Supruge, robinje i najamne robinje\nPriča o polnom ugovoru od temeljnog je znaćaja za razumevanje modernog patrijarhata, ali svet u kom su klasični teoretičari ugovora ispričali svoje priče mnogostruko je drukčiji od sveta u kom živimo danas. Kada je 1778. umro Rousseau, ekonomska proizvodnja još uvek nije bila potpuno odvojena od domaćinstva, kapitalističko tržište se tek uobličavalo kao nezavisna sfera aktivnosti, a porodice su pored gospodara, njegove žene i dece uključivale i sluge, šegrte i robove. Na prvi pogled može se učini da se moderna patrijarhalna porodica klasicnih teoretičara ugovora ni po čemu ne razlikuje od predmoderne forme, ili od porodice u Filmerovom patrijarhatu, pošto su im pripadnici isti. Presudna razlika ogleda se u tvrdnji da se poreklo moderne porodice izvodi iz ugovora, a ne iz prokreativne moći oca. Građanski gospodar porodice stiče pravo nad svojom ženom kroz ugovor, njegovo pravo nad slugama je ugovorno, a prema nekim klasičnim teoretičarima ugovora i braniocima američkog ropstva, isto važi i za njegovo pravo nad robovima. “Porodica”, u smislu u kom se taj termin koristi danas, pojavila se tek posle dugog istorijskog razvoja. Mnoge ličnosti koje su u sedamnaestom i osamnaestom veku bile članovi porodice postepeno su nestajale, sve dok par, muž i žena, nije zauzeo središte scene, a bračni ugovor postao okosnica domaćih odnosa.\nStari, domaći ugovori izmedu gospodara i njegovog (građanskog) roba i gospodara i njegovog sluge, bili su radni ugovori. Robovi i sluge rade po naredbi svojih gospodara. I bračni ugovor je neka vrsta radnog ugovora. Postati supruga znači postati domaćica, tj. supruga je neko ko radi za svog muža u bračnoj zajednici. Ali, kakva vrsta radnika je domaćica? U čemu je bračni radni ugovor sličan drugim domaćim radnim ugovorima, odnosno današnjem ugovoru o zapošljavanju, a po čemu se razlikuje od njih? Koju vrstu potčinjenosti podrazumeva status domaćice? Kakav je značaj činjenice da samo žene postaju domaćice? Tokom prethodna tri stoleća feministkinje su poredile supruge s robovima i slugama, dok danas preovladuje poređenje s radnicima. Ali, nijedno od tih poredenja, uzeto pojedinačno, ne može dati potpunu sliku patrijarhalne potčinjenosti.\nU feminističkim raspravama obično se ne razmatraju sličnosti i razlike između robova, slugu i radnika, niti pitanje da li bi potčinjenost supruga mogla baciti neko novo svetlo na druge oblike subordinacije pokornosti. Takođe, ne pridaje se važnost činjenici da se status građanskog roba, sluge, radnika ili domaćice konstituiše putem ugovora. Zbog nepoznavanja priče o polnom ugovoru, klasifikacija ugovorâ, kao, na primer, bračnog, ili ugovora između gospodara i sluge, doista se može učini proizvoljnom. Pogledajmo sledeću definiciju iz Rasprave o zakonu o odnosima u domaćinstvu, objavljene 1874, u Sjedinjenim državama: “gospodar je onaj ko poseduje pravnu vlast nad drugom osobom; osoba nad kojom se vlast zakonito vrši je njegov sluga”. Po toj definiciji, i građanski rob, i supruga i radnik su “sluge”. U ovoj raspravi opširno se razmatraju i “nedostaci” supruge pod sistemom coverture, i nema nikakve sumnje da je supruga “sluškinja” svog muža. Pa ipak, ona nije tako klasifikovana. O muževima i ženama raspravlja se odvojeno od gospodara i slugu. Pisac nevino primećuje da “odnos gospodara i sluge pretpostavlja dve stranke koje u međusobnim odnosima ne stoje na ravnoj nozi; ali to nije prirodan odnos, kao u drugim domaćim odnosima. ... U teoriji, taj odnos je suprotan duhu slobodnih institucija.”\n“Slobodne institucije” pretpostavljaju međusobno jednake učesnike. domaći odnosi gospodara i roba, i gospodara i sluge, odnosi nejednakosti, ustupili su mesto odnosu izmedu kapitaliste ili poslodavca i nadničara ili radnika. Proizvodnja je iz porodice prešla u kapitalistička preduzeća, a porodični težaci su postali radnici. U javnoj sferi kapitalističkog tržišta nadničar postaje građanski jednak svom poslodavcu. Supruga, odnosno domaćica ostaje u privatnoj sferi domaćinstva, ali odnosi nejednakosti u toj sferi su takvi “po prirodi”, pa ne umanjuju univerzalnu jednakost javnog sveta. Bračni ugovor ostaje kao jedini primer domaćeg radnog ugovora, tako da se bračni odnosi mogu smatrati ostatkom predmodernog domaćeg poretka – feudalnim ostatkom, ili jedinim aspektom starog sveta statusa koji još uvek nije transformisan ugvorom. Feministkinje savremenu suprugu prikazuju kao kmeta i tvrde da je porodica “kvazi-feudalna institucija”. S druge strane, socijalisti koji odbacuju stav da je radnik slobodan, tvrde da “neslobodni rad nije feudalni zaostatak, već deo suštinskih odnosa kapitalizma”. Kako onda okarakterisati kapitalističke odnose? Jedan autor tvrdi da su u kapitalizmu “statusni odnosi način ostvarivanja ugovornih odnosa”. Supruga možda i liči na kmeta, ali ne zbog toga što ostaci feudalizma i dalje postoje. Takođe, ugovor o zapošljavanju se ne zasniva na statusnim odnosima. Moderni brak i zapošljavanje jesu ugovorni, ali to ne znači da su sve sličnosti sa starijim formama (neslobodnog) statusa do kraja nestale. Ugovor je specifično moderno sredstvo za stvaranje odnosa potčinjenosti, ali pošto građanska potčinjenost nastaje iz ugovora, ona biva predstavljena kao sloboda. U argumentaciji o feudalnim zaostacima i statusu previđaju se sličnosti i suprotnosti koje stvara izvorni ugovor. Ugovorni odnosi svoje značenje ne crpu iz starog sveta, već iz suprotnosti s odnosima u privatnoj sferi.\nPrivatni domaći odnosi takođe nastaju u ugovoru – ali značenje bračnog ugovora, ugovora između muškarca i žene, vrlo je različito od značenja ugovora između muškaraca u javnoj sferi. Bračni ugovor odražava patrijarhalni poredak prirode otelovljen u izvornom ugovoru. Podela rada prema polnom kriterijumu učvršćuje se bračnim ugovorom. U Hobbesovom prirodnom stanju, kad muška jedinka pobedi žensku (odnosno sklopi ugovor sa njom), on postaje njen polni gospodar, a ona njegova sluškinja. U Rousseauovoj verovatnoj istoriji razvoja građanskog društva kaže se da žene moraju da “čuvaju kolibu”, a u Novoj Eloizi Julija nadgleda izvršavanje svakodnevnih kućnih poslova u Klaransu. Tu priču su u novije vreme, ovog puta kao naučnu, ispričali sociobiolozi. Priča E. O. Wilsona o postanku savremene polne podele rada u najranijim epohama ljudske istorije navodno otkriva da je ta podela nužan deo ljudske egzistencije. Priča polazi od činjenice da se ljudska bića, poput drugih krupnih primata, sporo reprodukuju:\nMajke nose fetus devet meseci, a potom su opterećene tek rođenom i malom decom kojoj je u čestim intervalima tokom dana potrebno mleko. Svakoj ženi u lovačko-skupljačkoj družini korisno je da obezbedi privrženost muškaraca koji će donositi meso i kože i učestvovati u podizanju dece. Obrnuto, svakom muškarcu je od koristi da obezbedi polni pristup ženama i monopoliše njihovu ekonomsku produktivnost.\nDrugim rečima, nauka otkriva da se naš društveni zivot takoreči zasniva na polnom ugovoru koji ustanovljava i regulisan pristup ženama i podelu rada u kojoj su žene potčinjene muškarcima.\nU Zilboorgovom tumačenju primalne scene, žene u porodici postaju polne i ekonomske robinje. William Thompson, zagovornik kooperativnog socijalizma, napisao je sličnu verovatnu istoriju porekla braka. On kaže da je “u početku” veća snaga, i nešto lukavstva, omogućila muškarcima da porobe žene. da neu zavise od žena u zadovoljavanju svojih polnih želja, muškarci bi žene pretvorili u obične radnice. Kad muškarci ne bi imali polnih želja, i kad produženje vrste ne bi zavisilo od muškog učešća koje pruža i polno zadovoljstvo, ne bi postojala ni potreba za institucijom u kojoj “svaki muškarac podjarmljuje jednu ženu, i to naziva ugovorom”. žene su “raspodeljene među muškarcima,... po jedna nejaka osoba uvek je sparena s jednom jakom i njoj potčinjena”. Kasnije u devetnaestom veku John Stuart Mill je ponudio sličnu argumentaciju. “Od najranije zore čovečanstva svaka žena (zbog vrednosti koju joj pridaju muškarci, kao i zbog fizičke slabosti) našla se u ropskom položaju u odnosu na nekog muškarca. ... brak je prosto produžavanje prvobitnog ropstva... i mrlja njegovog brutalnog porekla postoji i dalje.”\nDo pred kraj devetnaestog veka pravna i građanska pozicija supruge podsećala je na ropsku. Prema common law doktrini o coverture, supruga je, poput roba, bila građanski mrtva. Rob nije imao nezavisnu pravnu egzistenciju, odvojenu od svog gospodara, a muž i žena su postajali “jedna ličnost”, ličnost muža. Imućne žene srednje i više klase uspevale su da izbegnu svu oštrinu pravne fikcije o bračnom jedinstvu na osnovu imovinskog prava, koristeći sredstva kao što su zalog i predbračni ugovor. Ali, takvi izuzeci (jer ni svi robovlasnici ne koriste svoju moć do kraja) ni najmanje ne ograničavaju snagu institucije coverture, koja i dalje podseća na uslove bračnih odnosa uspostavljenih izvornim ugovorom. U knjizi Ancient Law ser Henry Maine kaže:\nNe znam mogu li se delovanje i priroda drevne patria potestas jasnije predočiti do razmišljanjem o pravima koja mužu daje pravi engleski common law, i podsećanjem na strogu doslednost s kojom se shvatanje o potpunoj pravnoj potčinjenosti žene njime sprovodi.\nBritanski Zakon o imovini udatih žena (1882) – kom su od pete decenije devetnaestog veka prethodili slični zakoni u nekoliko američkih država – bio je jedan od međaša u borbi za ukidanje coverture i priznavanje statusa građanske jedinke udatim ženama. Ali to je bio samo jedan medaš, a neke odlučujuće reforme pravnog statusa supruga toliko su skorašnje da većina nas još uvek nosi belege potčinjenosti. Jedna od najuočljivijih je da nas još uvek prepoznaju po imenima muževa.\nOd sedamnaestog veka pa nadalje često je izvodeno poređenje žena i supruga s robovima. U prethodnom poglavlju navela sam reči Mary Astell da se žene, za razliku od muškaraca, koji se rađaju slobodni, rađaju kao robinje, a u osamnaestom veku mnogi romanopisci su tvrdili nešto slično. Na primer, u Roksani Daniela Defoea, objavljenoj 1724, junakinja izjavljuje da misli da se “žena rađa slobodna, i da... tu slobodu može da uživa isto onoliko koliko i muškarci”. Zatim kaže, “sama priroda bračnog ugovora je, ukratko, ništa drugo do predavanje slobode, imovine, moći, i svega drugog, muškarcu, tako da žena doista zauvek ostaje samo žena, što znači robinja.” Poređenje udatih žena i robinja odjekivalo je ženskim pokretom u devetnaestom veku. žene su zauzimale istaknuto mesto u pokretu za ukidanje ropstva i vrlo brzo su povezale položaj robova sa svojim položajem supruga. John Stuart Mill je u Potčinjenosti žena napisao da “po zakonu više nema robova, osim po jedne žene u svakoj kući”. Godinu dana kasnije, 1870, američka feministkinja Laura Curtis Bullard izjavljuje:\nRopstvo u Sjedinjenim državama još uvek nije ukinuto. ... Bio je to slavan dan za ovu republiku kad se oslobodila sramote crnačkog ropstva. ... Još će slavniji biti dan u njenoj istoriji kad proglasi nepravdu polnog ropstva i oslobodi milione svojih porobljenih žena!\nBiti rob ili supruga značilo je biti, takoreći, neprekidno maloletan, i toga se supruge još uvek nisu u potpunosti oslobodile. Odrasli muški robovi nazivani su “momcima”, a odrasle udate žene su nazivane – i to još uvek traje – “devojkama”. Kako i prilici građanski mrtvom biću, rob je ulazio u život kada bi mu gospodar dao ime (gospodar je i posluzi davao drugo ime ako mu njihovo sopstveno ne bi “odgovaralo”; “Mary” je bilo vrlo popularno). Kad žena postane supruga, njen status je bio i još uvek je označavan titulom “Mrs”. Supruga se uključuje u ime svog muža, i još i danas se može čuti “Mrs John Smith”, gospoda Johna Smitha. Elizabeth Cady Stanton, velika američka sifražetkinja, odbila je da se odrekne svog prezimena kad se udala za Henryja Stantona, a 1847. je napisala da “ozbiljno zamera što je zovu Henry. Upitajte našu obojenu braću da li je ime nevažno. Zašto su robovi bezimeni sve dok ne uzmu ime svog gospodara?” U sistemu coverture, supruga je morala da živi tamo gde joj muž naredi, njeni prihodi su pripadali njemu, a njena deca su bila njegovo vlasništvo, baš kao što su i deca robinje pripadala njenom gospodaru. Ali, možda je najslikovitija ilustracija kontinuirane povezanosti ropstva i braka to što su u Engleskoj – kako nas podseća The Mayor of Casterbridge Thomasa Hardyja – supruge mogle biti prodate na javnim aukcijama.\nSamuel Menefee nabraja 387 zabeleženih slučajeva prodaje supruga. Počevši od jednog izolovanog podatka iz 1073, pojava postaje redovna od 1553. sve do dvadesetog veka. On tvrdi da su prodaja robova i prodaja supruga postojali odvojeno, i da ukidanje trgovine robljem nije imalo nikakvog uticaja na trgovinu suprugama. Supruge su, medutim, bile mnogo jevtinije od robova – jevtinije čak i od leševa. Supruga je obično na aukciju izvodena s ularom oko vrata (čini se da je postojalo popularno verovanje da je prodaja valjana samo ako je ular na vratu). Ponekad je ular vezivan oko pojasa ili oko ruke, povremeno i ukrašavan trakom, “možda da bi se smanjio ponižavajući učinak tog simbola”. Ular je, kao što Menefee zapaža, deo trgovine stokom, ali moglo bi se nagađati da simbolizam ide još dalje. Ljudi stoku gone bičem, tako da je ular mogao simbolizovati bič gonica robova. Menefee o trgovini suprugama zaključuje da je ona smanjivala društvena trvenja, pružajući jedno moguće rešenje za međuzavisne probleme braka, razvoda i izdržavanja. Zasnovana na dobro poznatim mehanizmima tržišta, uz brojne simboličke paralele, prodaja supruga predstavljala je konzervativno i tradicionalno društveno rešenje za dilemu s kojima su se suočavale jedinke, smanjujući pritisak na društveno tkivo uz minimum poremećaja statusa quo zajednice.\nProdaja supruge mužu je omogućavala da izbegne izdržavanje žene i dece, a kupac je “mogao da se osigura od parnice za preljubu”. Ako bi supruga počinila preljubu, njena prodaja je omogućavala ljubavniku da po zakonu o preljubi izbegne parnicu. Zakon se zasnivao na pretpostavci da je supruga (kao) imovina; muž je mogao da tuži drugog čoveka za nadoknadu štete – zbog oštećenja imovine – ako je njegova žena počinila preljubu. Takav slučaj je uspešno po muža rešen u Dablinu nedavne 1979. godine. Prodaja supruga je u nedostatku razvoda nesumnjivo nudila jedno neformalno rešenje za propale brakove. Ali zašto u takvom obliku? Menefee ništa ne kaže o značaju ove institucije za strukturu bračnih odnosa i potčinjenost supruga, a još manje o njenim implikacijama za delovanje zakona muškog polnog prava.\nAmerički robovlasnici su prodavali svoje robove, ne i svoje supruge. Međutim, ličnost robovlasnikove žene predstavljala je posebno dramatičan simbol patrijarhalnog prava za druge (bele) supruge tog perioda. Kao muž, robovlasnik je imao pravo polnog pristupa svojoj ženi – ali, kao robovlasnik, imao je slobodan polni pristup i svojim robinjama. Mary Chestnut, supruga vlasnika plantaže, napisala je u svom dnevniku 1861, da “gospoda Stow autorka Čiča Tomine kolibe nije dotakla najbolnije mesto. Njen Legri je neženja”. Robovlasnik/muž je bio “jedini otac ‘porodice, bele i crne’”, i zaštitnik svoje porodice. Termin “porodica” je ovde izvanredno dvosmislen. Thomas Jefferson je 1800. sastavio “Popis moje porodice”, koji uključuje i njegove robove. Ali, njegova “porodica” (u jednom smislu te reči) nastala je iz njegovog braka i iz dugotrajne veze s njegovom robinjom Sally Hemings, koja je bila polusestra njegove žene. U svojoj briljantnoj studiji Roll, Jordan, Roll, Eugene Genovese zapaža da su robovlasnici bili posebno zabrinuti što njihovi robovi tuku svoje žene, iako su oni sami mogli nekažnjeno da ih svežu i istuku. Za robovlasnika “nije bilo ništa da svuče ženu i bičuje je do krvi”.\nU istom periodu u Velikoj Britaniji je vladalo opšte uverenje da muž ima pravo da fizički kažnjava svoju ženu, pod uslovom da ne koristi štap deblji od muškog palca. Feministkinje u devetnaestom veku, poput feministkinja danas, iskazivale su veliku zabrinutost za povrede koje su muževi nanosili ženama. Frances Power Cobbe je 1878. objavila uticajan članak “Mučenje žena u Engleskoj”, a u govoru u donjem domu, podržavajući žensko pravo glasa u raspravi o drugom reformskom zakonu, John Stuart Mill je rekao: “želeo bih da se ovom domu podnese izveštaj o broju žena godišnje koje njihovi muški zaštitnici pretuku do smrti, prebiju do smrti ili izgaze do smrti.” Muž je posedovao svojinu nad ženinom ličnošću, a muškarac je u potpunosti bio vlasnik i gospodar samo ako je mogao da čini što mu je volja s onim što poseduje.\nNjegovo pravo da čini što mu je volja bilo je i de jure sankcionisano pravnom kategorijom “bračnih prava”. Čak i danas, poređenje braka i ropstva ostaje u jednom pogledu relevantno u onim državama Sjedinjenih država i Australije, kao i u Velikoj Britaniji, gde zakon još uvek sankcioniše silovanje u braku. U The History of the Pleas of the Crown lorda Halea, iz osamnaestog veka, tvrdi se da “muž ne može biti okrivljen za silovanje svoje zakonite supruge, jer se zajedničkim bračnim sporazumom i ugovorom supruga prepustila mužu, i to ne može da povuče”. U Velikoj Britaniji je do 1884. supruga mogla biti zatvorena zbog uskraćivanja bračnih prava, a do 1891, muževima je bilo dopušteno da prisilno oteraju supruge u posebne zatvore (tzv. bračne domove) da bi obezbedili svoja prava. Po ovom pitanju, bračni ugovor je ugovor specifičnog ispunjavanja obaveza. Rousseauov savet Sofiji kad je postala Emilova žena bio je da će osigurati svoje žensko carstvo i “vladati uz pomoć ljubavi” ako ograniči Emilov pristup svom telu i tako sebe učini dragocenom. Ona mora biti čedna a ne hirovita, tako da će Emil “hvaliti njenu čednost, a neće morati da se žali na njenu odbojnost”. Ali, teško je razumeti relevantnost ovog saveta; samo Emil može da odluči da li će pristup biti “ograničen”. Bračno pravo muža je najjasniji primer načina na koji se moderno poreklo političkog prava kao polnog prava prenosi preko bračnog ugovora u pravo svakog člana bratstva u svakodnevnom životu.\nPoricanje telesnog integriteta udatih žena osnovni je razlog zbog kojeg William Thompson brak naziva “zakonom belog roblja”. Njegova implicitna tvrdnja glasi da bez polnog ugovora muškarci ne bi sklopili društveni ugovor i stvorili državu; bračna prevlast muškaraca liči na “kompenzaciju za njihovo kukavičko potčinjavanje okovima političke moći skoro u svemu”. John Stuart Mill ide još dalje, tvrdeći da su supruge u gorem položaju od robinja:\nNijedan rob nije rob u tolikoj meri i u tako potpunom smislu te reči kao što je to žena... ma za kakvog brutalnog tiranina bila nesrećno vezana – iako zna da je on mrzi... on od nje ima pravo da zahteva i da iznudi ono što najdublje ponižava jedno ljudsko biće, da pristane da bude instrument životinjske funkcije koja je protivna njenim sklonostima.\nNegde u to vreme, u Sjedinjenim državama Elizabeth Cady Stanton izjavljuje da je “društvo, onako kako je danas organizvano pod vlašću muškaraca, jedno opšte silovanje svih žena”.\nI pored nekih skorašnjih reformi, u većini pravnih sistema muževi imaju polnu svojinu nad ličnošću svojih žena. Nažalost, poređenje udatih žena i robinja još uvek nije potpuno izlišno. Ipak, iz tog poređenja ne mogu se izvlačiti dalji zaključci, iako je u ranim fazama savremene obnove ženskog pokreta ponovo istican argument da je udata žena robinja. Jedan od razloga navodenih u prilog tome glasio je da supruga koja u bračnoj zajednici radi puno radno vreme nema pravo na platu. Supruge su domaćice, i one, poput robova, u zamenu za rad dobijaju samo sredstva za život (zaštitu). Sheila Cronan stoga pita, “zar to ne predstavlja ropstvo?” Ona poredi opis robovskog zakona Alabame iz 1852. i opis dužnosti udate žene iz vremena oko 1972, ali iz toga ne proizlazi da je supruga robinja, kako ona tvrdi. Udate žene nisu građanski mrtve kao nekad, već su, u najvećem broju slučajeva, pravno slobodne i jednake. Mi smo osvojile građanski status. Pravno slobodan i jednak građanin ne može biti pravi rob (što ne znači da uslovi nadničarskog rada ponekad ne mogu ličiti na ropstvo); najviše što građanin može da učini jeste da se ugovorom preda u građansko ropstvo. Udata žena je možda nalik građanskom robu. U principu, bračni ugovor još uvek može biti sklopljen za ceo život, a ugovor o građanskom ropstvu je takođe doživotan.\nProblem s ovom analogijom jeste to što je ugovor o građanskom ropstvu zapravo produženi ugovor o zapošljavanju, a građanski rob je posebna vrsta nadničara. Udata žena, kao što feministkinje neprekidno naglašavaju, za svoj rad ne dobija nadnicu; ona nije zaposlena. Pored toga, zaposlenje je deo javnog građanskog sveta, a udata žena radi u privatnom domu. Stoga je ona, možda, uprkos tome što nije plaćena, sličnija sluškinji, koja takođe radi u domaćinstvu. Udata žena je danas obično, pored muža, jedini odrastao član porodice, a ako i ima drugih, oni takode zavise od njenog truda.\nU prošlosti, pozicija supruge u gospodarevoj porodici nikad nije bila istovetna s pozicijom drugih potčinjenih osoba. žena američkog robovlasnika, na primer, imala je sopstvenu jurisdikciju nad robovima (mada nije imala moć da oslobodi roba), iako je i sama bila potčinjena mužu. Najprimerenija karakterizacija njenog položaja bila bi da je ona prva robinja svog muža, ili, uopštenije, kao što su tvrdile mnoge rane feministkinje, da je supruga samo prva sluškinja gospodara porodice. Mary Astell zajedljivo komentariše da žena “nema nikakvog razloga da bude srećna što je supruga, ili da misli da ju je zapala neka čast što je uzeta da bude glavna sluškinja nekog muškarca”. Lejdi Chudleigh je 1703. celu stvar sažela u reči//rečima:\nda li sam mu sluškinja il’ žena,\nIsto je, razna su tek imena.\nNekoliko godina kasnije Daniel Defoe kaže da ne misli “da je bračno stanje zamišljeno kao stanje šegrta koji su vezani za porodicu, niti da supruga treba da služi samo kao glavna sluškinja kuće”. A 1792, u U odbrani prava žene, Mary Wollstonecraft kritikuje patrijarhalnu tvrdnju da je žena “stvorena tek da zadovolji nagone muškaraca, ili da bude sluškinja višeg reda, koja mu sprema obroke i stara se o njegovom rublju”. Na kraju devetnaestog veka Thorstein Veblen suprugu naziva “glavnim kućnim slugom.”\nMedutim, postoji jedna temeljno važna razlika izmedu supruge i svih drugih radnika. Samo žene postaju domaćice i pružaju “kućne usluge”, iako svi gospodari zahtevaju “usluge” od onih koji su im potčinjeni. Kao što Genovese objašnjava, mnogi robovlasnici nisu želeli da budu samo gospodari, već dobri gospodari, a preovladujući ideal za dobrog gospodara bio je da zaštiti svoje i robove i prema njima ispuni izvesne obaveze. Ideal za roba je bio da pokaže zahvalnost i verno služi – što je, naravno, bio nemoguć zahtev upućen komadu imovine. “Verno služenje” je upravo ono što priželjkuju svi gospodari, uključujući i muževe. Ugovor za štamparskog šegrta koji je moj pokojni tast kao četrnaestogodišnjak potpisao 1918, uključuje stavke koje ga obavezuju da “verno služi” svog gazdu, “da čuva njegove tajne, i da bez pogovora izvršava njegova zakonita naredenja”. Medutim, specifični sadržaj “vernog služenja” koji zahteva muž određen je ne samo bračnim ugovorom, već i “utemeljenošću u prirodi”, iz čega nastaju polni ugovor i polna podela rada. Pružanje “domaćih usluga” deo je patrijarhalnog značenja ženskosti, toga šta znači biti žena.\nJedan komentator problema “viška žena” u Velikoj Britaniji, 1862. godine, kaže da sluškinje nisu deo tog problema:\nOne uopšte nisu suvišne,... one vrše vrlo važnu i nezamenljivu funkciju u društvenom životu. One ne slede nužno nezavisnu, pa stoga za njihov pol neprirodnu, karijeru – naprotiv, one su vezane za druge, povezane su s drugim životima koje ulepšavaju, olakšavaju i opslužuju. Jednom reči, one ispunjavaju obe suštinske dužnosti ženskog bića: muškarci ih izdržavaju a one im služe.\nLeonore Davidoff je pokazala da su rodbinske veze često podrazumevale pružanje domaćih usluga; “rođake su često korišćene kao besplatna domaća posluga.” ženski članovi porodice i domaća posluga toliko su poistovećivani da je nadnica, iako je sluga s gospodarem mogao da sklapa godišnje ugovore, shvatana kao dodatak na stan i hranu, ili zaštita, tako da je “pravno, isplata nadnica morala biti eksplicitno navedena u ugovoru, inače bi se moglo pretpostaviti da je pružanje usluga dobrovoljno”. do sredine devetnaestog veka rad u kući je postao pretežno ženski posao. Međutim, udate žene nisu mogle da postanu sluškinje bez dozvole muža. On je imao pravo nad njenim uslugama. Ako poslodavac ne bi obezbedio muževljevu dozvolu, “mogao je biti tužen za ‘gubitak usluga’, na potpuno isti način na koji bi poslodavac mogao biti tužen za primamljivanje tuđeg sluge. Laički rečeno, žena nije mogla služiti dva gospodara”.\nZakon o braku je do nedavno određivao da je odnos između žene i muža isti kao i odnos između sluge i gospodara. Ako bi mu žena bila povredena nepažnjom nekog trećeg, muž je mogao da povede parnicu zbog gubitka bračnih usluga, koje, “pored rada u kući i brige o deci,... uključuju i njenu ljubav, pažnju, društvo i polne usluge”. Gubitak ženine sposobnosti da radi u kući usled zakonski kažnjive povrede shvatan je na isti način kao i povreda sluge koja, nužno, znači i štetu za gospodara. Taj zakon u Velikoj Britaniji i australijskoj državi Novi Južni Vels nije ukinut sve do 1980. U Sjedinjenim državama zakon je ukinut u vrlo malom broju država; u većini je (što je prilično čudno, mada, kao što ću pokazati u sledećem poglavlju, u skladu sa stanovištem ugovora) pravo na vođenje takve parnice prošireno i na udate žene. Godine 1981. u Novom Južnom Velsu uspešno je okončana jedna parnica po ovom zakonu, i muž je dobio nadoknadu štete od 40.000 dolara.\nU Velikoj Britaniji je tek tokom poslednjih pedeset godina supruga postala jedina posluga u porodici. Nastanak malog sveta bračnog para i njihove dece, koji se danas smatra “prodicom” u pravom smislu, dovršen je relativno skoro. Istrajnost starijeg shvatanja “porodice” ilustruje Izveštaj o popisu stanovništa Velike Britanije 1851, u kom se kaže da se “osnovni tip engleske porodice sastoji od muža, žene, dece i slugu”, a dodaje se “da je manje savršena ali uobičajenija ona koju čine muž, žena i deca”. Sredinom prošlog veka u američkim gradovima je između 15 i 30 procenata svih domaćinstava imalo stalnu kućnu poslugu. Veliku većinu su činile žene (u to vreme obično bele žene), a većina žena koje su imale plaćeno zaposlenje bile su sluškinje. U Australiji se 1901. godine skoro polovina žena s plaćenim zaposlenjem bavila se pružanjem neke vrste domaćih usluga (ne uvek u privatnim domovima), a tokom čitavog devetnaestog veka potražnja je bila veća od ponude, što možda i ne treba da iznenađuje, pošto je dobro obučena sluškinja zapravo smatrana i te kako pogodnom za suprugu. U složenom, klasno i polno razgraničenom svetu Velike Britanije devetnaestog veka, za neke pripadnike više klase sluškinje su bile i predmet požude. (Možda je najdramatičniji zabeleženi primer bila dugotrajna veza između sluškinje Hanne Cullwick i džentlmena Arthura Munbya.) Sve do tridesetih godina ovog veka veliki broj britanskih porodica, uključujući i radničke porodice skromnih prihoda, mogao je da zapošljava poslugu ili bar kućnu pomoćnicu. Značajan deo zaposlenih činila je domaća posluga, a 1881. jedna osoba od dvadesetdve bila je domaći sluga. Većinu stalne posluge činile su žene, a jedna trećina žena uzrasta od petnaest do dvadeset godina bile su sluškinje.\nSupruga, odnosno domaćica danas obavlja poslove koji su nekada bili raspoređeni između slugu različitog ranga, ili ih je obavljala kućna pomoćnica. Njeni “osnovni” poslovi su čišćenje, kupovina, pranje sudova, pranje veša i peglanje. Ona se brine o deci, često se stara i o ostarelim rodteljima ili drugim rođacima, a ponekad je, u većoj ili manjoj meri, uključena u muževljev posao kao njegova neplaćena pomoćnica. Taj aspekt položaja udate žene vidljiv je u mnogim malim radnjama, ili u aktivnostima supruga sveštenika i političara, ali istovetne usluge, mada manje vidljivo, dobijaju i drugi muževi, bez obzira na posao kojim se bave. Udata žena, na primer, pomaže u istraživačkom radu (ako joj je muž zaposlen na univerzitetu), služi kao domaćica (klijentima svog muža), odgovara na telefonske pozive i vodi poslovne knjige (u malim preduzećima). Međutim, kao što kaže Christine Delphy, nije dovoljno samo nabrojati zadatke jedne domaćice. Spisak ne može da objasni zašto istovetne usluge mogu da se kupe na tržištu, ili zašto domaćica obavlja određeni posao besplatno, a bila bi plaćena za isti kad bi radila u restoranu ili firmi za čišćenje kuća. Problem nije u tome što domaćice besplatno obavljaju važne poslove (što je neke feministkinje navelo da zatraže da država plaća rad u kući). Problem je u tome što biti žena (supruga) znači pružati određene usluge muškarcu (mužu), po njegovom naređenju. Ukratko, bračni ugovor i potčinjenost supruge kao (svojevrsne) radnice ne mogu se razumeti bez polnog ugovora i patrijarhalnog konstruisanja “muškarca” i “žene”, i “privatne” i “javne” sfere.\nJedna od odlika neslobodnog rada roba, ili rada kućnog sluge, jeste to što on svog gospodara mora da služi u svako doba. I udata žena je uvek na raspolaganju za pružanje usluga mužu. Zbog toga je njeno radno vreme izuzetno dugo. Podaci iz Sjedinjenih država i Sovjetskog Saveza pokazuju da između dvadesetih i šezdesetih godina ovog veka nije bilo znatnijeg skraćenja radne nedelje domaćica, iako je do izvesnog skraćenja moglo doći u Sjedinjenim državama izmedu 1965. i 1975. Ali, skraćivanje je započelo s vrlo visokog nivoa; američki podaci za sedmu i osmu deceniju pokazuju da su domaćice radile oko 55 sati nedeljno, a u porodići s detetom mladim od godinu dana radna nedelja se produžavala na skoro 70 sati. Udate žene su u Velikoj Britaniji 1971. u proseku radile 77 sati nedeljno. Muževi doprinose vrlo malo. Jedno skorašnje, vrlo detaljno empirijsko istraživanje bračne podele rada u Sjedinjenim državama pokazalo je da “ima vrlo malo podataka o tome koliko muževi rade”. Prisustvo muža može čak i da poveća količinu rada u domaćinstvu; “muž može predstavljati opterećenje u odnosu na količinu potrebnog rada u jednom domaćinstvu – tj. on može tražiti više nego što sam doprinosi”. Heidi Hartmann procenjuje da muž uzrokuje oko osam sati viška rada nedeljno.\nUdata žena dobija sredstva za život (“zaštitu”) od muža, ali takođe i sredstva za obavljanje svojih zadataka. Ona zavisi od dobre volje svog muža, i jedino joj preostaje da se potrudi da nađe “dobrog gospodara”. Zapažanje L. Davidoff o mužu iz viktorijanskog i edvardijanskog perioda ni danas nije zastarelo. Ako bi svojoj ženi dao više novca, ili “pomogao” u kući, “to je bio postupak u tradiciji ‘plemenitog’ vlastelina i njegove gospode koji udeljuju milostinju svojim vazalima i seljanima.” Usluge koje se očekuju od supruge i količina zaštite koju ona dobija u potpunosti zavise od volje muža; “udata žena nikako ne može da podigne svoj životni standard poboljšavajući nivo svojih usluga. Njeno jedino rešenje je da iste usluge obavlja za bogatijeg muškarca.” Medutim, supruga ne može biti sigurna da će njen muž biti velikodušan, bio on proleter ili kapitalista. Ipak, ekonomisti, na primer, pretpostavljaju da su muževi uvek širokogrudi. Zakon o coverture proganja neoklasične ekonomske analize porodice. Ekonomisti uzimaju za gotovo da porodica može imati jednu jedinstvenu funkciju staranja, a to je funkcija muža – “jedine osobe” koja reprezentuje svoju ženu i decu. Čak su i socijalistički pisci, kao George Orwell u poznatom The Road to Wigan Pier, ispuštali iz vida činjenicu da supruge u radničkoj klasi trpe veću bedu i oskudicu nego njihovi muževi. Tipično je da su se supruge odricale osnovnih potreba da bi muževi i deca imali šta da jedu, i nema razloga za pretpostavku da bi se one ponašale drukčije i sada, u vreme visoke i dugotrajne nezaposlenosti i smanjenih socijalnih davanja. Čak i u najboljim vremenima može doći do konflikta izmedu muževljevih prohteva i zahteva supruge, odnosno domaćice za potporom od osobe koja zaraduje hleb.\nPozicija domaćice se često predstavlja kao vrlo različita od pozicije radnika, sluge ili roba. Ona je svoj sopstveni gazda. domaćice kao svoju veliku prednost vide to što su oslobođene kontrole. One naglašavaju da same odlučuju šta će raditi, kako i kada, i mnoge poseduju čvrsta, interiorizovana merila o tome šta je dobro obavljen posao. Udate žene, poput zapanjujućeg broja radnika koji istraživačima kažu da su zadovoljni poslom koji nekome spolja mora izgledati krajnje nezadovoljavajućim, izvlače najviše što mogu iz svoje sudbine; bez toga život bi bio nepodnošljiv. Naravno, tokom dana, tokom “radnih časova”, domaćica je sama na svom radnom mestu, osim ako i muž ne radi kod kuće, ili ako je dom “iznad radnje”. Ali, u drugim periodima, muž, gazda, je tu. Očekivanja i zahtevi muža deo su rasprava o domaćim poslovima. Zahtevi njegovog posla u najvećoj meri određuju organizaciju vremena domaćice. Na primer, obroci se služe u skladu s njegovim radnim vremenom, a on ima svoje mišljenje o tome kako kuća i deca treba da izgledaju – i raspolaže sredstvima da svoja očekivanja nametne, bacajući spremljeno jelo, a u krajnjoj liniji i fizičkim nasiljem. danas se čini toliko prirodnim da supruga treba da bude domaćica da se u vrlo popularnoj britanskoj televizijskoj seriji Minder supruga jednog od dva glavna lika nikad ne pojavljuje na ekranu, a o njoj se govori kao o “onoj kod kuće”. danas je potreban izvestan napor da bi se razumela istorijska i kulturna specifičnost ovakvog aranžmana. U Velikoj Britaniji sedamnaestog veka supruge su bile potčinjene muževima, ali nisu bile ekonomski zavisne. Jedna izmena zakona o coverture omogućila je udatim ženama da trguju kao feme sole, tako da su žene počele da se bave najraznovrsnijim poslovima. do sredine devetnaestog veka, imati suprugu isključivo kao domaćicu postalo je cilj muževa svih uglednih klasa. Ali, kao što sam ranije napomenula, mnoge, ako ne i većina supruga, dugo su bile glavne sluškinje, a ne “domaćice” u današnjem smislu te reči. štaviše, danas je relativno mali broj supruga koje su domaćice s punim radnim vremenom, ali nesmanjena snaga društvenog ideala “domaćice” znak je moći polnog ugovora.\nMnoge radničke supruge su uvek radile za platu zbog ekonomske nužde. Četvrtina udatih žena u Velikoj Britaniji 1851. je imala plaćene poslove. društveni status tih žena po zakonu coverture je bio u najmanju ruku kontradiktoran. Status “supruge” potvrđuje da žena nema sposobosti “jedinke”; ona postaje imovina muža, i u odnosu na njega je u položaju roba/sluge prema gospodaru. Supruga je građanski mrtva. U isto vreme, pošto su mnoge udate žene sklapale ugovore o zapošljavanju, potvrđen je i njihov status “jedinki” sposobnih da sklapaju ugovore. Kao što su i robovlasnici morali da priznaju ljudskost svoje ljudske imovine – čemu dizati bič na običnu imovinu – tako se ni sposobnost žene kao “jedinke” nije mogla potpuno poreći. Sklapanje ugovora o zapošljavanju nesumnjivo pokazuje da žene poseduju sposobnosti nužne da budu jedinke i ugovorne strane. Sklopiti ugovor u javnom svetu kapitalističkog tržišta, postati nadničar, pretpostavlja da jedinka poseduje svojinu nad sopstvenom ličnošću. Tada ona, kroz ugovor o zapošljavanju, može da iznajmi deo te svojine, svoju radnu snagu. Čini se, dakle, da i žena može postati radnik.\nMnoge feministkinje tvrde da je potčinjenost supruge mužu istovetna s potčinjenošću radnika kapitalisti. Ne samo da žene postaju radnice, već je bračni ugovor istovetan s ugovorom o zapošljavanju i stavlja domaćicu u položaj radnice u bračnoj zajednici. Medutim, videti bračni ugovor kao ugovor o zapošljavanju znači još jednom zaboraviti polni ugovor. Supruga, odnosno domaćica nije isto što i radnik, i žene ne mogu postati “radnici” u istom smislu u kom to mogu muškarci. Bračni ugovor nije isto što i ugovor o zapošljavanju. Ugovor o zapošljavanju zapravo pretpostavlja bračni ugovor. Ili, drukčije rečeno, konstrukcija “radnika” pretpostavlja da je on muškarac koji ima ženu, domaćicu, koja se stara o njegovim dnevnim potrebama. Privatna sfera građanskog društva odvojena je od javne, što odražava prirodni poredak polne razlike, ali je ujedno i neodvojiva od nje, tako da se ove dve sfere ne mogu razumeti jedna bez druge. Snažnu figuru “radnika”, zanatlije, u čistom radničkom kombinezonu, s torbom alata i kutijom za ručak, uvek prati sablasna figura njegove žene.\nPoređenje između supruge i radnika toliko je primamljivo za feministkinje delom i zato što se one, poput socijalista, uglavnom bave uslovima koji prisiljavaju jedinku da sklopi ugovor. Poslodavci kontrolišu sredstva za proizvodnju, tako da uslove ugovora mogu da postave u svoju korist. Radnici poseduju samo svojinu nad sopstvenom radnom snagom, i ne mogu istinski da biraju hoće li ili neće sklopiti ugovor o zapošljavanju. Koristeći tehnike savremene analitičke filosofije, G. A. Cohen je nedavno izneo trvdnju da su proleteri, iako su formalno slobodni da ne ostanu radnici – oni, na primer, mogu postati vlasnici malih radionica, i pojedinačni radnik, pa čak i većina njih, mogu se na ovaj način osloboditi proleterskog statusa – ipak prisiljeni da prodaju svoju radnu snagu; radnici su “kolektivno neslobodna, porobljena klasa”. Slično tome i žene su kolektivno prinuđene na brak, iako je svaka slobodna da ostane neudata. William Thompson je uporedio slobodu žena da odbiju brak sa slobodom seljaka da odbiju kupovinu hrane od Istočno-indijskog monopola koji je pokupovao sve zalihe: “tako se zakonima koje su stvorili muškarci, koji ženama uskraćuju obrazovanje i stručnost, koji ih isključuju iz svih intelektualnih poslova i službi, koji im skoro u potpunosti uskraćuju učestvovanje (putem nasleda ili na drugi način) u imovini ili njenom korišćenju i razmeni, ženama ljubazno kaže, ‘slobodne su da se udaju ili ne udaju’.” Cicely Hamilton u knjizi Brak kao trgovina, 1909. kaže da je brak praktično jedini način na koji žena može da zaradi za život: brak je “u suštini... komercijalni ili poslovni poduhvat”. Posao žena razlikovao se od poslova muškaraca po tome što žene nisu imale mogućnost da izaberu zaposlenje. Za njih je postojalo samo jedno, i na to su morale da pristanu.\nDanas, kad mnogi radnici objektivno mogu da steknu sredstva da pređu u sitnu buržoaziju, broj žena koje mogu da steknu obrazovanje ili stručnost koji bi im omogućili da se zaposle i da se same izdržavaju mnogo je veći nego u prošlom veku, ili 1909. Ipak, svakodnevno iskustvo otkriva da je broj žena na dobro plaćenim mestima u profesionalnom i poslovnom svetu mali. Kapitalističko tržište je patrijarhalno, strukturirano polnom podelom rada. Polna segregacija radne snage i čuvanje radnog prostora kao arene bratske solidarnosti ostali su izuzetno stabilni tokom dvadesetog veka. Većina žena može da nađe zaposlenje u malom broju slabo plaćenih i neuglednih zanimanja, gde rade s drugim ženama pod upravom muškaraca, i uprkos zakonima o jednakom nagrađivanju zarađuju manje od muškaraca. Brak stoga ostaje ekonomski primamljiv za većinu žena. štaviše, društeni pritisak na ženu da postane supruga snažan je koliko i ekonomski. Neudate žene nemaju definisanu i prihvatljivu društvenu poziciju. Postati nečija supruga i dalje je osnovni način na koji većina žena može da stekne priznat društveni identitet. Mnogo važnije od toga, ako bi žene masovno koristile slobodu da ostanu neudate, muškarci ne bi mogli da postanu muževi – i polni ugovor bi bio uzdrman.\nPrinuda da se sklopi bračni ugovor ili ugovor o zapošljavanju dovodi u sumnju valjanost ugovora. Ali, usredsređivanje na ekonomsku prinudu jedva da dovodi u pitanje praksu ugovora. da li bi feministkinje i socijalisti obustavili kritiku kad bi sklapanje bračnog ili ugovora o zapošljavanju bilo dobrovoljno? Poređenje supruge i radnika problematično je i zato što se ne obraća dovoljno pažnje na specifičan način potčinjavanja radnika kapitalistima. Marksistička analiza kapitalističke eksploatacije primenjuje se na bračne odnose. Na sastanku Nacionalnog sifražetskog udruženja žena u Sjedinjenim državama 1878, jednoglasno je zaključeno da “muškarac, koji prema ženi stoji u poziciji kapitaliste, već vekovima otima plodove njenog truda”. Ako “povučemo paralelu s ulogom koju buržoazija ima u odnosu na proletarijat”, kaže se u jednom skorijem prikazu, jasno je da muž “u braku direktno profitira od eksploatacije i ugnjetavanja svoje žene”. Poređenje između radnika i udatih žena u središtu je savremene polemike o odnosu izmedu kapitalizma i patrijarhata. Heidi Hartmann, na primer, tvrdi da je to “partnerski odnos”, te da kom “materijalna baza na kojoj se zasniva patrijarhat u suštini leži u muškoj kontroli radne snage žena”, baš kao što kapitalista kontroliše radnu snagu radnika. Christine Delphy smatra da je “brak institucija kojom se neplaćeni rad iznuđuje od određene kategorije stanovništva, žena-supruga”. Bračni ugovor je radni ugovor, “ugovor kojim ženinu radnu snagu prisvaja njen muž”.\n J. Schouler, A Treatise on the Law of the domestic Relations, 2. izdanje, Boston: Little, Brown and Co., 1874, deo VI, g. 1, p. 599.\n M. Eichler, The double Standard, London: Croom Helm, 1980, pp. 106-7.\n P. Corrigan, “Feudal Relics or Capitalist Monuments: Notes on the Sociology of Unfree Labour”, Sociology, 11, 3 (1977), pp. 438, 449. V. i R. K. Aufhauser, “Slavery and Scientific Management”, Journal of Economic History, 33, 4 (1973), pp. 811-24.\n Citirano u R. Scruton, Sexual desire: A Moral Philosophy of the Erotic, New York: The Free Press, 1986, p. 186.\n W. Thompson, Appeal of One Half the Human Race, Women, Against the Pretensions of the Other Half, Men, to Retain Them in Political, and Thence in Civil and domestic, Slavery, New York: Source Book Press, 1970, pp. 54-5.\n J. S. Mill, “The Subjection of Women”, u Essays on Sex Equality, prir. A. S. Rossi, Chicago: University of Chicago Press, 1970, p. 130. (dž. S. Mil, “Potčinjenost žena” u dž. S. Mil i H. T. Mil, Rasprave o jednakosti polova, prev. R. Mastilović, Beograd: Filip Višnjić, 1995, pp. 64-5.)\n Vidi N. Basch, “Invisible Women: The Legal Fiction of Marital Unity in Nineteenth-Century America”, Feminist Studies, 5, 2 (1979), pp. 346-66.\n Sir H. Maine, Ancient Law, London: J. M. dent and Sons, 1972, pp. 93-4.\n d. defoe, Roxana, Harmondsworth: Penguin Books, 1982, p. 187.\n Mill, “Subjection of Women”, p. 217. (Mil, “Potčinjenost žena”, p. 127.)\n L. C. Bullard, “The Slave-Women of America”, u W. L. O’Neill, The Woman Movement: Feminism in the United States and England, London: George Allen and Unwin, 1969, pp. 119, 121.\n Citirano u E. Griffith, In Her Own Right: The Life of Elizabeth Cady Stanton, New York and Oxford: Oxford University Press, 1984, p. xx.\n S. P. Menefee, Wives for Sale: An Ethnographic Study of British Popular divorce, Oxford: Basil Blackwell, 1981, p. 160, tabela 3; i p. 167, tabela 5; slučajevi prodaje supruga navedeni su u dodatku.\n Izveštaj u New Statesman, 2. maj 1980.\n Citirano u E. d. Genovese, Roll, Jordan, Roll: The World the Slaves Made, New York: Vintage Books, 1976, p. 427. V. i A. Rich, “disloyal to Civilization”, u On Lies, Secrets, and Silence, London: Virago Press, 1980.\n Genovese, Roll, Jordan, Roll, p. 483.\n Vidi F. M. Brodie, Thomas Jefferson: An Intimate History, New York: W. W. Norton and Co., 1974, p. 358. Ovde sledim Brodievu (kontroverznu) argumentaciju o Jeffersonovoj crnoj porodici.\n Preštampano u S.G. Bell i K. Offen (prir.), Women, the Family and Freedom: The debate in documents, Stanford: Stanford University Press, 1983, tom. I, p. 487; v. i Mill, “Subjection of Women”, p. 163. Članak F. P. Cobbe objavljen je u The Contemporary Review, 1878.\n Sir M. Hale, The History of the Pleas of the Crown, London: Sollom Emlyn, 1778, vol. I, g. LVIII, p. 628.\n J.-J. Rousseau, Emile or on Education, prev. A. Bloom, New York: Basic Books, 1979, pp. 478-9. (žan žak Ruso, Emil ili o vaspitanju, prev. d. Tamindžić, Valjevo-Beograd: Estetika, 1989.)\n Thompson, Appeal, p. 65.\n Mill, “Subjection of Women”, pp. 159-60. (Mil, “Potčinjenost žena”, pp. 86-7.)\n Citirano u Griffith, In Her Own Right, p. 140.\n S. Cronan, “Marriage”, u Radical Feminism, prir. A. Koedt, E. Levine, A Rapone, New York: Quadrangle, 1973, p. 217.\n M. Astell, Some Reflections Upon Marriage, New York: Source Book Press, 1970, p. 88.\n Lady Chudleigh, “To the Ladies”, u The Whole duty of a Woman: Female Writers in Seventeenth-Century England, prir. A. Goreau, New York: The dial Press, 1985, p. 273. (Za prepev ovog distiha prevodilac se zahvaljuje dr Milanu Markoviću.)\n d. defoe, Conjugal Lewdness; or, Matrimonial Whoredom. A Treatise concerning the Use and Abuse of the Marriage Bed, Gainesville, Florida: Scholars’ Facsimilies and Reprints , 1967 (izvorno izdanje 1727), p. 26.\n M. Wollestonecraft, A Vindication of the Rights of Woman, prir. C. Poston, New York: W.W. Norton and Co., 1975 (1792), p. 40. (Meri Vulstonkraft, Odbrana prava žene, prev. R. Mastilović, Beograd: Filip Višnjić, 1994, p. 67.)\n T. Veblen, The Theory of the Leisure Class, New York: The Modern Library, 1934, p. 182.\n Genovese, Roll, Jordan, Roll, naročito pp. 70-86 i 123-49.\n Citirano u P. Hollis, Women in Public 1850-1900: documents of the Victorian Women’s Movement, London: George Allen and Unwin, 1979, p. 12.\n L. davidoff, “Mastered for Life: Servant and Wife in Victorian and Edwardian England”, Journal of Social History, 7 (1974), pp. 410-11, 420.\n L. J. Weizman, The Marriage Contract: Spouses, Lovers, and the Law, New York: The Free Press, 1981, p. 60.\n Izveštaj u Sidney Morning Herald, 15. mart, 1982.\n Citirano u Corrigan, “Feudal Relics”, p. 454, nap. 19.\n Vidi F. E. dudden, Serving Women: Household Service in Nineteenth Century America, Middleton, CT: Wesleyan University Press, 1983, uvod.\n Vidi B. Kingston, My Wife, My daughter, and Poor Mary Ann: Women Work in Australia, Melbourne: Nelson, 1975, g. 3.\n Za prikaz H. Cullwick v. L. Stanley (prir.), The diaries of Hannah Cullwick: Vistorian Maidservant, London: Virago Press, 1984. Takode i L. davidoff, “Class and Gender in Victorian England: The diaries of Arthur J. Munby and Hannah Cullwick”, Feminist Studies, 5, 1 (1979), pp. 86-141.\n Davidoff, “Mastered for Life”, pp. 409-10.\n A. Oakley, The Sociology of Housework, London: Martin Robertson, 1974, p. 49.\n J. Finch, Married to the Job: Wive’s Incorporation in Men’s Work, London: George Allen and Unwin, 1983. Finch (pp. 132-3) daje osam pravila kojih žena treba da se drži ako želi da se uda ali da ne bude uključena u posao svog muža.\n C. delphy, Close to Home: A Materialist Analysis of Women’s Oppression, prev. d. Leonard, Amherst: University of Massachusetts Press, 1984, pp. 87-9.\n H. Hartmann, “The Family as the Locus of Gender, Class, and Political Struggle: The Example of Housework”, Signs, 6, 3 (1981), pp. 388-9; v. i A. Oakley, Housewife, Harmondsworth: Penguin Books, 1976, p. 7, tabela A.\n Oakley, Housewife, p. 6; Sociology of Housework, pp. 92-3.\n S. F. Berk, The Gender Factory: The Apportionment of Work in American Households, New York: Plenum Press, 1985, p. 161.\n Hartmann, “Family as Locus”, pp. 378-9; 382-3.\n Davidoff, “Mastered for Life”, p. 419.\n Delphy, Close to Home, p. 70.\n Za feminističku kritiku Orwella v. d. Patai, The Orwell Mystique: A Study in Male Ideology, Amherst: University of Massachusetts Press, 1984, naročito g. 3. Takođe i Beatrix Campbell, Wigan Pier Revisited: Poverty and Politics in the 80s, London: Virago Press, 1984.\n Među ženama koje je anketirala Oakleyjeva, ovaj aspekt domaćeg rada se najviše ceni. Preko plovine ispitanih navodi to da su “spostveni gazda”. Oakley, Sociology of Housework, pp. 42, 182; i Housewife, g. 6.\n Podatak preuzet od H. Land, “The Family Wage”, Feminist Review, 6 (1980), p. 61.\n G. A. Cohen, “The Structure of Proletarian Unfreedom”, Philosophy and Public Affairs, 12, 1 (1983), p. 12.\n Thompson, Appeal, p. 57.\n C. Hamilton, Marriage as a Trade, London: The Women’s Press, 1981, p. 27.\n U Britaniji je 1901, na primer, 88 procenata žena radilo u profesijama kojima su upravljale žene; 1971, taj procenat je iznosio 84. U SAD danas, 80 procenata ženskih poslova locirano je u samo 20 od 420 profesija koje beleži Ministarstvo rada. U Australiji 1986, u samo 69 od 267 profesionalnih kategorija proporcija žena je dostizala trećinu ili više.\n Citirano u W. Leach, True Love and Perfect Union: The Feminist Reform of Sex and Society, New York: Basic Books, 1980, p. 192.\n P. Rothenberg, “The Political Nature of Relations between the Sexes”, u Beyond domination: New Perspectives on Women and Philosophy, prir. C. C. Gould, Totowa, NJ: Rowman and Allanheld, 1984, p. 213.\n H. Hartmann, “The Unhappy Marriage of Marxism and Feminism: Towards a More Progressive Union”, u Women and Revolution, prir. L. Sargent, Boston: South End Press, 1981, p. 15.\n C. delphy, Close to Home, pp. 94, 95.


