Italiassa on kuollut koronavirukseen jo enemmän ihmisiä kuin Kiinassa – Sotilasajoneuvot kuljettavat ruumiita Bergamosta, jonka hautausmaat ovat täynnä - Ulkomaat | HS.fi\nKOTIMAA: Luulitko tietäväsi jotain autoista? Jos saat tästä visasta 20/20 oikein, ansaitset pullakahvit\nItaliassa on kuollut koronavirukseen jo enemmän ihmisiä kuin Kiinassa – Sotilasajoneuvot kuljettavat ruumiita Bergamosta, jonka hautausmaat ovat täynnä\nKoronaviruksen sairastuttama potilas sai hoitoa suoja-asuihin pukeutuneelta hoitajalta Italian Cremonassa torstaina. Kuva: FLAVIO LO SCALZO\nElsa Osipova HS, Laura Halminen HS\n19.3.2020 16:58 | Päivitetty 19.3.2020 20:29\nTorstaina illalla koronaviruksen tilastoissa tapahtui käänne, kun Italian uhriluvut ylittivät Kiinassa koronaviruksen vaatimien kuolonuhrien määrän. Italiassa on koronavirukseen on kuollut 3 405 ihmistä, Kiinassa virukseen kuolleita on yli 3 200.\nPelkästään torstaina Italiassa todettiin yli 5 000 tartuntaa lisää edeltävään vuorokauteen verrattuna, ja varmistettujen tartuntojen määrä nousi 41 035 tartuntaan. Viimeisimmän vuorokauden aikana kuolemantapauksia ilmeni 427 lisää.\nToimenpiteenne eivät riitä, sanoi Kiinan Punaisen ristin varajohtaja Sun Shuopeng torstaina ennen uusien tartunta- ja uhritietojen saapumista. Sun Shuopeng puhui Punaisen ristin konferenssissa. joka järjestettiin Italian Milanossa.\n”Täällä Milanossa eristystoimet eivät ole kovin tiukkoja: julkinen liikenne toimii edelleen ja ihmiset liikkuvat ympäriinsä”, Sun sanoi uutiskanava CNN:n mukaan. ”Pidätte illalliskutsuja ja juhlia hotelleissa eikä teillä ole hengityssuojaimia.”\nSun Shuopeng painotti. että jokaisen kansalaisen pitää olla mukana koronaviruksen torjunnassa ja noudattaa ohjeita.\nMilano sijaitsee Lombardian alueella, jossa tartuntoja on todettu kaikkein eniten. Lombardian sairaalat ovat ruuhkautuneet pahoin. Pohjois-Italian sairaanhoitojärjestelmä ei ollut valmistautunut näin suureen määrään koronaviruspotilaita. Nyt koko terveydenhuolto uhkaa romahtaa.\nSairaaloissa mietitään tällä hetkellä, mihin ruumiit laitetaan, sillä italialaisilla ruumishuoneilla ei ole enää tilaa.\nRuumishuone sairaalassa Bergamossa keskiviikkona. Kuva: Cozzoli / ZUMA\nYhdysvaltalaislehti The New York Timesin haastatteleman Lombardian alueella työskentelevän lääkärin mukaan yhden päivänä aikana pelkästään hänen sairaalassaan 20 ihmistä kuoli koronaviruksen takia.\nRuumiita on lähetetty kirkkoihin, mutta ihmisiä ei ole kuitenkaan voitu haudata, sillä hautajaisten pitäminen on karanteenin takia kielletty.\nArkkuja kappelissa Bergamossa odottamassa, että ne kuljetetaan krematorioon. Kuva: AFP\nKeskiviikkona italialaismediat kertoivat, että käyttöön on otettu sotilasajoneuvoja kuljettamaan ruumiita pois Bergamosta, jonka hautausmaat ovat täynnä. Krematoriot kertovat, että polttohautauksen odotusaika on venynyt viikkoon.\nLääkärit raportoivat yhdysvaltalaisen The Wall Street Journalin mukaan, että Pohjois-Italian Bergamon suurin sairaala Papa Giovanni XXIII on musertua sinne tuotavan potilasmäärän vuoksi.\nSairaalasta kerrotaan, että sinne saapuu päivittäin potilaiksi kymmeniä ihmisiä, joilla on koronaviruksen aiheuttama vakava keuhkokuume.\nErityisesti tehohoidon paikat ovat ruuhkautuneet pahoin, eikä Bergamossa riitä hengityskoneita kaikille keuhkokuumeesta kärsiville potilaille. Lombardian maakunnassa on 800 tehohoidon paikkaa, mutta kolmen viikon aikana sairaaloihin on tullut ainakin 1 135 ihmistä, jotka ovat olleet tehohoidon tarpeessa.\nTehohoidossa kerrotaan olevan myös paljon nuoria. NYT:in haastattelema lääkäri kertoo, että hoitopaikkojen pulan vuoksi lääkärit joutuvat nyt vaikean valinnan eteen. Heidän on päätettävä, hoidetaanko tehohoidossa 80- vai 45-vuotiasta. Lääkärin mukaan tehohoidon paikat menevät nuorille, koska he hyötyvät hoidosta todennäköisemmin.\nPotilaiden määrä on ylittänyt sairaaloiden kantokyvyn myös monissa muissa italialaisissa maakunnissa, eikä monessa paikassa enää riitä tilaa eristää koronaviruspotilaita asianmukaisesti.\nBergamon Papa Giovanni XXIII -sairaala on yksi Italian moderneimmista sairaaloista. Huipputekniikasta huolimatta ihmisiä kuolee. The New York Timesin haastattelema lääkäri kertoo myös, että ne, jotka selviävät, lähetetään kotiin toipumaan suoraan hengityskoneista.\nPapa Giovanni XXIII -sairaala Bergamossa Italiassa. Kuva: Piero Cruciatti / AFP\nMyös terveydenhoitohenkilökunta on kuormitettu äärimmilleen. Italian terveysministeriön neuvonantaja Walter Ricciardo kertoi HS:lle jo viime viikolla, että maa tarvitsee 20 000 uutta lääkäriä ja sairaanhoitajaa tehohoidon ruuhkien purkamiseen.\nKeskiviikkona Lombardian kuvernööri Attilio Fontana vetosi kaikkiin viimeisen kahden vuoden aikana eläkkeelle jääneisiin lääkäreihin ja hoitajiin, että he auttaisivat.\n”Teen tämän vetoomuksen sydämestäni kaikille hoitajille, lääkäreille ja lääkintähenkilökunnalle jotka ovat jääneet eläkkeelle viimeisen kahden vuoden aikana. Auttakaa meitä tässä hätätilassa”, Fontana sanoi Reutersin mukaan.\nMyös hoitohenkilökuntaa on sairastunut. Heidän osuutensa kaikista Italiassa sairastuneista on noin kahdeksan prosenttia, mikä pahentaa henkilökuntatilannetta entisestään.\nItalian lääkäreiden ammattijärjestö listaa koronavirusepidemian aikana kuolleita lääkäreitä. Järjestön mukaan keskiviikkona kuoli kolme, torstaina yksi. Keskiviikkona kuolleista kaksi oli uutistoimisto Ansan mukaan juuri niitä, jotka olivat palanneet eläkkeeltään auttamaan.\nThe New York Timesin mukaan sairaaloiden henkilökunta on niin kiireistä, että lääkärit eivät ehdi soittamaan kuolleiden läheisille. Eräs lääkäri kertoo tiedotusvälineelle tehneensä jo kolme viikkoa 14–15-tuntisia työpäiviä. Lääkärin mukaan varsinaisen hoitotyön lisäksi henkilökunta joutuu miettimään päivittäin, miten tehdä tilaa uusille keuhkokuumepotilaille, joita tulee päivittäin 50–70.\nKoronaepidemian aiheuttama potilaiden määrän lisääntyminen on saanut aikaan sen, että muut potilaat jäävät ilman hoitoa ja leikkauksia siirretään hamaan tulevaisuuteen. Sairaaloiden leikkausosastot on muutettu keuhkokuumepotilaiden hoitohuoneiksi.\nTehohoidon yksiköissä ei ole myöskään tarpeeksi tehohoitoon erikoistuneita lääkäreitä ja sairaanhoitajia. Koko Italiassa on liki 3 000 tehohoidon erikoislääkäriä. Nyt myös muut lääkärit ovat alkaneet hoitaa tehohoidossa olevia potilaita.\nTerveydenhoitojärjestelmää kuormittaa myös se, että sairaaloiden henkilökuntaa sairastuu ollessaan kontaktissa koronapotilaiden kanssa. Myös hoitajien ja lääkärien asettaminen kotikaranteeniin pahentaa jo entuudestaan heikkoa tilannetta ja resurssipulaa sairaaloissa.\nEpidemia ajoi maan terveydenhuollonjärjestelmän kaaoksen, sillä Italian sairaalat eivät olleet valmistautuneet niin suureen potilasmäärään. Italia ei heti laittanut kaikkia riskialueelta palaavia matkailijoita karanteeniin, ja rajoitustoimet olivat aluksi hitaita. Vaikka maan 60 miljoonaa asukasta on nyt karanteenissa, koronavirus ehti monissa maakunnissa levitä väestön keskuudessa.\nItalialainen tehohoidon lääkäri Maurizio Cereda kertoo The Wall Street Journalin mukaan, miten tilanteen eskaloituminen voitaisiin estää muissa maissa.\nHän sanoo, että ennen kaikkea terveydenhuollon ruuhkauttamista tulisi välttää viimeiseen asti. Hän pyytää, että tautia lievänä sairastavat ihmiset pysyisivät kotona karanteenissa. Hän myös ehdottaa tiedotuspalvelujen ja etähoidon hyödyntämistä tai liikkuvien klinikoiden käyttöä, jotta tauti ei leviäisi sairaaloihin kulkevien ihmisten mukana.\nToiseksi Cereda kehottaa pitämään huolta henkilökunnasta. Italiassa tehtiin se virhe, että ensihoidon työntekijöiden altistumista ei huomioitu alkuvaiheessa, joten moni sairastui ja levitti koronavirusta työpaikallaan ja muiden muassa riskiryhmiin kuuluvien keskuudessa jatkaessaan työskentelyä ambulanssissa.\nAmbulanssi ja sairaalan henkilökuntaa suojahaalarissa Napolissa. Kuva: Fabio Sasso / ZUMA\nCereda myös varoittaa, että pienemmät sairaalat, jotka eivät ole valmistautuneet suuriin potilasmääriin, todennäköisesti ajautuvat vaikeuksiin. Hän ehdottaakin, että kriittisimmässä tilassa olevat potilaat ohjattaisiin isompiin keskuksiin ja koronaviruspotilaiden kuljettamiseen käytettäisiin erityisiä ambulansseja tartunnan leviämisen välttämiseksi.\nToivonpilkahduksia kuitenkin on. Brittiläinen The Guardian kertoi keskiviikkona, että italialaisessa pikkukaupungissa onnistuttiin pysäyttämään koronaviruksen leviäminen, kun kylä otti käyttöön laajan testauksen.\nVeneteon alueella sijaitsevassa Vòssä, jossa myös raportoitiin maan ensimmäinen koronaviruskuolema, kaikki 3 300 asukasta testattiin koronaviruksen varalta riippumatta siitä, oliko heillä oireita vai ei.\nTestauksen alkuperäisenä tarkoituksena oli tutkia viruksen leviämisdynamiikkaa ja riskiryhmiä. Testauksen avulla tutkijat onnistuivat löytämään kuusi oireetonta mutta koronavirusta kantavaa ihmistä. Heidät ehdittiin eristää ennen kuin he olisivat tartuttaneet virusta tietämättään muihin ihmisiin. Tämä auttoi hillitsemään tartuntojen leviämistä alueella.\nTutkimuksen alkaessa 6. maaliskuuta Vòssä oli 90 tartuntaa. Sen jälkeen alueella ei ole raportoitu uusia tapauksia.\nMolekyylibiologisessa laboratoriossa testataan koronavirusnäytteitä. Kuva: Mauro Ujetto / ZUMA\nFirenzen yliopiston kliinisen immunologian professori Sergio Romagnani kirjoitti Italian viranomaisille, että epidemia saataisiin parhaiten kuriin tunnistamalla ja eristämällä oireettomat tautitapaukset. Toistaiseksi Maailman terveysjärjestö WHO ei ole antanut suositusta massaseulontojen suorittamisesta.\nYksi tärkeimpiä viestejä, joita italialaiset lääkäri haluavatkin nyt lähettää maailmalle, on se, että sairaalat laajentaisivat valmiuksiaan ottaa vastaan suuria määriä koronaviruspotilaita jo ennen kuin potilaita alkaa tulla niihin.


Frisbeegolf-kiertue 2007: Nummela -- Heikniemi.net\nHeikniemi.net » Frisbeegolf-kiertue 2007 » Vihti, Nummelanharju\n1/16: Vihti, Nummelanharju\n« Kiertueen etusivulle - 2/16: Lillmärsan »\nKiertue alkoi tiistai-iltana Nummelanharjun viikkokisoista. Ystävällisen TD:n avustuksella saimme järjestettyä itsemme samaan pooliin parin paikallisen vahvistuksen kera.\nNummelanharjun rata on täysimittainen 18-väyläinen rata, joka sijaitsee hiekkamontun ympäristössä. Osa väylistä pelataan pehmeällä hiekalla, osa metsämaastossa.\nKorkeuseroja on jonkun verran, ja väylien pituudet vaihtelevat reilusta 30 metristä aina n. 190 metriin saakka, keskipituuden ollessa noin 90 metriä.\nKeli oli lämmin, sangen sopiva frisbeegolfiin. Muutamia irtopisaroita tiputteli, mutta sateesta ei voida puhua. Tuulta oli jonkin verran, mutta ei erityisen häiritsevästi.\nHarjun rata on mukavan monipuolinen rata, jossa kilpapelaajakin kohtaa monenlaisia haasteita. Muutama jokseenkin turha pakkokakkosväylä, mutta kokonaisuutena varsin passeli rata. Radan väylä #10 on ehdottomasti kokemisen arvoinen: n. 190, jossa kori on noin 20 metriä tiitä alempana. Kyllä kelpaa siivuttaa!\nKierroksen avausrundi meni sosiaalisissa merkeissä, ja tuloksen tekeminen jäi toiseen kertaan. Henkilökohtainen ennätys täällä on 52, joten mistään kovasta kierroksesta ei voida puhua.\nHarju on eräs suosikeistani, koska siinä yhdistyy hyvällä tasapainolla matka ja tarkkuus. Lisäksi hiekkakuoppa ympäristönä on onnistuttu käyttämään varsin mainiosti. Radan ehdottomia timantteja meikän näkökulmasta ovat varsin vino #11 ja U-kirjaimen muotoinen #14.\nKokemusta radasta ei ole vielä kovin monelta kierrokselta, joten tulostasokin on vastaavalla tavalla vaatimaton. Lopputulokseksi syntyi 62, joka edelleen sisälsi aika paljon tupelointia – mutta sitähän saattoi tässä sosiaalisessa poolissa odottaakin.\nNummelan väylät ovat pääosin aloittelijallekin mukavia, jos kiekko lentää edes muutaman kymmentä metriä. Parilla väylällä joutuu tosin heittämään pidemmästi pehmeää hiekkarinnettä ylös, ja päätyy siis hikoilemaan upottavassa hiekassa kun pidempään harrastaneet kapuavat vieressä rappusia omalle heittopaikalleen.\nKokonaisuutena kokemus oli oikein mukava. Kiekkojen puumagneettiominaisuus tuli välillä vastaan, mutta ei niin häiritsevästi etteikö radan heittäisi mieluusti uudestaankin.


