Saimaan ammattikorkeakoulu Liiketalous, Lappeenranta Liiketalouden koulutusohjelma Laskentatoimi\nDownload Saimaan ammattikorkeakoulu Liiketalous, Lappeenranta Liiketalouden koulutusohjelma Laskentatoimi\nJohdon raportit päätöksenteon tukena, case: SAP Business One,\n79 sivua, 3 liitettä\nOhjaaja: Yliopettaja Heikki Sintonen\nTämän opinnäytetyön aiheena on yrityksen päätöksenteon tukena toimivat johdon raportit, niiden laatuun, luotettavuuteen ja käytettävyyteen vaikuttavat tekijät ja hyvän raportin tunnusmerkit. Työn teoriaosassa käsitellään taloushallintoa,\nsen järjestelmiä ja yrityksen laskentatoimea yleisellä tasolla ja osoitetaan niissä\ntehtyjen ratkaisujen vaikutukset johdon raportteihin ja raportointiin. Seuraavaksi\nesitellään johdon raportteja, niiden sisältöä sekä järjestelmiä ja mittaristoja, joilla\ntietoa raportteja varten kerätään. Teoriaosuudessa käsitellään lisäksi raporttien\nkäytettävyyteen ja havainnollisuuteen vaikuttavia tekijöitä. Työn empiriaosuudessa todennetaan esimerkkisovelluksen kautta työn teoriaosuudessa havaitut\nhyvän raportoinnin kriteerit. Esimerkkisovelluksena tässä työssä toimii SAP Business One. Työn lopussa kootaan kaikki hyvän raportoinnin kriteerit yhteen.\nTyön tutkimusmenetelmiä on useita. Osaltaan työssä käytetään kvalitatiivista eli\nlaadullista tutkimusta, kun tarkastellaan esimerkiksi esimerkkisovellusta, sen\ntoimintoja ja laatua. Osaltaan työssä käytetään taas evaluaatiotutkimusta, jonka\ntarkoituksena on arvioida jotain ilmiötä ja siihen vaikuttavia tekijöitä, tässä tapauksessa raportointia ja sen muuttujia. Lisäksi työssä etsitään syyseuraussuhteita selittävän tutkimuksen kautta. Tutkimus tehdään henkilökohtaisten havaintojen kautta.\nTärkein työstä saatu tulos oli hyvän raportoinnin kriteerit, joihin pystytään vertaamaan lähestulkoon minkä tahansa yrityksen järjestelmän tuottamia raportteja\nja sitä kautta voidaan arvioida niiden laatua, luotettavuutta ja käytettävyyttä.\nTyö on hyödyllinen apuväline yrityksille ja yrityksen johdolle, jonka raporteissa\non kehittämisen varaa. Lisäksi työ auttaa yrityksiä ottamaan huomioon raportoinnin myös järjestelmävalinnoissaan.\nAsiasanat: johdon raportointi, johdon raportit, taloushallinto, yrityksen laskentatoimi, raporttien käytettävyys, toiminnanohjausjärjestelmä, SAP Business One\nManagerial Reports as Support in Decision-Making, Case: SAP Business One,\n79 pages, 3 appendices\nSpecialization of Accounting\nInstructor: Principal Lecturer Heikki Sintonen\nThe purpose of this study is to determine criteria for good reporting. The study\nis also about finding out how different kinds of decisions in financial administration and accounting influence reports, their quality, usability and clarity. The\ntheory part of this work examines financial administration, its systems and also\nthe company’s accounting in general. The theoretical part continues with reports\nfor management, their contents and also systems and combination meters\nwhich collect the information for reports. Additionally the study discusses the\nfactors that have an influence on the usability and clarity of reports. The empirical part consists of a case study of an enterprise resource planning system,\nSAP Business One, and a summary of the criteria found in the whole study.\nThere are many research methods used in this thesis. One is the qualitative\nresearch method, which was used to examine for example the case system, its\nfunctions and quality. Another method is the evaluative research method, which\nwas used to examine reporting and its functions. The third method is the explanatory study method, which tries to explain the connections and causalities.\nAs a result of this study a form of good criteria was formed. This study will be\nuseful for the managers of different kinds of companies who need help in developing their reporting and reports.\nKey words: management reporting, reports for management, financial administration, usability of reports, enterprise resource planning system, SAP Business\n1.1 Tavoitteet ja rajaukset ............................................................................... 7\n1.2 Tutkimusmenetelmä .................................................................................. 8\n1.3 Opinnäytetyön rakenne ............................................................................. 8\n2 TALOUSHALLINTO JA YRITYKSEN STRATEGIA ....................................... 11\n2.1 Taloushallinnon prosessit ja toiminnot ..................................................... 12\n2.2 Taloushallinnon tietojärjestelmät ............................................................. 14\n2.2.1 Erillisohjelmistot ................................................................................ 14\n2.3 Strategian vaikutus taloushallintoon ........................................................ 16\n2.3.2 Strategian jalkauttaminen ................................................................. 18\n2.4 Kohti digitaalista taloushallintoa .............................................................. 19\nDigitaalisuuden tuomat hyödyt ............................................................... 20\n3 YRITYKSEN LASKENTATOIMI ..................................................................... 21\n3.1 Yleinen laskentatoimi .............................................................................. 23\n3.1.2 Tase .................................................................................................. 25\n3.1.3 Tuloslaskelma ................................................................................... 26\n3.1.4 Rahoituslaskelma ja liitetiedot ........................................................... 28\n3.2 Johdon laskentatoimi ............................................................................... 28\n3.3 Laskentatoimen ongelmat ....................................................................... 30\n4 JOHDON RAPORTOINTI .............................................................................. 32\n4.1 Raportointitasot ....................................................................................... 34\n4.2 Suorituskyvyn mittaamisjärjestelmät ....................................................... 35\n4.2.1 Taloudelliset ja ei-taloudelliset mittarit .............................................. 36\n4.2.2 Tableau de Bord ............................................................................... 40\n4.2.3 Suorituskykypyramidi ........................................................................ 40\n4.2.4 Balanced scorecard .......................................................................... 42\n4.3 Yrityksen seurantajärjestelmä ................................................................. 43\n4.3.1 Tunnusluvut ...................................................................................... 45\n4.4 Raportoinnin kehittäminen ....................................................................... 47\n5 RAPORTTIEN KÄYTETTÄVYYS JA HAVAINNOLLISUUS ........................... 48\n5.1 Raporttien oikea sisältö ........................................................................... 49\n5.2 Raporttien ulkoasu, havainnollisuus ja luettavuus ................................... 51\n5.3 Raporttien ajoitus .................................................................................... 52\n6 CASE: SAP BUSINESS ONE ........................................................................ 56\n6.1 SAP Business One -sovelluksen rakenne ............................................... 58\n6.1.1 Moduulit ............................................................................................ 58\n6.1.2 Vedä ja yhdistä -toiminto................................................................... 63\n6.2 Taloushallinto ja yrityksen laskentatoimi SAP Business One –\nsovelluksessa ................................................................................................ 64\n6.2.1 Sovelluksen ulkoinen laskentatoimi ja raportit .................................. 65\n6.2.2 Sovelluksen johdon laskentatoimi ja raportit ..................................... 67\n6.3 SAP Business One -sovelluksen ja sen tuottamien raporttien käytettävyys\n7 PÄÄTELMÄT.................................................................................................. 71\n7.1 Taloushallinnon ratkaisujen vaikutus johdon raportointiin ....................... 71\n7.1.1 Tietojärjestelmän valinta ................................................................... 71\n7.1.2 Strategian ja taloushallinnon digitalisoitumisen huomioonottaminen 72\n7.2 Laskentatoimen ratkaisujen vaikutus johdon raportointiin ....................... 73\n7.3 Johdon raportoinnin ratkaisujen vaikutus raportteihin ............................. 74\n7.4 Raporttien käytettävyyden vaikutus päätöksentekoon ............................. 75\nLiite 1 KILA:n yleisohjeen mukainen tase\nLiite 2 KILA:n yleisojeen mukainen tuloslaskelma\nLiite 3 KILA:n yleisohjeen mukainen rahoituslaskelma\nYritystoiminnassa oikeiden valintojen ja päätösten tekeminen on ratkaisevaa\nsen menestymisen kannalta. Ylimmän johdon lisäksi myös muilla yrityksen raportointitasoilla tehdään päivittäin päätöksiä, jotka pohjautuvat toiminnanohjausjärjestelmien tuottamiin raportteihin. Raportteihin ja niiden laatuun ja luotettavuuteen vaikuttavia tekijöitä on monia. Näitä tekijöitä selvitettäessä tulee lähteä\nyrityksen perustoiminnoista, kuten tietojen syöttämisestä tietojärjestelmiin ja\nedetä sitä mukaa tarkastelemaan yksityiskohtaisempia seikkoja, kuten raporttien ulkoasun vaikutusta sen käytettävyyteen. Tarkoituksena on tarkastella juuri\nnäitä päätöksenteon tueksi tuotettuja raportteja, niiden laatua ja luotettavuutta\nsekä kyseenalaistaa ne. Työn empiriaosuudessa tutkin pienille ja keskisuurille\nyrityksille suunnattua SAP Business One -toiminnanohjausjärjestelmää, sen\ntuottamia raportteja ja raportointiin vaikuttavia tekijöitä\n1.1 Tavoitteet ja rajaukset\nOikeiden päätösten tekeminen on ratkaisevaa yrityksen menestymisen kannalta\nja on yksi sen toiminnan jatkuvuuden kriittinen tekijä. Tämän vuoksi on mielestäni tärkeää kyseenalaistaa päätöksenteon pohjana toimivat raportit ja tutkia\nteorian kautta, mitkä seikat vaikuttavat raporttien laatuun ja sitä kautta myös\npäätöksenteon ja päätöksien laatuun. Kun tutkimusongelma laitetaan kysymyksen muotoon, voidaan kysyä, mitkä ovat hyvän raportoinnin tunnusmerkit ja\nmitkä seikat yrityksen päivittäisessä toiminnassa vaikuttavat raportoinnin laatuun ja niiden käytettävyyteen.\nOma kiinnostukseni aiheeseen lähti siitä, kun etsin aihetta opinnäytetyölleni.\nAlun perin tarkoituksena oli tehdä opinnäytetyö toiminnanohjausjärjestelmistä ja\nottaa mukaan laskentatoimen näkökulma, joka lopulta tuli olemaan johdon raportit. Toiminnanohjausjärjestelmien tehtävänä on kerätä tietoa yrityksen toiminnasta, tuottaa seurantatietoa, jonka avulla seurataan, ollaanko menossa\noikeaan suuntaan, sekä tuottaa johdon päätöksentekoa tukevia raportteja ja\nniiden avulla ohjata toiminta oikeaan suuntaan.\nToivon opinnäytetyöni tutkimuksen hyödyttävän yrityksen päätöksentekijöitä\nsekä auttavan taloushallinnon, laskentatoimen ja erityisesti raportoinnin kehittämisessä. Tutkimustulokset osoittavat hyvän raportoinnin ominaisuudet ja siihen vaikuttavat tekijät.\nOpinnäytetyön tutkimuksen tavoitteena on luoda malli, jonka avulla pystytään\n”tarkistamaan”, onko taloushallinnon järjestelmän tuottama raportti hyvä. Tarkoituksena on siis kyseenalaistaa päätöksenteon pohjalla olevat raportit.\nTässä opinnäytetyössä käytetään useita eri tutkimusmenetelmiä, joiden avulla\narvioidaan yrityksen käyttämien raporttien laatua ja tarkastellaan yrityksen eri\ntoiminnoissa tehtyjen ratkaisujen vaikutusta niihin. Ensimmäinen tutkimusmenetelmä on laadullinen eli kvalitatiivinen tutkimus. Toinen tutkimusmenetelmä on\nkvalitatiivista tutkimusta lähellä oleva evaluaatiotutkimus, jonka tarkoituksena on\narvioida jotain tiettyä ilmiötä ja siihen vaikuttavia tekijöitä, tässä tapauksessa\nraportointia ja siihen vaikuttavia muuttujia. Lisäksi kolmantena opinnäytetyön\ntutkimusmenetelmänä on käytetty selittävää tutkimusta, jossa etsitään tiettyjen\nilmiöiden syy-seuraussuhteita. Tutkimus suoritetaan pitkälti henkilökohtaisten\nOpinnäytetyö koostuu neljästä teorian ja kahdesta empirian kappaleesta. Teorian osuudessa siirrytään laajemmasta kokonaisuudesta yksityiskohtaisempiin,\npienempiin osakokonaisuuksiin. Kuviosta 1.1 selviää koko opinnäytetyön rakenne ja työn pääasiallinen sisältö.\n2 Taloushallinto ja yrityksen strategia\n6 Case: SAP Business One\nProsessit ja toiminnot\n3 Yrityksen laskentatoimi\nTaloushallinto, yrityksen laskentatoimi,\njohdon raportointi ja raporttien käytettävyys\nHyvän raportin malli\n4 Johdon raportointi\n5 Raporttien käytettävyys ja havainnollisuus\nUlkoasu, havainnollisuus ja luettavuus\nKuvio 1.1 Opinnäytetyön rakenne\nOpinnäytetyössä edetään kirjallisuuden kautta empiiriseen tutkimukseen. Teoriaosuus koostuu taloushallinnon ja laskentatoimen sekä johdon raportoinnin\nesittelemisestä. Lisäksi tutkitaan raporttien käytettävyyteen ja havainnollisuuteen vaikuttavia tekijöitä. Teoriaosuudessa pyritään ottamaan huomioon ne seikat, jotka vaikuttavat erilaisten järjestelmien tuottamien raporttien sisältöön.\nEsimerkiksi, minkälaisia ratkaisuja taloushallinnossa tulee tehdä, jotta raporteista ja niiden antamista tuloksista saisi mahdollisimman todenmukaisen ja luotettavan käsityksen.\nOpinnäytetyön empiriaosuudessa otetaan esimerkkijärjestelmäksi SAP Business Onen. Tarkoituksena on esitellä järjestelmä yleisesti ja tutustua erityisesti sen raportointiin ja sen tuottamiin raportteihin, niiden rakenteeseen ja muodostumiseen. Empiriaosuudessa olisi tarkoitus luoda malli, jonka avulla pystytään systemaattisesti tarkastelemaan erilaisten raporttien laatua eli luodaan periaatteessa kriteerit hyvälle raportoinnille.\nTeoriaosuuden ensimmäinen kappale eli Taloushallinto ja yrityksen strategia\nalkaa taloushallinnon, sen tehtävien, toimintojen ja prosessien esittelyllä. Tässä\nkappaleessa pyritään tarkastelemaan taloushallintoa myös strategisesta näkökulmasta ja pyritään arvioimaan strategian merkitystä yritykselle ja sen taloushallinnolle sekä raportoinnille. Lisäksi tässä kappaleessa käsitellään taloushallinnon kehitystä paperisesta ja sähköisestä digitaaliseen taloushallintoon ja kehityksen tuomia hyötyjä. Kolmas kappale esittelee yrityksen laskentatointa ja\nsen tärkeimpiä tehtäviä sekä jakoa ulkoiseen ja sisäiseen laskentatoimeen. Lisäksi tässä kappaleessa keskitytään ulkoisen ja sisäisen laskentatoimen tuottamiin raportteihin ja niiden säädeltävyyteen ja laskentatoimen ongelmiin ja niiden ratkaisuihin. Teoriaosuuden neljännessä kappaleessa tutustutaan lähemmin johdon raportointiin, sen tehtäviin, raportointitasoihin sekä erilaisiin mittareihin ja niistä koostuviin mittareihin ja mittaristoihin. Tässä kappaleessa tutustutaan myös tiedon seurantaan ja seurantajärjestelmiin sekä yrityksen suorituskykyä kuvaaviin tunnuslukuihin. Kappaleen lopussa pyritään vielä löytämään raportoinnin kehityskohtia. Teoriaosuuden viimeinen kappale käsittelee raporttien\nkäytettävyyttä ja siihen vaikuttavia tekijöitä.\nOpinnäytetyön empiriaosuuden ensimmäisessä kappaleessa otetaan esimerkiksi SAP Business One -sovellus, joka aluksi esitellään yleisesti. Tämän jälkeen keskitytään siihen, kuinka järjestelmä tuottaa raportteja ja siihen kuinka\nkäytettäviä raportit ovat johdon päätöksenteossa. Lisäksi pyritään etsimään yhteyksiä taloushallinnon ja laskentatoimen ratkaisujen ja raporttien laadun ja sisällön välillä. Empiriaosuuden toisessa kappaleessa kootaan koko opinnäytetyössä tulleet hyvän raportoinnin ominaisuudet sekä raportointiin vaikuttavat\ntekijät ja muodostetaan niiden sekä case-järjestelmässä tulleiden seikkojen\npohjalta malli, jonka avulla pystytään arvioimaan johdon päätöksenteon tukena\ntoimivien raporttien laatua ja luotettavuutta.\nTaloushallinto on järjestelmä, joka rekisteröi ja seuraa yrityksessä tapahtuvia\ntaloudellisia tapahtumia ja muodostaa raportteja yrityksen sisäisille ja ulkoisille\nsidosryhmille. Taloushallinnon tehtävänä on kerätä tietoa yrityksen toiminnasta,\ntuottaa raportteja eri raportointitasoille erilaisiin käyttötarpeisiin muun muassa\ntärkeimpänä yrityksen johdolle päätöksentekoa tukevia raportteja. Yrityksen\npienimmätkin toiminnot voivat vaikuttaa kerättyyn informaatioon ja vääristää sitä\nniin, että se vaikuttaa olennaisesti myös raportointiin ja sitä kautta päätöksentekoon. Tämän vuoksi myös toiminnallisella eli operatiivisella tasolla tulee ottaa\nhuomioon muun muassa ulkoisen ja sisäisen eli johdon laskentatoimen säädökset ja säännöt (Partanen & Tuomela 2001; Neilimo & Uusi-Rauva 2005).