Vijeće ministara BiH utvrdilo Prijedlog okvirnog sporazuma o zajmu za projekat ‘Plava voda’ – Radio Vitez\nVijeće ministara BiH utvrdilo Prijedlog okvirnog sporazuma o zajmu za projekat ‘Plava voda’\n15. veljače 2018. 11:46 15. veljače 2018.\nVijeće ministara BiH utvrdilo je Prijedlog okvirnog sporazuma o zajmu između Bosne i Hercegovine i Razvojne banke Vijeća Evrope za finansiranje projekta regionalnog vodosnabdijevanja „Plava voda,“ vrijednog 11 miliona eura.\nIzgradnjom regionalnog vodovoda bit će osigurano kvalitetno rješenje za unaprjeđenje vodosnabdijevanja i održivog korištenja izvorišta „Plava voda“, što će omogućiti zdravstveno ispravnu vodu za oko 250.000 stanovnika u pet općina Federacije BiH, i to u Travniku, Novom Travniku, Vitezu, Busovači i Zenici.\nPrijedlog okvirnog sporazuma sa osnovama za njegovo zaključivanje bit će dostavljen Predsjedništvu BiH, a za potpisnika je predložen ministar finansija i trezora, saopšteno je iz VMBiH.\nPrevious ArticleBOLNICA NOVA BILA: Održano edukativno predavanje za više od 60 liječnika iz srednje BosneNext ArticleSinoć u Travniku oružana pljačka trgovine\n22. listopada 2018. 15:02 22. listopada 2018. 19759


