republičkog zavoda za statistiku, iznosila je 45.286 dinara, ali su žitelji velike većine mesta južno od Save i Dunava zaradjivali manje od ovog iznosa.\nStanovnici Novog Sada takodje se mogu pohvaliti prosekom većim od republičkog, pošto je avgustovska plata u ovom gradu bila 50.932 dinara.\nPosmatrano po delatnostima prošlog meseca najviše su zaradili zaposleni u vazdušnom saobraćaju – 160.423 dinara, zaposleni u računarskom programiranju i konsultantskim delatnostima – 145.280 dinara.\nNajmanje plate, 20.831 dinar, imali su zaposleni u putničkim agencijama i tekstilci – 23.206 dinara.


Sve više radnika na bolovanju zbog tumora | BN\nSve više radnika na bolovanju zbog tumora\nU prvih šest mjeseci ove godine je zbog različitih tumora na bolovanju dužem od 30 dana bilo 7,84 odsto više zaposlenih u Srbiji nego u istom periodu prošle godine, pišu "Večernje novosti".\nSrbija 26.07.2016 | 12:10\nSa ovom dijagnozom se najviše povećao broj zaposlenih koji su privremeno spriječeni za rad, što direktno održava poražavajuću statistiku prema kojoj od karcinoma godišnje u Srbiji oboli oko 33.000 ljudi.\nPrema posljednjem izvještaju Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje Srbije o privremenoj spriječenosti za rad duže od 30 dana, zbog tumora su najviše odsustvovali radnici na području filijale Novi Pazar.\nNa tom području oboljeli od tumora čine čak 17 odsto svih koji su išli na bolovanje, a iznad prosjeka su kada je riječ o bolovanju iz istog razloga i stanovnici Zrenjanina, Valjeva, Sremske Mitrovice i Pirota.\nU porastu su i bolesti mišićno-koštanog sistema i vezivnog tkiva, zbog kojih je na bolovanje u prvoj polovini ove godine otišlo 7,7 odsto više zaposlenih nego u istom periodu 2014. godine.\nU prvih šest mjeseci ove godine je zbog različitih oboljenja pred ljekarsku komisiju, koja između ostalog odlučuje o bolovanjima od preko 30 dana, izašlo 150.704 osiguranika, od kojih neki i više puta, što je za 4,3 odsto više nego u prvoj polovini prošle godine.\nMarihuana i alkohol problem\nAjd ne lupaj ja nikad u zivotu alkohol okusijo nisam a 4 prsljena mi ostecena\nSRBija je bombardovana sa bombama napunjenim sa osiromasenim uranijumom i tako zagadjena za iducih hiljadu godina kada ce mnoge vrste raka i tumora da haraju SRBijom.\nStopa obolevanja raste u celom svetu, Srbija je po broju obolelih na sredini evroppske liste. Koliko dnevno koristimo mobilne???\nKriv je WIRELESS jer radi na frekvenciji mikrotalasne rerne, otud obolevanja misicnog tkiva. Takodje utice na mozak (psihicka oboljenja), sve vrste kancera, sterilitet, erektilnu disfunkciju i probleme sa cirkulacijom u celom telu. Uostalom, zasto stopa obolevanja od kancera raste u celom svetu i zasto se svi prave blesavi kada treba objasniti uzrok???