\nTaloushallinto on johtamisen tukitoiminto ja sen perustehtävänä onkin tuottaa\nraportteja yrityksen johdon apuvälineiksi. Taloushallinnon tulee osallistua yrityksen talouden johtamiseen ja valvontaan ja jakaa taloudellista näkökulmaansa\nyrityksen johdolle. Raportteja tuotetaan kahteen eri tarkoitukseen: yrityksen ulkoisten ja sisäisten sidosryhmin käyttöön. Ulkoisia raportteja ovat muun muassa\ntuloslaskelma ja tase ja sisäisiä eli johdon raportteja ovat muun muassa erilaiset\nsuunnittelu- ja valvontalaskelmat. Ulkoisista ja johdon raporteista lisää kappaleissa 3 ja 4 (Neilimo & Uusi-Rauva 2005; Leppiniemi 2010a).\nYritystoiminnan jatkuvuuden kannalta on tärkeää, että strategia on jokaisella\nyrityksen toimijalla kirkkaana mielessä. Toiminnan oikeaan suuntaan viitoittamiseksi, tulee yrityksen valita taloushallinnon järjestelmät ja sen toiminnan tarkoitusta ja strategiaa palvellen. Abraham Lincolnin sanoin meidän pitää tietää ensin, missä olemme ja mihin pyrimme, jotta meidän olisi helpompaa ratkaista,\nmitä ja kuinka meidän pitäisi seuraavaksi tehdä. Sama pätee strategiaan, yri11\ntyksen tulee tiedostaa tilanne, missä ollaan menossa ja asettaa tavoitteet sen\nmukaan sekä päättää millaisin keinoin tavoitteisiin pyritään. Strategiassa on\nkyse yrityksen tietoisista ratkaisuista ja valinnoista, jotka se on valinnut toimintansa tarkoituksen ja kilpailuedun perusteella (Järvenpää 2001; Vilkkumaa\nStrategian muodostamiseksi ja kilpailuedun saavuttamiseksi kerätään taloudellista tietoa yrityksen omasta ja kilpailijoiden toiminnasta. Yrityksen tulee kuitenkin huomioida strategiaa muodostaessaan, millaisia vaatimuksia ja käytännön\ntoimenpiteitä se asettaa johdon laskentatoimelle ja taloushallinnolle. Strategia\nmäärää, kuinka yrityksessä tulee toimia sekä millä keinoin tavoitteisiin pyritään.\nJotta strategia voisi toteutua, on yrityksen laskenta- ja seurantajärjestelmien\nvastattava strategiaa ja palveltava sitä. Yrityksen valitsemat taloushallinnon järjestelmät vaikuttavat myös raportointiin ja sen laatuun. Aiheesta lisää kappaleessa 4 (Järvenpää 2001,14; Vilkkumaa 2005, 18–19).\nToiminnan tehostamiseksi ja raportoinnin laadun parantamiseksi on yrityksen\npikkuhiljaa otettava askel kohti digitaalista taloushallintoa. Digitaalinen taloushallinto mahdollistaa esimerkiksi virheiden minimoinnin automatisoimalla tietyt\ntoiminnot, lisäksi digitalisoituminen lisää kustannustehokkuutta ja tehokkuutta,\nmikä johtuu siitä, että digitaalista tietomassaa on helpompi ja nopeampi käsitellä, siirtää, esittää ja varastoida, kuin fyysisessä muodossa olevaa tietoa (Lahti &\nSalminen 2008, 18–20).\n2.1 Taloushallinnon prosessit ja toiminnot\nTaloushallinto on monitahoinen kokonaisuus, johon liittyy monenlaisia toimintoja\nja prosesseja. Näitä toimintoja ja prosesseja ja niiden liittymistä toisiinsa kuvaa\nseuraava kuvio 2.\nKuvio 2.1 Taloushallinto (Lahti & Salminen 2008, 17)\nTaloushallinnon prosesseihin kuuluu ostolasku-, myyntilasku-, matka- ja kululaskuprosessit sekä maksuliikenne, kassanhallinta ja käyttöomaisuuskirjanpito.\nKaikkien näiden toimintojen ja prosessien aikaansaamat tapahtumat kirjataan\npääkirjanpitoon. Pääkirjanpitoprosessi voidaan jakaa erilaisiin osaprosesseihin.\nTällaisia prosesseja ovat muun muassa erilaisten erien jaksotukset, täsmäytykset ja tilikauden sulkeminen. Pääkirjanpito toimii raportoinnin pohjana. Parhaimmillaan yrityksen strategian mukainen taloushallinnon järjestelmä kattaa\nkoko yrityksen kaikki toiminnot, mikä tarkoittaa sitä, että prosessien ja toimintojen tapahtumat ja tiedot tallentuvat kaikki yhteen ja samaan integroituun järjes13\ntelmään ja ovat vuorovaikutuksessa keskenään. (Lahti & Salminen 2008, 16–\n2.2 Taloushallinnon tietojärjestelmät\nTaloushallinnon tietojärjestelmät keräävät taloudellista tietoa yrityksen toiminnasta ja tuottavat siitä informaatiota raporttien pohjaksi. Raportoinnin luotettavuuden ja laadun kannalta yrityksen tarpeita vastaavan järjestelmän valinta on\nhyvin tärkeää. Eri toimialoilla toimivilla ja erikokoisilla yrityksillä on hyvin erilaiset\njärjestelmätarpeet. Järjestelmävalinnat pyritään tekemään aina yrityksen tai organisaation tilanteen ja tarpeiden mukaan niin, että sillä on positiivinen vaikutus\ntyön tehokkuuteen ja sujuvuuteen (Lahti & Salminen 2008, 30–40).\nTaloushallinnon tietojärjestelmä voi olla eriytetty niin, että jokaisella prosessilla\non oma erillissovellus tai taloushallinnon järjestelmä voi olla osa kaikki toiminnot\nkattavaa integroitua toiminnanohjausjärjestelmää. Järjestelmä- ja ohjelmistovalintoihin vaikuttavat yrityksen tarpeiden lisäksi sen valitsema strategia, järjestelmässä käytetty teknologia, sen kokonaiskustannukset, alkuinvestointi, järjestelmän joustavuus ja sen ylläpito, kehitys sekä sen käytettävyys loppukäyttäjälle. Lisäksi järjestelmän saatavuus ja toimittajan tarjoamat muut palvelut vaikuttavat järjestelmän valintaan (mt.).\nSeuraavaksi esitellään yleisesti markkinoilla olevia erillisohjelmistoja ja integroituja toiminnanohjausjärjestelmiä, niiden käyttäjiä sekä niiden välisiä eroja.\nPienyrityksien taloushallinnon tarpeet ovat hyvin suppeat ja vakioidut verrattuna\nkeskisuuriin ja suuriin yrityksiin ja organisaatioihin. Tämä johtuu pienyritysten\nsuppeasta toiminnasta ja toimintojen ja prosessien pienestä määrästä. Pienillä\nyrityksillä on yleensä käytössään standardikirjapito-ohjelma, joka täyttää taloushallinnon tarpeet ja joka sisältää asiakasrekisterin ja myyntilaskutuksen, osto14\nreskontran ja pääkirjanpidon sekä perusraportoinnin. Myös pienyrityksillä on\nerilaisia tarpeita, joten markkinoilla on myös monipuolisempia kirjanpitoohjelmia, jotka sisältävät esimerkiksi toiminnallisuudet yksinkertaiseen varastonhallintaan ja nettikaupan ylläpitoon (Lahti & Salminen 2008, 30–40).\nMyös keskisuurille yrityksille on tarjolla taloushallinnon erillissovelluksia, jotka\nvoidaan kuitenkin räätälöidä ja mukauttaa yrityksen omien tarpeiden mukaisiksi\nhelpommin kuin pienyrityksille. Pienyritysten tarvitsee keskittyä pääasiallisesti\nlakisääteisen kirjapidon toteuttamiseen, kun taas keskisuuressa yrityksessä\nnähdään jo tarve kattavammalle järjestelmälle, joka tuottaa raportteja johdon\npäätöksenteon tueksi. Erillissovellukset tarjoavat johdon raportointijärjestelmän\nlisäksi muun muassa kirjanpito- ja maksuliikenneohjelmistoja, ostolaskujen sähköisen käsittelyn sovelluksia, palkka- sekä henkilöstöhallinnon, rahoituksen ja\nkassasuunnittelun ohjelmistoja. Näistä ohjelmistoista voidaan yritykselle räätälöidä sen tarpeiden mukainen paketti. Ongelmana tällaisissa paketeissa on vuorovaikutuksen puute sovellusten kesken. Tällöin taloushallinnon tehokkuus\nsaattaa kärsiä, kun esimerkiksi tietoa joudutaan syöttämään moneen eri sovellukseen (mt.)\nJotkin erillissovellukset on mahdollista integroida keskenään. Tämä riippuu kuitenkin niiden välisistä eroista sovellusten toimivuudessa. Lisäksi osa yrityksistä\nottaa erilaisia lisäsovelluksia täydentämään kokonaisvaltaista toiminnanohjausjärjestelmäänsä. (mt.)\n2.2.2 Integroitu toiminnanohjausjärjestelmä\nTaloushallinnon tarpeet kasvavat yrityksen ja organisaation koon mukaan. Liiketoimintaprosessien määrän kasvaessa tarve kokonaisvaltaiselle toiminnanohjausjärjestelmälle kasvaa myös. Osa keskisuurista yrityksistä käyttää erillissovelluksia taloushallintonsa hoitamiseen, kun taas toinen osa ja suuryritykset\ntarvitsevat siihen jo laajemman järjestelmän. Tällainen ERP- eli toiminnanohjausjärjestelmä koostuu toisiinsa integroiduista erilaisista sovelluksista, jotka\nkäyttävät yhteistä keskitettyä päätietokantaa. Toiminnanohjausjärjestelmä sisäl15\ntää omat myynnin, tuotannon, projektihallinnan, henkilöstöhallinnon, logistiikan\nja materiaalihallinnon moduulit. Integroinnin ansiosta sovellukset ovat vuorovaikutuksessa keskenään, minkä vuoksi tietoa ei tarvitse syöttää järjestelmään\nuseammin kuin kerran, jolloin myös päällekkäiset työvaiheet poistuvat. Tältä\nosin integroitu järjestelmä on huomattavasti erillisohjelmistoja tehokkaampi. Erilaiset toiminnanohjausjärjestelmät sisältävät jokainen omat vahvuutensa sen\nmukaan, mille toimialalle ne on suunnattu. Jossain järjestelmässä saattaa olla\nesimerkiksi kankeampi taloushallinnon toiminnallisuus, kun taas esimerkiksi\nmyynnin ja asiakkuudenhallinnan toiminnallisuus on erinomainen. Tällaisessa\ntapauksessa järjestelmiin voidaan integroida taloushallinnon erillissovelluksia\nlisäämään toiminnallisuutta. (mt.)\nJärjestelmätoimittajat pyrkivät koko aika kehittämään järjestelmiään ja ovat\nmuun muassa kehittäneet toiminnanohjausjärjestelmäversioita myös pienyrityksille. Toimittajien tavoitteena on tehdä järjestelmistä aina vain kattavampia\nmuun muassa johdon raportoinnin osalta. Suurimpia toiminnanohjausjärjestelmien toimittajia ovat muun muassa Baan, Oracle ja SAP. SAP:sta lisää kappaleessa 6. (mt.)\n2.3 Strategian vaikutus taloushallintoon\nStrategia määrää keinot tavoitteiden saavuttamiseksi, jolloin se määrää myös,\nminkälaisia sovelluksia ja järjestelmiä yrityksessä käytetään, se toimii ikään kuin\npohjana koko yrityksen toiminnalle. Menestyminen pitkällä tähtäimellä vaatii\nselkeän strategian ja selvät tavoitteet, jotka näyttävät suunnan koko yrityksen\ntoiminnalle. Strategia on toisin sanoen yritystoiminnan suunnannäyttäjä, jonka\navulla yritys pystyy tuottamaan itselleen kilpailuetua ja sidosryhmilleen hyötyä.\n(Vilkkumaa 2005, 50; 52)\nStrategian muodostamiseksi yrityksellä tulee olla selvä kuva elämäntehtävästään. Menestyäkseen pidemmällä tähtäimellä sen on tiedostettava olemassaolonsa tarkoitus (Vilkkumaa 2005, 20–21).\n2.3.1 Yrityksen elämäntehtävä\nYrityksen elämäntehtävä koostuu sen toiminta-ajatuksesta, arvoista ja visiosta.\nNäiden osa-alueiden säännöllinen tarkastelu ja päivittäminen ovat äärimmäisen\ntärkeää yrityksen toiminnan, sen jatkuvuuden ja elämäntehtävän toteutumisen\nkannalta. Kun yritys itse uskoo tehtäväänsä, pyrkimyksiinsä, arvoihinsa ja visioon, siihen uskovat myös muutkin: henkilökunta, yhteistyökumppanit, rahoittajat, asiakkaat sekä muut yrityksen sidosryhmät. (Vilkkumaa 2005, 20–31)\nYrityksen toiminta-ajatus luo pohjan sen toiminnalle, strategiselle pohdinnalle ja\nsuunnittelulle. Eri toimialoilla, mutta myös samalla toimialalla toimivilla yrityksillä\nja yhteisöillä voi olla täysin erilaiset toiminta-ajatukset, mutta ne vastaavat aina\nsamaan kysymykseen: Miksi yritys on olemassa ja mitä se tekee? Tähän kysymykseen voidaan vastata kahdella eri tavalla, yrityksen tekemien pidemmän ja\nlyhyemmän aikavälin strategisten valintojen mukaan. Pidemmän aikavälin toiminta-ajatus kertoo, mihin yritys pyrkii esimerkiksi seuraavan kymmenen vuoden aikana, kun taas lyhyemmän aikavälin toiminta-ajatus keskittyy yksityiskohtaisempaan, operatiiviseen toimintaan. (Vilkkumaa 2005, 22–24)\nTärkeänä osana yritystoiminnan järjestämistä ovat yrityksen arvot. Arvot määräävät, kuinka yrityksen jokapäiväinen toiminta on järjestetty. Arvojen toteutumiseksi jokaisen yrityksessä toimivan on oltava perillä niistä ja keinoista, joilla arvot voidaan toteuttaa. Arvojen tulee olla realistisia ja käytännössä mahdollisia\ntoteuttaa. Joskus yrityksen asettama arvo ja käytännössä toteutunut arvo ovat\ntäysin erilaiset. Tällaisessa tilanteessa yrityksellä voi esimerkiksi olla väärät keinot arvojensa toteuttamiseksi. Oli syy mikä hyvänsä, tulee se selvittää, jotta\nvoidaan ottaa käyttöön oikeat keinot, joilla arvot toteutuvat. Yrityksen ja sen\ntoiminnan kehittämisen kannalta on siis tärkeää jatkuvasti seurata, kuinka asetetut arvot toteutuvat ja kuinka niitä voitaisiin parantaa. (Vilkkumaa 2005,\nVision tulee määrittää yrityksen tahtotila, mihin yritys on toiminnallaan pyrkimässä ja mitkä ovat pitkän aikavälin tavoitteet. Hyvä visio on yksinkertainen,\njohdonmukainen, eikä ole ristiriidassa muiden elämäntehtävien osa-alueiden\nkanssa ja niin mukaansatempaava tai voimallinen, että yrityksen henkilökunta\ntyöskentelee mielellään tällaisen vision puolesta. (Vilkkumaa 2005, 29–31)\n2.3.2 Strategian jalkauttaminen\nYrityksen toiminta-ajatuksen, arvojen ja vision tulee toteutuakseen olla näkyvillä\nsen jokapäiväisessä toiminnassa jokaisella yrityksen toiminnan tasolla. Elämäntehtävän toteuttamiseksi yrityksen tulee määrittää sen strategiset liiketoimintaalueet, joilla yritys haluaa toimia nyt ja tulevaisuudessa. Strategisten tavoitteiden asettamiseksi tulee yrityksen tehdä analyysejä sen ulkoisista ja sisäisistä\ntekijöistä muun muassa liiketoiminta-alueidensa toimintaedellytyksistä, asiakkuuksista ja asiakkaista sekä oman toiminnan tehokkuudesta ja yrityksen talouden tilasta. (Vilkkumaa 2005, 20–21)\nKun tavoitteet on asetettu, valitaan perusstrategia. Perusstrategioita ovat kustannusjohtajuus, erilaistaminen ja keskittyminen. Tämän jälkeen laaditaan toimintasuunnitelma, jonka tarkoituksena on esittää strategia käytännön toimenpiteinä ja toimintana, jotka myöhemmin toimivat mittaamisen ja seurannan perustana. Strategiaa toteutetaan vuotuisten toimintasuunnitelmien eli budjettien\navulla ja ne muodostavat perustan strategian jalkauttamiselle. Kun strategian\nmukaiset tavoitteet eivät toteudu, on yrityksen palattava tarkastelemaan elämäntehtäväänsä ja punnittava uudelleen sen ja liiketoiminta-alueensa ja liikeideansa realistisuutta ja tarvittaessa muokattava niitä uuteen uskoon. (mt.)\nKun strategia on selvä ja taloushallinnon järjestelmä sen mukainen, taloushallinnon ja sen järjestelmien tehokkuutta voidaan lisätä pyrkimällä digitaaliseen\ntaloushallintoon ja hyödyntämällä tietotekniikan kehitys. Seuraavassa luvussa\nkäsitellään digitaalista taloushallintoa ja sen tuomia hyötyjä yritykselle.\n2.4 Kohti digitaalista taloushallintoa\nTaloushallinnon sähköistymisen yleistyessä 1990-luvulla siirryttiin paperittomaan kirjanpitoon, mikä tarkoittaa kirjanpidon tositteiden esittämistä sähköisessä muodossa. Paperiton kirjanpito ei välttämättä ole merkki tehokkuudesta,\nkoska tositeaineisto voidaan muuttaa sähköiseksi myös jälkikäteen, jolloin työvaiheita tulee lisää ja tehokkuus kärsii. 2000-luvulla siirryttiin sähköiseen taloushallintoon, minkä mahdollisti tietotekniikan ja eri sovellusten kehitys sekä Internetin ja sähköisten palvelujen, kuten pankkipalvelujen yleistyminen. Sähköinen taloushallinto on digitaalisen taloushallinnon edellytys, se tarkoittaa, että\nyrityksen taloushallinnon tulee olla kokonaan sähköinen, jotta se pystyisi siirtymään digitaaliseen taloushallintoon. Tällä hetkellä osa yrityksistä on jo osaksi\ndigitalisoinut taloushallintonsa tai on ainakin siirtymässä digitalisoituun taloushallintoon. (Lahti & Salminen 2008, 22–25).\nTietotekniikan kehitys asettaa vaatimuksia taloushallinnolle. Pysyäkseen kehityksessä mukana ja tehostaakseen toimintaansa, yrityksen tulee pitää käyttämänsä sovellukset ajan tasalla sekä hyödyntää toiminnassaan Internetiä, itsepalvelua ja sähköistä asiointia. Sähköinen asiointi tarkoittaa tietoverkkojen yli\ntapahtuvaa kanssakäymistä eli sähköpostin ja verkon välityksellä tapahtuvaa\nasiointia sekä digitaalisen tiedon käsittelyä. Sähköisestä taloushallinnosta ollaan vähitellen siirtymässä digitaaliseen taloushallintoon. Digitaalisuus voidaan\nkuitenkin saavuttaa vasta, kun yhtä taloushallinnon osa-aluetta eli verkkolaskujen käyttöönottoa on kehitetty eikä paperisia laskuja enää ole. Verkkolaskutus\ntarkoittaa sitä, että myyjä lähettää laskun tiedot sähköisessä muodossa ja ostaja vastaanottaa ne ja käsittelee samassa muodossa kuin ostaja on laskun tiedot\nlähettänyt. Sekä sähköisen että digitaalisen taloushallinnon saavuttaminen edellyttää paperitonta kirjanpitoa, joka lisää kustannustehokkuutta ja tehokkuutta\nyrityksen toiminnassa (Lahti 2008, 18 - 23).\nDigitaalisella taloushallinnolla tarkoitetaan taloushallinnon kaikkien tietovirtojen\nja käsittelyvaiheiden automatisointia ja käsittelyä digitaalisessa muodossa.\n(Lahti & Salminen 2008, 19)\nNiin kuin edellä jo mainittiin, sähköinen ja digitaalinen taloushallinto edellyttää\npaperitonta kirjanpitoa. Tämä tarkoittaa kirjanpitomateriaalin, tositteita ja arkistointia myöten, käsittelyä sähköisessä muodossa. Tämä mahdollistaa sen, että\ntietoon myös päästään käsiksi sähköisesti, mikä säästää huomattavasti aikaa ja\nsitä kautta lisää tehokkuutta. Digitaalisuus edellyttää tiedon siirron ja käsittelyn\nsähköistämistä sekä toistuvien rutiinien automatisointia sekä koko yrityksen kattavaa integroitua järjestelmää, johon tietoa ei tarvitse syöttää useammin kuin\nkerran (Lahti 2008, 21).\nAito digitaalisuus voidaan saavuttaa vasta, kun yrityksen sidosryhmät ovat sähköistäneet toimintojaan. Esimerkiksi ostolaskun lähettäminen ostajayritykselle\nsähköisessä muodossa mahdollistaa myyjäyrityksen taloushallinnon digitaalisuuden. (Lahti & Salminen 2008, 21)\nDigitaalisuuden tuomat hyödyt\nNiin kuin edellä jo mainittiin, tehokkuus on ehdottomasti ensimmäinen digitaalisen taloushallinnon tuoma hyöty verrattuna paperiseen ja manuaaliseen taloushallinnon prosesseihin. Tehokkuuden kasvu merkitsee yritykselle tässä tapauksessa myös kustannussäästöjä, kun arkistointitilaa ei enää tarvita ja automatisoidut työvaiheet vapauttavat käsipareja muihin tehtäviin eikä kalliita postikuluja\ntarvitse enää maksaa, kun tieto liikkuu sähköisessä muodossa (Lahti & Salminen 2008, 27).