Novi pristup tipografiji\nInternet biznis - Novi pristup\nRusi "imaju" pristup izvornom kodu Windows 7 ?!\nMyCity » Grafika » Novi pristup tipografiji\nPoslao: 29 Okt 2006 00:04\nKada se čovek bavi dizajnom, a posebno grafičkim dizajnom, često nailazi na komentare tipe: "uradi to ovako, zato što se to tako uvek radi". U većini slučajeva taj komentar ima neko logično objašnjenje, kojeg komentator jednostavno nije svestan.\nNa sledećoj adresi pronaćićete knjigu koja će vam otvoriti oči, koja će objasniti mnoge postupke koji se koriste kao de facto standard, kao i razloge za njihovo odbacivanje/prihvatanje kod raznih projekata.\nKnjiga počinje od toga da je tipografija, kao grafičarska disciplina, dala veliki doprinos lingvistici i tu tezu brani sa stanovišta kognitivne psihologije, lingvistike, pa čak i sociologije. Svaki stav je ilustrovan konkretnim, veoma pažljivo odabranim primerima. Knjiga daje uvid u mnoga pravila tipografije koja su do sada prihvatana kao tradicija, a koja imaju veoma logično objašnjenje.\nUkupno su 883 korisnika na forumu :: 30 registrovanih, 8 sakrivenih i 845 gosta :: [ Administrator ] [ Supermoderator ] [ Moderator ] :: Detaljnije\nKorisnici trenutno na forumu: _Petar, AF-1, Aleksa-, amstel2, bojank, cenejac111, Despot1, Doca, dragon986, Faki-Valjevo, GreenMan, jaeger, Joja, kaisarevic1, m0nstrum_, MarKhan, Miskohd, mushroom, nemkea71, Pohovani_00, Radiša, rovac, sakota79, ssekir75, Toni, trajkoni018, uruk, vathra, VJ, Vlada1389