Terveydenhuollon verkkopelisovellusten ansaintamallit : Case: Memory Bytes - Theseus\nTerveydenhuollon verkkopelisovellusten ansaintamallit : Case: Memory Bytes\nLankinen, Laura (2017)\nOpinnäytetyön aihe saatiin Memory Bytes -projektista, joka kehittää tällä hetkellä muistiterveyden edistämiseen tähtäävää sovellusta. Itse opinnäytetyön aiheeksi muodostui terveydenhuollon verkkopelisovelluksissa käytettävien ansaintamallien tutkiminen, ja tapauksena tutkimuksessa käytettiin Memory Bytesiä.\nTutkimuksen tavoitteena oli luoda perusteltu ehdotus Memory Bytes:in kaltaisille sovelluksille yhdestä elektronisessa liiketoiminnassa käytettävästä ansaintamallista. Tutkimukseen valittiin ansaintamalleja sillä perustein, kuinka hyvin ne soveltuvat kehityksen ensivaiheissa olevalle terveyssovellukselle, ja erityisesti tapauksena toimivalle Memory Bitesille. Teoreettisesta näkökulmasta soveltuvimmaksi ansaintamalliksi valittiin informaation välitys johtuen sovelluksen generoimasta datasta, joka koettiin olevan mahdollisesti arvokasta lääketieteen alalla.\nTutkimus toteutettiin pääasiassa laadullisella menetelmällä, mutta sosiaalisen median kautta jaettu kysely sisälsi myös kvantitatiivisia kysymyksiä selkeyttämään aineistoa. Kvalitatiiviseen haastatteluun vastasi neljä eri yksityishenkilöä, ja yrityksistä kolme eri muistisairauksiin tai lääketieteeseen erikoistunutta instituutiota sekä kaksi big datan ja lääketieteen parissa työskentelevää asiantuntijaa. Kyselyyn vastasi yli 100 henkilöä.\nTutkimuksessa selvisi, että loppukäyttäjät kokivat suurimmilta osilta valitun ansaintamallin ja datan tarkoituksen merkityksellisenä ja positiivisena. Kyselyssä esiintyi käyttäjien osalta myös huolia käyttäjän anonymiteetistä sekä käyttäjän tietoisuudesta datan keruusta. Yritysten ja asiantuntijoiden osalta saatiin selville, että big datan käyttö lisääntyy koko ajan lääketieteellisellä saralla, ja tämänkaltaisen datan tarve ja käyttö tulee kasvamaan dramaattisesti lähivuosina. Kaikkien vastausten perusteella ansaintamalli todettiin kannattavaksi, ja sen kannattavuuden todettiin mahdollisesti kasvavan big datan käytön kasvun myötä.


Kari Arffman Helsingin Kaupunginteatterin johtajaksi - Helsingin Kaupunginteatteri\nto, maalis 03, 2016 08:48 CET\njulkaisuvapaa 3.3.2016 klo 12\nHelsingin teatterisäätiön hallitus päätti yksimielisesti nimittää Helsingin Kaupunginteatterin johtajaksi teatteritaiteen maisteri Kari Arffmanin. Teatterin henkilökuntayhdistykset olivat lausunnoissaan puoltaneet Arffmanin valintaa. Uusi johtaja aloittaa tehtävässään loppuvuonna 2016.\nArffman on 47-vuotias ja valmistunut teatteritaiteen maisteriksi 1997. Hän on toiminut Kotkan ja Jyväskylän kaupunginteattereiden johtajana yhteensä lähes 10 vuoden ajan. Hän on näytellyt tai ohjannut mm. Helsingin Kaupunginteatterissa, Tampereen Teatterissa, Lahden kaupunginteatterissa, Jyväskylän kaupunginteatterissa, Kotkan Kaupunginteatterissa ja Pyynikin kesäteatterissa. Kari Arffman työskentelee parhaillaan Helsingin Kaupunginteatterissa syksyllä 2016 ensi-iltansa saavan Shrek-musikaalin ohjaajana ja näyttelijänä.\nLisätietoja: Helsingin teatterisäätiön hallituksen puheenjohtaja Jorma Bergholm, p. 050 5252581.\nTeatteritaiteen maisteri Kari Arffman, p. 040 7034735\nHelsingin Kaupunginteatteri , teatterinjohtaja , Kari Arffman


Tunnettu esimerkki toistuvasta yhdelmästä liittyy supermarketin ostoskoreihin: vaipat ja olut esiintyvät hyvin usein samassa ostoskorissa, koska vaippoja ostamaan lähetetyt isät palkitsevat itseään oluella. Riippuvuussääntö on siis se, että vaippojen ostaja ostaa usein myös olutta, muttei päinvastoin.\nGyenesein mukaan tehtävän tekee vaikeaksi se, että mahdollisten yhdelmien määrä on eksponentiaalinen suhteessa taulukon sarakemäärään, vaikkakin usein toistuvia yhdelmiä onkin yleensä paljon vähemmän.\nVäitöskirjassa on kehitetty tehokkaita menetelmiä louhinnan osatehtäviin, ja niiden toiminta on varmennettu käytännön kokeilla, Gyenesei kertoo.\nTiedon louhinta on yleistynyt sitä mukaa kun yritysten ja organisaatioiden digitaalisesti tallennetut tietovarastot ovat kasvaneet. Tietovarastot ovat arvokasta pääomaa organisaatiolle, ja siksi niitä tulisi hyödyntää mahdollisimman monipuolisesti, Gyenesei peräänkuuluttaa.\nVäitöskirjan nimi suomeksi on "Usein toistuvien sumeiden hahmojen löytäminen kvantitatiivisten attribuuttien muodostamista relaatioista". Se tarkastetaan Turun yliopistolla perjantaina 13. elokuuta.


Game Koulutus ennen taistelua Online. Pelaa ilmaiseksi\nGame Koulutus ennen taistelua\nPelaa peliä Koulutus ennen taistelua Online:\nPelin kuvaus Koulutus ennen taistelua\nTehdä kattava koulutus ennen taistelua, ehkä päärynät ja estää petollinen isku mekaaninen käsineet. . Pelaa peliä Koulutus ennen taistelua verkossa.\nTekniset ominaisuudet peli Koulutus ennen taistelua\nGame Koulutus ennen taistelua seuraavasti: 22.03.2012\nPeliä pelataan: 1512 kertaa\nPelit kuten peli Koulutus ennen taistelua\nLataa peli Koulutus ennen taistelua\nUpota peli Koulutus ennen taistelua sivustollesi:\nKoulutus ennen taistelua\nJos haluat lisätä pelin Koulutus ennen taistelua sivustoon, kopioi koodi ja liitä html-koodi sivustosi. Lisäksi, jos pidät pelistä Koulutus ennen taistelua , kopioi ja lähetä linkki ystävällesi tai kaikille ystävillesi, jakaa peli maailmassa!\nKun peli Koulutus ennen taistelua , soitti myös peli:


Aihe: Perussuomalaiset (Luettu 132937 kertaa)\n« Vastaus #1280 : 02. 11. 2011 11:11 »\nKivim�elle vastauksena, en ole koskaan pannut poissaolollani takarajaa. Olen levossa niinkauan kuin haluan.En kysele sit� Kivim�elt�, kaikkein viimeksi.Kuulun nukkuvien puolueeseen mieluummin. Min� olen perussuomalainen olematta perusuomalainen. Presidentin vaaleissa ��nest�n Niinist�� pelk�st��n sen vuoksi, ett� h�n rehellinen porvari.Lipponen on salaporvari joka ajaa Niinist�n oikeistolaisuudessa ohi. Onhan minulla taustana porvarillinen koti. Koskaan en ole ollut kommunistisen puolueen j�sen en edes SKDL:n j�sen. Varhaisnuoruudessa olin vasemmistolainen, niinkuin siihen aikaan kuului �lymyst�nuorten olla.Nuorena kuuluu olla vasemmistolainen, mutta jos viel� 50-vuotiaana on vasemmistolainen, niin sill� on kyll� p��ss� jotain vikaa. T�m� on totuus, valitettavasti.T�h�n taas loppuu kirjoitteluni t�lt� er�� pid�n taas taukoa, koska olen huomannut, ett� vanhat harmaa tukkaiset m�l�yttelee t��ll� mit� sattuu. Ei sellainen sovi minun arvolleni. Min� seuraan t�t� palstaa ja mit� se Kivim�elle mit� min� luen. Se on minun asiani. Samoin kuin se, ett� minun asunnossani k�y minun vieraitani, ei muitten.Pentti Suksi\n« Vastaus #1281 : 02. 11. 2011 12:12 »\nMinusta t�m� forum k�rsii jo nyt aika paljon persujen dominoinnista, eik� t�nne viitsi juuri kukaan muun suunnan poliitikko nimell��n en�� kirjoittaa. Mutta rasvis ja persut vaativat ettei heik�l�isten tekemisist� saa ollenkaan kirjoittaa, ainakaan kielteisess� s�vyss�. Yksipuolisuuteen kaatuisi t�m� forum siin� tapauksessa lopullisesti. Mit� tulee rasviksen joutumiseen moderoinnin kohteeksi, olisi sit� v�h�nk��n tiukemmalla linjalla tapahtunut viel�kin enemm�n. Peiliin voi aina vilkaista. Vihjailu multilinkkeihin senkun jatkuu kenenk��n siihen puuttumatta, mutta rasvis on siin�kin asiassa t�ysin hakoteill�. Suksen j�t�n t�ll� kertaa aika pienelle, koska tuo on sit� ikuista selittely� jonka voi kuka tahansa oikaista lukemalla h�nen profiilistaan menneit� kirjoituksia.Sen verran kuitenkin puutun tyyliin, jota Suksi omasta mielest��n usein korostaa. H�n on usein alleviivannut herrasmiesm�isyytt� ja tuominnut alatyylisen kirjoittelun. Koskaan h�n ei silti ole siihen itse pystynyt. Vai t�ytt��k� esimerkiksi t�m� lainaamani teksti korrektin keskustelun kriteerit. Kirjoitushan oli k�yt�nn�ss� kokonaan kommenttia aikaisempiin kirjoituksiini. Joten minuun h�n t�ss� viittaa. T�m� ilmeisesti on juuri Suksen arvolle sopivaa teksti�.Lainaus käyttäjältä: Pentti Suksi - 02. 11. 2011 11:11jos viel� 50-vuotiaana on vasemmistolainen, niin sill� on kyll� p��ss� jotain vikaa. T�m� on totuus, valitettavasti.\n« Viimeksi muokattu: 02. 11. 2011 12:12 kirjoittanut Jorma Kivim�ki »\n« Vastaus #1282 : 02. 11. 2011 12:12 »\nOlen enemm�nkin huolestunut sossujen ��riliikkeist� koska niist� ja niiden tekemist� rikoksista on laajasti n�ytt�� Euroopassa, jaa vai v�itet��n jollain porukalla olevan yhteyksi� pride mellakkaan joopa joo ainahan sit� voi v�itt�� mit� tahansa. Min� v�itt�isin , ett� jorma herralle kuuluisi Nobelin rauhanpalkinto ja perusteena voisi olla vaikka kun et ole mik��n ruudinkeksij�. V�hemmist�jen syrjint� on vakava asia ja jos nyt l�hdet��n sille tielle ettei ��rioikeistolaisesti ajattelevat saisi oll


Myytävät käytetyt kuljetuskalusto myytävänä Saudi-Arabia - Mascus Suomi\nOlet tässä: Mascus Suomi > Kuljetuskalusto > Saudi-Arabia\nKäytetyt kuljetuskalusto maasta Saudi-Arabia\nSelaa Mascuksessa myytävänä olevia kuljetuskalusto ilmoituksia maasta Saudi-Arabia. Voit järjestää käytetyt kuljetuskalusto hinnan, valmistusvuoden tai mallin mukaan. Käytä vasemmanpuoleista tarkennettua hakua rajataksesi hakutuloksia. Voit myös laajentaa hakuasi kuljetuskalusto Saudi-Arabia kattamaan muita maita kaikkialta maailmasta.\nIveco 682Vetotapa: 6x4, Päästöluokka: Euro 3, Akseliväli: 3.825, Jousituksen tyyppi edessä-takana: Paraabeli-lehti, Ohjaamo: Päiväohjaamo, Ohjauslaite: Vasemmalla, Moottorin teho: 380, Moottorin tilavuus: 8709, Vaihteisto: Manual, Renkaiden merkki: Double Coin, Kantavuus: 24500, Takuu: 12months, Kokonaispaino: 33500, Ajoneuvon ulkomitat: 7.7 x 2.5 x 3.1\n57 871 EUR


Arktisen merialueen suojelua valmistellaan Helsingissä - MTVuutiset.fi\nArktisen merialueen suojelua valmistellaan Helsingissä\nJulkaistu 04.03.2014 16:42\nMaailman keskeisimmät arktisen merialueen asiantuntijat ovat koolla Helsingissä pohtimassa arktisen alueen suojelutarpeita. Viikon mittaisen työpajan tarkoituksena on saada merkittyä kartalle kaikki luonnon kannalta tärkeät ja suojelua vaativat arktiset merialueet.\n- Nyt kootaan yhteen kaikki tieteellinen tieto. Loppuraportissa listataan kaikki ne alueet, jotka tarvitsevat lisää huomiota monimuotoisuutensa tai ekologisten arvojensa takia, kertoo työpajaa seuraamaan saapunut YK:n biodiversiteettisopimuksen pääsihteeri Braulio Dias.\nVielä ei aivan tarkkaan tidetä, kuinka suuri osa arktisesta merialueesta pitäisi suojella.\n- Tietenkään koko arktista ei voi suojella. Meillä on kansainvälinen sopimus siitä, että vähintään kymmenen prosenttia meri- ja rannikkoalueista on suojeltava. Enemmänkin voidaan suojella, mutta sovittu tavoite on kymmenen prosenttia vuoteen 2020 mennessä, sanoo Dias.\n- Arvokkaimmista alueista pitäisi muodostaa suojelualueverkostoja, joissa kaikkea taloudellista toimintaa rajoitetaan. Lisäksi tarvitaan alueita, joilla on kalastusrajoituksia, liikennerajoituksia tai öljynporausrajoituksia, muttei laajempaa käyttökieltoa, ennakoi ympäristöministeri Ville Niinistö (Vihr.).\nTilaa sekä suojelulle että hyödyntämiselle\nSekä Dias että Niinistö uskovat, että arktisella alueella on tilaa sekä suojelulle että luonnonvarojen hyödyntämiselle.\n- Tietenkin tarvitsemme tiukasti suojeltuja alueita, mutta niinkuin muuallakin maailmassa, luonnonvaroja voi hyödyntää myös kestävällä tavalla. Luonnon haavoittuvuus pitää kuitenkin ottaa huomioon, muistuttaa Dias.\n- Luonnonsuojelualueiden perustaminen ja herkimpien alueiden huomioiminen ei estä taloudellista hyödyntämistä. Se pitää kuitenkin ohjata vähemmän arvokkaille alueille. On myös taloudellisen toiminnan etu, ettei oteta sellaisia riskejä, joita ei voida kantaa. Esimerkiksi Exxon Valdezin onnettomuudesta Alaskan luonto kärsii vielä 20 vuotta onnettomuuden jälkeen, huomauttaa Niinistö.\nDias vertaa arktista aluetta Amazonin alueeseen.\n- Globaalisti arktinen alue on vähintään yhtä tärkeä kuin Amazonin alue. Arktinen alue on hyvin haavoittuva ja se ansaitsee enemmän huomiota. Arktisen alueen suojelu on kaikkien maiden etu.\nMinisteri Niinistön mielestä suojelutoimilla on jo kiire.\n- Meillä on vain 5-10 vuotta aikaa. Nyt pitää löytää suojelun kannalta arvokkaimmat alueet, jotta ne voidaan säilyttää tuleville sukupolville.\nSeuraava kansainvälinen biodiversiteettikokous järjestetään lokakuussa Etelä-Koreassa. Päätöksiä arktisen alueen suojelusta saatetaan tehdä jo siellä.\n- Kaikki maat, myös Venäjä, ovat olleet myöntyväisiä, että arktiksen suojelussa voitaisiin edetä ainakin kansainvälisten merialueiden osalta. Uskon, että Korean kokoukseen saadaan esitys suojelualueista. Kansallisilla merialueilla suojelutoimien toteutus voi viedä hieman enemmän aikaa, muotoilee Niinistö.