\nSiirtyminen sähköisestä digitaaliseen taloushallintoon voi lisätä tehokkuutta jopa\n90 prosenttia. Yrityksen tietojärjestelmissä ei ole enää päällekkäistä tietoa ja\ntieto löytyy aina yhdestä paikasta järjestelmän integroinnin myötä. Kun yritys\nautomatisoi toimintojaan, mahdollisuus inhimillisiin virheisiin pienenee huomattavasti ja järjestelmien tuottaman tiedon luotettavuus kasvaa. Digitaalisuus tuo\nmyös riippumattomuuden ajasta ja paikasta, enää ei tarvitse mennä toimistoaikana arkistoon etsimään milloin mitäkin dokumenttia, kun digitaalisessa talous-\nhallinnossa arkiston selailuun riittää päätelaite ja Internet-yhteys. (Lahti & Salminen 2008, 27–28)\nDigitaalinen taloushallinto on myös ekologinen, se säästää luontoa ei pelkästään sen paperittomuuden kautta, mutta myös esimerkiksi niin, ettei työntekijöiden tarvitse enää välttämättä liikkua paikasta A paikkaan B suorittamaan sellaisia asioita, joita ei ennen voinut suorittaa sähköisesti. (Lahti & Salminen 2008,\nJotta taloushallinnon järjestelmät tuottaisivat mahdollisimman laadukkaita ja\nluotettavia raportteja yrityksen johdon päätöksenteon tueksi, on taloushallinnossa tehtävä oikeanlaisia strategian huomioonottavia valintoja, jotka koskevat\nmuun muassa sen toimintoja ja prosesseja. Taloushallinnon digitalisoituminen\nja tietotekniikan kehittyminen parantavat järjestelmien tuottamien raporttien laatua ja käytettävyyttä. Aihetta käsitellään lähemmin kappaleissa 4 ja 5.\nTaloushallinto tuottaa raportteja sen ulkoisille ja sisäisille sidosryhmille erilaisiin\nkäyttötarpeisiin. Raportoinnin merkitys on suuri, koska se tuottaa tietoa päätöksenteon tueksi ja antaa mahdollisuuden analysoida tietojärjestelmien keräämiä\ntietoja ja kehittää yritystoimintaa. Ulkoisten raporttien sisältö perustuu yrityksen\nkirjanpitotileihin ja on sitä kautta lailla säädeltyä, kun taas johdon laskennan\nraportit perustuvat ulkoisten raporttien tuottaman tiedon lisäksi yrityksen omiin\ntavoitteisiin, tarpeisiin ja strategiaan, joita yritys itse säätelee. (Lahti & Salminen\nLaskentatoimi voidaan jakaa kahteen pääalueeseen: ulkoiseen eli yleiseen laskentatoimeen ja sisäiseen eli johdon laskentatoimeen. Laskentatoimen ominaispiirteitä ovat informaation kerääminen, suunnitelmallisuus ja järjestelmällisyys. Laskentatoimi helpottaa kommunikointia yrityksessä, auttaa sen toiminnan\nohjaamisessa ja tavoitteisiin pääsemisessä. Yrityksen tulee valita laskentajärjestelmänsä niin, että se tuottaa keräämänsä tiedon pohjalta yrityksen päätöksenteon kannalta hyödyllistä informaatiota. Hyödyllisen informaation esiintuominen saattaa kuitenkin olla haasteellista, mikä johtuu laskentajärjestelmien käsittelemistä ja tuottamista suurista tieto- ja informaatiomassoista. Kuvio 3.1 selventää laskentatoimen jakoa ulkoiseen ja sisäiseen laskentatoimeen sekä kirjanpidon merkitystä laskentatoimen prosesseissa (Vilkkumaa 2005, 49; Leppiniemi 2010a; Westerlund 2010).\n- ulkoiset raportit\nKuvio 3.1 Laskentatoimi (Leppiniemi 2010a)\nLaskentatoimella on kaksi perustehtävää: rekisteröinti- ja hyväksikäyttötehtävä.\nLaskentatoimi tuottaa rekisteröimistään tiedoista informaatiota sisältäviä raportteja yrityksen päätöksenteon tueksi. Tiedot kerätään ja tallennetaan yrityksen\nkirjanpitojärjestelmään, jonka pohjalta muodostetaan ulkoisten sidosryhmien\nhyväksikäyttämiä raportteja ja tilinpäätöksiä sekä yrityksen sisäiseen käyttöön\ntarkoitettuja johdon laskelmia ja raportteja. Johdon raporttien pohjaksi ei riitä\npelkästään yrityksen kirjanpito, vaan sen lisäksi käytetään valvonta- ja suunnittelujärjestelmien tallentamia tietoja yrityksen tarpeiden mukaan esimerkiksi sen\nasiakkaista, tuotteista tai osastoista. (Leppiniemi 2010a; 2010b)\nLaskentatoimen raporttien käyttötarkoituksia ja niiden käyttäjiä on monia. Lakisääteisiä ulkoisen laskennan raportteja, esimerkiksi tuloslaskelma- ja tasera22\nportteja, käyttävät yrityksen omistajat, tilintarkastajat, rahoittajat, kaupparekisteri\nja verottaja. Johdon raportteja käyttävät työssään muun muassa yrityksen johto,\nhallitus sekä yrityksen eri toimintojen päälliköt ja vastaavat. Kirjanpidon kirjausten oikeellisuuden varmistamiseksi kirjanpitäjät ja controllerit käyttävät pääkirjanpidon raportteja, ja yrityksen sisäinen tarkastus käyttää työssään kontrolliraportteja. Raportit asiakkaista ja myynneistä kiinnostavat myyjiä ja raportit ostoista, varastonarvoista ja toimituksista ostajia ja varastovastaavia. Eri kustannuspaikkavastaavat seuraavat kustannuspaikkaraportteja selvittääkseen muun muassa oman kustannuspaikkansa kuluja ja niiden pysymistä budjetin mukaisina.\n(Lahti & Salminen 2008, 150–151)\n3.1 Yleinen laskentatoimi\nYrityksen kirjanpidon tietojärjestelmä toimii perustana yleiselle laskentatoimelle.\nKoska kirjanpito toimii yleisen laskentatoimen raporttien ja osaltaan myös johdon raporttien pohjana, kirjanpidon ratkaisut vaikuttavat raportteihin, niiden laatuun ja luotettavuuteen, jolloin niillä on myös vaikutus päätöksenteon laadullisuuteen. Tämän vuoksi on hyvin tärkeää, että yrityksessä pyritään aina noudattamaan kirjanpitolainsäädäntöä ja hyvää kirjanpitotapaa. (Neilimo & Uusi-Rauva\nYleisen laskentatoimen tehtävänä on tuottaa raportteja ja laskelmia sen sidosryhmille, muun muassa omistajille voitonjakolaskelmina sekä muille sidosryhmille informaatiolaskelmina. Suurin osa yleisen laskentatoimen raporteista on julkisia asiakirjoja. Yleisen laskentatoimen raportteja ovat yrityksen rahoituksellista\ntilannetta ja taloudellista asemaa kuvaava tase, tilikauden tuloksesta kertova\ntuloslaskelma sekä rahan käyttöä ja lähteitä kuvaava rahoituslaskelma. Nämä\nraportit ovat suurelta osin lailla säädeltyjä ja niiden oikeellisuuden ja luotettavuuden tarkistaa tilintarkastaja.\nKirjanpitovelvollisen tulee laatia tilikausittain\ntilinpäätös, joka sisältää kirjanpitolautakunnan asettamien yleisohjeiden mukaiset tuloslaskelman ja taseen. Lisäksi julkisen osakeyhtiön ja suuren yrityksen\nrajat täyttävän yrityksen tulee laatia toimintakertomus, jonka erittelee kuluneen\ntilikauden merkittävät tapahtumat, auttaa ymmärtämään kirjanpitovelvollisen\ntaloudellista tilannetta ja valottaa yrityksen tulevaisuuden suunnitelmia ja näkymiä (Neilimo & Uusi-Rauva 2005; Tomperi 2007; Leppiniemi 2010a; KPL 3:1).\n3.1.1 Kirjanpidon yleisimmät säädökset\nKirjanpitolautakunta on antanut seuraavan lausunnon: ”Tilinpäätöksen on annettava oikeat ja riittävät tiedot, oikea ja riittävä kuva, kirjanpitovelvollisen tuloksesta ja taloudellisesta asemasta (KPL 3:2). Tällaisen kuvan muodostumiseksi\nkirjanpitoon tehtyjen merkintöjen, kirjausten, on oltava oikeita ja riittäviä sekä\ntilikaudella että tilinpäätöstä laadittaessa.” Toisin sanoen yrityksen tulee antaa\ntoiminnastaan mahdollisimman totuudenmukainen kuva ja siksi yleisen laskentatoimen raporttien huolellinen laatiminen kirjausten teosta lähtien on avainasemassa tämän velvollisuuden täyttämiseksi. (Leppiniemi 2010)\nSuomessa kirjanpito on lakisääteistä ja erittäin säädeltyä ja sen tarkoituksena\non selvittää yrityksen tilikauden tulos, se myös mahdollistaa tilinpäätöksessä\nannettujen tietojen oikeellisuuden ja luotettavuuden tarkastamisen. Kirjanpidosta määrää kirjanpitolaki ja -asetus, joiden tulkinnasta ja hyvän kirjanpitotavan\nedistämisestä vastaa kirjanpitolautakunta, KILA. (Tomperi 2007, 11.)\nKPL:n 1 luvun 1 §:n mukaan kirjanpitovelvollisia ovat muun muassa osakeyhtiöt, osuuskunnat, avoimet ja kommandiittiyhtiöt sekä erilaiset yhdistykset ja uskonnolliset yhdyskunnat. KPL:n 1 luvun mukaan kirjanpidon tulee olla kahdenkertaista ja sen tulee noudatella hyvää kirjanpitotapaa, joka mahdollistaa jokaisen tehdyn kirjauksen tarkistamisen. Hyvää kirjanpitotapaa ei ole tarkemmin\nmääritelty kirjanpitolaissa, mutta sen piirteitä löytyy kirjanpitolaista ja asetuksesta sekä muusta lainsäädännöstä ja kirjanpitolautakunnan antamista\nlausunnoista (Tomperi 2007).\nKirjanpitolain toisessa luvussa säädetään lähemmin, mitä kirjanpitoon tulee kirjata, millä perusteella ja mitä kirjanpitoaineiston tulisi sisältää. Riittävän kirjanpitoinformaation tuottamiseksi jokaisen kirjanpitovelvollisen on pidettävä kirjaa\nmenoistaan, tuloistaan, rahoitustapahtumistaan ja niiden oikaisu- ja siirtoeristä.\nNämä liiketapahtumat kirjataan niille tarkoitetuille tileille, joista kirjanpitovelvolli24\nsen tulee pitää luetteloa sisältäen erittelyn kirjanpitotilien sisällöistä. (KPL 2:12.)\nKerättyjen tietojen ja tuotettujen raporttien tarkistettavuuden kannalta on tärkeää, että kirjanpito ja yleisen laskennan raportit laaditaan kirjanpitolainsäädännön\nmukaisesti. Mitä huolellisemmin kirjanpito ja raportit on laadittu, sitä luotettavampaa informaatiota niistä saadaan. Seuraavassa luvussa esitellään yleisen\nTaseen tehtävänä on osoittaa kirjanpitovelvollisen tilinpäätöshetken taloudellinen asema. Tase sisältää yrityksen varat ja velat niiden epälikvidiysjärjestyksessä eli lähdetään niistä eristä, jotka ovat vaikeimmin muutettavissa rahaksi ja\nedetään lopulta kaikkein likvideimpiin eriin eli muun muassa vaihtuviin vastaaviin kuuluviin käteisvaroihin. Kirjanpitoasetuksen antama taseen perusrakenne\non kuvion 2.3 mukainen (Leppiniemi 2010a).\nKuvio 3.2 Taseen perusrakenne (KPA 1:6)\nTase jaetaan kahteen osaan, vastaavaa ja vastattavaa -puoliin, joiden tarkoituksena on osoittaa rahan käyttökohteet ja rahan lähteet, niin kuin kirjanpidossa\ntulee nämä osoittaakin (Tomperi 2007, 152).\nRahan käyttökohteita ovat yrityksen pysyvät ja vaihtuvat vastaavat, pysyvien\nvastaavien tarkoituksena on tuottaa tuloa pidemmällä aikavälillä. Pysyviä vastaavia ovat yrityksen omistamat aineettomat ja aineelliset hyödykkeet, näitä\novat aineettomista esimerkiksi aineettomat oikeudet ja aineellisista yrityksen\nomistamat maa- ja vesialueet, rakennukset sekä koneet ja kalusto. Vaihtuvia\nvastaavia ovat puolestaan yrityksen vaihto-omaisuus, saamiset, rahoitusarvopaperit sekä rahat ja pankkisaamiset. (Tomperi 2007, 155–158)\nYrityksen rahan lähteet löytyvät taseen vastattavaa puolelta jossa eritellään varojen ja velkojen lisäksi tilinpäätössiirtojen kertymä sekä pakolliset varaukset.\nTilinpäätössiirtojen kertymiä ovat liian suurista poistoista syntyvä poistoero ja\nvapaaehtoiset varaukset, joita voidaan muodostaa tulevia hankintoja varten,\nkun taas pakolliset varaukset muodostetaan tulevia menoja ja menetyksiä varten. Yksityiskohtaisempi kirjanpitolautakunnan yleisohjeen mukainen tase löytyy\nliitteestä 1. (Tomperi 2007, 158–159)\nTuloslaskelman tulee osoittaa, kuinka tilikauden tulos on muodostunut. Kirjanpitolautakunta on laatinut kirjanpitoasetuksen, joka sisältää kaksi tuloslaskelmakaavaa, kululajipohjaisen ja toimintokohtaisen, joiden mukaan liiketoimintaa harjoittavien tulee tuloslaskelmansa laatia. Koska useimmat liiketoimintaa harjoittavat kirjanpitovelvolliset käyttävät kululajipohjaista tuloslaskelmakaavaa, käydään lyhyesti läpi kululajipohjainen tuloslaskelmakaavan rakenne. Kuvion 2.4\nmukaisen tuloslaskelmakaavan eriä on yhdistelty, mikä edellyttää sitä, että tuloslaskelmasta voidaan saada edelleen yhdistelystä huolimatta oikeat ja riittävät\ntiedot. (Leppiniemi 2010a, Tomperi 2007, 144;150)\nKuvio 3.3 Kululajipohjaisen tuloslaskelman rakenne (Leppiniemi 2010a)\nLiikevaihto koostuu yrityksen toimialan määrittelemästä, varsinaisesta toiminnasta saadut myyntituotot, vähennettynä myynnin oikaisu- ja siirtoerillä. Tällaisia eriä ovat muun muassa saadut käteisalennukset ja myynneistä suoritettava\narvonlisävero. Liikevaihtoa oikaistaan valmiiden ja keskeneräisten tuotteiden\nvarastonmuutoksella, lisätään liiketoiminnan muut tuotot, kuten vuokrat ja vähennetään liiketoiminnan kulut, jotka muodostuvat pääosin materiaaleista ja\npalveluista, jolloin lopulta saadaan liikevoitto tai -tappio. (Tomperi 2007, 147–\nLiikevoittoa (-tappiota) oikaistaan rahoitustuottojen ja -kulujen erotuksella. Rahoitustuotot muodostuvat muun muassa korko- ja osinkotuotoista ja rahoituskulut, esimerkiksi vieraan pääoman kuluista. Kun liikevoitto/-tappio oikaistaan rahoituksen erillä, saadaan voitto/-tappio ennen satunnaisia eriä. Erä on satunnainen, kun se on kertaluonteinen, mutta liiketoiminnan kannalta olennainen\nerä. (Tomperi 2007, 149)\nSatunnaisten erien jälkeen voitosta/tappiosta vähennetään edelleen tilinpäätössiirrot sekä verot. Tilinpäätössiirrot ovat tuloksen järjestelyeriä, joista esimerkkinä erä poistoeron muutos, joka sisältää tilikaudella pysyvistä vastaavista tehtyjen suunnitelman ylittävät tai alittavat poistot. Kun kaikki erät on lopulta oikaistu,\nsaadaan tilikauden voitto tai tappio. Yksityiskohtaisempi kirjanpitolautakunnan\nyleisohjeen mukainen tuloslaskelma on liitteessä 2. (Tomperi 2007, 149.)\n3.1.4 Rahoituslaskelma ja liitetiedot\nRahoituslaskelma on selvitys yrityksen hankkimista varoista ja niiden käytöstä.\nJos tuloslaskelma ja tase on laadittu suoriteperusteisesti, ne on muutettava\nmaksuperusteisiksi, muuten rahoituslaskelma ei näytä todellisia rahavirtoja. Rahoituslaskelmassa on kolme eri rahavirtaa, liiketoiminnan, investointien ja rahoituksen rahavirrat. Liitteessä 3 esitetään kirjanpitolautakunnan yleisohjeen mukainen rahoituslaskelma. (Tomperi 2007, 162–163)\nKirjanpitovelvollisen tärkeimmän tehtävän eli oikean ja riittävän kuvan välittämistä toiminnastaan edesauttaa tilinpäätöksen osaksi laadittavat liitetiedot. Näihin liitetietoihin sijoitetaan kaikki se tieto, joka tilinpäätöksestä ei käy ilmi. Kirjanpitoasetuksen mukaisia liitetietoja ovat tilinpäätöksen laatimista, tuloslaskelmaa ja tasetta, tuloveroja ja vakuuksia ja vastuusitoumuksia, henkilöstöä ja\nomistuksia muissa yrityksissä koskevat sekä konserniin kuuluvaa kirjanpitovelvollista koskevat liitetiedot. (Tomperi 2007, 166)\n3.2 Johdon laskentatoimi\nLaskentatoimen toinen osa-alue on sisäinen eli johdon laskentatoimi. Johdon\nlaskentatoimen tehtävänä on tuottaa johdolle hyödyllisiä, päätöksenteon tueksi\ntarkoitettuja laskelmia ja raportteja. Johdon perustehtäviä ovat päätöksenteko,\ntoiminnan ohjaus ja seuranta. Johdon laskentatoimen tarkoituksena onkin tuottaa näitä toimintoja tukevia ja avustavia laskelmia, kuten suunnittelu-, valvontaja informaatiolaskelmia. Laskentatoimen toisen perustehtävän, hyväksikäyttöeli hyödyntämistehtävää toteutetaan johdon laskentatoimen avulla. Tietojärjestelmät tuottavat informaatiota yrityksen johdon päätöksenteonteon tueksi. Tuottaessaan laskelmia ja raportteja tietojärjestelmän tulisi huomioida tiedon laatu ja\nyrityksen strategiset valinnat, koska täysin turhan ja strategian kannalta hyödyt28\ntömän tiedon tuottaminen ei ole kannattavaa eikä tehokasta (Vilkkumaa 2005,\n49; Leppiniemi 2010a; Westerlund 2010).\nKun laskentatoimen raportteja tuotetaan ja käytetään, on kohdistettava huomio\nraporttien sisältämään tietoon. Se, mitä kukin erä sisältää, saattaa vaihdella eri\nyritysten kesken huomattavasti. Esimerkiksi toinen yritys tekee kaluston poistonsa viiden vuoden mukaan ja toinen seitsemän vuoden mukaan. Tunnuslukuja tarkasteltaessa ja niiden perusteella yrityksen menestystä arvioitaessa on\noltava perillä siitä, miten raportit on yrityksessä laadittu ja millaisia ratkaisuja\nyrityksen johto on tehnyt raportteja tuottaessaan. Asiaa voidaan lähestyä tarkastelemalla laskentatoimen ongelmia ja ratkaisumahdollisuuksia. Laskentatoimen ongelmia ovat laajuus-, arvostus-, jakamis- ja mittaamisongelma. (Neilimo\n& Uusi-Rauva 2005, 41–43)\nYrityksen johdon tehtävänä on tehdä päätöksiä esimerkiksi tulevista hankinnoista ja yrityksen tavoitteista. Hyvien ja järkevien päätöksien aikaansaamiseksi on\npäätöksentekijöiden punnittava eri vaihtoehtojen kannattavuutta niiden aikaansaamien tuottojen ja kustannusten perusteella. Suunnittelulaskelmat ovat joko\nvaihtoehtolaskelmia tai tavoitelaskelmia. (Leppiniemi 2010a; Vilkkumaa 2005,\nVaihtoehtolaskelmilla suunnitellaan tulevia investointeja ja hankintoja ja punnitaan eri vaihtoehtojen paremmuutta kannattavuuden avulla. Vaihtoehtolaskelmat tuovat pohjan päätöksenteolle, kun edessä on valinta kahden tai useamman vaihtoehdon välillä. Vaihtoehtolaskelman avulla voidaan esimerkiksi tehdä\nerilaisia hankintoja, kuten hankkia jokin kone ottaen huomioon yrityksen tarpeet\nja resurssit. (Leppiniemi 2010a; Vilkkumaa 2005, 287)\nTavoitelaskelmat avustavat johtoa toiminnan ohjaamisessa oikeaan suuntaan.