Nema zemlje za mlade | Autonomija\nU pogledu elementarne statistike, stvar je jasna: nema dece, znači, nema ni novih poreskih obveznika. Nema novih vojnika za neki novi besmisleni rat. Nema nove neplaćene ili slabo plaćene radne snage za potrebe proizvodnje profita. Ko pogleda Kikindu u vreme kad počinje nova školska godina i đaci stižu u škole, mogao bi da se prevari misleći da ovde živi samo mlad svet. U stvari je obrnuto: mladi su manjina, u strukturi stanovništva participiraju sa manje od 30%. Ovo je grad koji ne stari, jer je već odavno ostario. Ljudi stariji od 60 godina uveliko predstavljaju bezmalo pa polovinu stanovništva.\nU petnaest osnovnih škola opštine Kikinda – šest u gradu, devet u selima – upisalo se 541 dete. Nikad manje u istoriji školstva u Kikindi. U selu Banatska Topola u prvi razred poći će troje đaka prvaka. U nekoliko osnovnih škola gase se odeljenja. Od četiri srednje škole u Kikindi, tri su upisale po jedno odeljenje prvog razreda manje nego prošle godine. Kikindska Gimnazija, osnovana još 1858. godine, izgubila je jedno odeljenje jer nije imala dovoljno đaka; hemijsko-tehnološka škola „Miloš Crnjanski“ takođe, a veliko iznenađenje predstavljalo je ukidanje jednog od brojnih smerova u Tehničkoj školi, svojevremeno školi sa najviše đaka – 1.100 – u svih šest opština Severnobanatskog okruga.\nKikindska dečja igrališta bez dece\nKikindska Predškolska ustanova doživela je sličnu sudbinu; ona raspolaže sa osamnaest objekata (bilo nekad i devetnaest) ukupnog kapaciteta za prijem preko dve hiljade dece; na početku nove školske godine u vrtiće je upisano 1.450 dece, za stotinu manje nego u septembru 2013. godine. Ovo ne znači samo da se u Kikindi rodilo manje beba (a jeste), nego je moguće da roditelji ne upisuju decu u vrtić jer je smeštaj deteta preskup za većinu porodica: jaslice 6.000 dinara, celodnevni boravak – 4.600 dinara, pa ko može, neka samo izvoli, ima mesta. Međutim, izdvajanje značajne sume novca za boravak deteta u vrtiću ipak je preveliko finansijsko iskušenje za sve više porodica, naročito ako oba roditelja nisu zaposlena, a sve češće – nisu. Ostaje da najmlađe stanovnike kikindske opštine čuvaju i vaspitavaju bake, dede, bliži srodnici ili već pomenuti nezaposleni roditelji, naročito majke. Među ovim prinudno „repatrijarhalizovanim“ ženama, vraćenim u tradicionalnu ulogu majke i domaćice koja nema sopstvenih prihoda, nađe se fakultetski obrazovanih, ali njihova struka i zvanje kao da ne impresioniraju nikoga.\nS druge strane, sve više devojaka se ne upisuje u srednje škole, ili ih napušta već u prvom razredu, tako da posle završene osnovne i nekog kursa pokušavaju da se zaposle ili udaju. Ali, gle sad paradoksa: iako se sve manje obrazuju i sve češće bivaju domaćice – mlade generacije žena nisu pohitale da povećaju natalitet. Na stranu sva kukanja države, SPC, institucija kojima su deca neophodna da bi uopšte opravdale svoje postojanje i svih ostalih proverenih nestručnjaka za rađanje i odgajanje dece – žene rađaju jedno, eventualno dvoje, svesne ekonomskog momenta, što pokazuje da zdrav razum još uvek stanuje ovde, eventualno.\nBroj stanovnika u Kikindi opada, dakle, zbog sve manje dece, sve manje omladine u strukturi stanovništva, sve starije populacije i sve više teških bolesti koje odnose živote. Ali, ni to nije sve. Davnih osamdesetih opština Kikinda imala je preko 70.000 stanovnika, grad – preko 43.000, u jednom kratkom periodu čak 45.000. Prema poslednjem popisu, opština Kikinda ima je 59.329 stanovnika, grad Kikinda – 37. 676. Drastičan pad, ali, ima i gore. I od ovih koji su se popisali – mnogi ni u vreme popisa nisu živeli u Kikindi, a ne žive ni sada. Mladi odlaze u Beograd i Novi Sad da studiraju, gde vrlo često i ostaju (barem se trude, upinju se i rukama i nogama), tako da se i dalje vode u strukturi stanovništva, a nisu više tu. Drugi su se iselili u daleko ili blisko inostranstvo, u svakom slučaju, ni oni nisu više tu, iako se i dalje vode u statistici još godinama posle odseljenja. Dobro obavešteni pesimisti tvrde da u Kikindi više ne živi ni 35.000 ljudi. Pustih kuća u gradu je sve više i sve su bliže centru.\nI šta sad? Zatvoriti grad, zaključati ga i baciti ključ, ili preduzeti nešto i šta to?\nLokalna vlast ne daje odgovore, osim što je odmah po ustoličenju 13. septembra 2013. godine skratila period za isplatu 15.000 nezaposlenim majkama malih beba sa godinu dana na šest meseci i tako nedvosmisleno pokazala da je u potpunosti „frendli“ prema malim bebama i njihovim roditeljima. Slučajevi otpuštanja žena koje su „prekršile ugovor o radu“ tako što su zatrudnele i rodile decu – takođe nisu novost u Kikindi i pripadajućim joj selima. I niko ni da trepne zbog ovakve prakse, osim medija i ženskih organizacija.\n– Ne treba se brinuti zbog sve manjeg nataliteta; jednog dana, naseliće Kikindu neki drugi ljudi i narodi koji će ovde naći odlične uslove za život i reći „baš je ova Kikinda lep grad“ – kaže Dragan Strajnić, ugledni kikindski privrednik, osnivač nekoliko kikindskih nevladinih organizacija i inicijator projekata za oživljavanje grada pred zatvaranjem.