HS: Lääkärit huolestuivat Suomessa yleistyvästä synnytysbuumista - Perhe - Ilta-Sanomat\nHS: Lääkärit huolestuivat Suomessa yleistyvästä synnytysbuumista\nKotona synnyttävien määrä on pieni, mutta kasvussa. Kuvituskuva. (KUVA: Maria Sbytova)\nJulkaistu: 11.8.2014 5:36\nKotisynnytysten suosion kasvu on saanut lääkärit huolestumaan, kirjoittaa Helsingin Sanomathttp://www.hs.fi.\nHS:n mukaan suunniteltujen kotona synnyttämisten määrä on parissa vuodessa yli kaksinkertaistunut. Viime vuonna niitä oli jo yli 30 kappaletta. Tiedot pohjautuvat Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen ennakkotilastoon.\nPienen, mutta kasvavan buumin yleistyminen huolettaa lääkäreitä, lehti kertoo. Ongelmia voi ilmetä esimerkiksi silloin, jos synnyttäjä tarvitseekin keisarileikkausta ja kotoa on pitkä matka sairaalaan.\n- Lääkäriliitolla ei ole asiaan kantaa. Lääkärit eivät kuitenkaan pidä kehitystä myönteisenä, liiton varatoiminnanjohtaja Hannu Halilahttps://www.is.fi/haku/?query=hannu+halila sanoo HS:lle.\nTHL:n tutkimusprofessori Mika Gisslerhttps://www.is.fi/haku/?query=mika+gissler arvelee puolestaan lehdelle, että kotisynnytykset ovat lisääntyneet, koska synnyttäjät löytävät entistä helpommin kätilöitä avukseen.\nEnsisijaiseksi synnytyspaikaksi suositellaan sairaalaa. Gisslerin mukaan kotona synnyttäminen on kuitenkin turvallista silloin, jos synnyttäjällä on apunaan ammattilaisia ja kyseessä on niin sanottu matalan riskin synnytys.\nÄiti meni väliin sisarusten tappeluun – tyttäreltä tuli heti tyhjentävä kuitti 12.2. 6:47


Lindbergh vauhdissa - Yleinen ilmailukeskustelu - FlightForum.fi\nAloittanut Guest Jack, Toukokuu 31, 2005\nJuttu kertoo lentäjäsankari Charles Lindberghin lennelleen koneiden lisäksi myös ns. kukasta kukkaan! Ja aikamoisella osumatarkkuudella...omien mukuloiden lisäksi peräti seitsemän aviotonta lasta!\nEi ole ollut helppoa hälläkään. Suhdeluku on kyllä positiivinen, yksi vaimo ja kolme rakastajatarta, silti "vain" kolme anoppia.\nLindbergin esikoinen kidnapattiin 1932 ja murhattiin eli kaveri vissiin otti sitten varman päälle jälkeläisten saannin.\nIn 1932 the kidnapping and murder of Lindbergh's first child, 19-month-old Charles A. Lindbergh, Jr., attracted nationwide attention. A German-born carpenter, Bruno Hauptmann, was later found guilty of the crime and executed.\nJuu itsekin aikanaan luin jostain tuosta Lindbergin lapsesta joka kidnapattiin jne. Aika raakaa meininkiä.\nSitä vain tiesi että mies on kova äijä kun lentää yksin Atlantin yli mutta kun kuuli miehen taustoja jälkeläisten suhteen niin..... Aika "machine".\nLindbergin lennosta Atlantin yli tehty elokuva on muuten aika hyvä. Vuonna 1958 valmistunut "The Spirit of St. Louis".\nMinun muistaakseni tuo lapsen kuolema olisi ollut suuri kysymysmerkki. Kidnappaajillahan oli alunperin ollut tarkoitus vaatia lapsesta lunnaita, mutta kidnappauksessa joku meni pieleen. Lapsi oli nukkumassa talon toisessa kerroksessa ja kidnappaaja meni sinne ikkunasta, tikkaita käyttäen. Tikkaiden yksi puola oli takaisin tullessa pettänyt, ja lapsi sekä kaappaaja pudonnut maahan. Lapsi tiettävästi kuoli pudotessaan, mutta ymmärtääkseni ruumista ei koskaan löydetty.\nJälkeenpäinhän on moni 1930- luvulla syntynyt miespuolinen väittänyt olevansa juuri tämä kidnapattu lapsi, kuka missäkin toivossa.\nKidnappauksesta on muistaakseni tehty joskus elokuvakin ?\nJotkut kuuluisat ilmailumiehet ovat kuuluisia häntäheikkejä. Niin oli Howard Hugheskin ennen kuin linnoittautui Desert Innin ylimpään kerrokseen pissailemaan pääläreihin ja kasvattamaan kynsiä sekä pikkupartaa... Ei ollut muuten mikään siisti grungeparta, vaan kunnon Taru Sormuste Herrasta -liaanirykelmä.\nKuinkahan moni on kuullut legendan, jonka mukaan kun Illun nimen eteen pantiin tietty kirjain, paljastui se, mistä mies oli kiinnostunut?\nOsui ja upposi, Ilkka! 8)\nPelottomuus ja itsekeskeisyys ovat psykopaateille ominaisia piirteitä. Tulee sekä sankaritekoja että lapsia vähän sinne sun tänne. En väitä, että tässä keskustelussa mainitut henkilöt olisivat olleet psykopaatteja. Käytös vain istuu nätisti profiiliin.\nPsykoanalyysin mukaan olen itsekeskeinen, vallanhaluinen, oikeudenmukainen ja kriisitilanteessa johdonmukaisesti toimiva. Ja kaiken kruunaa se, että olen roomalaiskatolilainen. Ettäs saatiin uskontokin mukaan tähän...


OMEGA julkaisee kaksi uutta kelloa tarkkaan purjehdukseen – Pro Sail\nViimeisimmät uutiset\t[ 7.6.2017 ] OMEGA julkaisee kaksi uutta kelloa tarkkaan purjehdukseen\tHENKILÖT\t[ 5.6.2017 ] Maailman johtava luksusveneiden valmistaja Baltic Yachts valitsi Telian IoT-kumppanikseen\tLIFESTYLE\t[ 4.6.2017 ] Emirates Team New Zealandin vastustajaksi Land Rover BAR\tKilpapurjehdus\tHaku:\nOMEGA julkaisee kaksi uutta kelloa tarkkaan purjehdukseen\t7.6.2017\nHENKILÖT, Kilpapurjehdus, LIFESTYLE, TAPAHTUMAT, UUTISET, Varusteet, Yleinen\nBlair Tuke, Omegan tj. Raynald Aeschlimann, Glenn Ashby ja Grant Dalton. © OMEGA Ltd.\nOMEGA tukee Emirates Team New Zealand -venekuntaa 35th America’s Cup -kilpailussa ja julkaisee kaksi uutta kelloa tarkkaan purjehdukseen\nArvostettu sveitsiläinen kellovalmistaja OMEGA on ylpeä voidessaan tukea uusiseelantilaista miehistöä sen yrittäessä voittaa 35. kerran järjestetyn America’s Cup -kisan.\nYhteistyö Emirates Team New Zealand -venekunnan ja legendaarisen Sir Peter Blaken kanssa alkoi vuonna 1995. Venekunnan silloinen kapteeni Peter Blake on tunnettu maailmanympäripurjehtija ja America’s Cup -kisan legenda. OMEGAn tuki on vain voimistunut vuosien mittaan. Tuotemerkki toimii tänä vuonna Bermudalla pidetyssä kilpailussa jälleen uusiseelantilaisen miehistön sponsorina ja kisojen virallisena ajanottajana.\nOMEGAn toimitusjohtaja Raynald Aeschlimann luottaa vahvasti tiimin voittomahdollisuuksiin tänä vuonna ja toteaa: ”Emirates Team New Zealand -venekunta on monessa suhteessa hyvin ihailtava ja sillä on paljon samoja ominaisuuksia kuin OMEGAlla. Yhteistä on esimerkiksi sitoutuminen tarkkuuteen ja voimakas tahto koetella rajoja. Heidän historiansa on vaikuttava ja veneet on valmistettu käsityötaidolla, joka on esimerkki äärimmäisestä kauneudesta ja muotoilusta. OMEGAn nimi purjeissa on ylpeyden aihe tuotemerkillemme.”\nEmirates Team New Zealandin Grant Dalton, Glenn Ashby, Blair Tuke ja Omegan tj. Raynald Aeschlimann. © OMEGA Ltd.\nOsana tukeaan uusiseelantilaiselle tiimille OMEGA on tuonut markkinoille kaksi uutta kelloa.\nToinen kello on malli, jota miehistö käyttää veneessä, kun he purjehtivat Great Sound -salmen vesillä. Speedmaster X-33 Regatta ETNZ Limited Edition on samalla kertaa analoginen ja digitaalinen. Se sisältää nokkelan Regatta-toiminnon, joka laskee aikaa viisi minuuttia alaspäin kilpailun lähtöön. Sarja hälytyksiä, joilla on kaikilla oma tunnistettava soittokuvionsa, antaa miehistölle äänimerkkejä ja auttaa sitä keskittymään täydellisesti valmisteluihin. Kilpailun käynnistyttyä X-33-kellolla voidaan mitata edistymistä.\nKellon kuori on valmistettu harjatusta Grade 2 -titaanista, ja mustassa kellotaulussa on siniset renkaat, valkoiset merkinnät ja aukot digitaalisia lukemia varten. Kehyksessä, joka on osaksi keraaminen ja osaksi titaaninen, on tähti sekuntimerkkien 15, 30, 45 ja 60 kohdalla. Ne kuvastavat yhdessä Uuden-Seelannin lipussa olevaa Etelän risti -tähdistöä. Mustavalkoinen tuntiosoitin, punainen minuuttiosoitin ja mustavalkoinen sekuntiosoitin ilmaisevat analogisen ajan. Nestekidenäyttö (LCD), jossa on harmaita alueita mustalla taustalla, näyttää digitaaliset lukemat.\nOMEGA Seamaster Planet Ocean ETNZ ”Deep Black” Master Chronometer. © OMEGA Ltd.\nTakakuori on kaksiosainen, mikä varmistaa hälytystoimintojen äänen siirtymisen parhaalla mahdollisella tavalla. Ulommassa takakuoressa on kahdeksan ruuvia ja Emirates Team New Zealand -tiimin logo keskellä sekä tekstit ”CHALLENGER FOR THE 35TH AMERICA’S CUP” ja ”X-33 REGATTA”. Lisäksi takakuoreen on merkitty valmistussarjan numero. Kellossa on musta pinnoitettu nailonhihna, jossa on sininen kumivuoraus ja sininen tikkaus. Solki on valmistettu kiillotetusta ja harjatusta titaanista. Kellossa on monitoiminen kvartsikoneisto: OMEGA Calibre 5620. Valmistusmäärä on vain 2 017 kappaletta.\nToinen kello, Seamaster Planet Ocean ETNZ ”Deep Black” Master Chronometer, on valmistettu venekunnan kannattajia ajatellen. Kellon sininen ja punainen väri kuvastavat Uuden-Seelannin lippua.\nKeraaminen kuori on musta, ja keraamisessa kehyksessä on OMEGA Liquid-Metal® -sukellusasteikko. Asteikolla seurataan 15 minuutin lähtölaskentaa ennen kilpailua niin, että ensimmäiset 10 minuuttia esitetään kumisella sinipunaisella (Uuden-Seelannin lipun värit) alueella ja viimeiset 5 minuuttia LiquidMetal®-asteikon START-alueella. Pisteessä numeron 12 kohdalla on Super-Luminova-pinnoite, ja se hohtaa vihreää valoa. Vertikaalisti harjatussa mustassa keraamisessa kellotaulussa on indeksimerkinnät 18 karaatin valkokullasta ja GMT-kehys, jossa on päivä- ja yönäyttö.\nTakakuoressa huomio kiinnittyy punaiseen Emirates Team New Zealand -logoon, jota ympäröi teksti ”CHALLENGER 35TH AMERICA’S CUP”. Kellon kilpailullisen ulkoasun täydentävät musta kuvioitu hihna, jossa on mustasininen kumivuoraus ja punainen tikkaus, ja uusi harjattu musta keraaminen solki. ETNZ ”Deep Black” -kellon koneistona on OMEGA Master Chronometer Calibre 8906.\nEmirates Team New Zealand. © OMEGA Ltd.\nEmirates Team New Zealand antaa kaikkensa Bermudan Great Sound -salmen vesillä taistellessaan Auld Mug -palkintopokaalin voitosta. OMEGA toivoo yhdessä miehistön runsaslukuisen kannattajajoukon kanssa, että uusiseelantilaiset voivat nostaa jälleen palkintopokaalin ylös voiton merkiksi.\nLisätietoa Omegan kellouutuuksista:\nUUTISVIRTAA\tOMEGA julkaisee kaksi uutta kelloa tarkkaan purjehdukseen\nEmirates Team New Zealandin vastustajaksi Land Rover BAR\nMEISTÄ\tPro Sail tarjoaa käyttäjilleen lifestyle-henkistä purjehdussisältöä, josta voi nauttia ajasta ja paikasta riippumatta. Jo vuodesta 2004.\nUUSIN LEHTI\tYHTEYSTIEDOT\tKUSTANTAJA\nMEDIAMYYNTI\tMika Lehtinen\npuh. +358 40 544 8188\n© Pro Sail Magazine 2017


Säröpedaalit - Page 76 - Punk in Finland\n#1126 Post by ee » 23 Apr 2019, 14:03\nNoitahan kannattaa vaan ostaa kassillinen varastoon ja aina edellisen muoviräpsyn lauetessa ottaa uutta tilalle (ja valmistuksen loputtua minibisnestellä itsensä pattajalle sitten lopuilla rareilla minteillä vintagepedaaleilla, kun tuli ostettua liian monta).\n#1127 Post by työmiehen lauantai » 23 Apr 2019, 16:54\npakko tommonen nyt hypen takia hommata\n#1128 Post by SAMMAGS!man » 23 Apr 2019, 16:56\n23 Apr 2019, 14:03\nKuinka monella on lopulta Behringerin pedaali mennyt normaalissa käytössä paskaksi? Mulla oli melkeen 2 vuotta keikkalaudassa Behringerin chorus, hyvin toimi.\n#1129 Post by Recard » 23 Apr 2019, 17:11\n23 Apr 2019, 16:56\nToisesta Superfuzzzista katkesi paristolle menevä piuha neljän vuoden aktiivisen treeni/keikkakäytön ja parin eurorundin jälkeen. Ei ollut laudassa vaan lattialla.\n#1130 Post by ee » 23 Apr 2019, 17:38\nMulla on tuolla laatikossa joku behringerin overdrive mistä on se poljin paskana.\n#1131 Post by hitin tankkaaja » 23 Apr 2019, 17:38\nMulla on behkun chorus ja digidelay jotka on muusinetistä käytettynä hommattu. Choruksesta irtos se kumilätkä päältä, mutta muuten ei mitään ongelmia.\n#1132 Post by SAMMAGS!man » 24 Apr 2019, 07:24\nNo ni. Tääkin on varmaan ihan korjattavissa oleva tzudaans, tai sitten virtalähettä kehiin\n#1133 Post by itku liimaletti » 24 Apr 2019, 08:27\nMulla hajos Behringerin viritinpedaali ekojen treenien jälkeen.