\nTällaisten laskelmien tarkoituksena on pyrkiä vaikuttamaan yrityksen ja sen\nhenkilöstön toimintaan tavoitteisiin pääsemiseksi. Tavoitelaskelmia ovat muun\nmuassa budjetit ja standardit. (Leppiniemi 2010a)\nKun tavoitteet on asetettu ja toiminnan suunta on näytetty, on toiminnassa tapahtuvaa kehitystä seurattava. Seuranta tapahtuu valvontalaskelmien avulla,\njoita ovat budjettieroraportit, jotka kertovat, kuinka hyvin on osattu ennustaa\ntulevia tuottoja ja kuluja, niistä nähdään euromääräisesti, kuinka paljon toteuma\nja budjetoitu määrä eroavat toisistaan. Tällaisten laskelmien avulla saadaan\nselville ollaanko menossa oikeaan suuntaan ja näin voidaan reagoida nopeasti\nja tehdä ajoissa tarvittavia korjaustoimenpiteitä. (Leppiniemi 2010a; Vilkkumaa\nInformaatiolaskelmien eli tiedonjakamislaskelmien tarkoituksena on jakaa tietoa\nyrityksen toiminnasta ja saavutuksista. Näillä laskelmilla pyritään vaikuttamaan\nympäristöön ja sisäisen laskennan osalta henkilöstön toimiin (Leppiniemi\n3.3 Laskentatoimen ongelmat\nLaskentatoimen tuottamien raporttien lukemista ja tulkintaa helpottaa sen ongelmien tunteminen. Ongelmat tulisi huomioida jo raporttien sisältöä ja rakennetta suunniteltaessa, raportteja käytettäessä ja niitä kehitettäessä. Näin raporttien käyttäjät voivat saada niistä mahdollisimman suuren hyödyn päätöksentekoa ajatellen. (Neilimo & Uusi-Rauva 2005, 43)\nLaskentatoimen laajuusongelmaan sisältyy tuottojen ja kustannusten laajuus.\nOn selvitettävä, mitä tuottoja ja kustannuksia laskelmiin sisällytetään ja mitkä\nerät jäävät niiden ulkopuolelle. Yrityksen tulee päättää esimerkiksi, sisällytetäänkö laskelmiin liiketoiminnan tuottojen lisäksi myös satunnaiset tuotot tai jätetäänkö esimerkiksi liiketoiminnan muut kustannukset laskelmien ulkopuolelle.\nSe, kuinka laajuusongelma yrityksessä ratkaistaan, vaikuttaa tunnuslukujen arvoihin ja sitä kautta myös päätöksentekoon. Laajuusongelman ratkaiseminen\njohdon laskentatoimen puolella on hyvin yrityskohtaista, kun taas yleisen laskentatoimen puolella laajuusongelman ratkaisut ovat normitetumpia ja kirjanpitolainsäädännöllä ohjattua. (Neilimo & Uusi-Rauva 2005, 42)\nToinen laskentatoimen ongelmista on arvostusongelma, joka liittyy laskentatoimen raporteissa käytettäviin arvoihin. Ratkaisuvaihtoehdot ovat, että arvostuksessa käytetään joko hankintahintaa, päivähintaa tai jälleenhankintahintaa.\nYleisin ja myös yleisen laskentatoimen puolella käytetty arvostusmenetelmä on\nhankintahinta. Inflaation aikaan yrityksen toimintakyvyn säilyttämiseksi yritys voi\nvaihtaa esimerkiksi käyttöomaisuuseriensä arvostuksen päivähinnan tai jälleenhankintahinnan mukaiseksi. Tämän takia poistoerät ovat suuremmat ja enemmän tulorahoitusta säilyy yrityksen sisällä ja mahdollistaa myöhemmin laitteiden\nuusimisen huolimatta hintojen kohoamisesta. (Neilimo & Uusi-Rauva 2005, 42)\nKolmas laskentatoimen ongelmista on jakamisongelma, johon liittyy kaksi osaongelmaa: jaksotusongelma ja kohdistusongelma. Jaksotusongelma liittyy pääosin pitkävaikutteisten tuotannontekijöiden, kuten rakennusten, koneiden ja kaluston poistojen jaksotukseen eri vuosille. Jotta jaksotusongelmaan saataisiin\nratkaisu, on tiedettävä tuotannontekijän käyttöaika, johon usein poistoaika perustuu. Jakamisongelman toinen osa-alue eli kohdistusongelma liittyy tuottojen\nja kustannusten kohdistamiseen oikeille toiminnoille aiheuttamisperiaatetta\nnoudattaen. Tämä tarkoittaa sitä, että tuotot ja kustannukset kohdistetaan juuri\nniille toiminnoille ja tuotteille, jotka ne ovat aiheuttaneet. Aiheuttamisperiaatteen\nnoudattaminen ei aina kuitenkaan ole mahdollista, jolloin yrityksen tulee luoda\nomat mahdollisimman käyttökelpoiset ja luotettavat kohdistamisperiaatteensa.\n(Neilimo & Uusi-Rauva 2005, 42–43)\nLaskentatoimen neljäs ongelma, mittaamisongelma liittyy yrityksen käyttämiin\nlaskentatoimen rekisteröintijärjestelmiin ja niiden tarkkuuteen ja luotettavuuteen.\nMittaamisongelmaan liittyy myös resurssikäytön määrän rekisteröinti eli kuinka\npaljon esimerkiksi raaka-ainetta on käytetty yhden tuotteen valmistamiseen.\nJotta mittaamisongelma voitaisiin ratkaista, on mittaus tehtävä tarkasti ja mittaustulokset dokumentoitava. (Neilimo & Uusi-Rauva 2005, 43)\nJohdon raportointi on nimensä mukaan raportointia, joka on tarkoitettu johdon\ntyövälineeksi päätöksenteon tueksi sekä toiminnan suunnittelun ja seurannan\navustamiseksi. Se ei ole pelkkiä ulkoisen laskennan tuottamia tulos- ja tasetietoja, vaan sen perusajatuksena on antaa selvä kokonaiskuva yrityksen taloudesta ja sen toimintojen tilasta. Johdon raporttien tulee kertoa, miten on mennyt, miksi on mennyt näin ja mihin ollaan menossa sekä miten yrityksen ulkoiset\nja sisäiset tekijät vaikuttavat nykytilanteeseen ja mikä on niiden vaikutus tulevaisuudessa. Johdon raportoinnin tehtäviä selkeyttää kuvio 4.1. (Alhola & Lauslahti 2005, 173; Ikäheimo, Lounasmeri & Walden 2009, 15)\nMiksi on mennyt\nKuvio 4.1 Johdon raportoinnin tehtävät (Alhola & Lauslahti 2005, 173)\nEnnustaakseen tulevaa on yrityksen johdon suunnattava katse kohti mennyttä.\nTämä tarkoittaa muun muassa syiden etsimistä yrityksen menestymiselle tai\ntappioille. Kun syyt niihin on löydetty, on yrityksen helppo ryhtyä mahdollisiin\nkorjaaviin toimenpiteisiin. Johdon raportoinnissa on kyse menneen, nykyisyyden\nja tulevaisuuden analysoimisesta, jotta pystyttäisiin reagoimaan ajoissa tulevaan ja mahdollisesti muuttamaan toimia haluttuun lopputulokseen pääsemiseksi. Jotta yrityksen koko toiminnan johtaminen voisi olla ennakoivaa, on päivittäistoiminnan johtamisessa pidettävä silmät auki oikeille toimintatavoille ja\noltava valmiina reagoimaan jos näyttää siltä, että toiminta on menossa täysin\nväärään suuntaan. (Alhola & Lauslahti 2005, 173–174)\nRaportoinnin tarve pohjautuu yrityksen toiminnan seurannan tarpeeseen. Raportointi on seurannan keino, seurantajärjestelmät tuottavat tietoa yrityksen\nomasta toiminnasta ja ulkoisesta ympäröivästä maailmasta. Yrityksen toiminnalle oleellisimmat tiedot kootaan erilaisille raporteille, joiden antamien tietojen\nmukaan voidaan korjata toimintaa niin, että mennään strategian mukaiseen\nsuuntaan. Yrityksen toiminnan seurannan tarve ja seurannan kohteet määräytyvät yrityksen strategisten lähtökohtien mukaan eli eri yritykset seuraavat eri asioita ja käyttävät erilaisia mittareita riippuen niiden strategioiden mukaan. (Vilkkumaa 2005, 423.)\nTavoitteiden saavuttamiseksi ja suunnitelmien toteuttamiseksi liiketoimintaa ja\nsuunnitelmien toteutumista tulee siis seurata. Seuraamisen mahdollistavat raportit ja mittarit. Jotta raporttien ja mittareiden antamista tiedoista saataisiin\nkaikki mahdollinen hyöty irti ja niiden antamaa informaatiota voitaisiin hyödyntää\nmuun muassa päätöksenteon tueksi, on niiden antaman tiedon täytettävä tietyt\nkriteerit. Ennen kaikkea tiedon on oltava luotettavaa. Jos mittarin hyväksikäyttäjä ei luota sen antamaan informaatioon, ei muillakaan laatuvaatimuksilla ole\nmerkitystä. Mitä luotettavampi mittari on, sitä käyttökelpoisempaa ja laadullisempaa sen tuottama tieto on. Muita informaation laatuvaatimuksia ovat oleellisuus eli relevanttius, sen edullisuus, oikeellisuus sekä tarkkuus. (Vilkkumaa\nMittareiden tuottamalla tiedolla tulee olla oleellinen merkitys päätöksenteolle eli\nsen tulee vastata juuri niihin kysymyksiin, joita päätöksenteon aikana ilmenee.\nTiedon tulee siis tuottaa lisäarvoa päätöksen tekemisessä. Tiedon hyödyllisyyden tulee olla suhteessa sen edullisuuteen; mitä tarkempaa tietoa halutaan, sitä\nenemmän sen eteen joudutaan tekemään töitä ja sitä kalliimpaa se on. Vaatimus tiedon oikeellisuudesta liittyy hyvin vahvasti sen luotettavuuteen; jos mittarista saatu tieto ei ole riittävän oikeellinen, ei siihen myöskään voi luottaa. Lisäksi tiedon tulee olla riittävän tarkkaa, yhtä tarkkaa kuin millä tarkkuudella pää33\ntöksiä halutaan tehdä. Jos saatu informaatio on liian tarkkaa, tulee esille kustannuskysymys; kuinka edullista hyödynnetty tieto on, jos mittari tuottaa ylimääräistä, turhaa ja hyödyntämätöntä tietoa? Toisaalta taas jos saatu tieto ei ole\ntarpeeksi tarkkaa, ei sen pohjalta voida tehdä oikeellisia ja luotettavia päätöksiä.\n(Vilkkumaa 2005, 38)\nYrityksen strategiset valinnat sanelevat sen, minkälaisilla mittareilla sen toimintaa seurataan. Seurantajärjestelmiä ja mittareita valitessaan yrityksen tulee pitää mielessä strategiset tavoitteensa, jotta sen toimintaa voidaan ohjata oikeaan\nsuuntaan. Jos strategiset tavoitteet unohtuvat, ei voida tietää, mennäänkö oikeaan suuntaan. (Vilkkumaa 2005, 423.)\nYrityksessä tuotetaan erilaisia raportteja eri tarkoituksiin ja eri käyttäjien tarpeiden mukaan. Niiden sisältö ja yksityiskohtaisuus vaihtelevat sen mukaan, kenen\napuvälineeksi ne on tarkoitettu ja mistä näkökulmasta toimintaa tarkastellaan.\nRaportointi voidaan jakaa sisäiseen ja ulkoiseen raportointiin, mikä tarkoittaa\nmyös sitä, että raporttien käyttäjät jakautuvat samoin, raportteja käyttävät siis\nmuutkin kuin yrityksen johto. Ulkoisten ja sisäisten raporttien määrässä on myös\neroja, ulkoisia raportteja tuotetaan kerran vuodessa, kun taas sisäisiä raportteja\ntehdään kuukausi-, viikko- ja jopa päivätasolla. Sisäisiä raportteja tuotetaan\nkolmelle eri raportointitasolle: strategiatasolle eli ylimmälle johdolle, toiminnalliselle eli eri tulosyksiköiden esimiehille ja johdolle sekä operatiiviselle eli suorittavalle tasolle. Sisäisen raportoinnin eri raportointitasoilla pyritään vastaamaan\nerilaisiin johtamisen kysymyksiin. (Alhola & Lauslahti 2005, 175.)\nYrityksen johto pyrkii saamaan vastauksen siihen, ollaanko menossa tavoitteiden ja vision mukaiseen suuntaan eli strategisella tasolla raportointi ennustaa\ntulevaa, näyttää toiminnan kehityssuunnan ja tuottaa suuntaa antavia raportteja.\nYrityksen toiminnan seuranta voidaan toteuttaa erilaisilla mittaristoilla, esimerkiksi Balance Scorecardin avulla. Mittaristolla tarkoitetaan yrityksen itse valit34\nsemia, strategian mukaisia taloudellisia ja ei-taloudellisia mittareita, joiden arvoja seurataan ja reagoidaan sitten, kun arvot poikkeavat oleellisesti määritellyistä\narvoista. Taloudellisia mittareita ovat muun muassa käyttökate ja pääoman tuottoaste, joita täydentämään on mittaristoon valittava myös ei-taloudellisia mittareita, kuten asiakastyytyväisyyskysely. Näiden mittaristojen ja yksittäisten mittareiden pohjalta syntyvät johdon raportit, jotka kertovat, onko päästy tavoitteisiin\nja mikä on yrityksen toiminnan kehityssuunta. (Alhola & Lauslahti 2005, 175;\nJärvenpää ym. 2001, 183–184)\nSeuraavan tason eli toimintatason raporttien käyttäjiä ovat eri tulosyksiköiden\npäälliköt, esimiehet ja asiantuntijat. Tämän tason raportit keskittyvät vuosi- ja\nkuukausitasolla tarkastelemaan, meneekö vuosi suunnitelmien mukaan, riittävätkö rahat ja onko yrityksen toiminta kannattavaa ja vakavaraista sekä onko\nyrityksellä mahdollisuus kasvaa ja kehittyä toiminnassaan. Mitä alemmas raportointitasoilla mennään, sitä yksityiskohtaisempaa raporttien sisältämä tieto on.\nKun strategiatason raportit antavat suuntaa koko yrityksen tulevalle toiminnalle.\nToimintatason raportit kertovat, mitä on saavutettu eri toimintojen tasolla esimerkiksi kuukausittain tai jopa viikoittain ja esimerkiksi, kuinka on pysytty annetussa budjetissa. (Alhola & Lauslahti 2005, 175)\nOrganisaation kolmannella raportointitasolla eli tehtävätasolla kohdistetaan\nhuomio jokapäiväiseen eli operatiiviseen toimintaan. Tehtävätason raporteilla\npyritään vaikuttamaan esimiesten ja yksittäisten työntekijöiden toimintaan koko\nyrityksen toiminnan tehostamiseksi ja sen laadun parantamiseksi. Raportoinnin\ntarkoituksena on antaa työn kannalta oleellista informaatiota. Tämän tason raportteja ovat muun muassa tiimi tai yksilötasoiset myyntiraportit, joissa myynti\nesitetään esimerkiksi tuotteittain tai asiakkaittain. (mt.)\n4.2 Suorituskyvyn mittaamisjärjestelmät\nKehittääkseen toimintaansa yrityksen on mitattava sen suorituskykyä erilaisin\ntunnusluvuin ja mittarein, sen tulee koota omaa toiminta-ajatusta vastaava mit35\ntaristo, jonka avulla yrityksen johto saa vastauksen siihen, miten yrityksellä tai\nsen yksittäisillä tulosyksiköillä menee eli onko onnistuttu vai epäonnistuttu pyrkimyksissä toteuttaa yrityksen tavoitteita. Yritys asettaa tavoitteita ja valitsee\nstrategian, jolla tavoitteet tulisi saavuttaa. Seuraavaksi yrityksen tulee valita mittarit, jotka kertovat, onko valittu strategia oikea. Tällaisia mittareita ovat taloudelliset mittarit, jotka kertovat numeroin, kuinka on mennyt sekä ei-taloudelliset\nmittarit, jotka täydentävät taloudellisia mittareita ja kuvaavat yrityksen toiminnan\nkriittisiä menestystekijöitä. Näiden mittareiden yhdistelmä kertoo valitun strategian sekä tavoitteiden toteutumisesta. (Järvenpää ym. 2001, 183–184)\nSuorituskyvyn mittaamisessa on tärkeää ottaa mittauskohteeksi yrityksen toiminnan ja sen strategian kannalta oleellisia asioita. Jos yrityksellä ei ole selvää\nstrategiaa, sen on vaikea ryhtyä mittaamaan toimintansa kannalta tärkeitä asioita. Kehitettäessä strategisia suoritusmittaristoja moni yritys saattaa huomata,\nettä sillä ei olekaan täysin kokonaisvaltaista toimintasuunnitelmaa eikä strategiaa ei ole määritelty tarpeeksi huolellisesti. (Järvenpää ym. 2001, 184–185)\nEniten huomiota osakseen saaneita strategisia suoritusmittaristoja ovat ranskalainen Tableau de Bord, suorituskykypyramidi sekä aikaisemmin jo mainittu ja\nmyös käytännössä laajalle levinnyt Balanced Scorecard eli tasapainotettu mittaristo. Näissä mittaristoissa on ei-taloudelliset mittarit nostettu taloudellisten mittareiden rinnalle ja joissain mittaristoissa niitä on jopa painotettu enemmän kuin\ntaloudellisia mittareita. (Järvenpää ym. 2001, 192–193.)\n4.2.1 Taloudelliset ja ei-taloudelliset mittarit\nKun strategia ja tavoitteet ovat selvät, yrityksen tulee valita niitä palvelevat mittarit mittaamaan strategian toteutumista ja strategiaan pääsemistä. Tämän\nvuoksi yritys voi itse valita mittarit, joita käyttää ja soveltaa niitä tarpeidensa\nmukaan. Johdon laskentatoimessa ja mittareina käytettyjä tunnuslukuja ovat\nmuun muassa sijoitetun pääoman tuottoprosentti, oman pääoman tuottoprosentti, liikevoitto, kiertoajat, omavaraisuusaste sekä myyntikate, käyttökate ja\ntilauskanta. Jotta yrityksen toimintojen tilasta ja menestymisestä saataisiin riittävän oikea kuva, on taloudellisten mittareiden ja tunnuslukujen täydentämiseksi\nvalittava myös ei-rahamääräisiä mittareita. Tällaisia mittareita ovat muun muassa organisaation ulkoinen ja sisäinen asiakastyytyväisyys, asiakkaiden lukumäärä, asiakasreklamaatioiden määrä ja niiden käsittelynopeus, henkilöstötyytyväisyys, tuotantoprosessin läpimenoaika sekä viallisten tuotteiden määrä.\n(Ikäheimo ym. 2009, 155–157)\nYrityksen tehtävänä on tuottaa omistajilleen lisäarvoa. Tämän lisäarvon mittaamiseksi tarvitaan taloudellisten mittareiden lisäksi myös ei-taloudellisia mittareita täydentämään rahamääräisiä mittareita ja tukemaan päätöksentekoa. Mittareita valittaessa tulee ottaa huomioon mittauskohteen mitattavuus ja samalla\nmittaamisen taloudellisuus, mahdollisuus asettaa tavoitteita mittaustulosten\npohjalta sekä se, miten mittaustulokset varoittavat tulevasta niin, että korjaaviin\ntoimenpiteisiin pystyttäisiin ryhtymään tarpeeksi ajoissa. Seuraavassa taulukossa on eritelty taloudellisten ja ei-taloudellisten mittareiden hyvät ja huonot puolet\nedellä mainituista näkökulmista katsottuna. (Järvenpää ym. 2001, 186–187)\nTaulukko 4.1 Taloudelliset ja ei-taloudelliset mittarit diagnostisen ohjauksen näkökulmasta (Järvenpää ym. 2001, 187)\nmutta osittain harkinnanvaraisia (manipuloitavuus)\nja vertailutietojen saatavuus helpottavat\nei-kontrolloitavissa olevat tekijät vaikuttavat\ntieto on liian karkealla\ntasolla ja myöhäistä tukeakseen korjaavia\nalhaiset mittaamiskustannukset (osalla mittareista)\n(esim. asiakastyytyväisyys) mahdotonta mitata konkreettisesti\nperinteiden ja ”tilintarkastus” – instituution\nkonkreettisia ja välittömästi toimintaan kytkeytyviä (osa)\nvertailutietojen ja mittausperinteen puuttuminen voivat johtaa liian\nosoittaa selviä ongelma-alueita, jotka ovat\nristiriitaiset tulokset eri\nmittareista vaikeasti tulkittavissa\nMittauskohdetta valittaessa on siis punnittava sen mitattavuutta eli siitä aiheutuvia kustannuksia, kuinka luotettavia mittaustuloksia voidaan saada ja miten mittaustuloksiin voidaan vaikuttaa eli kuinka manipuloitavia ne ovat. Sekä taloudelliset, että ei-taloudelliset mittarit ovat suhteellisen edullisia mitata, riippuen tietysti mittausmenetelmän ja itse mittarin mukaan. Kummatkin mittarit ovat alttiita\nmanipuloinnille. Taloudellisiin mittareihin liittyy tiettyjen seikkojen harkinnanvaraisuus, mikä saattaa vaikuttaa mittaustuloksiin niin, että tulos on kaukana to38\ndellisuudesta. Ei-taloudellisilta mittareilta puuttuu puolestaan perinteet, joiden\navulla voidaan tarkistaa, onko mittaamisessa toimittu oikein, ongelmana on\nmyös abstraktien käsitteiden mittaamisongelma, kuinka niitä voidaan mitata\nkonkreettisesti. (Järvenpää ym. 2001, 187)\nToisena näkökulmana on tavoitteiden asettaminen taloudellisten ja eitaloudellisten tunnuslukujen pohjalta. Tavoitteiden asettamisen kannalta hyviä\npuolia taloudellisissa tunnusluvuissa on se, että ne tarjoavat pitkät mittaustraditiot ja vertailutiedot, jotka helpottavat tavoitteiden asettamista. Ongelmia saattaa\ntuottaa sellaiset yrityksen vaikutuspiiriin kuulumattomat seikat, jotka vaikuttavat\nmittareista saatuihin arvoihin, kuten esimerkiksi yleinen talouden kehitys. Tavoitteiden asettamisessa ei-taloudellisten tunnuslukujen pohjalta hyvänä puolena ovat tunnuslukujen antamat konkreettiset ja välittömästi toimintaan kytkeytyvät mittaustulokset. Tavoitteiden asettamisessa ei-taloudellisten mittareiden\npohjalta on kuitenkin vaikeaa mittareiden käyttöönottovaiheessa, koska historiatiedot puuttuvat ja jopa mittauskohde saattaa olla väärä. (Järvenpää ym. 2001,\nOngelmien tunnistamisen ja korjaaviin toimenpiteisiin ryhtymisen kannalta eitaloudelliset tunnusluvut ovat ylivoimaisesti tehokkaampia kuin taloudelliset tunnusluvut. Taloudellisten mittareiden tuottama informaatio on usein liian karkealla tasolla ja usein tieto saadaan liian myöhään, jotta korjaaviin toimenpiteisiin\nvoitaisiin ryhtyä ajoissa. Ennen kuin ongelmat näkyvät taloudellisissa tunnusluvuissa, ei-taloudellisista tunnusluvuista voidaan jo sitä ennen huomata, että jokin ei ole kohdallaan. Asiakasreklamaatioiden määrän kasvu kertoo esimerkiksi\nyrityksen palvelun laadun heikentymisestä, ennen kuin se näkyy taloudellisissa\ntunnusluvuissa. Ongelmana kuitenkin voi olla ristiriitaiset tulokset eri eitaloudellisista mittareista, jolloin oikeanlaisiin toimenpiteisiin on vaikea ryhtyä.