Najskuplja aplikacija na svetu - Muški magazin - trendovi, fitness, lifestyle, saveti, devojke... `\nRolls-Royce je zvanično najavio pokretanje jednih od najekskluzivnijih aplikacija za globalnu elitu. Nazvana Whispers, ova aplikacija predstavlja virtuelno društvenu platformu na koju se ljubitelji Rolls-Royce-a iz celog sveta mogu umrežiti zajedno i diskutovati o luksuzu i ljubavi prema ovim automobilima.\n„Vlasnici Rolls-Royce-a su jedinstveni podskup društva - preduzetnici, vizionari, šefovi država, kraljevske kompanije, osnivači i najsjajnije zvezde zabavne industrije. Ovi klijenti su globalni stanovnici, zaštitnici umetnosti, filantropi, kolekcionari lepih i izvrsnih predmeta; pojedinci koje ne ometaju zajednička ograničenja kao što su vreme i novac. ", rekao je direktor Rolls Roycea, Torsten Muller-Otvos. Whispesr okuplja ove elitne Rolls-Royce kupce i nudi im mesto gde se mogu osećati prihvaćeno i gde mogu lako pronaći istomišljenike.\nIzvršni direktor kompanije Rolls-Royce Motor Cars, rekao je jo i ovo: „Sa zadovoljstvom danas predstavljamo svetu aplikaciju pod nazivom Whispers. Whispers je potpuno jedinstven. To je digitalni ulaz u fascinantan svet, gde se izuzetni i izvanredni ljudi sastaju. Whispers nudi transformativna iskustva, retke i poželjne proizvode, ćudljiva blaga i ekskluzivne preglede Rolls-Royce modela koje niko drugi ne može videti. "\nAplikacija nudi „neprestano menjajuću kolekciju zavidnih proizvoda koji su izabrani za iznenađenje, oduševljenje i spletke.“ Članovi mogu čak raditi sa stručnjacima kako bi stvorili svoja iskustva ili proizvode. „Oni su pozvani da rade sa stručnjacima na dizajniranju i izgradnji sopstvenog vozila.“ Pored toga, članovi će imati pristup i nizu događaja i iskustava.\nRolls-Royce kaže da je Whispers pokrenut pre dve godine u potpunoj tajnosti među odabranoj grupi klijenata. Usluga je bila prilagođena njihovim povratnim informacijama, a službeno je pokrenuta u Velikoj Britaniji, Evropi, Bliskom Istoku i Sjedinjenim Državama. Ova aplikacija isključivo je dostupna samo za kupce Rolls Royce vozila, a besplatna je za sve vlasnike Rolls-Royce motornih vozila koji su napravljeni od 2003. godine.\nPROČITAJTE SLEDEĆI TEKST: ATMOS – antibakterijska maska od 350 dolara\n24. april 2020. Gedžeti\nKako smiriti veš mašinu koja lupa i skače\nAko vaša veš mašina proizvodi buku kao bubanj na rok koncertu, onda vam pokazujemo kako da to rešite...