Jokerien kapteeni Kapanen irtaantui kiikarikerhosta, tuloksena kauden avausmaali - Urheilu - Helsingin Sanomat\nJokerien kapteeni Kapanen irtaantui kiikarikerhosta, tuloksena kauden avausmaali\nJokerien kapteenille Niko Kapaselle ottelu Slovan Bratislavaa vastaan oli helpotus. Joukkue voitti, vaikkakin melko kehnon pelin jälkeen, mutta siinä sivussa tuli myös kauden ensimmäisen maali.\nJoukkuekaverit onnittelivat Niko Kapasta keskiviikon 3-1-maalista. (KUVA: Mikko Stig Lehtikuva)\nJulkaistu: 23.9.2015 22:08\nJokerien kapteenille Niko Kapasellehttps://www.hs.fi/haku/?query=niko+kapaselle ottelu Slovan Bratislavaa vastaan oli helpotus. Joukkue voitti, vaikkakin melko kehnon pelin jälkeen, mutta siinä sivussa tuli myös kauden ensimmäisen maali.\nKapanen ohjasi Topi Jaakolanhttps://www.hs.fi/haku/?query=topi+jaakolan syöttölaukauksesta joukkueen 3-1-johtoon, kun lopullinen voitto kirjattiin 4-1.\n"Hyvä, että sain tehtyä ja hienoa, että pystyin joukkuetta auttamaan", Kapanen sanoi, kun kiiparikerho jäi taakse. "Ei siinä muuten sen ihmeellisempää."\nVielä viime kaudella Kapanen johti Jokerien ykkösketjua, jossa pelasivat Niklas Hagmanhttps://www.hs.fi/haku/?query=niklas+hagman ja Juhamatti Aaltonenhttps://www.hs.fi/haku/?query=juhamatti+aaltonen laidoilla.\nAlkukaudesta tehoja ja maaleja tuli kiivaaseen tahtiin. Sittemmin tahti laatui ja katseet alkoivat kääntyi kolmikkoon Linus Omarkhttps://www.hs.fi/haku/?query=linus+omark-Petr Koukalhttps://www.hs.fi/haku/?query=petr+koukal-Steve Moseshttps://www.hs.fi/haku/?query=steve+moses.\nKapanen loukkasi polvensa heti ensimmäisessä pudotuspelisarjassa Minskin Dinamoa vastaan. TsSKA-sarjaan hän ei päässyt enää mukaan.\nPolvivamman jälkeen alkoi kuukausien kuntoutus, joka lähenee loppusuoraa.\n"Vaikea sanoa, kun viimeiseen seitsemään kuukauteen on kolme peliä. En ihan sillä tasolla ole vielä", Kapanen vastasi kysymykseen huippukunnostaan.\nYleensä Kapanen tekee tasaisesti pisteitä, vaikka ei räisky kaukalossa. Kauden avauspiste helpotti hieman oloa.\n"Kyllä tulostakin pitäisi saada, mutta vielä ei ole sellaista painetta", Kapanen sanoi. Eikä paineita tulekaan, jos silloin tällöin napauttaa maalin tai syöttää jonkun osuman.\n"Jokainen peli on tuntumaa, ja pääsen enemmän ja enemmän tähän rytmiin mukaan", Kapanen sanoi.\nJokerit kohtaa Pietarin SKA:n perjantaina ja TsSKA tulee vastaan sunnuntaina. Se on kova kahden ottelun mittari haastaa KHL:n viime kauden finaalijoukkueen peräkkäin vieraissa.\n"Kova peli. Siellä taitaa olla vähän rivit sekaisin, mutta paperilla se taitaa olla sarjan paras joukkue", Kapanen sanoi.\n"Kyllä nämä meidän edesottamukset ovat näyttäneet, että hyvällä pelillä pystymme voittamaan ne."


Nuoret aseet: katsaus Obaman hallinnon 20-asiaan - Matador Network\nTärkein → Matkan suunnittelu → Nuoret aseet: katsaus Obaman hallinnon 20-asiaan - Matador Network\nVideo: Nordic Business Forum 2018 - fanitalous toi Obaman Suomeen (Marraskuu 2020).\nBlogosfääri ja valtamedia ovat olleet kiitollisia ja kritisoineet presidentti Obaman kabinettivalinnoista sekä muista tärkeimmistä tapaamisista.\nTarkkailijat ja analyytikot ovat todenneet, että presidentti on pyrkinyt luomaan tasapainoisen hallinnon, johon ei-perinteisille nimittäjille, joilla on rajoitettu hallituskokemus, annetaan tasavertainen vaikutus kokeneiden poliitikkojen rinnalla, joilla on vankat hallituksen valtakirjat.\nYksi mielenkiintoisimmista näkökohdista Obaman hallinnossa on kuitenkin 20: n lukumäärä, jotka ottavat vastuulleen tärkeät ja vastuulliset virkaa.\nTässä on katsaus Obaman nuoriin aseisiin - 20-kertaisiin, joita todennäköisesti näemme ja kuulemme paljon seuraavan neljän vuoden aikana:\nJon Favreau, 27\nObaman puheentekijä loi “Yes We Can” -moton, josta tuli Obaman kannattajien mielenosoitus kampanjan aikana. Favreau aloitti uransa tosiasiassa vasta kerätyn korkeakoulututkinnon suorittaneena tutkijana, jonka John Kerry palkkasi hänen presidentin tarjouksensa aikana 2004.\nKuva: Emmanuel Dunand / AFP / Getty Images\nFavreau tapasi presidentti Obaman taustalla vuoden 2004 demokraattisen valmistelukunnan aikana juuri ennen kuin Obama piti sähköistävän puheen, joka aloitti tehokkaasti hänen kansallisen poliittisen uransa. Favreau teki vaikutuksen Obamasta, kun hän rohkeasti keskeytti senaattorin - joka käytti puhettaan - ehdottaakseen linjan uudelleenkirjoittamista.\nVaikka Favreaulla on ollut vähemmän loistavia hetkiä - erityisesti mini-skandaali, jossa Facebookissa ilmestyi kuva hänestä Hillary Clintonista leikatun pahvin leikkaamisesta - Favreaun puheenvuorot ovat olleet niin liikuttavia ja tehokkaita, että tällaiset epäkypsät indisrektiot on suurelta osin jätetty huomiotta. .\nEugene Kang, 24\nKang, ensimmäisen sukupolven korealainen amerikkalainen, jonka otsikko on ”Presidentin erityisapulainen”, aloitti varhain oman poliittisen uransa. Ennen siirtymistään Obaman hallintoon, hän juoksi Ann Arboriin, Michiganin kaupunginvaltuustoon, ollessaan edelleen vanhempi Michiganin yliopistossa. Vaikka Kang hävisi vain 90 äänellä, terävöitti poliittista tajuaan ja osoitti hartautensa ansaitsemalla hänelle paikan Obaman Valkoisessa talossa.\nJo ennen avaamista Kang oli kuitenkin tärkeä toimija Obaman kampanjassa, ja hänelle annettiin vastuu parantaa Obaman läsnäoloa ja yhteyksiä Aasian Amerikan ja Tyynenmeren saaristoyhteisöissä. Hänelle tunnustetaan Obaman verkkosivuston luominen aasialaisille amerikkalaisille ja Tyynenmeren saarille.\nEugene Kang, etuala; Reggie Love, tausta; Kuva: AP Photo / Charles Dharapak\nReggie Love, 26\nRakkaus on nimitetty presidentin henkilökohtaiseksi avuksi, ylennykseksi, jonka hän sai vuonna 2008 toimitettuaan presidentin avustajana vuonna 2007. Rakkaus on valmistunut Duke Universitystä, hänellä on valtiotieteen kandidaatti. Dukessa ollessaan hän pelasi koripalloa ja on Team Obaman suosituin palloilija.\nVaikka voi tuntua halvemmalta hakea presidentin kahvia (mutta hei, se on työ, josta minulla olisi aika olla onnellinen saada), Rakkaus osoitti kykenevänsä vaikuttamaan Obaman toimintaan: hänelle annetaan tunnustus siitä, että hän opettaa Obaman nyrkki-iskua … ja esitellä hänelle Jay-Z. Miehet työskentelivät yhdessä joka aamu kampanjan aikana.\nRakkaus voi olla myös Obaman lähin kilpailija nimityksessä hallinnon komeimmaksi mieheksi. People Magazine nimitti hänet yhdeksi Amerikan kelpoisimmista poikamiesistä, ja Vanity Fair katsoi, että rakkaus on kuuma esine.\nKatie Johnson, 27\nKuva: Boston Globe\nJohnson on valittu toimimaan presidentti Obaman henkilökohtaisena sihteerinä. Wellesleyn tutkinnon suorittanut (kuten ulkoministeri Hillary Clinton), muut hallintoelimet ovat kuvanneet Johnsonia "erittäin päteväksi" virkaansa.\nKampanjan aikana hän oli tärkeä apu Obaman kampanjapäällikölle David Plouffelle osoittaen olevansa järjestäytynyt ja korvaamaton joukkuepelaaja.


Vantaan Tikkurilan Viidennen uudisasunnot ovat nyt myynnissä - SRV.fi\nTikkurilan Viides nyt myynnissä\nAsunto Oy Vantaan Tikkurilan Viides on myynnissä ja rakenteilla. Tikkurilan Viides on osa Tikkurilan uutta keskustakorttelia, joka on rakenteilla aivan Tikkurilan ytimeen. Tikkurilan viides sijoittuu uuden korttelin eteläreunaan, Unikkotien varteen, joten yhtiön asunnoista on mukavat näköalat joko kauniille sisäpihalle tai rauhalliselle Unikkotielle. Kompaktien yksiöiden lisäksi yhtiöstä löytyy kahteen suuntaan aukeavia kaksioita sekä läpitalon kolmioita. Yhtiölle varatut autopaikat sijaitsevat pihakannen alapuolisessa pysäköintilaitoksessa, johon on suora kulkuyhteys porrashuoneen kautta.\nJokaisella meillä on oma makumme ja tyylimme. Se mikä sopii sinulle, ei välttämättä sovi naapurille. Siksi olemme koonneet valmiiksi kaksi erityylistä sisustuskonseptia: Wood ja Wave. Valitsetpa kumman tahansa, voit olla varma onnistuneesta ratkaisusta. Esittelemme vaihtoehdot erillisessä Sisustusvalinnat-esitteessä. Voit tutustua sisustusvalintoihin Nettikoti-ohjelmassa. Asunnon ostaja saa henkilökohtaisen käyttäjätunnuksen Nettikotiin valintojen tekemiseksi. Sisustusvalinnat on tehtävä 20.5.2021 mennessä.\nTutustu asuntoihin virtuaalisesti ja katso video uudesta keskustakorttelista\nTutustu Tikkurilan Viidennen asuntoihin virtuaalisesti klikkaamalla alla olevia linkkejä. Virtualisoinneissa on esitelty molemmat kiinteiden kalusteiden tyylit wood ja wave. Videolla esitellään miltä rakenteilla oleva Tikkurilan uusi keskustakortteli näytti elokuussa 2020. Huomaathan, että asuntojen virtualisoinnit ovat taiteilijan näkemys ja ne voivat poiketa yksityiskohdiltaan toteutuvasta. Lopulliset yksityiskohdat määritellään myyntiasiakirjoissa.\n360 kierros kolmiossa (Wood-tyyli)\n360 kierros kaksiossa (Wave-tyyli)\nG01 2 3h+kt 62 m² 76 518 € 254 700 € Alustavasti varattu\nG02 2 1h+kt 25.5 m² 44 959 € 149 660 € Varattu\nG03 2 1h+kt 25.5 m² 44 959 € 149 660 € Alustavasti varattu\nG04 2 1h+kt 31.5 m² 51 198 € 170 430 € Varattu\nG05 3 1h+kt+alkovi 31.5 m² 54 301 € 180 760 € Alustavasti varattu


Mitä vinkkejä Getting Your hampaasi valkoisiksi ?\nJos niukkasanainen hymyilee ja tarjonta punainen huulipuna ei toimi piilottaa miten keltainen sinusta tuntuu hampaat ovat , se voi olla aika vilkaista valkaisuun niitä . Hampaat ovat luonnostaanpieni keltainen johtuukalsiumia , joka auttaa pitämään ne vahvoina , mutta kun hampaat alkavat etsiä huomattavasti keltainen se on useinseurausta värjäystä. Hygienia Vinkkejä\nkun peset hampaat kahdesti päivässä saattaa tuntua itsestään selvältä , se onolennainen osa poistamiseen ja ennaltaehkäisyyn tahroja . Käytä pehmeää tai keskipitkällä harjalla ja älä hankaa liian kovaa . Hampaiden harjaaminen liian voimakkaasti voi vahingoittaaemali , ja kun se on vaurioitunut, se ei kasva takaisin . Se voi olla hyödyllistä harjata jokaisen aterian välttää mahdollistaa ruoan tähteitä aika värjää hampaita . Kannattaa ostaasähköhammasharja koska se voi auttaa poistamaan enemmän tahra aiheuttavia plakkia .\nvain kävelemälläsuuhygienian osiossa paikallinen päivittäistavarakaupan tulet todennäköisesti törmännyt lukuisia tuotteita kehua niiden hampaiden valkaisuun ominaisuuksia . Alkaen nauhat sijoittaa yli hampaita tietyn määrän aikaa suuvedet , hammastahnat ja maalit , se voi ollahieman ylivoimainen . Ota aikaa lukea etikettejä päättää, mikä vaihtoehto onkäytännöllisin sinun elämäntapa ja budjetti . Varmista, ettätuote valitset onADA ( American Dental Association) hyväksynnän sitä. Keskustele hammaslääkäriin, jos sinulla on kysyttävää tiettyjä tuotteita .\nNatural Whitening Ideat\nTee oma hammastahna 3 prosenttia vetyperoksidia ja ruokasoodaa varovasti hangata pois vaikeat tahrat . Ruokasoodaa onlievä hankaavia , joka ei naarmuta hampaita , jos niitä käytetään tahrojen poisto . Säännöllinen käyttö voi ärsyttää ikeniä , joten harjaa tällä seoksella vain jopa kaksi tai kolme kertaaviikossa . Monet over - the- counter hampaiden valkaisuun tuotteita käyttää molempia näitä ainesosia , ja sekoittamalla sitä itse , voit välttäätuotemerkki kustannuksia . Tietyt ruoat voivat myös antaa hampaitavalkaisuun vauhtia , kuten mansikat, porkkanat ja selleri .\nNo, ehkä välttää , mutta ainakin olla tietoinen että tiettyjen elintarvikkeiden ja juomien todennäköisemmin värjää hampaita kuin toiset . Kahvi, tee ja viini ovat tunnettuja lähtevät tahrat . Jos et ole valmis luopumaan aamukahvia ihan vielä , varmista harjata jälkeenpäin . Tupakointi voi myös johtaa ruma tahrat hammaskiillettä .\nÄlä jätä pois teidän vuosittainen puhdistus , varsinkin jos haluat pitää hampaasi valkoinen . Hammaslääkäri voi auttaa poistamaan tahroja että oma ponnisteluja voinut. Keskustele hammaslääkäri noin ammatillinen vaihtoehtoja valkoisemmat hampaat kuten valkaisu ja viiluja .\nMiten saada Hampaita Super White\nKotitekoinen Teeth Whitening Reseptit\nMiten valkaista hampaita vetyperoksidilla