\n4.2.2 Tableau de Bord\nTableau de Bordilla on pitkät perinteet verrattuna suorituskykypyramidiin ja tasapainotettuun mittaristoon, ja sillä on Ranskassa laajalti käyttäjiä. Sen kehitti\njoukko insinöörejä, joiden tavoitteena oli saada lisää tietoa tuotannollisista tekijöistä. Tableau de Bord on siis painottunut ei-rahamääräisten mittareiden tarkasteluun ja taloudelliset mittarit ja strateginen näkökulma on otettu tähän suoritusmittaristoon vasta myöhemmin. Suoritusmittaristossa pyritään korostamaan\nsekä mittareiden, organisaatiotasojen ja saman organisaatiotason eri toimintojen välisiä yhteyksiä. Tämä tarkoittaa, että esimerkiksi yrityksen johtajalla ja jonkun yrityksen toiminnon esimiehellä voi olla täysin erilaiset henkilökohtaiset mittaristot, mutta kummallakin on sama tavoite eli saavuttaa yrityksen strategiset\ntavoitteet. (Järvenpää ym. 2001, 193–194)\nSuorituskykypyramidin ovat kehittäneet 1980-luvun loppupuolella David Cross\nja Richard Lynch. Heidän tavoitteenaan oli kehittää parempia tuottavuusmittareita JIT(just in time)-tuotantomoduuliin, kun kehitystyön tuloksena syntyikin\nlaajempi mittaristo, jonka näkökulmina on eri organisaatiotasojen toiminnan kuvaaminen ulkoisen vaikuttavuuden ja sisäisen tehokkuuden näkökulmista. Suorituskykypyramidin ideaa kuvaa tarkemmin kuvio 4.2. (Järvenpää ym. 2001,\nOsastot ja tiimit\nKuvio 4.2 Suorituskykypyramidi (Lynch & Cross 1991, Järvenpään 2001, 195\nSuorituskykypyramidin korkeimmalla paikalla johtotähtenä on yrityksen visio,\njoka ohjaa koko yrityksen toimintaa sen perusteella asetettujen tavoitteiden\navulla. Tavoitteet kommunikoidaan organisaatiotasoille, joilla kullakin on käytössään erilaisia tunnuslukuja niiden eri tehtävien mukaisesti. Tulosyksikkötasolla käytetään taloudellisia tunnuslukuja, jotta pystyttäisiin seuraamaan markkinoiden ja talouden tilaa ja näin vastaamaan asiakkaiden tarpeisiin. Liiketoimintaprosessien tasolla keskitytään enemmän ei-taloudellisiin tunnuslukuihin, tarkastellaan lähemmin asiakastyytyväisyyttä ja joustavuutta sekä sisäisen toiminnan tehokkuutta eli tuottavuutta. Operatiivisen toiminnan tasolla eli osastoilla ja\ntiimeissä keskitytään ulkoisen vaikuttavuuden parantamiseen keskittymällä tuotteiden ja palveluiden laatuun ja toimituksiin sekä sisäiseen tehokkuuteen lyhentämällä läpimenoaikoja ja pienentämällä hävikin määrää. (Järvenpää 2001,\n4.2.4 Balanced scorecard\nBalanced scorecardin eli tasapainotetun mittariston eli tuloskortin on kehittänyt\nHarvardin yliopiston professori Richard S. Kaplan ja silloinen KPMG:n tutkimusjohtaja David Norton kahdentoista amerikkalaisyrityksen yhteistyöprojektin tuloksena. Balaceed scorecard on näistä suorituskyvyn mittaamisjärjestelmistä\nkaikkein laajimmalle levinnyt ja käytännössä eniten käytetty mittaristo verrattuna\nTableau de Bordiin ja suorituskykypyramidiin. Tuloskortin ensimmäinen tärkeä\naskel on realististen tavoitteiden asettaminen yrityksen vision pohjalta. Seuraavaksi määritellään yrityksen strategiset linjat eli etsitään keinot, joilla tavoitteisiin\npäästään. Yrityksen tulee siis itse valita visioonsa ja strategiaansa sopivat mittarit, toisin sanoen kriittiset menestystekijät neljän eri näkökulman perusteella,\njotka ovat syy-seuraussuhteessa toisiinsa. Kuvio 4.3 kuvaa vision ja strategian\nlinkittymistä toisiinsa. (Ikäheimo ym. 2009, 157–158; Järvenpää ym. 2001, 195–\nKuvio 4.3 Balanced scorecardin neljä näkökulmaa (Järvenpää ym. 2001, 197)\nBalanced scorecard on siis neljästä eri näkökulmista koostuva suoritusmittaristo, joka toimii strategian toteuttamisen välineenä. Nämä neljä näkökulmaa ovat\ntaloudellinen, asiakkaan, sisäisen prosessin ja oppimisen näkökulma, joihin yritys voi itse visionsa ja strategiansa pohjalta valita jokaiseen näkökulmaan rahamääräisen tai ei-rahamääräisen mittarin. Taloudellisesta näkökulmasta yrityksen tulee tuottaa lisäarvoa omistajilleen. Se kuvaa ennemminkin strategian\naikaansaamia tuloksia kuin sitä, kuinka tuloksiin päästään. (Järvenpää ym.\nAsiakkaan näkökulmasta katsottuna pyritään katsomaan koko yrityksen toimintaa asiakkaan silmin. Pyritään muodostamaan positiivisesti erottuva strategia ja\ntyydyttämään asiakkaan tarpeet juuri asiakasta miellyttävällä tavalla. Sisäisen\nprosessin näkökulmasta etsitään keinot asiakkaan tarpeiden tyydyttämiselle ja\nsitä kautta voidaan vaikuttaa yrityksen taloudelliseen menestykseen. Jotta taloudellista menestystä voitaisiin saavuttaa, on yrityksen toimintaa tarkasteltava\npidemmällä aikavälillä ja otettava huomioon oppimis- ja kasvunäkökulma, joka\nmahdollistaa sisäisten prosessien kehityksen ja sitä kautta paremman asiakastyytyväisyyden ja lopulta paremman taloudellisen tuloksen. (mt.)\n4.3 Yrityksen seurantajärjestelmä\nKun yritys on valinnut mittarinsa strategian toteutumisen mittaamiseen, on sen\naloitettava mittareista saatujen tulosten seuraaminen. Seurantajärjestelmät tuottavat seurantaraportteja, joiden avulla saadaan tietää, ollaanko menossa oikeaan suuntaan. Se mitä seurataan, lähtee yrityksen omista strategisista lähtökohdista ja sen takia seurantajärjestelmät tulee kehittää niiden mukaisesti. Seurantajärjestelmien tulee luoda pohja sekä strategisen että operatiivisen seurannan toteuttamiselle. Sen tulee olla hyvin laaja-alainen ja sisältää useita eri tietojärjestelmiä, jotka syöttävät tietoa strategiseen seurantajärjestelmään. Tällaisia\ntietojärjestelmiä ovat muun muassa sisäisen ja ulkoisen laskennan tietojärjestelmät, henkilöstöhallinnon, materiaalihallinnon, tuotannonohjauksen, asiakas43\ntietojen sekä kilpailijaseurannan tietojärjestelmät. Jotta hyvä ja tehokas seuranta voisi toteutua, on yrityksen eri tietojärjestelmät integroitava niin, että tietoa ei\ntarvitse syöttää järjestelmään useammin kuin kerran ja että tieto on siirretty juuri\nsinne, missä sitä tarvitaan. Integroidun seurantajärjestelmän kehittäminen kuuluu yrityksen ylimmän johdon tehtäviin. (Vilkkumaa 2005, 423–425)\nYrityksen on seurantajärjestelmää muodostaessaan otettava huomioon seurannan sisällön edellytykset. Seurantatiedon edellytyksenä on tiedon ymmärrettävyys, käyttäjän tulee ymmärtää tiedon sisältö, ja kuinka sitä voidaan hyväksikäyttää. Tiedon oleellisuus on erittäin tärkeää yrityksen strategian toteutumisen\nkannalta, tämä edellytys toteutuu, kun jokainen yrityksessä toimiva henkilö sisäistää ja ymmärtää strategian ja osaa toimia sen mukaisesti. Lisäksi jokaisen\nseurantatiedon käyttäjän on saatava oman raportointitasonsa mukaista seurantatietoa, jotta siitä olisi käytännössä hyötyä. (Vilkkumaa 2005, 425–428)\nKolmantena edellytyksenä on tiedon oikea-aikaisuus. Jotta tietoa voitaisiin hyväksikäyttää, voidaan ennakoida tulevaa ja ryhtyä toimiin, tiedon tulee olla hyödyntäjällään tarpeeksi ajoissa. Neljäs tiedon sisällön edellytys on sen lukemishelppous. Tiedon käyttäjän on ymmärrettävä tiedon sisältö ja lisäksi osattava\nkäyttää sitä. Tiedon ymmärrettävyyttä helpottaa että tieto on sellaisessa muodossa, että sitä on helppo lukea eikä ymmärtämiseen tarvitse sen suurempaa\ntulkintaa. Raporttien yksinkertaistaminen ja liian tiedon karsiminen auttaa myös\ntiedon ymmärtämisessä. (mt.)\nTärkeä seurannan edellytys on myös se, että tietoa tuotetaan oikea määrä. Liika tieto saattaa johtaa päätöksenteon hankaloitumiseen ja toiminnan tason\nheikkenemiseen. Jotta seurantajärjestelmien tuottamasta tiedosta olisi yritykselle hyötyä, on sen selvitettävä jokaisen yrityksessä toimivan tietotarpeet, tiedon\njohtamisen periaatteet sekä tiedon jakamisen menettelytavat. Näin yritys varmistaa, että jokainen toimija saa omalle toiminnalleen ja vastuualueelleen relevanttia tietoa ja pystyy hyödyntämään sitä. Jotta yritystoimintaa voitaisiin kehittää, jokaisen toimijan tulee tietää, kuinka oman vastuualueen tai koko yrityksen\nsuoritukset ovat menneet, mitkä ovat mahdollisuudet kehittyä ja mitkä mahtavat\nolla tulevat esteet ja hankaluudet. (Vilkkumaa 2005, 425–428)\nYrityksen menestymistä voidaan analysoida eri tunnuslukujen avulla. Analyysejä voi tehdä joko yrityksen ulkopuolinen tai yrityksessä työskentelevä henkilö\nsillä erolla, että yrityksessä työskentelevällä henkilöllä on usein käytettävissään\nenemmän informaatiota, joka vaikuttaa analyyseihin. Kun halutaan tulkita tilinpäätöstä ja kuvata yrityksen taloudellista suorituskykyä, kaikkein parhaita apuvälineitä siihen ovat maksuvalmiutta, vakavaraisuutta ja kannattavuutta mittaavat tunnusluvut. Tunnuslukuanalyysi on usein paikallaan, kun yrityksestä tarvitaan syvällisempää tietoa esimerkiksi ennen yrityskauppoja tai kahden yrityksen\nvälistä yhteistyötä. Tilinpäätösanalyysillä saadaan tarkempaa tietoa toteutuneen\ntoiminnan tuloksesta ja yrityksen menestystekijöistä. (Alhola & Lauslahti 2005,\nYrityksen elinehtoja ovat hyvä kannattavuus, maksuvalmius ja vakavaraisuus.\nJos toiminta ei ole kannattavaa, ei yrityksellä käytännössä synny katetta ja sen\nvuoksi toimintaedellytykset puuttuvat. Pelkkä toiminnan kannattavuus ei kuitenkaan riitä, vaan yrityksen tulee myös suoriutua maksuvelvoitteistaan, laskuista\nja palkkojen maksusta, jotta toiminta olisi mahdollista pidemmällä aikavälillä.\nHyvän maksuvalmiuden takaa yrityksen toiminnasta saatu hyvä kate eli toiminnan tulee olla kannattavaa, jotta yritys voi olla maksuvalmis. Vaikka toiminta\nolisi kannattavaa, voi lyhytaikainen maksuvalmiuskriisi koitua yrityksen kohtaloksi, jos vakavaraisuus ei ole kunnossa. Heikentynyt maksuvalmius voidaan\nkorjata lyhytaikaisella lainalla, mutta jos vakavaraisuus ei ole kunnossa, ei lainan ottaminen ole mahdollista. Huono kate vaikuttaa negatiivisesti yrityksen\nmaksuvalmiuteen ja kun yritys joutuu ottamaan lyhytaikaista lainaa, sen vakavaraisuus heikentyy ja koko yrityksen toimintaedellytykset heikentyvät. (Alhola &\nLauslahti 2005, 154–155)\nKannattavuus voidaan laskea absoluuttisena tilikauden tuloksena tuottojen ja\nkulujen erotuksena, josta saadaan tulos eli voitto tai tappio. Absoluuttinen tulos\nei kuitenkaan riitä, vaan on otettava huomioon myös tuloksen aikaansaamiseksi\nkäytettyjen kulujen määrä ja tuottojen ja kulujen suhde. Tällainen suhteellinen\ntunnusluku on esimerkiksi voittoprosentti, josta käy ilmi voiton osuus koko liikevaihdosta. Samankaltainen tunnusluku on liikevoittoprosentti, joka eroaa voittoprosentista niin, että liikevoitosta ei ole vähennetty rahoitustuottoja ja veroja,\nvaan ainoastaan liiketoiminnasta johtuvat kulut. Voittoon liittyvä tunnusluku on\nmyös käyttökateprosentti, jolla mitataan käyttökatteen osuutta liikevaihdosta.\nKäyttökate lasketaan niin, että liikevoittoon lisätään poistot. Yrityksen toiminnan\ntarkoitus on tuottaa sen omistajien sijoittamalle pääomalle voittoa. Tämä pääoman tuotto voidaan laskea pääoman tuottoprosentin avulla, jolloin lasketaan,\nkuinka monta prosenttia voiton määrä on pääomasta. Samankaltaisia kannattavuuden tunnuslukuja ovat oman pääoman ja sijoitetun pääoman tuottoprosentit.\n(Alhola & Lauslahti 2005, 163–169)\nYrityksen maksuvalmius eli likviditeetti tarkoittaa yrityksen kykyä suoriutua sen\nmaksuvelvoitteista. Yrityksellä tulee olla nopeasti rahaksi muutettavia varoja tai\nrahaa erääntyvien maksujen ja velkojen katteeksi. Maksuvalmiutta mittaavia\ntunnusluja ovat Quick ratio ja Current ratio. Quick lasketaan rahoitusomaisuuden eli kaikkein nopeimmin rahaksi muutettavan omaisuuden osuus lyhytaikaisesta vieraasta pääomasta eli nopeimmin erääntyvistä maksuista. Kun rahoitusomaisuus riittää lyhytaikaisen velan maksuun, voidaan sanoa, että yrityksellä\non hyvä maksuvalmius. Current ratiossa otetaan huomioon myös hieman epälikvidimmät varat eli rahoitusomaisuuden lisäksi myös vaihto-omaisuus. Kun\nvaihto-omaisuus ja rahoitusomaisuus ovat ainakin kaksinkertaisia lyhytaikaiseen vieraaseen pääomaan nähden, on yrityksellä tämän tunnusluvun mukaan\nhyvä maksuvalmius. (Alhola & Lauslahti 2005, 156–159)\nVakavaraisuuden tunnusluvuilla mitataan yrityksen omavaraisuutta, velkaantuneisuutta ja rahoitusrakennetta. Tunnusluvut kertovat esimerkiksi, kuinka paljon\nyrityksellä on omaa tai vierasta pääomaa koko pääomaan nähden ja onko yrityksellä terve rahoitusrakenne. Vakavaraisuuden tunnuslukuja ovat omavarai46\nsuusaste, jossa lasketaan oman pääoman osuus koko pääomasta prosentteina\nja velkaantumisaste, jossa lasketaan korollisen vieraan pääoman osuus koko\npääomasta. (Alhola & Lauslahti 2005, 160–162)\n4.4 Raportoinnin kehittäminen\nTaloushallinnon kehittyessä sähköisestä taloushallinnosta digitaaliseksi taloushallinnoksi on toiminnan tehostamiseksi myös raportoinnin ja raportointijärjestelmien kehityttävä. Kansainvälisten tilinpäätöskäytäntöjen yhtenäistyminen on\nsaanut aikaan sen, että ulkoinen ja sisäinen raportointi toteutetaan osin samoin\nsäännöin ja ratkaisuin. Integroidussa järjestelmässä pyritään yhteen lukuun,\njolloin toiminnassa on vain yksi laskentajärjestelmä, jossa sisäinen ja ulkoinen\nlaskenta on yhdistetty, kun taas eriytetyssä järjestelmässä ulkoinen ja sisäinen\nlaskenta ovat erillään toisistaan. Integroitu järjestelmä takaa sisäisen laskennan\nreaaliaikaisuuden ja sitä kautta mahdollisuuden ryhtyä nopeammin korjaaviin\ntoimenpiteisiin. (Järvenpää ym. 2001, 164–165; Lahti & Salminen 2008, 148–\nKehittyvä tietotekniikka auttaa osaltaan myös raportointia eteenpäin. Raportit\novat koko ajan joustavampia ja helpompia räätälöidä käyttäjän tarpeiden mukaisiksi, lisäksi visuaalinen kehitys antaa lisää selkeyttä ja lukemishelppoutta yhteenvedoin ja grafiikoin. Raportointia tehostavat paperisen taloushallinnon väistyminen ja sähköisten raporttien yleistyminen sekä toistuvien toimenpiteiden\nautomatisointi. Lisäksi jakelua helpottaa sähköistymisen lisäksi muun muassa\nlisääntyvä itsepalvelu, jolloin käyttäjä pääsee itse valitsemaan tarpeidensa mukaiset raportit. (mt.)\nRaporttitarpeet muuttuvat koko ajan ja sitä mukaa myös uusia raportteja syntyy\nkoko ajan lisää, jolloin vanhojen raporttien käyttöä ja tarpeellisuutta tulisi välillä\nkartoittaa raportoinnin tehostamiseksi. Tehokkuuden parantamiseksi jokaisen\nkäyttäjän raportointitarpeita tulisi aika ajoin käydä läpi ja vanhat, turhat raportit\npoistaa käytöstä. Yrityksissä on usein käytössä Ad hoc -raportteja, joita käyte47\ntään, kun raportoidaan satunnaisia tapahtumia. Johdon raportoinnin rakenteiden ja välineiden riittämättömyyden vuoksi tällaisten satunnaisten raporttien\nmäärä on suuri. Raporttien määrän pienentämiseksi niitä tulisi seurata ja analysoida, jolloin niiden joukosta voidaan tunnistaa toistuvia raporttitarpeita ja muodostaa tässä tapauksessa valmis raporttipohja. Toinen poisjäävä raporttimalli\non pikaraportit. Raportointiaikataulut ovat kuitenkin kiristyneet ja jo virallisten\nraporttien tulisi antaa mahdollisimman ajantasaista tietoa. (Järvenpää ym. 2001,\n164; Lahti & Salminen 2008, 148–149)\nTaloushallinnon sähköistyminen mahdollistaa myös raporttien jakelun sähköisesti. Sähköisen jakelun keinoja ovat Internetin välityksellä toimivat raporttiportaalit, sähköposti ja itsepalvelu, jonka mahdollistaa käyttöoikeuksien myöntäminen taloushallinnon järjestelmiin. Tällaisessa raporttien jakelussa tehokkuutta\ntuo se, että raportit ovat saatavilla ajasta ja paikasta riippumatta. Lisäksi jakelua\nvoidaan tehostaa automatisoimalla sitä niin, että tietyt raportit lähetetään automaattisesti halutuille henkilöille. (mt.)\nRaportoinnin laatu paranee huomattavasti esimerkiksi konserniyritysten integroidussa järjestelmässä. Raportit voidaan tällöin ajaa alkuperäisillä syöttötiedoilla yhtenäisen tilikartan ja tiliöintiohjeiden ansiosta. Prosessien ja toimintatapojen\nyhtenäistäminen parantaa raporttien vertailukelpoisuutta ja läpinäkyvyyttä huomattavasti. Integroitu järjestelmä mahdollistaa sen, että yhtenäiset raportit ovat\nkaikkien käytössä ja raporttien ajo tapahtuu myös samassa järjestelmässä. Lisäksi konsernitäsmäytykset on mahdollista tehdä yhden järjestelmän sisällä.