Home / PROJEKTI / Vesti iz EPuS-a / OSMA GENERACIJA MENTORINA OTPOČELA SVOJ RAD!\nProjekat "Podeli svoje znanje", Evropski pokret u Srbiji već sedmu godinu za redom sprovodi u saradnji i u saradnji u i uz podršku Ambasade Sjedinjenih Američkih Država, Erste Banke i Organizacije za evropsku bezbednost i saradnju (OEBS). Program ima za cilj da okupi stručne liderke iz različitih profesija kako bi podelile svoja znanja i iskustva sa mladim ženama na početku karijere sličnih interesovanja i željom da budu uspešne u svojim oblastima. To će doprineti stvaranju prilika za ove žene da unaprede svoj put u karijeri sa namerom da postignu pozitivan pomak u profesionalnom i ličnom smislu, kao i da postave zdrave osnove za buduću dugoročnu saradnju.


Milojka | Najbolje erotske priče\nNe znam ja ovo, ne snalazim se sa kompjutori. Ja sam zena sa sela. Komsinica Rada me prijavila na ovo. Kaze javice mi se muski. Nisam stidljiva, samo nisam ko ona gospoda, nisam skolovana. Zena sa sela. Najobicnija. Pa ko voli nek izvoli.\nKlikni OVDE za MILOJKIN BROJ TELEFONA\n1 thought on “Milojka”\nPovratni ping: Tamara | Najbolje erotske priče


RTCG - Radio Televizija Crne Gore - Nacionalni javni servis :: Turizam i ekologija :: Na Skadarskom 58 pelikana više\nNPCG 09. 08. 2018. 14:24 >> 14:08 0\nNa Skadarskom 58 pelikana više\nPopulacija pelikana u Nacionalnom parku Skadarsko jezero uvećana je za 58 mladih, saopštio je ekspertski tim ornitologa Javnog preduzeća za nacionalne parkove Crne Gore i Prirodnjačkog muzeja Crne Gore.\n"Ornitolozi su upravo realizovali ljetnji aspekt monitoringa pelikana, zaštićene vrste u NP Skadarsko jezero, preko projekta francuske međunarodne organizacije Noe Conservation", navodi se u saopštenju JPNPCG.\nOni ističu da su primjenom konzervacionih metoda dugi niz godina, redovnim patrolnim kontrolama lokaliteta koja nastanjuju pelikani, a koje vrši Služba zaštite NP Skadarsko jezero, kao i uz pomoć video monitoringa postavljenog u cilju praćenja stanja te vrste, obezbijeđeni povoljni uslovi za njihov razvoj u tom zaštićenom prirodnom području.\n"Javno preduzeće za nacionalne parkove Crne Gore u saradnji sa domaćim i međunarodnim organizacijama realizuje niz aktivnosti u cilju zaštite, očuvanja i uspješnog gniježđenja značajne ptičje vrste pelikana u NP Skadarsko jezero, već duži niz godina", kazao je Elvir Klica direktor JPNPCG.\nPelikani su ptice koje gnijezde isključivo na malim ostrvima.\n"Nedostatak prirodnih gnijezdilišta koja su usljed zarastanja jezera i njihovog plavljenja propadala tokom ranijih godina je prepoznat kao jedan od uzroka gniježđenja manjeg broja pelikana u ranijem periodu. Zbog toga su naši ornitolozi u saradnji sa međunarodnim organizacijama uložili značajnije napore i počeli sa postavljanjem specifičnih platformi za gniježđenje pelikana", kazala je Nela Vešović Dubak ornitološkinja u JPNPCG.\nOni još jednom napominju da je u NP Skadarsko jezero tokom "ljetnjeg aspekta" registrovano je oko 200 odraslih jedinki i 58 mladih pelikana u gnijezdima, i pozivaju sve ljubitelje posmatranja ptica i boravka u tom zaštićenom prirodnom području da uživaju u toj turističkoj ponudi i živopisnim predjelima najvećeg slatkovodnog akvatorijuma na Balkanu.\nNP Skadarsko jezero Pelikani\nOsnovce učili o zabrani ribolova u Skadarskom\nNa Skadarskom zaplijenjeno više od 150 ribolovnih mreža\nZbog krivolova procesuirane 4 osobe


6 najboljih hotela u blizini: Li Galli Island, Piano di Sorrento, ITA - Booking.com\nPiano di Sorrento 81 smeštajni objekat\nTražite smeštaj blizu znamenitosti Li Galli Island?\nDošli ste na pravo mesto. Unesite datume i birajte između 194 objekta.\nHoteli koje vam preporučujemo blizu znamenitosti Li Galli Island\nCasa Vacanze Li Galli Ovaj objekat se složio da učestvuje u našem Programu preporučenih partnera koji okuplja smeštajne objekte koji se izdvajaju po izvrsnim uslugama i nude odličnu uslugu i kvalitet po najpovoljnijim cenama. Učešće u programu zahteva ispunjenje određenih kriterijuma i uzima u obzir i mišljenja prethodnih gostiju. Ovaj objekat se složio da učestvuje u našem Programu preporučenih partnera koji okuplja smeštajne objekte koji se izdvajaju po izvrsnim uslugama i nude odličnu uslugu i kvalitet po najpovoljnijim cenama. Učešće u programu zahteva ispunjenje određenih kriterijuma i uzima u obzir i mišljenja prethodnih gostiju.\nSant'Agnello (3,9 km od destinacije Li Galli Island)\n"Now THIS is what a holiday home should be! Friendly and thoughtful (simpatico) owner, fabulous view, super clean and comfy... wish we were staying longer! Bellissima!"\nPiano di Sorrento (3,9 km od destinacije Li Galli Island)\n"Monica was an excellent host. Breakfast in the garden was a real treat."\nAppartamento Villa degli Ulivi Ovaj objekat se složio da učestvuje u našem Programu preporučenih partnera koji okuplja smeštajne objekte koji se izdvajaju po izvrsnim uslugama i nude odličnu uslugu i kvalitet po najpovoljnijim cenama. Učešće u programu zahteva ispunjenje određenih kriterijuma i uzima u obzir i mišljenja prethodnih gostiju. Ovaj objekat se složio da učestvuje u našem Programu preporučenih partnera koji okuplja smeštajne objekte koji se izdvajaju po izvrsnim uslugama i nude odličnu uslugu i kvalitet po najpovoljnijim cenama. Učešće u programu zahteva ispunjenje određenih kriterijuma i uzima u obzir i mišljenja prethodnih gostiju.\nSant'Agnello (4,3 km od destinacije Li Galli Island)\n9,8 Izuzetan 66 recenzija\nFeaturing free WiFi and a terrace with sea views, Appartamento Villa degli Ulivi is an apartment, set in Sant'Agnello. The air-conditioned unit is 29 km from Naples.\nSant'Agnello (4 km od destinacije Li Galli Island)\nSant'Agnello (3,4 km od destinacije Li Galli Island)\nWith sea views, Belvedere delle Sirene has accommodation with a kitchenette set in Sant'Agnello. Free WiFi is offered.\nCasa Mazzola Ovaj objekat se složio da učestvuje u našem Programu preporučenih partnera koji okuplja smeštajne objekte koji se izdvajaju po izvrsnim uslugama i nude odličnu uslugu i kvalitet po najpovoljnijim cenama. Učešće u programu zahteva ispunjenje određenih kriterijuma i uzima u obzir i mišljenja prethodnih gostiju. Ovaj objekat se složio da učestvuje u našem Programu preporučenih partnera koji okuplja smeštajne objekte koji se izdvajaju po izvrsnim uslugama i nude odličnu uslugu i kvalitet po najpovoljnijim cenama. Učešće u programu zahteva ispunjenje određenih kriterijuma i uzima u obzir i mišljenja prethodnih gostiju.\nSant'Agnello (4,4 km od destinacije Li Galli Island)\n9,6 Izuzetan 129 recenzija\nCarolyne. Velika Britanija\n"EVERYTHING! I will start my review with the best thing about Casa Massola ... the hosts! Luigi and Ugo were the perfect hosts- helpful and informative but not intrusive. I have to mention the breakfast..."\nViše objekata u blizini Li Galli Island


Surčin: Nelegalna pijaca kod škole | Beograd | Novosti.rs\nS. M. | 21. april 2019. 18:36 | Komentara: 1\nSpektakl na Palilulskoj pijaci: Kupci i prodavci uživali u operi (FOTO/VIDEO)\nOd utorka otvaranje i pijaca pod krovom: U pazar samo uz mere zaštite\nNELEGALNA pijaca u centru Surčina, koja se svakog ponedeljka od 7 do 14 časova formira u blizini dvorišta OŠ "22. oktobar", problem je koji žitelji ove opštine godinama ne uspevaju da reše.\nZbog divlje pijace koja se organizuje na istom mestu svakog ponedeljka, prilazak školi "22. oktobar" iz Ulice maršala Tita otežan je deci i roditeljima, kao i saobraćaj na liniji autobusa 602.\nPredstavnici Saveta roditelja škole razgovarali su sa nadležnima iz Opštine i Komunalnom policijom, ali bez značajnijeg rezultata - kaže Ivan Barać, predstavnik Saveta. - Reakcija u vidu kazni za pojedine prodavce je bilo, ali pijaca se održava iz nedelje u nedelju.\nPROČITAJTE JOŠ: PROFESOR SEDME GIMAZIJE: Branio sam sebe i svoju profesiju\nU okolini škole primetna je i velika količina otpada koji ostane posle svakog "prodajnog dana". Kamioni parkirani na trotoaru otežavaju prolaz i do drugih ulica, a prodavci često umeju da se sakriju i u dvorište škole kako bi izbegli komunalne policajce.


Uvoz i veleprodaja cavi art Vračar Beograd | PROAGRO DO\nUvoz i veleprodaja cavi art Vračar Beograd\nMolerova 47, 11000, Beograd\nUvoz i veleprodaja cavi art Vračar Beograd |\nKompanija ProAgro je osnovana 2000. godine, sa sedištem u Beogradu.\nKvalitetnim radom smo stekli dobar ugled i mnoge zadovoljne klijente. Nalazimo se na adresi Molerova 47. Uvoz i veleprodaja cavi art na Vračaru je ono po čemu smo poznati.\nZdrava hrana i kikiriki buter na Vračaru je ono čime se bavimo. Glavna delatnost nam je:\nuvoz iz Amerike kikiriki butera\nkao i kavijar od morskih algi-brend CAVI-ART\nPoslujemo na području Srbije. Radno vreme je od 8-15h.\nZa sve dodatne informacije nas možete kontaktirati na navedene brojeve ili posetiti naš sajt.\nPratimo svetske standarde poslovanja i među prvima ih plasiramo na našem tržištu, pored toga ističemo se dobrom radnom etikom, korektni smo i uvek poštujemo sve dogovore i vremenske rokove.