Kaksi Lontoon tyyli-ikonia avaa Teeman muotiviikon. Muotisuunnittelija Vivienne Westwood oli yhtä kuin 70-luvun punk, ja punkin periaatteet elävät yhä hänen luomuksissaan. Valokuvaaja David Bailey kuvasi 1960-luvulla muotia ja loi tähtiä mutta oli myös itse svengaavan Lontoon ruumiillistuma.\nTeemaillan aloittaa dokumentti Vivienne Westwood - tee se itse! (Vivienne Westwood - do it yourself!, Ranska 2011). Muodin huipulle 1970-luvun punkin myötä noussut Lady Westwood on yhä muotimaailman kapinallinen, joka vihaa sovinnaisuuksia ja haluaa provosoida. Muotisuunnittelijan uransa hän aloitti myymällä itse suunnittelemiaan vaatteita Malcolm McLarenin vaateliikkeessä. Putiikista tuli suosittu punk-piireissä, kun Sex Pistols alkoi käyttää Westwoodin asuja.\nEnsimmäisen catwalk-kokoelmansa Westwood julkisti 1981. Se yhdisti punk-muotia ja perinteisiä räätälöintitekniikoita. Ajan myötä Westwood on siirtynyt katumuodin puolelta enemmän huippumuotiin ja haute coutureen. Vaatteiden lisäksi Westwood on suunnitellut myös kenkiä, silmälaseja ja koruja. Ranskalaiset dokumentintekijät seurasivat brittimuodin kuningattaren vauhdikasta elämää vuoden verran.\nIllan päättää pitkä dokumentti Bailey, muotikuvaaja (Bailey: Four Beats to the Bar and No Cheating, Ranska 2010). Se on henkilökuva 1960-luvun svengaavan Lontoon symboliksi nousseesta valokuvaajasta, joka hylkäsi hienostelun ja toi muotikuviin katujen sykettä ja elämänmakua. Hän on Jean Shrimptonin ja Catherine Deneuven ex-mies, kauneuden palvoja, rääväsuu ja hiomaton timantti vielä 70-vuotiaanakin. Bailey oli myös 60-luvun avainelokuviin kuuluvan Blow-upin päähenkilön esikuva.\nBailey-dokumentin on ohjannut Jérôme de Missolz, jonka rock-dokumentti Wild Thing esitettiin vastikään Teemalla.


Olli Korhonen | Katso kuinka kurki rapsuttaa itseään – Jälleen yksi toive toteutui.\nKatso kuinka kurki rapsuttaa itseään – Jälleen yksi toive toteutui.\nKurki rapsuttaa itseään\nOlen aina uskonut, että luja usko vie läpi harmaan kiven. Olen nimittäin aina halunnut päästä kuvaamaan näitä suomalaisen luonnon ylväsryhtisimpiä eläimiä lähietäisyydeltä, ja tämä haave kävi vuosien odottelun jälkeen lopulta toteen eilen illalla.\nOlin jo kahtena aiempana iltana onnistunut kuvaamaan iltaisin aina samalle pellolla syömään tulevaa kurkipariskuntaa. Etäisyys lintuihin oli kuitenkin noilla kerroilla jäänyt hiukan liiaan pitkäksi.\nEilen se ei sitä ollut, vaan linnut ruokailivat yli puoli tuntia samalla pienellä alueella pysytellen kokoa ajan vain noin 30-50 metrin päässä minusta.\nTavallisten peruskuvien lisäksi onnistuin tallentamaan hauskan tilannekuvan, jossa toinen kurista innostui rapsuttamaan itseään toden teolla. Se oli niin koomisen näköistä, että minulla oli vaikeuksia jopa itse kuvaamiseen keskittymisessä. Onneksi hillitsin kuitenkin itseni, mutta kurki ei, vaan se jatkoi kuninkaallisen tyynenä rapsuttamistaan, vaikka se varmasti kuuli kovaäänisen kamerani verkkaiset kuvausäänet.\nOnko tämä maailman hauskin kurkikuva? Kurkipari astuu ja huutaa samaan tahtiin. Kurki ruokailee uskomattoman lähellä – Katso kuva ja video. Kurki lähikuvassa – Tilannekuvia keväisellä oraspellolla ruokailevasta kurjesta. Vino kurki toivottaa Hyvää Vappua! – Vappukortti 2014 Harvinainen Länsi-Suomessa rengastettu kurki Kuuntele kevään ensi kurkien huutoa Kurkia kevätillan hämäryydessä Kuinkä läheltä olet nähnyt kurjen lennon? Apua, Kurki keskellä tietä! Kurjenpoikanen varttui lehmien seurassa – Harvinainen tilannekuva 15. Kauniita tunnelmakuvia kurjista korpisuolla – Sokean kanan uusi seikkailu.


Bestway Lazy Dayz: Puhallettava Uimalautta | Coolstuff\nJos olet koskaan unelmoinut, että sinulla olisi oma saari, jonne kutsuisit kaikki ystäväsi, niin tässä on edullinen ratkaisu puhallettavana versiona. Tämä uimalautta on tehty mukavimpaan kesähengailuun, sillä sen kapasiteetti on jopa 6 henkeä.\nJos vuosipalkkasi ei riitä yksityisen saaren hankkimiseen, tämä on ehkä varteenotettava vaihtoehto, kun hengailet kesällä ystäviesi kanssa? Puhallettava lautta, joka on yhtä suuri kuin pieni eksoottinen saari, ja johon mahtuu jopa kuusi henkeä. Toisin kuin luonnon kivisaarilla, voit nojata mukavasti taaksepäin ja liukua aaltojen yli kylmä juoma kädessäsi. Lautta on edullisempi kuin saari, sen voi viedä helposti minne tahansa sen haluatkin: uima-altaalle, merelle tai järvelle, ja voit , uima-allas, meri tai järvi, ja voit keinutella ympäriinsä, kunnes aurinko laskee.\nTilaa enintään kuudelle hengelle\nKoko (puhallettuna): Halkaisija 267 cm\nPakkauksen koko: 58 x 40 x 20 cm\nMalli: Bestway HydroForce Lazy Dayz Island 43135\nAivan loistava kuumiin kesäpäiviin!


76,5 m² Säveltäjänkatu 6 A, 90140 Oulu Kerrostalo 3h myynnissä - Oikotie 15488157\n182 000 €76,5 m²\nTilava edullinen kolmio, aivan Oulun ydinkeskustan tuntumassa. Taka-lyötyn alueella\nAsunto sopii kaikenikäisille ja suunnitteluvaiheessa on myös ikääntyvät ihmiset otettu huomioon. Valmistunut 2004. Lasitetulta parvekkeelta näkymä pihapuistoon. Caritaksen palvelut vieressä sekä tietenkin Madetojan sali unohtamatta muita Oulun palveluita. Rauhallinen huoneisto, ensimmäinen asuinkerros, ei portaita. Sovi yksityisesittely.\nSamalla mahdollista ostaa autohallipaikka Oulun Sävelparkista erillisenä osakkeena. Hintaa 10.000 euroa.\nMyyntiä hoitaa Allan Brunni 0400 981 794 tai allan.brunni@openmarket.fi\nOpenmarket Kiinteistönvälitys/ Nallab Oy Oulu\nKylpyhuoneessa laatta seinissä ja lattiassa sekä mm. wc, suihkuseinä, komero,pesukoneliitäntä, suihku ja allas. WC:ssä laatta/maali.allas ja peilikaappi. Lattialämmitys molemmissa.\nKaupat, päiväkodit, terveys, ym. palvelut lähellä., Koulut: Alueella useita kouluja.\n2 379,08 € / m2\nKeskusta Heinäpää Limingantulli Vanhatulli Pokkinen Peltola Kaukovainio Myllytulli Etu-Lyötty Hiironen Pikisaari Kasarminranta Karjasilta


Arvostelussa Tales Of Monkey Island Chapter One: Launch Of The Screaming Narwhal | Game Reality\nTales Of Monkey Island Chapter One: Launch Of The Screaming Narwhal\nPelin nimi: Tales Of Monkey Island Chapter One: Launch Of The Screaming Narwhal\nTeksti: Mikko Kosonen, 13.7.2009 Arvioitu lukuaika: 6 minuuttia\nKaikki vanhojen kunnon point & click seikkailupelien fanaattisimmat fanit muistavat kultaisen 90-luvun, joka oli – siitäkin huolimatta, että 80-luku oli P&C -seikkailupelien varsinaista syntyaikaa – kyseisen genren parasta aikaa.\n90-luvun alku, Lucas Arts ja Sierra. Tarvitseeko muuta edes sanoakaan? Indiana Jones And The Fate Of Atlantis, Monkey Island, Loom, Leisure Suit Larry, Space Quest, Sam & Max: Hit The Road, Day Of The Tentacle, Gabriel Knight. Siinä muutamia esimerkkejä nimikkeistä loistavista P&C -peleistä, joista melkein kaikki poiki vieläpä yhden tai useamman jatko-osan.\n2000-luvun alusta alkaen klassinen seikkailupeligenre on kuitenkin kitunut kuolemaisillaan ja suurimmat tahot, juurikin Sierra ja Lucas Arts luopuivat leikistä; Sierra myytiin ja yhtiön pelihistoria ja menneisyys kuopattiin ja korvattiin toimintapeleillä, kun taas Lucas Arts päätti pistää pillit pussiin, uuden sukupolven, 3D-grafiikalla varustetun Escape From Monkey Island -pelin menestyttyä melko huonosti. Myöhemmin Lucas Arts peruutti yhden odotetuimmista seikkailupeliprojekteistaan, Sam & Max: Freelance Policen.\nJos kelataan nopeasti tähään päivään, niin on helppo todeta, että retro tekee kovaa vauhtia tulemistaan. Se mikä on vanhaa on in, eikä pelkästään esimerkiksi pukeutumisessa, jossa isot pokat ovat jälleen kuuminta muotia. Myös pelimarkkinoilla tämä näkyy. Nintendo Wiille on saatavilla useita NES ja SNES -pelejä verkkopalvelun kautta, kun taas Xboxille kuin PS3:llekin on tarjolla useita retropelejä tai niiden remake-versioita, joko verkkopalvelun tai sitten ihan ostoversioiden kautta. Myös alussa mainitut point&click -pelit tekevät jälleen uutta tulemista. Lucas Arts on sittemmin herännyt ja julkaissut kaikki klassisimmat seikkailupelinsä PC:lle Steam-palvelun kautta, kun taas Xboxille on kohtapuoliin tulossa alkuperäisen The Secret Of Monkey Island -pelin erikoisjulkaisu, joka tarjoaa vanhan ulkoasun ohella myös graafisesti uudistettua 2D-pelikokemusta.\nTelltale Games osui aikoinaan kultasuoneen hankittuaan Lucas Artsin jälkeen pelioikeudet Steve Purcellin sarjakuvaan Sam & Max. Sittemmin Telltalesta on tullu varsin tunnustettu episodipohjaisten seikkailupelien menestyvä kauppaaja. Nyt pelitalolla on jo useita erilaisia episodeittain julkaistavia pelisarjoja saatavilla ja uusin on, kaikeksi yllätykseksi jatkoa Lucas Artsin kauan kuopattuna pysyneelle Monkey Island -pelisarjalle.\nHenkilökohtaisesti, tämä on paras juttu seikkailupelisaralla sitten Telltalen Sam & Max -pelisarjan, joten odotukset ovat olleet korkealla uuden Monkey Island saagan ilmoittamisesta saakka. Uusi Monkey Island kantaa nimeä Tales Of Monkey Island. Telltalen tapaan suinkaan ei ole kyse yhdestä kokonaisesta Monkey Island -julkaisusta, vaan sen sijaan Tales Of Monkey Island on jaettu viiteen eri episodiin, joista ensimmäinen, Launch Of Screaming Narwhal on sarjan ensimmäinen osa.\nTelltalen aiemmista episodisarjoista poiketen Tales Of Monkey Islandin episodit eivät ole yksittäisiä miniseikkailuita, vaan yksi kokonainen seikkailu jaettuna osiin ja siksi sarjan ensimmäinen osa päättyykin sanoihin ”To be continued in episode 2…”\nNe, jotka ovat pelanneet Monkey Island -sarjan kaikkia aiempia osia(Escapea mukaanlukien) muistavat varmasti miten edellinen peli typerän Monkey Kombat -osionsa jälkeen päättyi; todella kuivakkaaseen ja mielikuvituksettomaan loppuun. Tales Of Monkey Islandia tehdessään Telltale on heittänyt romukoppaan koko edellisen pelin, eikä uusi peli juurikaan jatku siitä mihin jäätiin edellisen osan kansas jäätiin, vaan sen sijaan Tales Of Monkey Islandilla on paljolti The Curse Of Monkey Island peliä muistuttava alkuskenaario.\nPelin sankarin, Guybrush Threepwoodin rakastettu Elaine on jälleen kaapattu zombiemerirosvo LeChuckin toimesta ja juuri kun Guybrush on saamassa LeChuckin kukistettua (jälleen) ja Elainen pelastettua (jälleen), astuu epäonni kehiin. Hetkeä myöhemmin Guybrush löytää itsenä saarelta kaukana nimeltä Flotsam Island, joka on kaukana Elainesta. Seuraavaksi olisikin sitten keksittävä jokin keino päästä pois saarelta, jota kohti tuuli puhaltaa todella voimakkaasti; kukaan ei voi poistua Flotsamilta. Tästä alkaakin Guybrushin seikkailu, joka pikkuhiljaa tutustuttaa pelaajan uusiin hahmoihin, hyviin kuin pahoihinkin, samalla kun olisi tarkoitus ratkoa toinen toistaan kimurantimpia puzzleja.\nMitä puzzleihin tulee, ovat ne suurimmaksi osin Monkey Islandin tasolla loogisia, mutta on muistettava käyttää värikästä mielikuvitusta niitä ratkottaessa. Mukaan on päässyt, jopa muutama todella nokkela, mutta samaan aikaan hyvällä mielikuvituksella päihitettävä puzzlekin, joiden äkkäämisen jälkeen hymy nousee suupielille. Kaiken kaikkiaan pelin puzzletarjonta on ehkä haastavimmasta päästä mitä Telltalella on tähän mennessä ollut peliensä osalta tarjota, mutta se on vain hyvä asia ? Monkey Island fanit eritoten, varmasti nauttivat vaikeista pähkinöistä ja ovat tottuneet sellaisiin. Yksi hieman turhauttavampikin puzzle sekaan on pullahtanut ja tämän viidakkosokkelopuzzlen ratkomisessa meni itselläni ainakin tuhottomasti aikaa sekä useita yrityksiä, ennen kuin viimein osasin vetää oikeista naruista.\nAudiovisuaalisesti Tales Of Monkey Islandin ensimmäinen episodi on varsin nannaa Monkey Island faneille. Toki se ei ole 2D:tä niin kuin moni varmasti vielä tänäkin päivänä toivoisi, mutta jos tätä uusinta verrataan Escape From Monkey Islandiin, voidaan sanoa, että ollaan valovuosia edellä. Ensinnäkin Guybrushin muovinen ja lapsenomainen ”EFMI” -lookki on korvattu kokonaan enemmän The Curse Of Monkey Island -tyyppistä Guybrush versiota muistuttamaan, siinä missä muukin 3D-grafiikka ? hahmoja myöten ? on paljon enemmän onnistuneempi 3D-Monkey Island kuin mitä EFMI koskaan oli. Pieni hetki pelin jälleen graafisesti muuttuneeseen ulkoasuun totuttelu toki kesti, mutta loppujen lopuksi saatoin jopa todeta pitäväni sitä onnistuneena.\nPelin äänimaailma on kuitenkin ehkä se asia, joka itse grafiikkaa vielä enemmän vie meidät jälleen sinne jonnekin keskelle Karibian merta, merirosvomaisiin apinasaaritunnelmiin. Pelin musiikkiraidasta vastaa Michael Land, joka on ollut mukana ensimmäisestä Monkey Island -pelistä saakka, kun taas Guybrushin äänestä vastaa kahdessa edellisessäkin MI -pelissä äännellyt Dominic Armato. Escape From Monkey Island -peliin verrattuna, voidaan jälleen kerran todeta, että Tales Of Monkey Islandissa Armato kuulostaa jälleen enemmän siltä mitä The Curse Of Monkey Islandissa ja samalla paljon paremmalta kuin sarjan edellisessä osassa. Pelin muutkin ääninäyttelijät osaavat hienosti hommansa ja faneille tutustettavat uudet hahmot eivät siksi jääkään pelkiksi persoonattomiksi polygoniukkeleiksi. Tässä pelisarjan ensimmäisessä episodissa sivuroolipaluun tekee Voodoo Lady, jota niin ikään ääninäyttelee kahden aiemman pelin sama henkilö.\nHyvä ääninäyttelykään ei kuitenkaan olisi niin hyvää, ellei dialogi olisi kunnossa ja sehän on. Launch Of The Screaming Narwhalin dialogi lupaa paljon hyvää jatkoa ajatellen, sillä ne ovat tupattu täyteen Monkey Island -sarjalle täyteen ominaisen tyylistä huumoria ja etenkin Guybrushin lausahdukset ovat toinen toistaan huvittavimpia.\nVaikka Tales Of Monkey Islandin aloitusepisodi on tähän mennessä saanut allekirjoittaneelta pelkkiä kehuja, ei kaikki aivan täydellistä kuitenkaan ole. Klassisista, kuin esimerkiksi myös Telltalen Sam & Max -peleistäkin tuttu point&click -systeemi on saanut väistyä ja tilalle on luotu jonkin verran Telltalen Wallace & Gromit -seikkailuja muistuttava ohjaustapa, jossa hahmoa ohjattiin joko näppäimistöllä tai erillisellä pelipadilla. Tales Of Monkey Islandia on mahdollista kuitenkin tällä kertaa ohjata joko hiirellä, näppäimistöllä tai sitten padilla. Harmillisesti hiiriohjaus ei kuitenkaan ole se aivan perinteinen point&click, vaan sen sijaan hahmon liikuttamiseksi pelaajan on pidettävä hiiren vasen nappula pohjassa samaan aikaan kun liikuttaa hiirtä, jolloin pelihahmo liikkuu siihen suuntaan (jotakuinkin) mihin pelaaja hiirtä liikuttaa. Tämä uusi liikuttamistapa ei kuitenkaan ole kovinkaan sulava ja paikoitellen sen käyttäminen käy hermoille. Muutoin hiiriohjaus kylläkin toimii varsin perinteiseen tapaan hotspotteja klikkailemalla ja niin edelleen.\nAinakaan avausepisodin myötä Tales Of Monkey Island -sarjassa ei kuitenkaan ole yhtään täysin sulavaa ohjaustapaa, sillä peliohjaimella hahmoa paljon sulavammin liikuteltaessa törmäsin yhteen ongelmaan: Ohjaimen tateilla ei voi liikuttaa ruudulla killuvaa kursoria lainkaan. Loppujen lopuksi päädyin pelaamaan peliä siten, että liikutin hahmoa padilla ja hoidin hotspotien klikkailun, sekä inventaarion availun kuin erilaisten esineidenkin käytön/yhdistämisen hiirellä. Kyllä tässä kohtaa voidaan jo puhua lievästä epäkäytännöllisyydestä.\nToivon mukaan Telltale korjaa ohjaustavan joko suuntaan tai toiseen toimivammaksi, sillä tällaisenaan hahmon ohjaaminen on kaikkea muuta kuin huomaamatonta. Muutoin episodi on varsin hyvä aloitus uudelle sarjalle, sillä Launch Of The Screaming Narwhal on pituudensa puolesta passeli, minkä lisäksi se tarjoaa tukkukaupalla Monkey Island tunnelmaa, sekä mielenkiintoisia puzzleja ratkottaviksi.\nTales Of Monkey Islandin koko viiden episodin kattavan paketin voi ostaa itselleen Telltale Gamesin sivuilta täällä ja paketti maksaa yhteensä noin 26 euroa. Toisin kuin Telltalen Wallace&Gromit -pelisarjan ensimmäisen episodin arvostelussa, ei pakotetusta koko episodipaketin ostamisesta voi oikein valittaa, sillä toisin kuin juuri Wallacessa&Gromitissa, Tales Of Monkey Islandissa tarina jatkuu siitä mihin viimeksi jäätiin.\n- Sopivan pituinen ja sopivan haastava\n- Kontrolleissa on vielä hiomista\n- Se yksi sokkelopuzzle