\n(Lahti & Salminen 2008, 46)\nYrityksen tietojärjestelmät tuottavat keräämästään tiedosta informaatiota, joka\ntulisi saattaa sellaiseen muotoon, että päätöksentekijälle olisi siitä mahdollisimman paljon hyötyä. Raportoinnin tarkoituksena on antaa tietoa tapahtuneesta tai\nparhaillaan tapahtuvasta toiminnasta. Operatiivinen johto on vastuussa yrityk48\nsen toiminnan suunnittelusta ja ohjauksesta, ja raportit toimivat heidän tärkeimpinä työvälineinään. Hyvän raportin merkitys kasvaa henkilön vastuun ja vastuualueen kasvaessa. Lisäksi raporttien tarpeeseen vaikuttaa se, kuinka hajautettua päätösvalta yrityksessä on. Raportit koostuvat yrityksen seurantajärjestelmien tuottamasta seurantatiedosta, jolloin raporttien informaatiolle voidaan\nasettaa samanlaiset edellytykset kuin kappaleessa 4 käsitellylle seurantatiedolle. Näitä edellytyksiä ovat tiedon ymmärrettävyys, oikea sisältö, oikea-aikaisuus,\nlukemishelppous sekä oikea määrä, jotka kaikki osaltaan vaikuttavat raporttien\nkäytettävyyteen. (Jyrkkiö & Riistama 2004, 276; Vilkkumaa 2005, 425–427)\nTärkeimpiä operatiivisen johdon käyttämiä raportteja ovat tarkkailuraportit, jotka\nkoostuvat toteutuneista luvuista sekä tavoiteluvuista. Tarkkailuraporttien avulla\nseurataan poikkeamia suunniteltujen ja toteutuneiden lukujen välillä ja kiinnitetään huomio poikkeamien aiheuttamiin vaikutuksiin. Raporteissa voidaan myös\nesittää ainoastaan toteutuneita lukuja. Tällainen raportti on esimerkiksi yrityksen\nrahatilannetta kuvaava kassaraportti. Raportteja tuotetaan lisäksi avustamaan\njohdon suunnittelutehtävässä. Johdon suunnittelutehtävää avustavat raportit\nnäyttävät yrityksen toiminnan kehityssuunnan, auttavat ennakoimaan tulevaa\nkehitystä ja kertovat, kuinka asetetut tavoitteet on pystytty saavuttamaan. Nämä\nraportit auttavat myös uusien tavoitteiden asettamisessa. (Jyrkkiö & Riistama\nSe, että yrityksen tietojärjestelmät tuottavat oikeasisältöisiä raportteja niitä tarvitseville ihmisille, ei välttämättä riitä. Raportin tulee olla helposti luettavissa ja\nymmärrettävissä. Näihin seikkoihin vaikuttavat raportin sisällön lisäksi sen ulkoasu ja havainnollisuus. Jotta raporteista saataisiin suurin mahdollinen hyöty, on\nniiden oltava käytettävissä oikeaan aikaan eli silloin, kun niitä tarvitaan. (Jyrkkiö\n& Riistama 2004, 277–280)\n5.1 Raporttien oikea sisältö\nJohdon laskentatoimen raporteilla ei ole tiettyä kaavaa, jonka mukaan ne tulisi\nlaatia. Taloushallinnon raporttien sisältö riippuu aina niiden käyttäjästä. Käyttä49\njän tulee saada toimiakseen tarpeidensa mukaisia raportteja. Laskentatoimen\ntulee olla selvillä siitä, minkälaista tietoa kukin käyttäjä tarvitsee toimiakseen\nomalla vastuualueellaan ja siitä, mitkä talouden ongelmat kenenkin tulee ratkaista. Laskentatoimi toimii yrityksessä eräänlaisena neuvonantajana, joka auttaa ratkaisemaan juuri nämä ongelmat. Raporttien antaman informaation tulee\nolla myös oikeatasoista, jolloin tiimit saavat tiimitasoisia raportteja ja yksittäiset\ntyöntekijät raportteja henkilökohtaisista suorituksistaan. (Jyrkkiö & Riistama\n2004, 277; Vilkkumaa 2005, 425–426)\nRaporttien sisältö riippuu niiden käyttäjän tarpeista. Eri johtoportaan tasoilla on\nerilaisia tehtäviä ja erilaisia päätöksiä tehtävänään, jolloin myös raporttien tulee\nolla niiden mukaiset. Ylimmän johdon eli hallituksen tai johtokunnan ja toimitusjohtajan raportteja ovat muun muassa tuloslaskelmat ja taseet, yhteenvedot\nalemmille johtoportaille laadituista raporteista ja rahoitusraportit. Eri toimintojen\njohdon raporttien käyttäjiä ovat esimerkiksi tekninen, hallinto-, talous- ja markkinointijohtajat. Toimintojen johdon käyttämät raportit koskevat juuri heidän vastuulla olevien toimintojen myynnin kehitystä tuotteittain tai tuoteryhmittäin ja\nmuun muassa myyntipiireittäin sekä valmistettujen tuotteiden määrän ja esimerkiksi raaka-aineiden käytön kehitystä. Lisäksi eri toimintojen johdon raportit sisältävät tuotteiden kokonais- ja yksikkökustannukset sekä erilaisten varastojen\nkuten valmiste-, puolivalmiste-, aines- ja tarvikevarastojen määrän. (Jyrkkiö &\nRiistama 2004, 277–278)\nToimintojen johtajia alempaan johtoportaaseen kuuluvat eri osastojen käyttöpäälliköt, osastoinsinöörit, varastopäälliköt ja konttoripäälliköt. He käyttävät\ntyössään raportteja, jotka sisältävät esimerkiksi valmistus- ja ainekustannusten\nmäärän sekä välillisten kustannusten määrän. Myös hinta- ja määräerot sekä eri\nkoneiden ja kalustojen ylläpitokustannukset ryhmittäin sisältyvät tämän tason\njohdon raportteihin. Johtoportaan alimpaan tasoon eli esimiesportaaseen kuuluu työnjohtajat. Heidän raporttinsa koostuvat enemmänkin määrällisistä kuin\nrahamääräisistä luvuista, kuten esimerkiksi käytettyjen työtuntien ja aineskäytön\nmäärästä sekä standardien määräeroista ja konekohtaisista ylläpitokustannuksista. (mt.)\nMitä ylemmäs johtoportaassa mennään, sitä suurpiirteisempiä johdon raportit\novat. Tämä tarkoittaa sitä, että korkeimman johtoportaan raportit käsittävät koko\ntoiminnan tunnusluvut, kun taas alemmalle tasolle mentäessä raportit ovat yksityiskohtaisempia ja sisältävät yksityiskohtaista informaatiota toiminnoittain. Yrityksen johto on kiinnostunut enemmän siitä, kuinka paljon mikäkin yrityksen\ntoiminto tuottaa, kuin esimerkiksi siitä, mistä yhden tuotteen kokonaiskustannukset koostuvat. (Jyrkkiö & Riistama 2004, 277–278)\nRaporttien oikea sisältö tarkoittaa myös yrityksen kannalta oikeiden, kappaleessa 4 mainittujen, mittareiden ja mittaristojen sekä tunnuslukujen valitsemista.\nMittarit, mittaristot ja tunnusluvut tulee valita huolellisesti niin, että ne vastaavat\nyrityksen strategiaa. Oikeat mittari- ja tunnuslukuvalinnat takaavat raportteihin\noikean, juuri yrityksen tarpeita vastaavan sisällön ja parantavat raporttien tehokkuutta ja käytettävyyttä (Järvenpää ym. 2001).\nKun johtoportaan raportointitarpeet ovat tiedossa ja raporttien raaka-aineet eli\ninformaatio on kerätty, on kiinnitettävä huomio raporttien käytettävyyteen. Raporttien havainnollisuuteen, luettavuuteen ja sitä kautta myös niiden käytettävyyteen vaikuttavat raportin ulkoasu eli se, miten informaatio on jäsennelty raportille ja kuinka helppo sitä on lukea.\n5.2 Raporttien ulkoasu, havainnollisuus ja luettavuus\nRaportin tehokkuus on suoraan verrannollinen sen lukemishelppouteen. Mitä\nselkeämmin sisältö on jäsennelty, sitä vähemmän aikaa raporttien turhaan tarkasteluun tarvitsee käyttää aikaa. Raporttien lukemishelppoutta edistää selkokielen käyttö eli ei käytetä esimerkiksi vaikeaselkoisia laskentatermejä. Havainnollisessa raportissa sisältö on jäsennelty ja otsikoitu selkeästi ja sitä koskeva\najanjakso tai toimenpide ja raportissa käytetyt mittayksiköt näkyvät selvästi. Havainnollisuutta voidaan lisätä myös lisäämällä raportteihin väriä. Lisäksi, merkitsemällä raporttiin selvästi raportin laatija, laatimispäivämäärä ja sen jakelu, voi51\ndaan säästää huomattavasti aikaa ja vaivaa. (Jyrkkiö & Riistama 2004, 278–\nRaportin havainnollisuutta ja luettavuutta edistää se, että ne asiat, joiden pitää\nraportista tulla ilmi, on aseteltu selkeästi. Raporttien suunnitteluvaiheessa tulisi\nottaa tämä seikka huomioon. Useissa raporteissa käytetään taulukoita, jotka\nsaattavat välillä olla hieman vaikealukuisia ja vaikeita ymmärtää. Raporttien ja\ntaulukoiden sanomaa voidaan havainnollistaa erilaisten graafisten esitysten\navulla. Graafisia esityksiä ovat esimerkiksi yrityksen myynnin kehitystä kuvaava\nkäyrä tai tuotteen kustannusrakennetta havainnollistava pinta-alakuvio. Raporttien havainnollisuuden lisääminen graafisilla esityksillä on helppoa ja rajana on\nvain raportointijärjestelmän kyky tuottaa niitä. (Jyrkkiö & Riistama 2004, 279)\nRaporttien havainnollisuutta helpottaa huomattavasti sen suullinen esittäminen.\nNäin laatija voi kiinnittää vastaanottajan huomion raportin avainasioihin. Lisäksi\nraportin laatija ja vastaanottaja kohtaavat ja he voivat yhdessä kehittää raportteja niin, että ne vastaavat paremmin vastaanottajan tarpeita. (mt.)\nYrityksen raportointijärjestelmän tuottamat raportit voivat olla vaikka kuinka oikeasisältöisiä, helppolukuisia ja havainnollisia, mutta jos raportti saadaan käyttöön liian myöhään, ei niistä välttämättä ole enää paljon hyötyä. Seuraavassa\nluvussa käsitellään erilaisten raporttien ajoitusta ja sen vaikutusta käytettävyyteen.\n5.3 Raporttien ajoitus\nYritystoiminnassa ennakoinnin mahdollistaa raporttien oikea-aikaisuus. Raportit\nvoidaan jakaa ajoituksen kannalta kahteen ryhmään: periodiraportteihin ja tilannekohtaisiin raportteihin. Periodiraportit ovat eräänlaisia rutiiniraportteja, jotka\nlaaditaan säännöllisin väliajoin suurin piirtein samanlaisessa muodossa, ja niitä\nkäytetään toiminnan seuraamiseen ja ohjaamiseen. Periodiraporttien raportointijaksot vaihtelevat aina raportointityypin ja tilanteen mukaan. Esimerkiksi kas52\nsaraportti voi olla hyvinkin tärkeä johdon päivittäinen apuväline kun yrityksellä\non tiukka rahatilanne. Myyntiraportit on puolestaan tarpeen laatia vain kuukausittain, ja myynnin ja valmistuksen kustannukset voidaan raportoida joko kuukausittain tai jopa neljännesvuosittain ilman, että toiminnan tarkkailu kärsii. Jotta\nraporteista olisi käyttäjälleen hyötyä, niiden tulee olla nopeasti laadittavissa heti\nraporttikauden päätyttyä. Esimerkiksi kuukausittaisen raportin tulee olla valmis\nviimeistään seuraavan raportointikauden puolessa välissä. Jos raportin laatiminen venyy kuitenkin seuraavan raportointikauden yli, tulisi yrityksen pyrkiä joko\nnopeuttamaan raportin laatimista tai pidentää raportointikauden pituus esimerkiksi neljännesvuoteen. (Jyrkkiö & Riistama 2004, 279–280, Vilkkumaa 2005,\nTilannekohtaiset raportit ovat nimensä mukaan aina tilanteen mukaan laadittavia. Niiden avulla etsitään ratkaisua uuteen ongelmaan esimerkiksi vaihtoehtolaskelmin. Tilannekohtaisia raportteja ovat myös näyttöpäätteelle järjestelmistä\nhaettavat raportit, esimerkiksi varastotilanteesta tai asiakkaan tiedoista. (Jyrkkiö\n& Riistama 2004, 279–280)\nRaporttien laatimista voidaan nopeuttaa tyytymällä pyöristettyihin ja arvioituihin\nlukuihin, mikä toisaalta saattaa heikentää raportoinnin laatua ja luotettavuutta.\nTietotekniikan kehitys on saanut aikaan myös raportointikeinojen kehittymisen,\nja se on tuonut raportoinnin suunnitteluun ja laadintaan aivan uusia ulottuvuuksia. Tietojen saattaminen vastaanottajalle sopivaan muotoon on kuitenkin raportin ymmärrettävyyden ja luettavuuden kannalta kaikkein tärkein hyvän raportin\nominaisuus. Taulukko 5.1 on hyvä esimerkki taulukkolaskentaohjelmalla tehdystä raportista. (mt.)\nTaulukko 5.1 Kustannustenjakotaulukko (Jyrkkiö & Riistama 2004, 126)\nValm. os. A\nValm. os. B\nMarkkin. ja hall.\nMuut kiinteät kust.\nTällaista taulukkoa on kuitenkin vaikea lukea, jolloin sen käytettävyys kärsii.\nRaportin sanoman havainnollistamiseksi voidaan esimerkiksi muuttuvien ja kiinteiden kustannusten rakenne esittää kuvion 5.1 ja 5.2 piirakkakuvion muodossa\nKuvio 5.1 Muuttuvat kustannukset\nKuvio 5.2 Kiinteät kustannukset\nMuuttuvien ja kiinteiden kustannusten määrää voidaan verrata toisiinsa kustannuspaikoittain esimerkiksi seuraavanlaisen kuvion 5.3 pylväskaavion avulla:\nKuvio 5.3 Muuttuvat ja kiinteät kustannukset kustannuspaikoittain\nGraafisia esityksiä laadittaessa tulee kuitenkin aina pitää mielessä, minkälaista\ninformaatiota raportin vastaanottaja tarvitsee tehdäkseen hyviä päätöksiä. Raportin käyttäjän huomion kiinnittäminen vääriin asioihin ei ole tehokasta eikä\nkannattavaa yritystoiminnan kannalta.\nSAP-Business One (SBO) on sovellus, jonka avulla pienyritykset voivat hallinnoida liiketoimintaansa. Sovellus käsittää yrityksen tärkeimmät toiminnot, kuten\ntaloushallinnon, myynnin, ostot, asiakkuudenhallinnan, liiketoimintakumppaneiden hallinnan, varastonhallinnan sekä sähköisen kaupankäynnin ja yrityksen\noperatiiviset toiminnot. SBO on integroitu sovellus, mikä tarkoittaa, että sen\nkaikki moduulit on integroitu keskenään niin, ettei tietoja tarvitse syöttää sovellukseen useammin kuin kerran. Integroidussa järjestelmässä mahdollisuus turhan ja päällekkäisen tiedon tuottamiseen, virheisiin ja lisäkustannuksiin pienenee huomattavasti verrattuna eriytettyyn, monesta erillisestä sovelluksesta\nkoostuvaan järjestelmään. Tämä integroitu sovellus tuo yritykselle mahdollisuuden parantaa toiminnan tehokkuutta ja sitä kautta myös toiminnan tulosta. Kun\nyrityksen eri toiminnot on optimoitu kokonaisvaltaisesti, se voi keskittyä kasvattamaan liiketoimintaansa ja tulostaan. Sovellus voidaan räätälöidä jokaiselle\nyritykselle sopivaksi yrityskohtaisten tarpeiden ja yrityksessä tapahtuvien muutosten mukaan. Yritys voi saada sovelluksen käyttöönsä lisenssin kautta ja sen\nkäyttöönottoaika on kuudesta kahdeksaan viikkoa (SAP Finland).\nSBO on toiminnanohjausjärjestelmä, joka auttaa yritystä toiminnan oikeaan\nsuuntaan ohjaamisessa. Järjestelmä sisältää erilaisia yritystoimintaan liittyviä\nmoduuleja, jotka on integroitu toisiinsa. Taloushallinnon moduulilla voidaan automatisoida ja integroida kaikki taloushallinnon ja kirjanpidon prosessit, jolloin\ntaloushallinnon toiminta on tehokasta. Automatisoinnin myötä voidaan resursseja kohdistaa muualle, jolloin toiminta ja päätöksenteko eivät vain tehostu, vaan\nmyös nopeutuvat. Järjestelmä sisältää moduulit varaston ja tuotannon hallinnalle. Näiden moduulien avulla yritys pystyy hallinnoimaan varastojaan, seuraamaan varastotapahtumiaan ja hallitsemaan tuotantotilauksiaan tarvesuunnittelun avulla. (Kylänpää 2006, 14; SAP Finland)\nYritystoiminnan jatkuvuuden ja kannattavuuden kannalta uusien ja vanhojen\nasiakassuhteiden ylläpito on elintärkeää. SBO tarjoaa välineet parempaan asiakaspalveluun ja analysoi yrityksen mahdollisuuksia asiakkaiden suhteen. Sovellus helpottaa lisäksi muun muassa yrityksen osto- ja myyntitoimintoja esimerkiksi automatisoimalla yrityksen koko hankintaprosessin ostotilauksesta laskun\nmaksuun saakka. SBO -sovelluksen tärkeimpiin tehtäviin kuuluu raporttien tuottaminen päätöksenteon tueksi. Sovellus tuottaa jokaisesta toiminnostaan reaaliaikaisia raportteja, jotka voi tarvittaessa lähettää sovelluksen kautta sähköpostin, tekstiviestin tai faksin välityksellä eteenpäin. (mt.)\nSBO on sovellus, joka kattaa kaikki yrityksen toiminnot. Seuraavaksi tarkoituksena on tutkia kuinka taloushallinto, yrityksen laskentatoimi sekä johdon raportit\nsijoittuvat sovellukseen, minkälaisia raportointiin ja sen laatuun vaikuttavia ratkaisuja sovelluksessa on tehty näillä osa-alueilla ja mitä toimintoja voitaisiin\ntäydentää lisälaajennuksin tai -ohjelmistoin. Myöhemmin tarkastellaan ja arvioidaan, kuinka kattava sovellus oikeastaan on. Lisäksi tarkastellaan sovelluksen\nulkoasua, sen selkeyttä ja käytettävyyttä.\n6.1 SAP Business One -sovelluksen rakenne\nSBO -sovelluksen aloitusikkuna on selkeä ja siitä voidaan jo heti päätellä, mitä\nsovelluksella voidaan tehdä. Sovelluksen avauduttua näyttöön ilmestyy päävalikko, josta näkee muun muassa sovelluksen sisältämät moduulit, vedä ja yhdistä -toiminnon sekä käyttäjävalikon, jonne voidaan käyttäjäkohtaisesti luoda kansioita esimerkiksi lomakkeille ja raporteille. SBO saattaa vaikuttaa monelle tietokoneen sovellusten parissa työskentelevälle tutulta muun muassa sen perustoiminnot sisältävän valikkorivin vuoksi. Tämä johtuu siitä, että samankaltainen\nvalikkorivi löytyy nykyään myös monesta muusta sovelluksesta. Sovelluksen\nkäyttöä helpottaa ja nopeuttaa valikkorivin alapuolella oleva työkalupalkki, josta\nlöytyy muun muassa tulostus ja sen esikatselu, tiedon etsiminen, sähköpostin,\ntekstiviestin ja faksin lähetys ja raportin siirto Microsoft Officen Exceliin ja Wordiin.\nYritystoiminta voidaan jakaa osa-alueisiin ja toimintoihin, kuten esimerkiksi taloushallintoon, ostoihin ja myynteihin, varastonhallintaan ja tuotantoon. Lisäksi\nyrityksen toiminnasta voidaan erotella erillisenä esimerkiksi liikekumppanit ja\nhenkilöstöasiat. SBO -sovellus on koottu juuri yritystoiminnan kannalta tärkeistä\ntoiminnoista ja osa-alueista.\nKuva 6.1 Aloitusikkuna ja moduulit, SAP Business One.\nSBO koostuu erilaisista moduuleista, joilla kaikilla on omat toimintonsa. Kuvasta\n6.1 voidaan nähdä sovelluksen sisältämät hallinnan, taloushallinnon, mahdollisuuksien, myynnin ja ostojen, liikekumppanien, pankkikäsittelyn, varastonhallinnan, tuotannon, tarvesuunnittelun, palvelun, henkilöstön ja raporttien moduulit.\nModuulit sisältävät jokainen asiaankuuluvat tietonsa, toimintonsa ja raporttinsa.\nHallinnan moduulin avulla voidaan hallinnoida koko sovelluksen perustoimintoja. Sen kautta valitaan yritys, jota halutaan käsitellä. Hallinnan moduulin alta\nlöytyvät sovelluksen asetukset, joissa voidaan määritellä esimerkiksi yrityksen\nlaskutustiedot ja asettaa niille erilaisia rajoituksia, muodostaa maksuehtoja ja\nmääritellä, kuinka provisio muodostuu. Perusasetuksista voidaan myös alustaa\nbudjetti sekä kuukausi- että vuosibudjettia varten. Sovellus tarjoaa myös erilaisia lisäpalveluja, joiden avulla voidaan muun muassa tarkistaa tietoja, suorittaa\nautomaattisesti toistuvia kirjauksia ja avata sähköposti uuden viestin saapuessa. Sovelluksen tehokkuutta voidaan lisätä määrittelemällä polut, joiden kautta\neri raportit ja tiedostot tallentuvat niille määriteltyihin kansioihin automaattisesti.