Dokumentacija koja se traži od poslodavaca određena je zakonskim propisima - Uredba ministra gospodarstva, umjetnosti i socijalne politike koja se odnosi na relevantne zahtjeve vezane uz zaštitu zdravlja i sigurnost osoba zaposlenih u ponašanju ugroženom stvaranjem eksplozivne atmosfere uvodi poslodavca u izradu dokumenta zaštite od eksplozije. U nastavku možete vidjeti njegove kratke karakteristike, uključujući i točke koje bi trebale biti uključene u načela dokumenta. Čini se da je to veliko zbog situacije i udobnosti rada zaposlenih ljudi, kao i zbog sigurnosti njihovog zdravlja i postojanja.\nDokument o zaštiti od eksplozije - što bi trebao biti?Sadržaj ovog dokumenta prikuplja se posebno o načinu prijetnje i uzima u obzir procijenjene vrijednosti, a na kraju prikazuje potencijalni potencijal eksplozije. U tom smislu dokument sadrži:\nkarakteristike prisutne eksplozivne atmosfere - vjerojatnost njezina nastanka i datum njegovog nastanka,mogućnost pojave i dobivanje potencijalnih izvora paljenja, uključujući elektrostatska pražnjenja,instalacijski sustavi prisutni na radnom mjestu,upotrijebljene tvari koje mogu stvoriti eksplozivnu atmosferu, koliko rijetko nastaje njihov međusobni odnos i djelovanje na sebe i reakcije,veličina i procijenjeni učinci moguće eksplozije.\nValja napomenuti da dokument o zaštiti od eksplozije treba nužno uzeti u obzir rizik od utjecaja napada na područja smještena u blizini zone opasnosti od eksplozije.\nIzrada dokumenta o zaštiti od eksplozijeČesto niste u stanju da se nosite sa zahtjevima koje mu pružaju zakonski propisi - njegove sposobnosti možda nisu dovoljne za prirodno i profesionalno obavljanje gore navedene procjene.Sa sadašnjeg stajališta, sve popularnije rješenje je dobiti od usluga profesionalnih tvrtki, predlažući stvaranje navedenog dokumenta uz naknadu. Nakon saznanja o važnim aspektima određenog posla, te tvrtke ispituju potencijalne prijetnje i daju im hranu kada je dokument valjan. Može se smatrati da slično rješenje postaje elegantno i sigurno za vlasnika postupka.\nGdje je htjela zaštitu od eksplozije?Navedeni dokument prestaje s važnom i obveznom dokumentacijom u odnosu na ljude mjesta i radnih mjesta na kojima postoji ili može doći do eksplozivne atmosfere - ona poziva mješavinu kisika s nekom zapaljivom tvari: tekućinom, plinom, prašinom, prahom ili parama. Kada je to prikladno, preporučljivo je izraditi potrebne analize i procijeniti potencijalnu prijetnju.U posljednjoj sobi navedite mogućnosti eksplozije koje su prikladne za uključivanje u raspravljeni dokument. Donja granica eksplozivnosti znači najnižu koncentraciju zapaljivih tvari potrebnih za ispunjenje eksplozije. Slično tome, gornja granica eksplozivnosti koristi se za najveću koncentraciju.U zaključku, treba napomenuti da je dotični dokument reguliran zakonskim zahtjevima. Jer svaki poslodavac koji zapošljava radnike na rizičnim pozicijama dužan je izraditi traženu dokumentaciju. Pretpostavlja se da su slične formalnosti pozitivan utjecaj ne samo na djelovanje ili zdravlje zaposlenika, već više na kategoriju i udobnost njihovih profesionalnih funkcija.\n« Koristi se kofer na kotacima\nJela od hellasa


EVO ŠTA JE BRAJA REKAO O MUŠKARCIMA NATAŠE BEKVALAC! | Balkan Lifestyle\nHitmejker Dragan Brajović Braja, kum Nataše Bekvalac, koji je bio glavni svedok na njenom venčanju sa Danilom Ikodinovićem, pre tri godine otkrio je da je našao inspiraciju za njenu pesmu „Najgora“ u turbulentnom ljubavnom životu ove pop zvezde.\nIako se spekulisalo da Nata i Braja godinama nisu pričali, nakon što je se razvela od Ikodinovića, poznati tekstopisac kaže da su sve vreme bili u kontaktu i da veruje da je Bekvalčeva nakon ovog braka birala pogrešne muškarce, zbog kojih je osećala da je najgora, kako glasi i naziv njene pesme.\n– Nataši sam napisao ovu pesmu jer se tako ponekad oseća, kao najgora! U odnosu na ostale saradnike, odlično je poznajem i znam kako se u kom trenutku oseća. Bez obzira na to šta ona kaže, odlično čitam između redova. Pročitao sam je da se trenutno oseća kao najgora. Morate čuti pesmu da biste je u potpunosti shvatili, ima malo i ironije. Taj neko je nju u pesmi napravio najgorom. Možda ona bira muškarce koji od nje naprave da bude najgora. Njeni najgori izbori su je doveli da bude takva – izjavio je tada Braja za „Alo!“ i dodao da nikada nije bio u lošim odnosima sa Natašom.


IGRE: Bjergenova osvojila 13. zlatnu medalju, Kuzminoj zlato u biatlonu, Rusija - SAD 4:0 - SPORTSKI ŽURNAL\n17 februar, 2018 0\nŠvajcarska takmičarka Sara Hoflin osvojila je zlatnu medalju u fristajl skijanju, u disciplini sloupstajl, Juzuru odbranio titulu u umetničkom klizanju\nJapanac Hanju Juzuru osvojio je zlatnu medalju u umetničkom klizanju na Zimskim olimpijskim igrama u Pjongčangu. Juzuru je tako ušao u istoriju umetničkog klizanja, pošto je postao prvi takmičar koji je odbranio titulu olimpijskog šampiona još od Dika Batona davne 1952. godine.\nJapanac je do zlata stigao sa ukupno osvojenih 317,85 bodova. On je posle kratkog programa imao 111,68 bodova, dok je u slobodnom programu sakupio 206,17.\n- Srećan sam... Ne znam šta više da kažem, osim da sam srećan... Dao sam sve od sebe danas - rekao je Jazuru posle takmičenja.\nSrebrnu medalju osvojio je njegov zemljak Uno Šoma (306,90 bodova), dok se bronzom okitio Španac Havijer Fernandes (305.24).\nNajbolji rezultat u slobodnom programu imao je Amerikanac Nejtan Čen, sakupio je 215,08 bodova, ali to nije bilo dovoljno za medalju, pošto je bio veoma slab u kratkom programu (82,27). On je na kraju takmičenje završio na petom mestu.\nŠvajcarska takmičarka Sara Hoflin osvojila je zlatnu medalju na Olimpijskim igrama u Pjongčangu u fristajl skijanju, u disciplini sloupstajl. Hoflin je do zlata stigla rezultatom od 91,20 bodova ostvarenim u trećoj seriji.\nSrebrnu medalju osvojila je njena zemljakinja Matilda Gremud, dok je bronza otišla u ruke Isabel Atkin iz Velike Britanije.\nKanađanka Dara Houel, šampionka iz Sočija, dva puta je pala tokom kvalifikacija i nije prošla u finale, dok je srebrna sa prošlih Igara, Amerikanka Devin Logan takmičenje u Pjongčangu završila na desetom mestu.\nŽenska hokejaška reprezentacija Finske igraće u polufinalu Zimskih olimpijskih igara u Pjongčangu protiv selekcije SAD, pošto je u četvrtfinalu slavila protiv Švedske sa 7:2. Finska se tako revanširala Švedskoj za poraz u četvrtfinalu Igara u Sočiju.\nHokejašice Finske i SAD su se već sastale na Igrama u Pjongčangu, a pobedile su Amerikanke sa 3:1.\nU polufinale su se plasirale i olimpijke iz Rusije, koje su sa 6:2 pobedile Švajcarsku. Ruskinje će se za plasman u finale boriti protiv selekcije Kanade.\nŽenska reprezentacija Norveške osvojila je zlatnu medalju na Zimskim olimpijskim igrama u Pjongčangu u trci štafeta četiri puta pet kilometara u skijaškom trčanju.\nNorvežanke, u sastavu Ingvild Estberg, Astrid Jakobsen, Ragnil Haga i Marit Bjergen, trku su završile za 51 minut i 23,3 sekunde.\nZa Bjergen je ovo 13. olimpijska medalja, čime se izjednačila sa zemljakom, biatloncem Oleom Ejnarom Bjerndalenom na prvom mestu po broju osvojenih odličja na Zimskim olimpijskim igrama u istoriji.\nSrebrnu medalju osvojile su Šveđanke sa dve sekunde zaostatka za pobednicama, dok su treće bile olimpijke iz Rusije (52:07,6).\nSlovačka biatlonka Ansatasija Kuzmina osvojila je zlatnu medalju u masovnom startu na 12,5 kilometara na Zimskim olimpijskim igrama u Pjongčangu. Kuzmina je do zlata stigla vremenom 35 minuta i 23 sekunde, uz samo jedan promašaj od 20 hitaca.\nSlovakinji je ovo treće odličje na Igrama u Južnoj Koreji, nakon srebrnih medalja osvojenih na 15 kilometara i u poteri. Kuzminoj je ovo, takođe, i treće olimpijsko zlato, pošto je bila najbolja u sprintu u Vankuveru i Sočiju.\nSrebrna medalja pripala je Beloruskinji Darji Domračevoj koja je za pobednicom zaostala 18,8 sekundi, dok je bronza otišla u ruke Norvežanki Tiril Ekhof (35:50,7).\nReprezentativka Južne Koreje u brzom klizanju na kratkim stazama Min-Jeong Čoi osvojila je zlatnu medalju na 1.500 metara na Zimskim olimpijskim igrama u Pjongčangu.\nOna je ubedivo do zlata stigla rezultatom od dva minuta, 24 sekunde i 948 stotinki i tako donela Južnoj Koreji drugo najsjajnije odličje u brzom klizanju na kratkim stazama. Južnokorejka je pre nekoliko dana diskvalifikovana na 500 metara zbog ometanja rivalki.\nSrebrnu medalju osvojila je Kineskinja Đinju Li, dok se Kim Buten iz Kanade okitila bronzom.\nKanađanin Semjuel Žirar osvojio je zlatnu medalju u brzom klizanju na kratkim stazama na 1.000 metara. On je trku završio za minut, 24 sekunde i 650 stotinki.\nSrebna medalja pripala je Amerikancu Džonu Henriju Krugeru, dok je bronzu osvojio Seo Ji-ra iz Južne Koreje.\nU hokejaškom klasiku Rusija je isprašila Amerikance 4:0 sa po dva gola Prohorina i Kovalčuka, čime je osvojila prvo mesto u B grupi i direktan plasman u četvrtfinale, Slovenija je u istoj grupi savladala Slovačku posle penala 3:2 (2:2) i plasirala se na drugo mesto.\nBritanska reprezentativka u skeletonu Lizi Jarnold osvojila je zlatnu medalju na Olimpijskim igrama u Pjongčangu. Jarnold je tako osvojila drugo olimpijsko zlato zaredom pošto je bila najbolja i u Sočiju pre četiri godine. Ona je do zlata stigla rezultatom od tri minuta i 27,28 sekundi.\nSrebrnu medalju osvojila je Žaklin Leling iz Nemačke, dok je bronzana bila Britanka Lora Diz.


ALEKSANDAR VUČIĆ O AFERI PRISLUŠKIVANJE: Opozicija se plaši šta bi sve moglo da se otkrije\n10.08.2019. 01:21h 09.08.2019. 21:46h\nNe treba da brinu, sad sam skinuo oznaku tajnosti zbog sebe, da pokažem ko su bili stvarni diktatori, oni koji su mislili da mogu da kontrolišu živote političkih protivnika i da rade šta hoće, rekao Vučić\nPredsednik Srbije Aleksandar Vučić kazao je da je odluku o skidanju oznake tajnosti sa poverljivih dokumenata o svom prisluškivanju doneo u skladu sa zakonom, a to je učinio jer smatra da građani treba da znaju istinu o načinu rada bivše vlasti.\nTakvu odluku, kako je rekao, donosiće i ubuduće, ako za tim bude potrebe. On je otkrio da su u opoziciji sada nervozni jer se neki plaše sa čega bi još mogao da skine oznaku državne tajne ili poverljivosti.\n- Video sam nervozu, jer se plaše sa čega bih još mogao da skinem oznaku poverljivosti i državne tajne. Ne treba da brinu, ovo sam skidao zbog sebe, da pokažem ko su bili stvarni tirani i diktatori, oni koji su mislili da mogu da kontrolišu živote svojih političkih protivnika i da rade šta hoće - kazao je Vučić.\nPredsednik je dodao da je oznaku tajnosti skinuo u skladu sa zakonom, zbog istine, pošto svaki dan sluša optužbe da on nekog prisluškuje, priče o diktaturi, autokratiji i kako „neko svoj nerad, nesposobnost i lenjost pravda tobožnjim napadima vlasti na opoziciju“:\n- Sedam godina te podatke nisam iznosio u javnost, sedam godina nisam skidao oznake „poverljivo“ i „državna tajna“. Ljudi u Srbiji treba da znaju istinu i saznali su istinu. Rukovodio sam se pravdom, pravom i u skladu s tim sam doneo odluku. Donosiću je i ubuduće, ako za to bude bilo potrebe.\nOn je, komentarišući optužbe bivšeg šefa države Borisa Tadića za paljenje ambasada, kazao da se zna da je bio protiv toga:\n- Pozvao sam narod da slučajno ne ide pred ambasade i bilo gde drugo i bio apsolutno protiv toga. Znaju to svi drugi, zna to i Tadić. Svakom rečju koju izgovori, govori o sebi, a ne o meni.\nOgledalo je čudo\nNajviše se, dodaje, nasmejao na to što je Tadić rekao da su njega Goran Vesić i Nebojša Čović upoznali s ljudima sa tribina:\n- Ne razumem to - ja sam nešto pomagao Vesiću i Čoviću jer su oni mene držali na vezi s navijačima, a ja odatle ponikao... Sve do studija, od 12. godine sam išao, ali šta da radite, ogledalo je čudo.\nBocan-Harčenko o vijaduktu VELIČANSTVEN PROJEKAT\nAmbasador Rusije Aleksandar Bocan-Harčenko rekao je, nakon što je sa Vučićem obišao radove na izgradnji vijadukta Čortanovci na železničkoj deonici Stara Pazova - Novi Sad, da je reč o veličanstvenom projektu:\n- Jasno je da je reč o projektu na nivou najmodernijih standarda. On je i od evropskog značaja i biće deo koridora koji će dodatno povezivati južni deo Evrope sa centralnom i zapadnom Evropom. Naše dve zemlje rade u korist interesa Srbije i Rusije, ali i evropskih sveobuhvatnih interesa i blagostanja.\nBezbednost NIKAD NEĆU BITI PADOBRANAC\nPrilikom obilaska vijadukta u Čortanovcima u izgradnji, Vučić se popeo na vrh metalne konstrukcije - skele visoke oko 20 metara. On je to učinio iako je u tome pokušalo da ga spreči njegovo obezbeđenje, procenjujući da nije dovoljno bezbedno. Vučić je pozvao i ruskog ambasadora Aleksandra Bocan-Harčenka da mu se pridruži, što je ruski diplomata prihvatio. Dok se spuštao niz skelu, Vučić je uz osmeh prokomentarisao da „sigurno nikad neće biti padobranac“.\nKurir.rs/Biljana Bojić Foto:Facebook\nOZNAKU TAJNOSTI SKINUO SAM ZARAD ISTINE I PRAVDE: Vučić o prisluškivanju


Održana javna rasprava o predlogu budžeta za 2010. godinu\nObaveštenja 24 mart 2010\nU petak 12. marta 2010. godine sa početkom u 18.30 časova u velikoj sali Skupštine opštine Bački Petrovac održana je javna rasprava. Tema javne rasprave je bio predlog budžeta za 2010. godinu. Na početku je prisutne pozdravio predsednik Skupštine opštine Bački Petrovac Miroslav Pucovski a zatim se prisutnima obratio Vladimir Turan , predsednik Opštine Bački Petrovac.\nNakon uvodnih reči predsednika opštine Vladimira Turana , reč je uzeo rukovodilac Odeljenje za budžet , finansije i poresku administraciju Boško Bogunović , koji je prisutnima predstavio predlog budžeta za 2010. godinu.\nZatim je usledila diskusija u kojoj su učestvovali predstavnici javnih preduzeća i ustanova sa teritorije Opštine Bački Petrovac.