Kylmältä parvekkeelta keräsin Starfishit (C. baccatum) pois vasta marras- joulukuussa, perkasin ne ja kuivatin siemenet, vaikka epäilinkin itävyyttä. Testissä kuitenkin iti kaksi kolmesta, joten eiköhän nuo ihan kelpo tavaraa ole. Niitä on muutama sata tuossa.\nPistä minulle sähköpostia, jos haluat tuosta kasasta pikku siivun. Jos laitan alle kymmenen siementä pussiin, niitä riittää useille kymmenille. Starfish on iso, kasvaa helposti lattialta kattoon, joten pienellä ikkunalla sitä ei kannata kasvatella tai sitten joutuu leikkelemään. Sato on myös melko myöhäinen, joten heti voi aloittaa idättämisen. Minun kokemukseni mukaan se vaatii melko paljon valoa, ainakin sato oli moninkertainen parvekkeen aurinkoisella puolella verrattuna peräseinän vieressä kasvaneeseen.\nVanhaan tapaan en peri näistä mitään hintaa. Sääntö on ollut, että siementen saaja jää kiitollisuuden velkaan ja suorittaa sen myöhemmin jollekin toiselle aloittelijalle sopivan tilaisuuden tullen. Näin saadaan chiliharrastusta leviämään vaivattomasti. Kirjekuorien ja postimerkkien edestakaisin lähettelyssä ei minusta ole paljon järkeä. Muutaman postimerkin pystyn kyllä kustantamaan, olenhan itse saanut niin paljon apuja vanhemmilta chilipäiltä menneinä vuosina.\nPäivät jo pitenevät. Aurinkoakin nähtiin ja se sai idätyslautalle eloa heti. Isoimmat taimet ovat jo läpinäkyvässä kannessa kiinni ja kun sitä raotin, näkyy hyvin, miten kosteana ne kasvavat.\nRocotot Montufar ja Santa Nataliahan siinä kosteutta valuvina, multaan pääsyä odotellen. Eipä tule kypäräpäitä tällä tavalla.\nMaukasta Joulua kaikille!....\nEihän nyt tarkkaan ottaen ole jouluviikko, mutta alle viikko jouluun kuitenkin.\nVasemmanpuoleisen Starfishin kuvasin parvekkeella edellisenä aurinkoisena päivänä joulukuun alussa. Silloin Wernerikin oli vielä siellä palelemassa. Lokakuussa, kun oli kylmiä öitä, parveketta lämmitti puhallin, mutta nyt se ei enää ole viikkoihin ollut sähköissä. Tarkistin lämpömittarin ja alin lukema oli -2°, kun ulkona oli ollut -8. Senkin tuo kesti. Alle viiden asteen siellä on ollut pitkiä aikoja päivisinkin.\nOikealla on tämän päivän tilanne. Pakkaset ovat taas tulossa, joten leikkelin rungon paljaaksi ja yritän löytää sille tilaa vaikka autotallista. Lehdillä majailleita tuholaisia en halua talvehtimaan ja runkokin pitää ruiskutella pariin kertaan myrkyllä, ettei sieltä putkahtele uutta sukupolvea vaikka ripsiäisiä tai vihannespunkkeja.\nLeikatuista oksista yletyin poimimaan katon rajassa kasvaneet chilit pois ja niitähän tuli vielä pari sataa grammaa, suurin osa pieniä, mutta on siellä ihan normaalikokoisiakin, 4 cm leveitä joukossa. Näitä vielä makustellaan joulunpyhinä.\nKuvat ja teksti © Chilivaari klo 16.21 0 kommenttia Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa Facebookiin\nTunnisteet: Starfish, talvehtiminen\nKuvat ja teksti © Chilivaari klo 10.00 0 kommenttia Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa Facebookiin\nKuvat ja teksti © Chilivaari klo 13.00 1 kommenttia Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa Facebookiin\nNyt se on polkaistu käyntiin. Chilikausi 2015 alkaa näin juhlavasti.\nHitaasti kasvavat pubescensit, rocotoksi kutsutut chililajikkeet olen idättänyt joinakin vuosina jo marraskuussa, toisinaan joulukuun lopulla. Nyt aloituspäiväksi tuli itsenäisyyspäivä 6.12.\nIdätysastiaksi valitsin salaattirasian ja kellukkeeksi nelinkertaisen kuplamuovin, jota kuvassa on rasian taustana. Käärin kuplamuovin talouspaperiin ja pinnalle kahvisuodatin, johon juuret eivät tartu. Ajattelin lähipäivinä kirjoittaa uusiksi idätyslautan teon, kun alkuperäisestä blogimerkinnästä on jo kuusi vuotta ja se on edelleen luetuin juttu.\nVain kolme pubescensia päätyi nyt lautalle ja niiden seuraksi hidaskasvuinen Aji Amarillo, vaihteeksi pienempi, aikaisemmin kasvattamani lajike. Tuohon mahtuisi vielä pari chinenseä, jotka perinteisesti olen idättänyt jouluksi, tosin viime vuonna vasta tammikuussa ja silloinkin ehti. Paljon riippuu kasvuolosuhteista itämisen jälkeen, ennen kaikkea lämmöstä ja valosta. Taimet voivat kituuttaa kuukausia, jos on viileää, eikä lannoitusta tule. Toisaalta ne voivat venähtää hetkessä hervottomiksi hujopeiksi, jos lannoittaa hyvin, mutta valoa on niukasti. Enpä vieläkään hallitse sopivia yhdistelmiä, vaan kasvattelu on yllätyksiä täynnä.\nIdätysten porrastamista voin suositella. Baccatumit ja varsinkin annuumit ehtii myöhemminkin. Samoja idätyslauttoja ja kasvatusvaloja voi käyttää vuorotellen pitkin kevättä. Tulevaan kauteenkin on varaslähtö jo olemassa. Syksyn viimeisten siementen testi-idätyksessä on niin hyviä taimia lautalla, että saatan niistä laittaa pari saman tien multaan.\nValon mittaus puhelimella\nMinulla on vanhastaan ammattityökalu valon mittaukseen, mutta harvalla chilin kasvattajalla sellaista on. Siitä huolimatta olen puhunut lukseista kuin kaikkien tutuista, kun olen niitä tottunut valon määrästä käyttämään, kuten Kelvineitäkin väristä puhuttaessa. Jo kolme vuotta sitten yritin neuvoa, miten digikameralla voi mitata lukseja, mutta se on monelle liian vaikeaa ja kameratkin ovat entistä automaattisempia, eivätkä kerro, mitä tekevät.\nÄlypuhelimiin on erilaisia appseja, joihin en ollut vaivautunut tutustumaan, kun itsellä oli jo työkalu. Syksyn pimeillä valoja asetellessani ajatus pälkähti päähäni, kun puhelin oli kädessäni ja mittari kaukana. Latasin kuusi ilmaista "Light meter" hakusanalla löytyvää Appstoren valikoimista, aloin kokeilla ja olin hyvin pettynyt. Lukemat olivat mitä sattuu, eivätkä vastanneet alkuunkaan todellisuutta (pitihän se mittari käydä hakemassa tarkistuksiin). Poistin kaikki turhat appsit.\nViikkoa myöhemmin päähäni pälkähti, että olin ehkä mitannut väärin. Oikealla luksimittarilla mitataan valonlähteen voimakkuutta, siis päin valoa. Sitä nämä eivät kalibroimallakaan oppineet. Hain uudestaan ensimmäisen tarjokkaan, LightMeterin ja kas, Heureka, sillä sainkin nyt täsmälleen oikeita tuloksia. Muita en edes vaivautunut uudestaan kokeilemaan.\nLukutuolini 6W ledispotin lukema iPhonen takakameralla LightMeter-ohjelmassa. Gossenin luksimittari näytti 520. Erittäin tarkkaa, vaikka nuo lukemat hyppivät aika isoin askelmin, varmaankin kameran aukkolukemien mukaan. Vähän sivummalla lukema on 440. Kuten monesti olen sanonut, lukseissa on merkitystä vasta, kun lukema on kaksinkertainen, muu on hifistelyä. Se tarkoittaa yhtä aukkoa kameralla.\nMittasin nyt puhelimen takakameralla kohteesta heijastuvaa valoa ja käytin kohteena valkoista talouspaperia. Perinteinen siniruutuinen vihko tai kopiopaperi antavat vähän isompia lukemia, mutta pysyvät oikeassa haarukassa ilman kalibrointiakin. Tuolla pitää vain katsoa, että puhelimen varjo ei peitä mittausalaa, joka näkyy ohjelman ikkunassa.\nEdelleenkään en saanut luotettavia tuloksia suoraan päin valoa mitatessa. Oikeissa luksimittareissa on valkea kupu tasoittamassa suoraa valoa, puhelimessa sellaista ei ole, joten tulokset ovat sattumanvaraisia. Paperin pinnasta heijastuvaa valoa tuo mittaa riittävän oikein melko hämärästä aina 30.000 luksin spottivaloon. Juuri tätä mittaria ei taida olla Androidille, mutta onhan siellä tarjontaa. Valitettavasti en enää pysty antamaan hyvää kalibrointiohjetta, kun valonlähteet ovat niin erilaisia. Ennen käytettiin aina 60W hehkulamppua puolen metrin päästä ja se oli sama kaikkialla.\nKuvat ja teksti © Chilivaari klo 17.45 5 kommenttia Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa Facebookiin\nTähän aikaan vuodesta eletään hiljaisinta kautta chilinkasvatusrintamalla. Se näkyy blogeissakin, päivitykset ovat harvassa ja lukijoita vähän. Kohta alkaa siemenien hankinta ja uuden kauden suunnittelu ja idätyksetkin hitaammilla lajikkeilla voi jo aloittaa.\nHämmästyin kävijätilaston äkkinäistä vilkastumista kuun vaihteessa. Piti kaivautua vähän syvemmälle tilastoon, että syy selvisi, ehkä, luulisin.\nKuun vaihteessa oli amerikkalaisilla Halloween ja sehän on kurpitsajuhla. Olin viime vuonna kirjoittanut kurpitsasta ja sen käytöstä ja nyt jenkit olivat jostakin keksineet sivuni kuvat ja ilmeisesti joku oli linkittänyt sivuni sinne ja kävijöitä alkoi kasaantua. En tiedä, mitä he kuvillani tekivät, mutta muutamana päivänä kävijöitä oli enemmän jenkeistä kuin Suomesta ja tuo yksi sivu keräsi ne melkein kaikki. En älynnyt ilmiötä heti, mutta se on jatkunut kummasti viikkoja Halloweenin jälkeenkin. Ei kai kurpitsa liity kiitospäiväänkin?\nVielä viime viikollakin USA:n osuus oli kohtuuttoman suuri suomenkielisen blogisivuston lukijoissa.\nWerneri se vain porskuttaa parvekkeella\nSuuri osa chileistä on jo siirtynyt kompostin kautta luonnon kiertokulkuun, mutta sitkeimmät jatkavat parvekkeella. Huomenna pitäisi tulla reippaasti lunta ja pakkasöitäkin on taas luvassa. Tänään paistoi aurinko. Sen kunniaksi pari kuvaa.\nTrepadeira do Werner (C. baccatum) ei näytä pahastuneen ollenkaan syksyn kylmyydestä. Uutta raakiletta syntyy ja vanhat kypsyvät. Tämä on todellinen ilopilleri. Noita ei ole kovin paljon tullut poimituksi, kun chiliä on riittänyt. Onhan tämä mainio, aromikas pallukka. En ehkä ole vielä löytänyt sille sopivinta ruokalajia ja säilömistapakin on mietinnässä, kun niistä niin moni on vielä kypsymisvaiheessa.\nVäreissä löytyy. Osa näistä kasvaa ylöspäin, vaikka vaakasuora asento on tavallisempi. Leikkelin noistakin jokin aika sitten oksien päät, kukat ja nuput pois, mutta tämä on tainnut mennä poikki taittamalla. Kukkien ja uuden kasvun poisto nopeuttaa raakileiden kypsymistä.\nKuvat ja teksti © Chilivaari klo 22.45 0 kommenttia Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa Facebookiin\nTunnisteet: Trepadeira do Werner\nTuommoisen oli pojanpoikani askarrellut portin pieleen yhdestä kesän kurpitsoistamme. Vihreä väri tulee katulampusta, kurppa oli keltainen.\nKuvat ja teksti © Chilivaari klo 21.32 1 kommenttia Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa Facebookiin\nItsepä (taas) kannoin ansarijauhiaiset sisään\nJuuri ennen ensimmäisiä pakkasia syyskuun loppupuolella kannoin ulkona kesänsä viettäneen amppelitomaatin sisään. Myrkyttelin sen mäntysuovalla ja Missing Linkillä kuten muutkin sisäkasvatukseen siirretyt. Pari viikkoa sitten alkoivat murheet paljastua. Valkoisia "pikku kärpäsiä" lehahteli lentoon tomaatteja kerätessäni ja lehtien alta niitä löytyi lisää.\nAnsarijauhiainen, tuo lähes mahdoton torjuttava oli ulkona muninut tomaatin lehdille ja nyt ne lämpimässä kuoriutuivat. Välittömästi suljin amppelin roskasäkkiin ja ruiskuttelin reippaasti Raidia perään. Onneksi tuo on makuuhuoneessa, missä ei chilejä ole, mutta osaavathan nuo lentää. Tarkka terveystarkastus sisächileilleni on vielä tekemättä, mutta jos nuo leviävät, kaikki on pistettävä matalaksi.\nVaan hyvää tuo on vieläkin, vaikka aurinkoa harvoin näkee. Viikon päästä myrkytyksestä uskalsin taas maistella, sillä varoaikahan on vain vuorokausi. Tumbling Tom Yellow on tämä herkkupala nimeltään.\nTuoretta omaa tomaattia vielä marraskuussakin - se on yhtä juhlaa.\nTunnisteet: Ansarijauhiainen, Tomaatti\nYöpakkasista vielä selvittiin - parvekkeella\nViimeöiset lukemat: Tampereen virallinen -7°, parvekkeen ulkopuolella -3,5 ja sisäpuolella +4. Seitsemän astetta siis lämpöpuhallin ja parvekelasit auttoivat, loput tulee edullisesta sijainnista harjun etelärinteellä. Sähköä on kulunut nyt vajaan kuukauden ajan öiseen lämmittelyyn melkein kolmekymppiä. Laitoin kulutusmittarin ajastimen ja lämpöpuhaltimen väliin. Kohta tämä keinotekoinen kesän pidennys saa riittää. Ensi viikolla myös päivät kylmenevät ja silloin ei lämmitin pitkään riitä takaamaan chilien hyvinvointia. Pelkkä hengissä pitäminen ei ole järkevää.\nStarfish (C. baccatum) riiputteli eniten lehtiään vielä puolenpäivän jälkeen. Syynkin luulen keksineeni. Sen ruukku on lattialla nurkassa eli kylmää ulkoseinää on kolmella suunnalla ja juuret kärsivät kylmyydestä. Chilit, joiden ruukut ovat irti seinästä eivät näytä kärsivän muutamasta viileästä yöstä, kun päivisin auringossa lämpö nousee vielä yli kahdenkymmenen. Pilviset kylmät päivät ovat myrkkyä ja niitä on tulossa, nyt pitänee päättää parvekekausi jo lokakuussa.\nAika on mennyt sadon säilönnässä, mutta niistä olen vääntänyt juttua jo edellisinä syksyinä niin paljon, että antaa olla nyt. Kuivannut olen useita eriä, tehnyt etikkasäilykettä ja hapanchiliä. Nuo Starfishit vielä odottavat käsittelyä. Maku on hyvä ja muoto hieno, ehkä nämä pitäisi säilöä kokonaisena maukkaaksi koristeeksi.\nUlkona kaikki on toisin. Viimeisetkin chilit paleltuivat viime yönä. Omnicolor, Cajamarca ja Aji Cristal pääsivät jo aikaisemmin sisätiloihin suojaan, samoin kuistilla riippunut amppelitomaatti, jossa nyt onkin makoisaa satoa. Tuossa kuvassa on 24.9. pakkasyöltä säästynyt kurpitsa. Samassa penkissä kasvanut jättikurpitsa luikerteli maassa ja paleltui jo nollan paikkeilla. Tämä kiipesi betonimuuria ylös ja säästyi. Metri irti maan pinnasta taisi pelastaa sen tähän asti.\nBetoni myös säilönee päivän lämpöä ja luovuttaa sitä yöllä ympäristöönsä. Tämä on ns. butternut- eli myskikurpitsa, jollaisia en ole ennen kasvattanut, enkä taida jatkossakaan kasvattaa, en ainakaan tätä "Gitaraa". Se nimittäin oli tavattoman hidas, myöhäinen lajike. Se kasvoi aluksi tasatahtia jättikurpitsan kanssa, mutta lopulta siihen ehti tulla vain tämä yksi parikiloinen syötävä ja muutamia pieniä alkuja. Jättimallissa taas kehittyi viisi yli kymmenkiloista kiekkoa.\nKuvat ja teksti © Chilivaari klo 16.16 2 kommenttia Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa Facebookiin\nKesän hidastelijoita - Rocoto Santa Natalia\nSiinä se nyt vihdoin on: Rocoto Santa Natalia (C. pubescens) kypsänä.\nTämä Caidelle Perusta tuoduista rocotoista alkunsa saanut karvainen kaveri ei helpolla sopeutunut meille, mutta ei sentään luovuttanutkaan. Kylvin sen jo marraskuussa päästäkseni ajoissa maistelemaan - toisin sitten kävi. Sehän kukki jo tammikuun lopulla, mutta siihen kasvu lopahti ja kasvi alkoi juroa, pudotteli lehtiään ja pysyi kuukausia saman kokoisena. Epäilen nyt, että kukkamultani oli liian ravinteikasta ja se tappoi juuria. Saattaa syy olla pH:ssa tai monessa muussakin tekijässä. Kesän tuo vietti parvekkeella ja kasvoi vain kituen, vaikka oli terveen oloinen. Syyskuun alussa alkoivat ensimmäiset kypsyä, eikä niitä ollut montaakaan. Tuo kuva on viimeisestä poimitusta 17.9. Meinasi unohtua dokumentointi.\nEi se iso ole vieläkään. Sadon kerättyäni kukinta kuitenkin vilkastui ja uusia versoja ilmestyy. Syy parantuneeseen vointiin voi olla vaikka se, että lopetin lannoituksen elokuun alussa. Hauska havainto on, että se kasvaa eniten valosta poispäin. Onkohan sillä ollut liian valoisaa?\nRocoton kukat ovat hienoja, eikä Santa Natalia tee poikkeusta. Toisaalta, ei sitä kukan perusteella pysyisi tunnistamaan, niin samanlaisia pubescensien kukat ovat ja samassakin lajikkeessa on variaatioita. Ilmeisesti kasvupaikka ja valo vaikuttavat. Nämä ovat enimmäkseen vähän supussa.\nLokakuun alussa tilanne on vihdoin tällainen: raakileita on joka oksalla ja kukinta jatkuu. Aivan ilmeisesti tuo kerjää sisään pääsyä talveksi, sillä noista ei tule kypsää ihan kuukaudessa, ehkä ei kahdessakaan. On siellä tosin isompiakin. Maistiaiset ensimmäisistä kypsistä kertoivat, että tämä on tulisimpia rocotoja, mitä olen maistanut. Ei siitä meikäläiselle täytettyä rocotoa kannata tehdä, hiki tulisi syödessä, mutta erinomaista maustetta niistä saa. Kuivasin ne ja käytän murskattuna tai jauhettuna erilaisiin ruokiin.\nAurinkokin taas paistaa\nHallaöistä selvittiin parvekkeella lämmittimen turvin ilman vaurioita. Tässä muutama otos aurinkoisen lauantaipäivän kunniaksi.\nStarfish (C. baccatum) on majaillut tuossa nojatuolini kyljessä ja mittaa on kattoon asti, satoakin ihan mukavasti kun muistaa, miten surkeassa kunnossa se oli keväällä.