\nPerusasetuksista voidaan myös muun muassa suunnitella varastoa ja tehdä\nesimerkiksi raaka-aineiden kulutusennusteita, joiden mukaan voidaan puolestaan tehdä oikeankokoisia tilauksia. Hallinnan moduulin kautta voidaan periaatteessa koko toiminnanohjausjärjestelmä muokata yrityksen tarpeiden mukaiseksi, ja sen vuoksi on tärkeää käydä perusasetukset läpi ennen sovelluksen\nTaloushallinnon moduulin alta löytyvät välineet sekä ulkoiseen että johdon laskentatoimeen. Sovelluksella voidaan tehdä päivittäistä kirjanpitoa, laatia budjetteja, tehdä kustannuslaskentaa ja laatia erilaisia talouden raportteja. Taloushallinnon moduuli sisältää tilikartan, jota voidaan käsitellä ja muokata yrityksen tarpeiden mukaan. Sovelluksen kirjanpitoa voidaan tehostaa tallentamalla erilaisia\nkirjausmalleja ja automatisoimalla toistuvia kirjauksia, joiden avulla tositteiden\nkirjaaminen nopeutuu ja mahdollisuus virheisiin pienenee. Jos esimerkiksi tehtyihin kirjauksiin halutaan tehdä muutoksia, voidaan edellisiä kirjauksia ja niihin\nliittyviä tositteita selata ja tositteet tarvittaessa myös tulostaa. Jos kirjanpidon\ntapahtumia poistetaan, ne eivät heti poistu tietokannasta, vaan niitä on mahdollista myös selata ja tutkia poistamisen jälkeen. Tämä mahdollistaa tapahtumien\npalauttamisen, jos esimerkiksi väärä tapahtuma on poistettu.\nRaportointimallit voidaan muokata jokaisen käyttäjän henkilökohtaisten tarpeiden mukaisiksi, jolloin raportin käyttäjällä on mahdollista saada juuri tarvitsemaansa tietoa helposti ymmärrettävässä muodossa. SBO tarjoaa välineitä\nmyös johdon päätöksentekoon, näitä ovat muun muassa erilaiset kustannuslaskelmat, budjetit ja raportit, joita sovelluksen avulla voidaan tuottaa. Sovellus\ntuottaa kirjanpitolainsäädännön mukaiset tuloslaskelman ja taseen, raportteja\nyrityksen saatavista ja veloista, päiväkirja- ja pääkirjatapahtumista sekä arvonlisäverovelvollisen alv-raportin. Sovelluksesta saatavia johdon raportteja ovat\npuolestaan toteumaraportit, kuten kassavirtaraportti, erilaiset vertailut ja budjettiraportit.\nSBO:n mahdollisuuksien moduulin avulla yritys voi analysoida mahdollisuuksiaan kehittyä ja kasvaa ja hankkia esimerkiksi uusia asiakkaita ja liikekumppaneita, liiketoiminta-alueita tai uusia tuotteita. Moduulin tuottamat raportit ennustavat tulevaa kehitystä ja helpottavat yrityksen johdon päätöksentekoa tulevaisuutta ajatellen. Yrityksen mahdollisuuksien analysoinnissa käytetään apuna\ntilastoja sekä otetaan myös huomioon aikaisemmin voitetut ja hävityt mahdollisuudet.\nSovelluksen myynti- ja ostoreskontran tarjoamat toiminnot ja raportit ovat kattavia ja niiden avulla voidaan tehostaa yrityksen jokapäiväistä toimintaa. Myynnin\nmoduulin kautta voidaan tehdä myyntitarjous, -tilaus, suorittaa tuotteiden tai\npalvelujen toimitus sekä palautus, tehdä ennakkolasku, lähtevä lasku sekä käteislasku. Myynnin moduulin avulla voidaan valvoa asiakkaan maksukäyttäytymistä sekä tehostaa yrityksen perintää. Moduuli sisältää apuohjelman, joka luo\nmuistutuskirjeitä ja lähettää ne asiakkaille, jotka eivät ole maksaneet laskujaan.\nMyynnin raportteja, kuten avoimia tositteita ja tositeluonnoksia voidaan selata ja\ntehdä niihin haluttuja muutoksia. Moduuli tuottaa lisäksi raportteja jälkitoimituksista sekä johdolle hyödyllisiä myyntianalyysejä, jotka kertovat, kuinka yrityksellä on saanut myytyä tuotteitaan ja palveluitaan. Ostojen moduulin kautta voidaan puolestaan tehdä ostotilaus, tavaran vastaanotto sekä palautus, vastaanottaa ennakkomaksulasku sekä saapuva lasku, ottaa huomioon oston hyvityslasku, määrittää tavaran hankintahinnat ja tulostaa edellä mainittuja tositteita.\nMyös ostoista voidaan tehdä analyysejä, joista on apua päätöksenteossa tulevia ostoja ajatellen.\nLiikekumppanien moduuli mahdollistaa liikekumppaneista koostuvan informaation hallinnoinnin. Moduuli sisältää muun muassa liikekumppanin yleiset tiedot,\nsen tarjoamat tiedot ja heidän kanssaan sovitut maksu- ja toimitusehdot sekä\ntoimintojen hallinnan, josta voidaan seurata esimerkiksi kumppaneiden kanssa\nsovitut tapaamiset ja puhelut. Liikekumppaniraportteja ovat raportit eri toiminnoista, toimintojen yleistiedoista, ei-aktiivisista asiakkaista sekä yrityksen saata-\nvista ja veloista. Lisäksi liikekumppaneiden maksukäyttäytymistä voidaan seurata perintähistoriaraportin avulla.\nPankkikäsittelyn moduulin kautta nähdään saapuvat ja lähtevät laskut, hallinnoidaan shekkejä ja luottokortteja ja voidaan tehdä tileille talletuksia. Yrityksen\nostojen maksamista voidaan helpottaa sovelluksen tarjoamalla maksuavustajalla, jolla voidaan tehdä maksuajo, joka kuittaa laskut maksetuksi ja luo lähteviä\nja saapuvia maksuja shekkeinä, pankkisiirtoina ja vekseleinä. Pankkikäsittelyn\nkautta voidaan käsitellä ulkoisia tiliotteita ja sitä kautta tehdä täsmäytyksiä kirjanpitoon. Sovelluksesta saatavia pankkiraportteja ovat muun muassa ennakkokirjattujen maksutositteiden raportti sekä ulkoisten täsmäytysten raportti.\nVarastonhallinnan moduuliin voidaan tallentaa yrityksen tarjoamien tuotteiden\nyksityiskohtaiset tuotteen perustiedot, myyntiin, ostoihin ja varastoon liittyvät\ntiedot, suunnittelutiedot sekä ominaisuudet. Varastonhallinnan moduuliin tallentuvat kaikki varastotapahtumat ja sieltä löytyvät myös hinnastot ja varastoraportit. Sovelluksen tuottamia varastoraportteja ovat tuoteluettelo, viimeisten hintojen raportti sekä raportit varaston tilasta ja varaston saldoista. Etenkin yrityksellä, joka jälleenmyy tuotteita, kiinnittyy paljon rahaa varastoon, jolloin varastonhallinta on tärkeää. Liian suuri varasto kiinnittää yrityksen varoja varastoon, jolloin maksukyky heikkenee ja varojen menettämisen riski on suurempi, jos tuotteita esimerkiksi menee pilalle, kun niitä ei saada ajoissa myytyä.\nTuotannon moduulin kautta voidaan tarkastella tuotannon rakennetta ja tehdä\ntuotantotilauksia sekä vastaanottaa tavaraa tuotannosta ja luovuttaa tavaraa\ntuotantoa varten. Tuotannon moduuli tuottaa raportteja pääosin tuotannon rakenteesta ja avoinna olevista tositteista. Tuotannon tarvitsemien raaka-aineiden\nmäärän arvioimisessa ja laskemisessa auttaa tarvesuunnittelun moduuli. Tarvesuunnittelun moduuli tekee ennusteita historiatietojen ja sovellukseen syötettävien muuttujien perusteella. Tuotannon ja myynnin sujuvuuden kannalta on siis\ntärkeää, että tiedot ovat oikeita, jolloin varastot eivät pursua liiasta tavarasta tai\npäinvastoin, tuotteita ja raaka-aineita ei tarvitse odotella. Moduuli tarjoaa apuohjelman, jonka avulla voidaan luoda suunnitteluskenaarioita nopeasti ja helposti.\nLopulta moduulista saadaan tilaussuositus, jonka sovellus on laskenut muun\nmuassa varaston arvojen, tuotannon kapasiteetin mukaan.\nAsiakassuhteiden ylläpitoa avustaa palvelujen moduuli. Moduulin kautta voidaan esimerkiksi palvelutilanteessa nähdä asiakkaan ostorekisteri, joka sisältää\nkaikki asiakkaan ostamat tuotteet ja niiden perustiedot, tehdä palvelupyyntö tai\najanvaraus, joka koskee esimerkiksi jossain tuotteessa ilmennyttä ongelmaa tai\nreklamaatiota. Moduulin kautta nähdään myös asiakkaan tekemät palvelupyynnöt ja ylipäätään kaikki tiedot ja toimenpiteet, joihin on palvelupyyntöjen kautta\nryhdytty. Näin varmistetaan, että jokaisen asiakkaan tiedot ovat ajan tasalla ja\nasiakkaille voidaan tarjota heidän tarpeitaan vastaavaa palvelua. Palvelujen\nmoduulin tuottamia raportteja ovat raportit palvelupyynnöistä, keskimääräisestä\nläpimenoajasta sekä tehdyistä palvelusopimuksista.\nHenkilöstön hallinnointi onnistuu myös SBO -sovelluksen avulla. Henkilöstön\nmoduuliin voidaan tallentaa kaikkien työntekijöiden perustiedot henkilökohtaisista tiedoista toimenkuvaan, palkkaukseen ja esimerkiksi eri ammattiliittojen jäsenyyteen. Moduulista saadaan muun muassa raportit poissaoloista ja luettelot\nRaporttivalinnan moduuli on oikotie kaikkien edellä mainittujen moduulien tuottamiin raportteihin. Se on kätevä työväline henkilölle, joka käyttää työssään\n6.1.2 Vedä ja yhdistä -toiminto\nYksityiskohtaisemman tiedon etsimistä sovelluksesta helpottaa Vedä ja yhdistä\n-toiminto. Toiminnon avulla voidaan hakea esimerkiksi taloushallintoa, myyntiä\nja ostoja, liikekumppaneita, varastonhallintaa ja tuotantoa koskevia raportteja tai\ndokumentteja. Tällaisia dokumentteja ovat esimerkiksi asiakkaalle tehty tarjous\ntai toimitus, tehty ostotilaus, asiakkaan tekemä palvelupyyntö tai liikekumppanin\nperustiedot. Vedä ja yhdistä -toiminto on hyödyllinen apuväline myös etenkin\nsellaisessa tilanteessa, kun toimittaja ilmoittaa, että markkinoille on päässyt viallinen erä tuotteita ja että ne tulisi vetää pois markkinoilta. Toiminnon avulla voidaan etsiä, ovatko toimittajan toimittamat tuotteet juuri tästä viallisesta erästä\nperäisin. Toiminnon avulla voidaan myös etsiä päiväkirjan kirjauksia tai tutkia\nmille tilille kukin tapahtuma on kirjattu ja näin esimerkiksi etsiä kirjanpitoon tehtyjä virheitä (Kylänpää 2006, 17–18).\nYrityksen käyttäessä SBO –sovellusta sen tietokannat täyttyvät ajanmittaa monenlaisesta tiedosta, asiakirjoista ja raporteista. Tällöin tiedon etsimistä helpottaa sen suodattaminen, jolloin tietoa voidaan etsiä asettamalla erilaisia kriteerejä haettavan tiedon muuttujille. Esimerkiksi asiakkaalle tehtyjen tarjousten joukosta voidaan etsiä tiettynä päivänä kirjatut tarjoukset tai tietynsummaiset tarjoukset. Tietoa suodattamalla voidaan tehdä erilaisia kyselyjä esimerkiksi kirjanpidon tileistä ja etsiä niiden joukosta esimerkiksi ne tilit, joiden saldo on nolla tai\n6.2 Taloushallinto ja yrityksen laskentatoimi SAP Business One – sovelluksessa\nNiin kuin aikaisemmin kappaleessa 2 on mainittu, strategian toteutumisen kannalta on tärkeää, että yritys valitsee tarkoituksiaan palvelevan ja sen toiminnalle\nsopivan toiminnanohjausjärjestelmän. SBO -toiminnanohjausjärjestelmä on\nsuunnattu pienille ja keskisuurille yrityksille, joiden henkilöstön määrä on korkeintaan 100 henkilöä. Se on sopiva valinta sellaisille yrityksille, joiden tarpeita\neivät enää vastaa pelkästään taloushallintoon keskittyvät tai toisistaan erillään\nolevat ohjelmistot. Sovellus tukee eri toimialojen tarpeita ja se sopii muun muassa tuotannon eri segmentteihin, vähittäis- ja tukkukauppaan sekä asiantuntijapalveluihin. Sovellukseen on kuitenkin saatavilla laajennuksia, jotka mahdollistavat sen käytön myös eri teollisuuden alojen yritysten toiminnanohjauksessa.\nPalvelualoilla toimiville yrityksille SBO -sovellus ei sovellu. (SAP Finland)\nSBO -sovelluksen kaikki moduulit yhdessä tarjoavat työkalut koko yrityksen taloushallintoon. Kappaleen 2 mukaan taloushallinto muodostuu monista eri ta64\nlouden prosesseista, kuten ostolasku-, myyntilasku-, matka- ja kululaskuprosesseista sekä maksuliikenteestä, kassanhallinnasta ja käyttöomaisuuskirjanpidosta. Sovellus sisältää useita taloushallinnon toimintaan vaikuttavia moduuleja.\nNäitä moduuleja ovat muun muassa taloushallinnon, myyntien ja ostojen moduulit. Sovelluksen taloushallinnon moduuli keskittyy toteuttamaan taloushallinnon tärkeintä tehtävää eli ulkoisten raporttien ja johdon päätöksentekoa avustavien raporttien tuottamiseen, kun taas myynnin ja ostojen moduulit synnyttävät\ntaloudellisia tapahtumia, jotka kirjataan kirjapitoon ja ovat raportoinnin kohteena.\nSBO -sovelluksen avulla yritys voi sähköistää taloushallintonsa. Tämä tarkoittaa\nkappaleen 2 mukaan kirjanpidon sähköistämistä siirtymällä paperittomaan kirjanpitoon, jossa tositteet ja arkistointi ovat sähköisessä muodossa. SBO sovellusta käyttävien yritysten siirtyminen sähköiseen ja paperittomaan taloushallintoon on vain yrityksen tahdon kysymys, koska sovellus sisältää selvästi\nvalmiudet siihen. Lisäksi sähköinen taloushallinto käsittää sähköisessä muodossa tapahtuvan laskutuksen ja sähköisten laskujen vastaanottamisen, mikä\nmyös on mahdollista kyseisessä sovelluksessa. Kappaleen 2 mukaan digitaalinen taloushallinto puolestaan vaatii jo liikekumppaneiltakin koko taloushallinnon\nsähköistämistä ja kaikkien dokumenttien käsittelyä sähköisessä muodossa, jolloin digitalisoituminen ei ole enää pelkästään sovelluksen ominaisuuksista ja\n6.2.1 Sovelluksen ulkoinen laskentatoimi ja raportit\nTaloushallinto on yksi SBO -sovelluksen tärkeimmistä ja näkyvimmistä osista.\nSovellus tarjoaa pienelle yritykselle kattavat ulkoisen laskennan toiminnot, kuten\npääkirjan, myynti- ja ostoreskontran, käyttöomaisuuslaskennan sekä pankki- ja\nvarastokirjanpidon. Sovelluksen avulla voidaan järjestää yrityksen koko kirjanpito kirjauksista täsmäytyksiin ja tärkeimpiin taloushallinnon raportteihin. Taloushallinnon moduulin tärkein toiminto ulkoiselle laskennalle on kirjanpito, joka\ntoimii pohjana ulkoisille, mutta osaksi myös sisäisille raporteille. Niin kuin kap65\npaleessa 3 on mainittu, kirjanpito on pitkälti kirjanpitolailla säädeltyä ja se tulee\njärjestää niin, että ulkopuolinen voi helposti saada oikean ja riittävän kuvan yrityksen toiminnasta. SBO -sovelluksen taloushallinnon moduuli, sen kirjanpito ja\nraportit on laadittu kirjanpitolakeja ja -asetusta noudattaen, jolloin myös sovelluksen tuottamat ulkoiset raportit ovat luotettavia ja sisältävät oikeat ja riittävät\ntiedot päätöksentekoon. On kuitenkin olemassa riski, että kirjaukset jostain\nsyystä kirjataan väärin, jolloin luotettavuuden kannalta on tärkeää, että ne tarkistetaan vielä kertaalleen ennen raporttien laatimista. (SAP Finland)\nKuva 6.2 Taloushallinto ja kirjanpito, SAP Business One.\nTaloushallinnon moduulin osat näkyvät kuvasta 6.2. Moduuli sisältää ohjelman\noletuksien mukaisen tilikartan, mutta yrityksellä on myös mahdollisuus käyttää\nomaa, sen tarpeita paremmin vastaavaa tilikarttaa tai muokata sovelluksen sisältämää tilikarttaa omien tarpeidensa mukaiseksi. Ulkoisen raportoinnin tuo66\ntokset voidaan muokata yrityksen strategiaa palveleviksi, ja näin raporttien käytettävyys paranee ja päätöksenteko nopeutuu ja tehostuu. Sovelluksen taloushallinnon toimintoja voidaan tehostaa automatisoimalla työvaiheita, kuten toistuvia kirjauksia ja tallentamalla sovellukseen kirjausmalleja, jotka nopeuttavat\npäiväkirjakirjausten tallentamista ja pienentävät virheiden mahdollisuutta.\nSovellukseen voidaan lisälaajennusten kautta saada käyttöön myös yksityiskohtaisempi projektikohtainen kirjanpito -toiminto. Sen avulla voidaan muun muassa suunnitella ja hallinnoida kokonaisia projekteja, valvoa niiden etenemistä ja\nniistä aiheutuvia kustannuksia sekä hallinnoida esimerkiksi projektiin liittyviä\nmatkakustannuksia. SBO -sovellukseen on saatavilla useita laajennuksia, muun\nmuassa henkilöstöhallinnalle, tuotekehitykselle ja valmistukselle, ostoille ja toimitusketjujen hallinnalle. Lisälaajennusten avulla SBO -sovelluksesta voidaan\nmuodostaa juuri yrityksen tarpeita vastaava kokonaissovellus.\n6.2.2 Sovelluksen johdon laskentatoimi ja raportit\nKappaleen 3 mukaan johdon perustehtäviin kuuluu päätöksenteko, toiminnanohjaus ja seuranta. Suorittaakseen tehtävänsä johto tarvitsee päätöksentekonsa tueksi luotettavia raportteja, jotka tukevat johtoa tehtävissään. Raportit\nsisältävät päätöksentekoa tukevia suunnittelu-, valvonta- ja informaatiolaskelmia ja analyysejä esimerkiksi ostoista, myynneistä ja kannattavuudesta. Johto\npystyy sovelluksen avulla seuraamaan yrityksen toiminnan kannattavuutta esimerkiksi tuloslaskelman avulla ja halutessaan vertaamaan kuluvan kauden tulosta edellisen kauden tulokseen. Sovelluksella on mahdollisuus seurata kannattavuutta myös projektikohtaisesti sekä tulosyksikkö- ja kustannuspaikkakohtaisesti. Johto tekee päätöksiä tulevista hankinnoista ja yrityksen tavoitteista\nsuunnittelulaskelmien avulla. SBO -sovelluksen tarvesuunnittelun moduuli helpottaa johdon päätöksentekoa muun muassa, kun tilataan tavaraa tai raakaaineita. Sovellus ennustaa tulevan liikevaihdon ja ottaa sen huomioon tarvesuunnitteluavustaja -apuohjelmassa, mikä laskee menekin ennusteen, ottaa\nhuomioon varastot ja muodostaa tilaussuosituksen, minkä kautta voidaan tehdä\nsuosituksen mukainen tilaus nopeasti ja vaivattomasti. Lisäksi sovelluksen avulla johto voi laatia tavoitelaskelmia eli muun muassa budjetteja sovellukseen tallennettujen budjettiskenaarioiden eli -mallien avulla, jolloin budjetin laadintaa ei\naina tarvitse aloittaa alusta. Tämä on sekä nopeaa että tehokasta vapauttaessaan johdon resursseja muihin tehtäviin. Johto pystyy seuraamaan yrityksen\ntoiminnan suuntaa budjettieroraportin avulla, joka kertoo kuinka paljon toteutuma poikkeaa suunnitellusta. Näin saadaan helposti kuva siitä, ollaanko menossa oikeaan, tavoitteiden mukaiseen suuntaan. Johdon laskentatoimen informaatiolaskelmilla pyritään vaikuttamaan ennen kaikkea henkilöstön toimintaan. SBO\n-sovelluksen tuottamia informaatiolaskelmia ovat muun muassa myyjäkohtaiset\nmyyntianalyysit, jossa tarkastellaan, kuinka myynnit jakautuvat eri myyjille.