PRVANEC STOJILJKOVIĆA ZA ZVEZDU: Gol posvećen porodici (VIDEO) | Sport | Kurir\nZVEZDA GOLOVIMA BENA I VUKANOVIĆA SLAVILA U 160. VEČITOM DERBIJU: Crveno-beli 16 13\t285\nPUKLA BRUKA! DOKAZANO DA SRPSKI KLUBOVI NAMEŠTAJU: Pljušte kazne zbog KLADIONICA! 1\t135\nSKANDALOZNA OBJAVA BIVŠEG FUDBALERA PARTIZANA: Marko Janković najstrašnije 11\t83\nSAŠA ILIĆ DOŽIVEO NEŠTO ŠTO SE NE PAMTI U SRBIJI: Evo šta su Delije poručile 8\t15\nPOGODAK KOJI MNOGO ZNAČI\nPRVANEC STOJILJKOVIĆA ZA ZVEZDU: Gol posvećen porodici (VIDEO)\n04.08.2018. 23:20h 04.08.2018. 23:20h\nDva prvenca za Crvenu zvezdu viđena su u pobedinad Voždovcem od 2:1. U drugom minutu gol je upisao Veljko Simić, dok je u 25. minutu protivničku mrežu prvi put u crveno-belom dresu zatresao Nikola Stojiljković.\n- Prvo poluvreme smo odigrali odlično, na fantastičan način smo otvorili meč. Nakon Simićevog gola već u drugom minutu videla se naša rešenost da zabeležimo još jednu pobedu u nizu. Dvadesetak minuta kasnije već smo imali prednost od 2:0 i trebalo je sve da rešimo trećim pogotkom u prvom delu igre. Nismo to uradili, ali najvažnije je da smo trijumfovali i da iz pobede idemo u možda i najvažniju utakmicu u sezoni.\nNikola StojiljkovićCrvena zvezdaVoždovacfudbalprvenac\nZVEZDA GOLOVIMA BENA I VUKANOVIĆA SLAVILA U 160. VEČITOM DERBIJU: Crveno-beli gurnuli Partizan u ambis i stigli nadomak 29. titule (KURIR TV) 16 13\t285


U srpskom narodu se prema kumovima uvek iskazuje duboko poštovanje jer kako kaže narodna izreka: "Bog na nebu, kum na zemlji".\nPiše: M.Z.M. 29.07.2021. 07:16\nKumstvo se ne odbija Foto: Profimedia\nEtnolog Bosa Rosić za emisiju "Kvadratura kruga" objasnila je da su se u našoj prošlosti kumovi uvek birali po principu - samo da je iz drugog sela jer ako bi bili iz istog postojala je mogućnost da se sporečaju i svađom unište ono što se smatra svetim.\nPrijatelj je hteo da budem kum njegovom detetu, morao sam da ga ODBIJEM zbog SULUDIH zahteva: "Ti si sebičan"\nKako je vreme prolazilo kumstvo je dobilo drugačiji oblik jer se u srpskom narodu ustoličila deziva da se "kumstvo ne odbija". Međutim, iako postoje razna verovanja i sujeverja, po predstavnicima SPC-a kumstvo ne može da se dogodi samo iz hrišćanskih i moralnih razloga. Narod sa druge strane kumstvo tumači potpuno drugačije.\nNa jednoj Instagram stranici autorka je pitala svoje pratioce "zašto se kumstvo ne odbija".\nNajčešći odgovor bio je: "Zato što kumstvo treba da bude svetinja i za to se ne bira svako", ali korisnici su pominjali i da "Po pitanje vere, kum na venčanju trebalo da ti bude onaj ko te je krstio ili naslednik".\nKum na venčanju je onaj ko te krstioFoto:screenshot\nNa spisku odgovora korisnici su navodili da su odbijali kumstvo jer nisu želeli da budu kumovi odnosa koji je problematičan, a u nekim slučajevima nasilan.\nNisam htela zbog toksičnostiFoto:screenshot\n"Ona je njega prevarila na moje oči šest puta i kuka kako ga ne voli", napisala je jedna devojka koja je odbila kumstvo.\nKada se kumstvo pominje glavna tema je - da li kum ima novca, što se kosi sa pravoslavnom idejom, ali je u dosluhu sa savremenim materijalizmom.\nJedna korisnica je navela da ako kum ima finansijskih problema, mora da pozajmi za proslavu ili krštenje, i da roditelji često uče decu da je to nešto što se ne odbija, "zastrašujući ih Bogom i kaznom".\nKum nije krštenFoto:screenshot\nI kao poslednje je čuveno da "kumstvo treba da se vrati".\nTreba da vrati kumstvoFoto:screenshot\nNaime, u našem narodu se kum poštovao više nego krvni srodnik. Verovalo se da je on blagosloven i da donosi napredak i sreću porodici kojoj kumuje.\nJerej Vukoman Petrović u "Kvadraturi kruga" kumstvo objašnjava ovim rečima: "Kumstvo pod okriljem crkvom je zapečaćeno, svetom tajnom krštenja i dobro je da se nasleđuje kumstvo zbog toga što kumovi jer treba da brinu duhovno o svojim kumčadima. Kum mora biti kršten i pravoslavan, jer kako može biti kum ako i sam nije u veri. Kum ne može da bude neko ko svedoči veru na iskrivljen, lažan i neistinit način, kao jeretici".\nKako objašnjavaju etnolog i pripadnici SPC-a sve van okvira duhovne važnosti kuma su narodna verovanja i povremeno izvitoperene verzije ideje kumstva.\ntradicija i običaji kumstvo


Rusija ne može ignorisati obaveze Japana prema saveznicima - 14.12.2016, Sputnik Srbija\nRusija ne može ignorisati obaveze Japana prema saveznicima\nPortparol predsednika Rusije Dmitrij Peskov izjavio je da Rusija ne može ignorisati savezničke obaveze Japana prilikom razmatranja osetljivih bilateralnih odnosa... 14.12.2016, Sputnik Srbija\n13:36 14.12.2016 (Osveženo: 13:40 14.12.2016)\nPortparol predsednika Rusije Dmitrij Peskov izjavio je da Rusija ne može ignorisati savezničke obaveze Japana prilikom razmatranja osetljivih bilateralnih odnosa sa tom zemljom.\nTokom razgovora sa novinarima u sredu Peskova su zamolili da prokomentariše informacije japanskih medija da Tokio dopušta mogućnost raspoređivanja američkih vojnih baza na dva ostrva Južnih Kurila u slučaju njihove predaje Japanu.\n„Želeo bih podsetiti na misao predsednika Putina u intervjuu japanskim medijima kada je govorio da, nesumnjivo, ne možemo ignorisati postojanje određenih obaveza Japana prema saveznicima prilikom razmatranja različitih osetljivih pitanja naših bilateralnih odnosa“, rekao je Peskov.\n„Ne bih želeo ni na koji način da komentarišem informaciju koja je objavljena danas u jednom od japanskih medija, jer se to odnosi na sadržaj razgovora Saveta bezbednosti Japana i sekretara Saveta bezbednosti Rusije na sastanku od pre mesec dana. Kliko mi znamo, sadržaj sastanka niko nije objavio, tim pre što je razgovor bio zatvorenog karaktera“, dodao je portparol šefa države.


Američka vojska od sada stalno prisutna u Španiji - Sputnjik Srbija\n12:40 31.05.2015 (osveženo 16:19 05.10.2015) Preuzmite kraći link\nKomanda vojske SAD za Afriku jedno vreme je koristila ovu bazu za borbu protiv ebole na tom kontinentu.\nBaza Moron i dalje ostaje španska teritorija, a američkim vojnicima smeštenim u njoj biće potrebna dozvola španske vlade za sve misije, prenosi Tanjug.\nSporazum će biti i zvanično potpisan u subotu ili ponedeljak, kada će u Madridu boraviti američki državni sekretar Džon Keri, a posle toga treba da ga ratifikuje španski parlament.\nSporazum o vojnom prisustvu SAD u bazi Moron u Andaluziji je potpisan 1988. godine i u njoj se sada nalazi 850 vojnika, a uskoro će ih stići još 2.200\nTakođe, u bazi će se umesto 14 nalaziti 40 aviona i u nju će biti uloženo 26 miliona dolara.\nMoron, Španija, vojna baza, vojska, Svet


Hamas – intifada, Izrael poslao vojsku, ima povređenih – BiGportal.ba\nHamas – intifada, Izrael poslao vojsku, ima povređenih\n“Treba da radimo na pokretanju intifade protv cionističkih neprijatelja”, izjavio je lider Hamasa Ismail Hanijeh, u današnjem govoru pred Palestincima okupljenim na protestu u pojasu Gaze, izveštava Rojters, a prenosi Raša tudej.\nPodsetimo, američki predsednik Donald Tramp doneo je u sredu odluku da prizna Jerusalim za glavni grad Izraela i da u taj grad premesti ambasadu SAD. Takva odluka razbesnela je ceo arapski svet, a u pojasu Gaze Palestinci protestuju od juče. Izraelski premijer Benjamin Netanijahu rekao je da je uveren da će “mnoge države” krenuti istim putem kao i SAD\nIstovremeno, mediji javljaju da je Izrael izdao naređenje da se pojača prisustvo trupa na Zapadnoj obali. Prema poslednjim informacijama, veću je došlo do sukoba pripadnika snaga izraelske vojske i Palestinaca. Kako javlja BBC, dve osobe su povređene.\nIzvor: B92, BBC, Raša tudej


Pincaaa, pinca ca - Sjedi i Jedi\nPonavljam recept Nikine none koji smo vam okačile na bloga moga prošloga Uskrsa! Ovaj je malo unaprijeđen (dodale smo rozulin i burbon vanilin šećer!).\nKad postanu debeljkaste, mirisne i zlaćane izvadite ih i stavite da se hlade\nbožić (27) zeleno (24) ljeto (52) tavan (93) čokolada (24) mali plac (64)