\nStarfishit ovat hauskan näköisiä, muista selvästi erottuvia muodoltaan ja tänä vuonna niitä tuntuu tulevan tiheään, kun se pääsi aurinkoiseen paikkaan. Edellinen yritykseni tuotti vain muutaman, kun se oli vähän varjossa seinän vieressä.\nScarlet Lantern (C. chinense) on kaunis chili, mutta sai vasta syyskuussa ensimmäisensä kypsäksi. Kesän säillä saattaa olla osuutta asiaan, samoin paikalla parvekkeen itäreunalla tiheässä viidakossa. Maistamatta on Scarlet vielä.\nRed Butlah (C. chinense) kasvaa lomittain Aji Amarillon kanssa ja tuo raakile on Amarillon. Butlah on supertulisten sukua, enkä ole sitä rohjennut vielä maistella, vaikka näitä onkin useita oksilla, kun tuota tiheikköä vähän kaivelee. Ulkonäkökin viittaa runsaaseen poltteeseen.\nSuurimman tilan parvekkeelta on vallannut Perusta tullut Aji Amarillo (C. baccatum). Sen satokautta on nyt kestänyt melkein neljä kuukautta ja chilit vain kasvavat kokoa ja tihenevät. Se on täyttänyt tilansa lattiasta kattoon ja ainakin pari metriä leveälle muiden chilien joukkoon tunkeutuen. Paikka on valoisa ja ruukku iso, mikäpä siinä on kasvaessa.\nTähän väliin pieni ruokavihje: Mainio kalan kastike (ja kelpaa se vihanneksillekin) syntyy, kun Amarillon silppuaa maustamattoman 10% turkkilaisen jogurtin joukkoon. Toki muutkin chilit kelpaavat.\nAji Charapitakin (C. chinense) kypsyy vihdoin. Parvekkeella kaikki hyvin.\nKuvat ja teksti © Chilivaari klo 13.45 0 kommenttia Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa Facebookiin\nTunnisteet: Aji Amarillo, Aji Charapita, Red Butlah, ruoka, Scarlet Lantern, Starfish\nHalla kävi jo kylässä\nTuo on nuorin ja vielä vähän raaka, noin kymmenkiloinen mötkäle, joka kasvoi kymmenen metrin päässä jättikurpitsan keväisestä istutuspaikasta. Talon seinustalla lämpömittarin miniminäyttö oli viime yöltä 0,0. Tuolla alapihalla on ilmeisesti ollut kylmempi. Betonimuuria kiipeilevä avomaankurkku ei ollut paleltunut ja keräsin siitä vielä komean kurkun syötäväksi. Chilit eivät myöskään vaurioituneet vielä tässä viileydessä, mutta basilika oli mustunut.\nNiin, paksukuorinen kurpitsa ei tietenkään ole vioittunut. Se kestää useita pakkasasteita. Leikkelin nuo nyt irti varsistaan, mutta saavat kypsyä ulkona.\nKuvat ja teksti © Chilivaari klo 18.48 2 kommenttia Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa Facebookiin\nHuomenna on viriteltävä lämmitin parvekkeelle\nVuodet ovat kovin erilaisia. Tänä vuonna näyttäisi kylmä tulevan varhain. Menneitä vuosia selatessa havaitsin ulkochilien kauden loppuneen usein lokakuussa, 2010 esimerkiksi kuun puolessa välissä. Parvekekautta pakkasvahdin kanssa on jatkunut joskus jopa joulunpyhiin asti. Tuommoinen 1000W lämmitin pitää jopa viiden asteen hallayöt meidän parvekelasien ulkopuolella, kunhan päivällä lämpenee.\nHuomenna on kerättävä ulkoa vähäiset kypsät talteen. Chiliaidan tyhjensin jo aikaisemmin, eikä se viime kesänä oikein jaksanut kasvaakaan.\nKuvat ja teksti © Chilivaari klo 21.54 0 kommenttia Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa Facebookiin\nTuommoisia nuijia kasvaa nyt (vasta) chilipuskassa\nTämä murheenkryyni, Perusta viime kesänä Suomeen tullut sademetsien asukki Charapita tai Aji Charapita (C. chinense tai ulkonäön perusteella C. frutescens) alkoi nyt vihdoin tehdä tulosta.\nTämän taimillehan kävi minulla keväällä huonosti ja laitoin toisen erän kasvamaan, jotka sitten juhannuksena alkoivat kukkimaan. Siitä lähtien on kukkia riittänyt, mutta mitään muuta ei ole tapahtunut. Varmuuden vuoksi laitoin vielä kesällä kolmannenkin erän kasvamaan ja niistäkin kahdelle kävi huonosti jo taimivaiheessa. Epäonnistumisista en ole lannistunut, mutta syitä en ymmärrä. Seuraava on siis pelkkää spekulointia, ei faktaa.\nTuo chilihän on erittäin kuuman ja kostean ilmaston kasvatti ja ensimmäistä kertaa sen ulkopuolella, joten se ei ole ehtinyt sopeutumaan. Sikäläisestä maaperästä ja sen happamuudesta minulla ei ole käsitystä. Sademetsän pohja on joidenkin tutkimusten mukaan aika hapanta, eikä siellä ole paksua humuskerrosta, eikä se välttämättä edes ole märkää, sillä sade saattaa jäädä puiden latvuksiin ja maaperä voi olla hyvin läpäisevää punaista hiekkaa. Suota se ei ainakaan ole, sillä turpeesta nämä eivät pitäneet ja viimeisen erän taimet sain kuolemaan jättämällä vettä muutamaksi tunniksi niiden juurille. Amazonian kosteutta ja lämpöä ei kotikonstein saa aikaan ikkunalaudalle.\nNyt, kun homma näyttäisi vihdoin onnistuvan, herää vielä yksi epäilys: päivänpituus. Tropiikin tasainen 12-tuntinen päivä on juuri toteutumassa täälläkin ja nyt nuo alkoivat tehdä marjoja niin parvekkeella kuin ikkunallakin. Se tuskin on sattumaa, niin erilaisissa kasvualustoissa ja ruukuissa nuo ovat. Säätkin ovat vaikuttaneet ihan eri tavalla parvekkeella. Olen ennenkin huomannut, että tropiikin kasvit saa melko helposti tekemän satoa maalis- huhtikuussa, jos ne vain on kasvattanut siihen mennessä riittävän isoiksi. Myöhemmin päivän pidentyessä homma on vaikeampaa, ei toki mahdotonta. Euroopassa monia sukupolvia kasvaneet tai täällä jalostetut chilit ovat aivan eri juttu. Nämä Charapitat tulivat suoraan viidakosta.\nOlohuoneen Charapita on pienessä ruukussa, usein leikelty ja mutkitteleva oksistoltaan. Parvekkeella isommassa ruukussa se on tuplasti isompi, tukevarunkoinen ja suoraoksainen, mutta niin sekaantunut muiden chilien kanssa, että en sitä saanut revityksi esille. Molemmissa on satokausi alkamassa syyspäivän tasauksen lähestyessä. Lannoituksen lopettamisellakin voi toki olla vaikutusta.\nYksikin Omnicolor lämmittää kurpitsakeiton\nEniten olen nauttinut viinirypäleistä. Zilga kypsyy aivan liiankin kovalla vauhdilla. Omenia putoilee puusta. Tänään avasin ensimmäisen kurpitsan. Sillä oli painoa 12,2 kiloa ja noita on vielä 4 saman kasvin lonkeroissa, 2 kypsää ja kaksi kasvamassa. Eipä lopu kurpitsat ihan heti tästä perheestä.\n"Jättikurpitsan" sain parhaiten halki isolla, ohutteräisellä veitsellä. Sahalaitaisista ei oikein ollut siihen hommaan, vaikka niin luulin. Valkoinen astia takana ei ole lautanen, vaan iso paistivati, jolla siirtelin osan kurpitsanpaloista jääkaappiin.\nKurpitsasta saa monenlaista muonaa, mutta viime vuodesta jäi ylivoimaisena mieleen kurpitsakeitto ja ohjekin oli vielä tallessa. Tein aluksi melkein perusversion runsaammalla kurpitsalla ja miedolla chilillä. Oikea kerma on aivan oleellinen maun pyöristäjä ja timjamia ripottelin pinnalle runsaasti pekoninpalojen kera.\n"Jokamiesversioon" valitsin chiliksi Omnicolorin. Tämä baccatum on vuosia ollut yksi suosikeistani, amppelikasvatukseen sopiva, melkein mitä tahansa kestävä, keskitulinen makupilleri, joka vielä on kaunis koristekasvi. Nyt se on kasvanut tuulisella ja varjoisella kuistilla ulko-oven vieressä. Koko kesän siitä on riittänyt maustetta, kun pikku chilin paloa on ruokaan kaivattu. Nytkin se täydensi kurpitsakeiton suorastaan kehujen arvoisesti.\nTunnisteet: kurpitsa, Omnicolor, ruoka\nRipsiäisen tuhot leviävät hitaasti\nJoka kesä niitä on ollut, niihin on jo totuttu. Jossakin lähiympäristössä ulkona on kasveja, joissa on ripsiäisiä ja kun niillä on siivet, ne tulevat parvekkeelle, valitsevat sopivat chilit ja alkavat levitä - vähitellen.\nKeväällä tartunta alkaa kuin varkain eikä sitä heti huomaa. Vasta keskikesällä tai syksyllä havahdun siihen, että chilit, erityisesti annuumit alkavat voida huonosti. Lehdet varsinkin alhaalta on syöty harmaiksi ja ne ovat täynnä tummia pilkkuja, ripsiäistoukan ulosteita. Tuossa on tämän vuoden annuumivalikoimastani Leekin alalehdet. Noillahan ei enää paljon yhteytetä, mutta usein nämä lehdet kyllä kellastuvat ja putoilevat ihan itsestäänkin. En siis suhtaudu asiaan kovin vakavasti. Nyt, kun sato kypsyy, ei myrkytys tule kysymykseen. Mieluummin syön vähän vähemmän chilejä kuin syön myrkkyjä.\nTuollaiset lehdet kannattaisi toki heittää ulos, polttaa tai kerätä kuumaan kompostiin, sillä ainakin jotkut ripsiäiset munivat lehtien kudoksen sisään ja sieltä siis tulee kohta uusia tuholaisia. Tuollaisia kasveja ei tietenkään kannata ottaa sisään talvehtimaan ilman kunnollista, toistuvaa myrkyttelyä. Kaikesta huolimatta ripsiäisiä on joskus ilmestynyt talvikaudellakin ikkunalaudalleni. Pari viikon välein tehtyä myrkytystä mäntysuovalla tai pyretriinillä on pitänyt ne pitkään näkymättömissä.\nRipsiäisiä ja niiden tuhoja kuvasin läheltä taannoin videokameran makrolisäkkeellä, joten tyydytään tässä nyt vähän kauempaa kuvattuihin vaurioihin. Tuhon eteneminen näkyy myös chilin rungolla. Vaaleat syöntijäljet ja tummat ulostepallot kirjavoittavat rungon alhaalta lähtien. Wikipedian mukaan ainakin jonkun ripsiäislajin kehitykseen kuuluu toukkavaihe mullassa, mistä se kiipeää oksille ja ilmeisesti syö mennessään. Tässä taimessa ne olivat ehtineet puoliväliin, latva oli aivan terve, mutta kärsiihän kasvi varmaan tuostakin. Lehdissä ei vielä ollut kovin pahoja vaurioita, eli rungon alaosasta voisi tuholaisen havaita ensiksi. Tosin isoilla chileillä runko on niin paksua "kaarnaa", että siinä eivät tuommoiset vauriot näy.\nLeekissä, jonka alalehdet on lähes kokonaan syöty, sato alkaa kypsyä reilun puolen metrin korkeudella. Siellä on vain pienehköjä lehtivaurioita, hopeanharmaita alueita. Kellastunut lehti on muulla tavalla vaurioitunut. Nämä ovat komeita, noin 15 cm pitkiä ja tukevia chilejä, mutta ainakin ensimmäiset maistamani olivat kyllä varsin mietoja. Maukas paprikan maku niissä on, mutta chilin poltetta saa etsiä. Ensivaikutelma saattaa chilien kohdalla usein pettää, joten maistellaan lisää. Hienoa grillin täytettä tästä tulee.\nKuvat ja teksti © Chilivaari klo 18.00 7 kommenttia Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa Facebookiin\nTunnisteet: Leek, tuholaiset\nKolme annuumia samassa parvekelaatikossa\nTämä on lähinnä omiksi muistiinpanoikseni ensi kasvatuskautta varten, mutta saattaahan siitä olla apua jollekin muullekin parvekekasvattajalle.\nOlen minä ennenkin kasvattanut eri annuumeita samassa laatikossa useampia, mutta kokemukset eivät aina ole olleet hyvät. Joku ottaa juuritilan haltuun ja muut jäävät nuolemaan näppejään. Nyt otin useita kesiä auringossa hapertuneen ja teipillä koossa pysyvän parvekelaatikon parvekkeen sisäpuolelle ja sijoitin chilit siihen kukin omissa 3,6-litraisissa (15x15x20 cm) ruukuissaan. Juuret eivät sekoa ja kastelu on helpompaa, kun kaikille voi kaataa yhteiset liemet laatikon pohjalle.\nVasemmalla on Pimiento de Padron, joka ulkona kasvoi 70 cm korkeaksi, parvekkeella 170 cm.\nParvekkeella Padron kypsyi heinäkuun lopulla, kuukautta aikaisemmin kuin ulkona. Kaikki nämä annuumit tulivat taimelle maaliskuun alkupuolella ja kaikki ovat kärsineet kylmästä kesäkuusta, tuo Alma ehkä vähiten.\nKeskellä on porukan pienin ja nopein, Alma Paprika, josta kerätään jo toista satoa. Se on tässä välissä ehkä saanut tavallista vähemmän valoa, sillä yleensä se on tukevampirunkoinen. Tämän oksia piti sitoa kiinni etteivät kaatuisi. Valon tulosuunta tähän on länsi ja eteläpuolelta Padron varjostaa voimakkaasti. Jotenkin tuntuu siltä, että Alma olisi kaivannut muita enemmän lannoitusta, mutta sehän on toki mahdollista antaa ruukkuihin yläkautta.\nOikean laidan iso chili on minulla ensimmäistä kertaa kasvava Leek. Se vaikuttaa hitaalta. Onhan siinä jo kypsiä ollut viikon verran, mutta suurin osa noista isoista, muhkuraisista suippochileistä on edelleen vihreitä puoli vuotta taimelle tulon jälkeen. Lajikekin hieman askarruttaa. Esimerkiksi Chiliwikissä tästä on vaaleanvihreä raakilekuva. No, saattaahan siellä olla väärät tiedot ja risteytynyt lajike. Nämä siemenet tulivat suoraan Seemnemaailmasta, joka on tämän lajikkeen ainoa tuntemani levittäjä. Nimi on hankala, sillä Googlella tulee vain sipulia sisältäviä hakutuloksia.\nTunnisteet: Alma Paprika, Leek, Pimiento de Padron\nSugar Rush ja herkkutatti, mainio yhdistelmä\nVaihteeksi ihan kuvaton juttu. Kaikki syötiin jo.\nHerkkutatteja löytyy metsästä ja chiliä parvekkeelta, joten vaihtelun vuoksi laitoin tänään sienikastikkeen chilillä maustettuna. Mieto Sugar Rush (C. baccatum) sai aivan uusia makuvivahteita sieniinkin. Varmaan muutkin chilit käyvät, kunhan oikea annostus löytyy. Sugaria voi silputa muutaman pannulliseen tatteja, eikä vielä polttele tottumattomankaan suussa. Paistoin niitä vain kevyesti voissa, suolasin, lisäsin kermaa ja hauduttelin hetken. Kaikki syötiin ja vielä jäi kaipaus maun perään. Pitää taas lähteä sienimetsälle.\nKuvat ja teksti © Chilivaari klo 13.39 0 kommenttia Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa Facebookiin\nTunnisteet: ruoka, Sugar Rush\nVielä kasvaa ulkonakin\nChiliaita ei tänä kesänä juuri kasvanut, mutta satoa se sentään tuotti jonkin verran, kun sitä oli kasvamassa jo ulos vietäessä. Nyt on uusia raakileita näkyvissä, mutta ne eivät enää ehdi kypsyä. Tämä ei ollut ulkokasvatuskesä, mutta jotakin sentään onnistui.\nIstutin Pimiento de Padronin (C. annuum) ylijäämätaimet kesäkuun alkupuolella ulos tontin terassointimuuria vasten nuoren omenapuun ja marjapensaan väliin ja rikkaruohot näyttävät vallanneen alustan. Nuo ovat olleet unohtuneena, täysin vailla hoitoa, maaperän kosteuden ja ravinteiden armoilla. Etanat näyttävät syöneen lehdet reikäiseksi, mutta satoa se vain pukkaa ja kukkiakin vielä on.\nPadron on mieto, maukas chili, eräs suosikeistani. Se maistuu öljyssä paistettuna ja varsinkin grillattuna, pekoniin käärittynä ja täytettynä. Oikealla näkyy auringon aiheuttamaa tummumista raakileessa. Se ei ole vaarallista, eikä vika, vaan chilin suojautumiskeino auringon UV-säteilyltä. Tumma väri häviää chilin kypsyessä. Perinteisesti nämä syödään vihreänä, punaista väriä ei tarvitse odotella kuin itävien siemenien tähden.\nKuvat ja teksti © Chilivaari klo 14.55 0 kommenttia Kohteen lähettäminen sähköpostitseBloggaa tästä!Jaa TwitteriinJaa Facebookiin\nTunnisteet: Pimiento de Padron, ulkokasvatus\nSugar Rush (C. baccatum) on, kuten jo aikaisemmin kehuin, punainen, makea ja maukas chili. Niistä on nautittu jo hyvän aikaa. Nyt vain kävi näin, että samasta Fataliin siemenpussista minulle jäi kasvamaan toinen varataimi. Nyt sen sato alkoi kypsyä muiden takana chiliviidakossa ja sieltähän tuli keltaista esiin ja väri pysyi, ei suostunut muuttumaan punaiseksi.\nTämä varataimi on kasvanut pieneksi puuksi kymmensenttisessä taimiruukussa varsin huonolla hoidolla. Vettä se on saanut, kun lehdet ovat roikkuneet, joskus lannoitettakin ja se on ollut pahasti muiden varjostama parvekkeen itäpäässä. Yllätyin sen kauniista kasvutavasta, kun sen kaivoin esiin keltaisen värin houkuttelemana.\nSekaantumisen mahdollisuutta ei ole. Niinpä kyselin siementen toimittajalta, Fataliin Jukka Kilpiseltä mahdollisia syitä outoon väriin. Jukkahan vastasi, että hänellä kasvaa pinkki Sugar Rush, joka on "idätetty alkuperäisistä saamistani siemenistä eli hybridiltä vaikuttaa." Sitten hän lisäsi vielä: "Sen verran herkullinen lajike että pitänee jalostaa eteenpäin." Eli siemenet ovat tulleet Fataliille muualta ja yllätykset paljastuvat vähitellen. Ominaisuuksiltaan pysyvän, stabiilin lajikkeen kasvattaminen risteytyksestä kestää pitkään ja nämä ehkä ovat vasta toista sukupolvea, missä ominaisuudet vaihtelevat.\nMuodoltaan ja maultaan nuo ovat lähellä oikeana pitämääni punaista. Keltainen on ehkä vähän terävämpi maultaan, hieman enemmän poltetta ja vähemmän makeutta. Eli se sopisi erinomaisesti mausteeksi ruokaan, kun taas punainen pilkotaan sellaisenaan osaksi ruokaa, eli sitä käytetään enemmän. Erot eivät kyllä ole suuria.\nKauniita baccatumeja molemmat. Valitsin punaisista vertailukuvaan pienemmät, se kun kasvaa isommassa ruukussa, niin chilitkin ovat keskimäärin isompia.


Yhdistä Bluetooth-äänilaite tai langaton näyttö tietokoneeseesi\nKytke virta Bluetooth-laitteeseesi ja määritä se löydettävissä olevaksi. Löydettäväksi määrittämisen tapa määräytyy laitteen mukaan. Etsi lisätietoja laitteen tiedoista tai sivustosta.\nValitse tehtäväpalkista toimintokeskuksen kuvake ja varmista, että Bluetooth on käytössä.\nValitse toimintokeskuksessa Yhdistä ja valitse laitteesi.\nNoudata mahdollisia lisäohjeita. Muussa tapauksessa olet valmis.\nYhdistä tietokoneesi langattomasti televisioon, projektoriin, toiseen tietokoneeseen tai muunlaiseen ulkoiseen näyttöön, joka tukee Miracastia.\nOta televisiosi tai projektorisi käyttöön. Jos käytät Miracast-donglea tai -sovitinta, varmista, että se on yhdistetty näyttöön.\nVarmista tietokoneessa, että WLAN on otettu käyttöön.\nValitse tehtäväpalkista toimintokeskuksen kuvake > Yhdistä ja valitse sitten näyttösi.\nNoudata mahdollisia näyttöön tulevia lisäohjeita. Muussa tapauksessa olet valmis.\nYhdistä tietokoneesi langattomasti näyttöön, projektoriin tai muunlaiseen ulkoiseen näyttöön, joka on yhdistetty WiGig-telakkaan.\nKytke virta televisioon tai projektoriin.\nKytke virta WiGig-telakkaasi ja varmista, että se on yhdistetty näyttöön.\nVarmista, että tietokoneesi tukee WiGig-yhteyttä ja että siihen on kytketty virta. Jos tietokoneesi tukee WiGig-yhteyttä, näet WiGig-yhteyden ohjausobjektin kohteessa Asetukset > Verkko ja Internet > Lentotila.\nValitse tehtäväpalkista toimintokeskuksen kuvake > Yhdistä > valitse telakkasi.\nTarkista, tukeeko tietokoneesi WiGig-yhteyttä