Jedna naša komšinica , inače dama i intelektualka, rešila je da neposredno uz zlazna vrata zgrade-glavni ulaz u zgradu, napravi priručnu štenaru.\nNaime, našla je psa lutalicu i "udomila ga" kao što se vidi na fotografijama.\nDeca su navalila sa hranom u nenormalnim količinama, koje psu nisu potrebne niti pas treba da se obilno hrani od jutra do mraka. Normalno došlo je do reakcije psa sa enormnim fiziološkim izlučevinama.\nNapravila se vrlo opasna situacija za zdravlje stanara zgrade, pogotovo dece koja su sa psom neprestano u kontaktu, pas je apsolutno bez veterinarskog nadzora.\nupravnik zgrade će reagovati po zakonskim propisima u nastaloj situaciji da bi zaštitio zdravlje stanara zgrade.\n24.10.2017.godine ADMINISTRATOR SAJTA\nDatum kreiranja: 27 avgust 2017\nPosle „teških“ pregovora sa direktorom VU „Beograd-2“ rezultat je:\n1. Za sada neće biti:\n- Smanjenja obima održavanja zgrade\n- Solidarnog namirnja duga od vlasnika posebnih delova zgrade\n- Dovedene u pitanje hitne intervencije u zgradi\n2. Odmah će biti preduzeto:\n- Pokretanje prinudne naplate duga za dugovanja do 3 godine\n- Svaki dužnik će dobiti OPOMENU za namirenje duga, kada je prinudna naplata ustvari već započeta.\n- Dužnici sa dugom od preko 3 godine su uglavnom već utuženi i naplata će biti izvršena sudskom presudom . Podizanjem tužbe zastara duga je prekinuta.\nDužnici imaju mogućnost odmah ili po dobijanju opomene da stupe u kontakt sa Ekonomskom službom VU „Beograd-2“ , Tadeuša Košćuška br. 9, Beograd, radi postizanja dogovora o načinu namirenja duga.\nSve varijante su moguće za dogovor oko izmirenja duga, sem varijante DA SE I DALJE NE PLAĆAJU OBAVEZE prema VU „Beograd-2“.\n26.08.2017.godine Upravnik stambene zajednice\nZAPAŽENO JE DA POJEDINI STANARI ZGRADE PRILIKOM IZLASKA IZ KABINE LIFTA, PRILAZNA VRATA GURAJU, ZAMISLITE NOGAMA IZ SVE SNAGE, UMESTO DA ISTA LAGANO POTISNU PRSTIMA RUKE.\nIMAMO REGISTROVANA NAJMANJE TRI SLUČAJA (DVA GOSPODINA I JEDNA DAMA)\nUMESTO DA POGLEDAJU KROZ ZASTAKLJENI OTVOR NA PRILAZNIM VRATIMA, RADI TOGA I POSTOJI, DA VRATA KOD OTVARANJA NE POVREDE ONOGA KOJI ČEKA LIFT, ISTI GURAJU VRATA NOGOM „NAPAMET“.\nTAKO MOGU OZBILJNO POVREDITI LICE ISPRED LIFTA A NAROČITO BI BILO KATASTROFALNO DA TAKO POVREDE DETE ILI BEBU U KOLICIMA.\nSITNICA JE ŠTO ĆE NAMIRITI ŠTETU NA LIFTU U SLUČAJU PADANJA ZATEZAČA VRATA, KIDANJA LANCA ILI DEFORMACIJE ŠARKI NA VRATIMA\nPOVUKLI SMO MEMORIJU SA SIGURNOSNE KAMERE U JEDNOM LIFTU, NAJSVEŽIJI PRIMER, GDE JEDAN NAŠ, OD SVIH UVAŽENI STANAR, „ROĐEN SLUČAJNO U BEOGRADU“, PRIMENJUJE OVAJ MANIR.\nNA SREĆU NIKOGA NIJE BILO ISPRED LIFTA.\nRAZGOVARAĆU SA JAVNIM TUŽIOCEM DA LI SE OVAKVO PONAŠANJE MOŽE KVALIFIKOVATI KAO KRIVIČNO DELO IZAZIVANJA OPŠTE OPASNOSTI SA OČITIM UMIŠLJAJEM.\nDatum kreiranja: 13 avgust 2017\nStambena zajednica je primila obradu podataka o dugovanjima prema održavaocu zgrade, VU „BEOGRAD-2“. BEOGRAD, Tadeuša Košćuška br. 9\nObrada je u formi kumulirane OPOMENE.\nMaterijal je tabulir traka, formata A4, ukupne dužine 5,5 metara, odnosno 1211 zapisa.\nUkupna dugovanja Stambene zajednice nominalno su 934.752,08 RSD, dok dugovanja sa zakonskom zateznom kamatom, koja nije prikazana, nisu manja od 2.500.000 RSD.\nUkupno 47 vlasnika posebnih delova zgrade ima dugovanja prema održavaocu zgrade u visini od jedne mesečne rate do 161 mesečne rate.\nUgovor sa održavaocem zgrade potpisan je 08.02.1994. godine pod brojem 234, isti je zanovljen 14.08. 2002. godine pod brojem 3594-1.\nPošto je neplaćanje uplatnica prema održavaocu zgrade postalo masovna pojava, stekli su se uslovi iz Ugovora, da održavalac zgrade postupi na sledeći način:\n- Da smanji obim održavanja zgrade u dogovoru sa Upravnikom stambene zajednice. Npr. Da održava samo jedan lift, jednu hidroforsku pumpu, da prestane sa održavanjem el.osvetljenja i instalacija, da ne ulazi u stanove u zgradi ili neka druga kombinacija.\n- Da iskoristi pravo solidarne naplate ukupnog duga sa kamatama, od bilo koga vlasnika posebnog dela zgrade. Najjednostavnija je naplata stavljanjem zabrane 2/3 plate ili penzije sa TR, zaplenom novčane aktive na štednim ulozima, blokadom poslovnih računa vl.posebnih delova zgrade, popisom pokretne i nepokretne imovine i sl. Sve se ovo može sprovesti i nad imovinom članova domaćinstva. Nije bitno da li je vl.posebnog dela zgrade dužan ili nije dužan.\nRADOVE HITNIH INTERVENCIJA NE MOŽE REDUKOVATI!\nLica od kojih bude na ovaj način naplaćen dug za zgradu, imaju pravo preko tzv. Regresnih tužbi pokrenuti sudske sporove sa vl.posebnih delova zgrade za koje su platili dugovanja, radi naknade štete.\nNajpravedniji način je da vl. posebnih delova zgrade, koji imaju evidentna dugovanja prema održavaocu zgrade, ista namire u dogovoru sa direktorom ove ustanove i posredovanje Upravnika stambene zajednice.\nNakon konsultacija i pregovora sa direktorom VU „Beograd-2“ biće istaknuta obrada podataka o broju rata dugovanja po svakom posebnom delu zgrade.\nNovi Beograd, 14.08.2017.godine upravnik Stambene zajednice\nSTARE NAVIKE, SKUPA RABOTA\nPROBLEMI KULTURE STANOVANJA\nTENDER ZA HAUSMAJSTORA


Murinjo očajan, rasplakao se pred kamerama! "Ne mogu da uživam, situacija je ozbiljna" (VIDEO) - alo.rs\nAUTOR: Blic/S.I. DATUM I VREME: 18.08.2019. 15:32\nPortugalski stručnjak emotivno proživljava period bez posla.\nMurinjo, Foto: Nick Potts/PA via AP\n* Žoze Murinjo nije trener nijednog kluba od kako je dobio otkaz u Mančester Junajtedu krajem 2019. godine\n* Dva puta je osvajao trofej Lige šampiona, 2004. sa Portom i 2010. sa Interom\n* Murinjo je počeo kao igrač, ali pošto je bio nezadovoljan karijerom prebacio se u trenerske vode\nŽoze Murinjo je dosad vodio Benfiku, Leiriju, Porto, Čelsi u dva navrata, Inter, Real i pomenuti Junajted. Sa Portom je osvojio šest trofeja za dve i po godine, uključujući i Ligu šampiona 2004, sa Čelsijem osam pehara, računajući tu i tri pokoravanja Premijer lige, a sa Interom je bio prvak Evrope, dvaput šampion Italije, uz još dva "domaća" trofeja.\n"ON RADI LUDE STVARI, BIĆE DALEKO NAJBOLJI IGRAČ U BUNDESLIGI!" Bajern doveo Kutinja na pozajmicu iz Barse, a oglasio se i SRBIN, njegov bivši saigrač!\nKao kormilar FK Real Madrid je pokorio Španiju 2012, uzeo tada i Superkup te zemlje, a godinu dana ranije i tamošnji Kup kralja, dok je sa Mančester junajtedom osvojio Ligu Evrope, jednom Liga kup, a jednom Komjuniti šild. Zvanično je, od strane FIFA, bio proglašen za najboljeg fudbalskog trenera sveta 2010.


Holanđani koji u Srbiji prave brodove - Bizlife.rs\nHolanđani koji u Srbiji prave brodove\n10:12 Beograd, 26/11/2011\nDošli su u Srbiju zbog subvencija holandske Vlade, a ostali jer odlično posluju – to je osvežavajuće iskrena priča Vinsenta Bekera, vlasnika holandske kompanije “Vahali“, koji po pola godine živi u dve tako različite zemlje. “Vahali” se bavi brodogradnjom, granom koja je nekada bila ponos Jugoslavije a koja je danas gotovo zamrla na ovim prostorima. Njihovi brodovi odlaze sa nekadašnjeg beogradskog brodogradilišta „Tito“ na doradu u Holandiju a onda zaplove njenim kanalima ili evropskim rekama. Beker za magazin Biznis i finansije priča o poslovanju u Srbiji, o birokratskim zavrzlamama, o razlici u mentalitetima dva naroda i kako se previše dobro adaptirao na ovdašnju – kuhinju.\nPiše: Milica Milovanović\nZašto ste odabrali baš Srbiju za investiranje u brodogradnju?\nNaš prvi posao u Srbiji bio je izgradnja tankera u brodogradilištu “Sava” u Mačvanskoj Mitrovici do 2003. godine. Dolazak u Beograd dve godine kasnije povezan je sa subvencijom koju je holandska Vlada ponudila za otvaranje pogona za preradu metala u Srbiji. Radilo se o projektu vrednom 400 hiljada evra, koji je naša partnerska kompanija IHC Metalix prepustila nama. Prešli smo u glavni grad i – ostali. Subvencije nam potom nisu bile ni potrebne zato što smo ubrzo obezbedili dovoljno posla. Nadam se da više nikada neću morati da tražim finansijsku podršku bilo koje vlade, zato što je količina administracije, papira, formulara, dozvola – ogromna!\nKada se kaže birokratija, obično se pre misli na Srbiju nego na Holandiju.\nBirokratija u Srbiji bila je svakako podnošljivija u tim prvim danima, kada se pravila i nisu baš iskristalisala i kada su, na primer, propisi o bezbednosti i zaštiti na radu postojali ali ih je malo ko proveravao na terenu. Sa druge strane, mi smo čitav posao organizovali po holandskim standardima bezbednosti i zaštite, kao i prema uputstvima naših partnera iz IHC Metalix tako da nismo imali problema da sprovedemo i srpske zakone, ali svakako primećujem da se danas takve kontrole sprovode često i detaljno a u našoj kompaniji, pošto poslujemo u Beogradu, reklo bi se da smo na dohvat ruke svim kontrolama (smeh). Šteta je što nismo toliko vidljivi gradskim i republičkim vlastima, koje upućuju tolike reči podrške stranim investitorima. Na delu bi se reklo da te podrške nema zato što niko od njih, uprkos pozivima, nije obišao brodogradilište.\nKako posluje brodogradilište u Beogradu?\nZa sada smo zadovoljni. Izgradili smo trupove za 50 brodova-bagera, zatim za 5 tankera, 3 broda kontejnera za unutrašnju i jedan za morsku plovidbu i 6 rečnih putničkih brodova. Imamo ukupno 190 zaposlenih i za sada uspevamo da pronađemo kvalifikovane radnike ali u Srbiji, kao i u Holandiji, sve manje mladih želi da radi u brodogradnji, što je velika šteta. Za jednu firmu je izuzetno važno, makar i zbog dobre atmosfere na poslu, da u njoj rade različite generacije i da stariji svoje iskustvo prenose mladima. Da biste ušli u brodogradnju ne trebaju vam neke posebne kvalifikacije – dovoljan je pozitivan stav i određena spretnost sa alatom, a sve ostalo nauči se kroz rad. Bojim se, međutim, da će i ovde za deset godina biti kao i u Holandiji – stari majstori neće imati kome da prenesu svoje znanje. Radnici su, dakle, iz Srbije ali zato i dalje najvažniju sirovinu, čelik za borodogradnju, nabavljamo iz Makedonije pošto ga smederevski US Steel ne proizvodi. Srećom, dolaskom zapadnoevropskih kompanija koje premeštaju svoju proizvodnju u Srbiju uspevamo da neke druge potrebe zadovoljimo i na ovdašnjem tržištu. Nedavno smo, na primer, u naše plovilo ugradili prozore, klizna vrata i elemente od nerđajućeg čelika koje smo kupili od firmi iz Srbije. Danas nekih 40 odsto radova možemo da završimo u Beogradu da bi zatim plovilo poslali u Holandiju na završne radove. Cilj nam je da u Srbiji za otprilike tri godine budemo u mogućnosti da stopostotno izgradimo plovilo kategorije do 3 zvezdice.\nKako izlazite na kraj sa krizom?\nTako što je ne osećamo (smeh). Naše tržište je tržište luksuza a na klijente koji naručuju plovila kriza ne utiče u tolikoj meri. Mi smo se preorijentisali na veća plovila iako i dalje radimo brodove-bagere. Ni tržište brodova-bagera nije toliko pogođeno krizom zato što se oni koriste za čišćenje kanala i luka a upotrebu finansira država ili velike naftne kompanije. Zato, u tom smislu, kriza ne predstavlja problem – čak može biti i prednost jer u doba krize cena nafte raste pa je trošak za upotrebu takvih brodova za njih relativno nizak. Mi smo se ipak sa kargo brodova preorijentisali na izgradnju putničkih plovila, koje sada isključivo pravimo i čije tržište takođe nije ugroženo. To su brodovi na kojima mahom stariji ljudi, imućni penzioneri obilaze Evropu, tako da su to klijenti koji ne osećaju krizu. Imamo sreće što smo igrači na tržištu luksuza, ali smo zato izloženi većoj konkurenciji pa je sada naš osnovni zadatak da ubedimo potencijalne naručioce da smo baš mi najbolji.\nPosećuju li naručioci brodova Srbiju?\nNe samo da dolaze, nego ponekad ne možemo da ih ubedimo da je vreme da krenu kući (smeh). To je deo našeg posla, sa klijentima u Holandiji ugovorimo detalje a onda oni dođu da provere kako plovilo napreduje. Ali ne stignu da vide kakva je zaista situacija u Srbiji. Oni slete na aerodrom, odmah se smeste u hotelski apartman, dođu u brodogradilište a zatim svi zajedno odemo na večeru pored reke, uživamo, družimo se i ubrzo odlaze. Svidi im se ovdašnja atmosfera a i lepo vreme, ali ne stižu da zaista upoznaju zemlju.\nAli ste Vi i te kako upoznali domaće prilike – kako ocenjujete poslovni ambijent?\nMi smo ovde zbog kvalifikovane radne snage i dobre lokacije pa smo sa te strane zadovoljni. Moram ipak priznati da me neke stvari, uglavnom birokratske prirode, potpuno zbunjuju. Nije mi jasno čemu služe one nalepnice za zdravstvene knjižice? Ili, zašto sam morao da čekam četiri sata u sudu zbog overe nekog dokumenta? Problem nam je da pronađemo knjigovođe koje umeju da rade po evropskim standardima. Takođe mi je strana ta nefleksibilnost – svako može da mi objasni zašto nešto ne može da se uradi ali ima poteškoće da mi kaže kako da nešto što nam treba ili što želimo može da se uradi prema važećim propisima. To može da dovede do situacije da se ponuda Srbije kao investicione destinacije svede na to da treba ulagati i otvarati firme zato što su plate niske. Mislim da je to pogrešno, pogotovo što verujem da dobri radnici moraju da budu dobro plaćeni. Neki investitori se zbog predrasuda vode onim da žele najbolji kvalitet za najmanje novca, što bi u prevodu moglo da znači da žele kvalitetne kadrove za malo para. To je nemoguće. Pri tom, istinski kvalifikovani radnici iz Srbije takve ponude retko prihvataju jer znaju koliko vredi njihov rad. To, međutim, nije jedina greška koju strani investitori prave kada dođu ovde. Ponese ih lepo vreme, relativno niske cene u odnosu na njihove zemlje, dobri restorani, provod, pa zaborave da treba da rade. A onda prođe vreme, zabava se završi, novac bude potrošen a posla više nema. Onda im je kriva Srbija (smeh).\nDa li je i Vas Srbija tako prevarila?\nSamo u pogledu hrane i pića, pošto sam se previše dobro adaptirao i tako dobio još 15 kilograma! Razlike između holandskog i srpskog načina življenja zaista su zanimljive. Recimo, mi smo veoma dobro orijentisani u vremenu, prema kome se ljudi u Srbiji odnose sa daleko manje pažnje i planiranja. Holanđanin kada kaže da pije kafu u 10 časova, ne misli da je 10:15h prihvatljivo. Kad već pominjemo kafu, čini se da Srbi uz nju uvek piju đus ili kolu, što je u Holandiji nezamislivo – nema „I“ već samo ILI kafa ILI neki sok. Sviđa mi se, opet, to što deluje da su radnje i restorani uvek otvoreni za razliku od holandskih, koji kao da su uvek zatvoreni.