\nSBO -sovelluksessa voidaan määritellä käyttöoikeuksien kautta, kenellä on oikeus tarkastella mitäkin moduulia ja sen tuottamia raportteja. Tällä tavalla sovellus voi toteuttaa jakoa eri raportointitasoihin. Kappaleen 4 mukaan yrityksen ylin\njohto tarvitsee työssään raportteja, jotka kertovat, missä ollaan menossa ja mitä\non saavutettu. Niistä tulee käydä ilmi yrityksen toiminnan kehityssuunta, ja onko\nyrityksen toiminta menossa oikeaan suuntaan. Nämä raportit sisältävät sekä\ntaloudellisia että ei-taloudellisia mittareita. Ylimmän johdon käyttämiä taloudellisia mittareita ovat esimerkiksi käyttökate ja pääoman tuottoprosentti, joita ei\nSBO -sovelluksesta saa ilman lisälaajennuksia. Myös ei-taloudellisia mittareita,\nkuten asiakastyytyväisyyskyselyitä ei voida laatia kyseisellä sovelluksella. Eri\nyritysten ylimmän johdon tarpeet vaihtelevat, jolloin käyttöön voidaan ottaa mittaristo, jonka sisällön voi suunnitella yrityksen tarpeiden mukaan. Nämä suorituskykyä mittaavat mittaristot koostuvat juuri edellä mainituista taloudellisista ja\nei-taloudellisista mittareista. Mentäessä seuraavalle raportointitasolle eli toimintatasolle raporttien sisältämän tiedon tulee olla yksityiskohtaisempaa, kun myös\ntoiminnan taso on yksityiskohtaisempaa. Tämän tason raportteja saadaan myös\nSBO -sovelluksesta, niitä ovat raportit tulosyksiköistä ja esimerkiksi niiden tuotoista ja kustannuksista. Sovelluksesta saadaan myös alimman tason eli tehtävätason raportteja, niitä ovat muun muassa jo edellä mainitut myyntiraportit\nmyyjittäin. SBO -sovellus keskittyy eri raportointitasojen raporttitarpeiden koh68\ntaamisen perusteella jokapäiväiseen, toimintoihin keskittyvään raportointiin. Sovellusta käyttävät yritykset voivat tehostaa ylimmän johdon raportointiaan ottamalla sen rinnalle suorituskykyä mittaavan mittariston, kuten esimerkiksi kappaleessa 4 mainitun Balanced scorecardin.\nPienen yrityksen johdon raporttien tarpeet ovat huomattavasti pienemmät verrattaessa keskikokoiseen tai suureen yritykseen. Tämä näkyy myös, kun verrataan SBO -sovelluksen tarjoamiin ulkoisen laskentatoimen työkaluja johdon laskentatoimen välineisiin. Sovellus pyrkii tuottamaan lakisääteisiä ulkoisia raportteja, kun vapaamuotoisemmat johdon raportit jäävät hieman vähemmälle. Jos\nSBO -sovellusta käyttävällä yrityksellä on kuitenkin tarpeita laajempaan johdon\nlaskentatoimen välineistöön, voidaan sovellukseen hankkia lisälaajennuksia,\nesimerkiksi ostoihin, myynteihin, valmistukseen ja tuotekehitykseen. Lisäksi sovelluksen käyttäjät voivat itse laatia ja määrittää tarvitsemiaan raportteja käyttäjävalikon kautta. Raporttien laadun parantamiseksi ja niiden suunnittelun ja toteuttamisen helpottamiseksi SAP on kehittänyt SAP Crystal -ratkaisut. (SAP\nSBO -sovellusta avattaessa ensimmäisenä näyttöön aukeaa päävalikko, josta\nvoidaan jo heti ensisilmäyksellä päätellä, mistä sovelluksessa on kyse. Sovellus\nnäyttää hyvinkin yksinkertaiselta ja helpolta käyttää, mutta tehokas käyttö vaatii\nkuitenkin hieman lähempää perehtymistä sen toimintoihin ja käyttötapoihin. Kylänpää (2006) neuvoo sovelluksen käyttäjiä perehtymään eri käyttötapoihin ja\netsimään jokaiselle henkilökohtaisesti parhain tapa käyttää sovellusta kokeilemalla eri toiminta- ja liikkumistapoja.\nSBO -sovellus tuottaa lukuisia raportteja ja analyysejä siihen syötettyjen ja tallennettujen sekä automaattisesti tallentuneiden tietojen perusteella. Raportit\novat suurelta osin paljon numeerista informaatiota sisältäviä taulukoita, joista\nsaattaa olla vaikeaa poimia ne olennaisimmat, päätöksenteon kannalta tär69\nkeimmät tiedot. Lisäksi mahdollisuudet raporttien visualisoimiseen laajentamattomassa SBO -sovelluksessa ovat heikkoja. Ratkaisuna tähän yritys voi hankkia\nSAP Crystal -tuoteperheestä visualisointiin erikoistuneen ohjelmiston, joka\nmuokkaa monimutkaisimmatkin tiedot helposti luettaviksi raporteiksi. Ratkaisun\navulla voidaan luoda käyttöliittymiä muun muassa monelle tuttuun Microsoft\nExceliin, joka tarjoaa myös omat mahdollisuutensa raporttitietojen visuaaliseen\nesittämiseen. Näin yritys saa käyttöönsä havainnollisia, helposti ymmärrettäviä\nja käytettävyydeltään hyviä raportteja. (SAP Finland)\nYhteenvetona SBO -sovellus on kokonaisuudessaan hyvä pienen ja keskisuuren yrityksen toiminnanohjausjärjestelmä, joka kattaa laajentamattomanakin\nhyvin yrityksen perustarpeet. Ulkoisen laskentatoimen raportit täyttävät lakisääteiset vaatimukset ja niitä on mahdollisuus muokata hieman yrityksen tarpeita\nvastaavaksi tietenkin lakien puitteissa. Johdon raportteja sovellus ei kuitenkaan\nkata kuin vain perustarpeiden verran. Sovelluksen tuottamien johdon raporttien\npohjalta voidaan tehdä päätöksiä toimintojen ja yksittäisten tehtävien tasolla,\nkun taas koko toiminnan seuraaminen ja ohjaaminen eivät onnistu laajentamattomalla sovelluksella. Yritykset, joilla on tarpeita monipuolisemmalle johdon raportoinnille ja sen toiminnan seuraamiselle, voivat ottaa sovelluksen rinnalle\nerillisen suorituskykyä mittaavan mittariston tai vaihtoehtoisesti ottaa sovellukseen lisälaajennuksen, joka mahdollistaa muun muassa suorituskyvyn hallinnoimisen. SBO -sovelluksesta voidaan siis räätälöidä jokaiselle sen tukemalla\ntoimialalla toimivalle yritykselle sen tarpeita vastaava ratkaisu lisälaajennuksien\nja lisäohjelmistojen avulla. (SAP Finland)\nOpinnäytetyön seuraavassa ja viimeisessä kappaleessa kootaan kirjallisuuden\nja empiirisen tutkimuksen kautta löydetyt raportointiin ja sen laatuun sekä raportteihin ja niiden käytettävyyteen liittyvät seikat yhteen.\nOpinnäytetyön tavoitteena oli löytää tutkimalla kirjallisuudesta sekä esimerkkisovelluksen avulla hyvän raportoinnin kriteerit sekä raportointiin ja etenkin johdon raportteihin vaikuttavat tekijät. Tutkimusongelmana oli siis löytää hyvän raportoinnin tunnusmerkit ja ne seikat, jotka yrityksen päivittäisessä toiminnassa\nvaikuttavat raportoinnin laatuun ja käytettävyyteen. Näitä lähdettiin etsimään\ntutkimalla erikseen taloushallintoa, yrityksen laskentatoimea ja johdon raportointia, niiden käytettävyyttä ja niissä tehtyjä ratkaisuja. Seuraavaksi verrattiin löydöksiä esimerkiksi otettuun toiminnanohjausjärjestelmään, SAP Business One sovellukseen ja arvioitiin sovelluksen ja sen tuottamien raporttien laatua ja käytettävyyttä.\nSeuraavissa luvuissa kootaan yhteen opinnäytetyössä löydetyt hyvän raportoinnin kriteerit ja niihin vaikuttavat tekijät, joista muodostuu eräänlainen malli,\njohon voidaan verrata erilaisia raportteja ja sitä kautta arvioida niiden laatua,\nluotettavuutta ja käytettävyyttä.\n7.1 Taloushallinnon ratkaisujen vaikutus johdon raportointiin\n7.1.1 Tietojärjestelmän valinta\nRaportoinnin kannalta on tärkeää, että perusasiat ovat kunnossa, mikä tarkoittaa tietoa keräävien tietojärjestelmien valintaa perustuen yrityksen tarpeiden\nperusteella. Tietojärjestelmää valittaessa on äärimmäisen tärkeää, että otetaan\nhuomioon jokainen yrityksen toiminto ja prosessi ja arvioidaan niiden järjestelmä- ja raportointitarpeet yrityskohtaisesti. Esimerkiksi tukkukauppaa harjoittavalle yritykselle on tärkeää saada yksityiskohtaista ja ajantasaista tietoa myynneistään ja ostoistaan, kun taas esimerkiksi tuotantoon keskittyvä yritys on kiinnostunut enemmän tuotantoon ja sen tehokkuuteen liittyvistä seikoista, ja tämän\nvuoksi myös raportointi- ja järjestelmätarpeet ovat erilaiset. Toimialan lisäksi\njärjestelmän valinnassa tulee ottaa huomioon yrityksen koko. Erikokoisilla yrityksillä ja organisaatioilla on erilaiset raportointitarpeet ja sitä kautta myös erilaiset järjestelmätarpeet. Pienen yrityksen taloushallinnon ja raportoinnin järjestämiseen voi hyvinkin riittää standardin mukainen kirjanpito-ohjelma, joka tuottaa\nkaikki lakisääteiset ulkoisen laskentatoimen raportit, mutta ei välttämättä juuri\nollenkaan johdon raportteja. Tällainen ohjelma voi olla kappaleessa 6 esitelty\nlaajentamaton SAP Business One -sovellus, joka on suunnattu juuri pienille ja\nkeskisuurille yrityksille. Suurille yrityksille on taas tärkeää, että järjestelmä tuottaa lakisääteisten ulkoisten raporttien lisäksi myös johdon päätöksentekoa tukevia johdon laskentatoimen raportteja. Myös järjestelmän tehokkuus korostuu\nisommissa organisaatioissa, joissa pyritään usein maksimoituun kustannustehokkuuteen. Tällöin suuremman organisaation tarpeita vastaa paremmin yhtenäinen integroitu järjestelmä, jossa yksinkertaiset ja toistuvat työvaiheet voidaan\nautomatisoida ja jossa kaikki tiedot syötetään kerran yhteen tietokantaan kuin\nerillissovelluksista koostuva järjestelmä.\n7.1.2 Strategian ja taloushallinnon digitalisoitumisen huomioonottaminen\nNiin kuin kappaleessa 2 on jo mainittu, yrityksen strategia määrää keinot tavoitteiden saavuttamiseksi. Tämä merkitsee sitä, että strategia tulee ottaa huomioon myös taloushallinnon ratkaisuja ja järjestelmävalintoja tehtäessä. Lisäksi\nyrityksen ja sen työntekijöiden raportointitarpeita tulee kartoittaa ja selvittää,\novatko ne strategian mukaiset, jolloin saadaan myös selville, seurataanko raporteilla oikeita, yrityksen tavoitteiden ja strategian toteutumisen kannalta tärkeitä asioita. Tavoitteiden mukaiseen suuntaan pääsemiseksi yrityksen on myös\nvälillä tarkistettava ja päivitettävä omaa strategiaansa, jolloin tavoitteisiin pyrkimistä ja pääsemistä voidaan tehostaa ajantasaisen strategian avulla. Strategian\najoittainen tarkistaminen varmistaa myös raporttien oikean sisällön.\nTietotekniikan kehitys ja taloushallinnon digitalisoituminen merkitsee raportoinnille ennen kaikkea raporttien sähköistä selaamista, niiden parempaa saata72\nvuutta ja luotettavuutta. Taloushallinnon sähköistymisen ja digitalisoitumisen\nmyötä raporttien jakelu helpottuu ja nopeutuu, jolloin myös raporttien tuomaan\ntietoon pystytään reagoimaan nopeammin. Digitalisoitumisen myötä monet taloushallinnon toistuvat työvaiheet voidaan automatisoida, jolloin virheiden mahdollisuus pienenee ja sitä kautta myös taloushallinnon tuottamien raporttien luotettavuus kasvaa.\n7.2 Laskentatoimen ratkaisujen vaikutus johdon raportointiin\nTaloushallinnon raporttien hyvän laadun varmistamiseksi yrityksen tulee taloushallintoa ja kirjanpitoa järjestäessään noudattaa hyvää kirjanpitotapaa, kirjanpitolakeja ja -asetuksia. Näin raporteista saadaan välitettyä hyvän kirjanpitotavan\nmukainen oikea ja riittävä kuva yrityksen toiminnasta. Näin ollen perusasioiden\ntulee olla kunnossa, jotta voidaan keskittyä yksityiskohtiin, kuten johdon raporttien, esimerkiksi budjettien laadun ja käytettävyyden parantamiseen. Laskentatoimen rekisteröintitehtävä tulee siis tehdä huolellisesti, jotta sen toinen tehtävä,\nhyväksikäyttötehtävä, olisi mahdollista suorittaa ja toteuttaa. Rekisteröintitehtävän huolellisessa ja tehokkaassa suorittamisessa auttaa ajantasainen järjestelmä, kuten tässä opinnäytetyössä esimerkkinä ollut SAP Business One, jossa\ntoistuvat työvaiheet voidaan automatisoida.\nLaskentatoimen raporttien sisältämään tietoon ja informaatioon vaikuttaa se,\nkuinka yrityksessä on ratkaistu kappaleessa 3 esitellyt laskentatoimen ongelmat. Se, kuinka ongelmat yrityksessä ratkaistaan, voi vaikuttaa eri tunnuslukujen ja mittareiden tuottamiin tuloksiin huomattavasti. Pohtiessaan ratkaisuja näihin ongelmiin on yrityksessä ymmärrettävä, kuinka eri ratkaisut vaikuttavat eri\ntunnuslukuihin ja mittareiden tuloksiin ja sitä kautta raportteihin ja niiden sisältöön. Laskentatoimen ongelmien ratkaisemisella on sitä kautta merkittävä vaikutus yrityksen päätöksentekoon ja koko yrityksen toimintaan. On myös tärkeää,\nettä taloushallinnon raporttien käyttäjät ovat tietoisia siitä, kuinka laskentatoimen ongelmat on ratkaistu yrityksessä. Se helpottaa erityisesti raporttien tulkinnassa ja sitä kautta yrityksen kannalta oikeiden päätösten teossa.\n7.3 Johdon raportoinnin ratkaisujen vaikutus raportteihin\nTaloushallinnon raporttien käyttäjät on jaettu raportointitasoihin käyttäjien tarpeiden perusteella. Raportointitarpeita on erilaisia ja ne tulisi ottaa huomioon\nraportteja suunniteltaessa ja kehitettäessä. Jokaisen raportointitason raporttitarpeiden selvittäminen aika ajoin on raportoinnin tehokkuuden ja yrityksen toiminnan seurannan kannalta äärimmäisen tärkeää, koska yritystoiminnan kehittyessä ja muuttuessa myös tarpeet muuttuvat. Jos raporttien käyttäjän raporttitarpeita ei oteta huomioon, ei raportoinnista saada kaikkea hyötyä irti.\nYrityksen toiminnan jatkuvuuden kannalta sen tulee mitata ja seurata suorituksiaan. Erilaiset mittarit, tunnusluvut ja mittaristot monipuolistavat johdon raportteja ja sitä kautta antavat myös uusia ulottuvuuksia ja avaavat uusia näkökulmia\npäätöksentekoa ajatellen. On kuitenkin tärkeää, että mittarit, tunnusluvut ja mittaristot valitaan huolellisesti yrityksen toimintaa ja sen strategiaa ajatellen niin,\nettä niistä on yritykselle hyötyä. Mittaristojen tarkoituksena on mitata yrityksen\nsuorituskykyä ja ne koostuvat usein yrityksen itse valitsemista taloudellisista ja\nei-taloudellisista mittareista. Ei-taloudellisten mittareiden, kuten tyytyväisyyskyselyjen merkitys on kasvanut huomattavasti, kun vaatimukset monipuoliselle\nsuoritusten mittaamiselle on kasvanut. Tämän vuoksi ei-taloudellisten mittareiden mukaan ottaminen mittaristoihin on tärkeää.\nJotta suorituskykyä mittaavista mittaristoista olisi hyötyä, tulee niiden tuloksia\nseurata erilaisin tunnusluvuin. Tehokkaan seurannan edellytyksenä on integroitu taloushallinnon järjestelmä, jolloin tieto löytyy aina samasta paikasta. Seurannasta ei ole kuitenkaan mitään hyötyä, jos seurantatietoa työssään käyttävät\neivät ymmärrä sen sisältöä. Sisällön ymmärtämistä helpottaa yrityksen strategian ymmärtäminen. Yrityksen tulee pitää huolta siitä, että kaikille on selvää, mitä\nyrityksen strategia sisältää, jolloin henkilöstö osaa myös toimia sen mukaisesti.\nJotta seurantatiedosta saataisiin mahdollisimman suuri hyöty, on yrityksen varmistettava, että järjestelmä tuottaa seurantaraportteja keräämistään mittaristo74\njen tuloksista mahdollisimman nopeasti ja ajantasaisesti. Ajantasaisuus on tärkeää, kun täytyy reagoida ja tehdä päätöksiä nopeasti. Raportteja kehitettäessä\non myös tärkeää huomioida niiden ulkoasu ja se tiedon määrä, mikä niihin on\npakattu. Jos raportti on ulkoasultaan monimutkainen ja vaikeasti ymmärrettävä,\nei sen perusteella kyetä tekemään nopeita ja rationaalisia päätöksiä. Sama pätee, jos raportti pursuaa tiedosta ja oleellisimmat tiedon muruset hukkuvat suurien tietomassojen alle. Suorituskyvyn ja yrityksen menestymisen seurantaa\nvoidaan tehostaa tekemällä tunnuslukuanalyysejä sen kannattavuudesta, maksuvalmiudesta ja vakavaraisuudesta. Analyyseillä saadaan tehokkaasti selville,\nkuinka yrityksellä menee ja sitä voidaan soveltaa myös, kun halutaan tietää,\nmissä kunnossa esimerkiksi liikekumppanin talous on.\nRaportoinnin kehittämiseksi yrityksen tulee seurata yleistä tietotekniikan ja taloushallinnon kehitystä sekä otettava käyttöönsä integroitu taloushallinnon järjestelmä. Lisäksi raporttien kehityksen tieltä tulee raivata vanhat, jo tarpeettomaksi\nkäyneet raporttimallit uusien raporttitarpeiden synnyttämien uusien raporttien\n7.4 Raporttien käytettävyyden vaikutus päätöksentekoon\nRaporttien käytettävyys vaikuttaa suoraan yrityksen tekemiin päätöksiin. Mitä\nkattavampia ja käytettävyydeltään parempia raportit ovat, sitä paremmalta pohjalta yritys pystyy päätöksensä tekemään. Kun raportointiin vaikuttavat perusasiat ovat kunnossa, on huomio kiinnitettävä viimeiseksi vielä sen käytettävyyteen, ulkoasuun ja esitystapaan. Se ei vielä riitä, että sisältö on oikealla ja luotettavalla tavalla kerätty ja raporttien ajoitus on juuri oikea, vaan yhtä tärkeää on\nymmärrettävyyteen vaikuttavat raporttien ulkoasu ja esitystapa. Vaikka raportti\nolisi kuinka hyvä sisällöllisesti, mutta ulkoasu ja tietojen esitystapa heikko, ei\nloppukäyttäjä saata ymmärtää sen sanomaa, jolloin koko raportin merkitys katoaa ja raportin aikaansaamiseksi käytetyt resurssit ovat menneet hukkaan.\nYritys voi taata raporttiensa tehokkuuden ja käytettävyyden kiinnittämällä huomionsa vielä lopuksi raporttien esitystapaan ja ulkoasuun. Helppolukuinen raportti saadaan pelkästään yksinkertaistamalla se ja karsimalla kaikki turha pois.\nHyvän ja tehokkaan raportin tunnistaa siitä, että siihen on selvästi merkitty kenelle se on osoitettu, mitä se koskee ja kuka sen on tehnyt. Raporttien havainnollisuutta parantavat erilaiset helposti ymmärrettävät graafiset kuviot, joita voidaan luoda esimerkiksi Microsoft Ecxelin avulla, tai esimerkiksi SAP Business\nOne – sovelluksen käyttäjät voivat tarvittaessa hankkia sovellukseensa lisälaajennuksen, joka tuottaa raportteihin graafisia kuvioita ja auttaa muutenkin raporttien ulkoasun suunnittelussa.\nYhteenvetona, hyvä ja tehokas, päätöksentekoa tukeva johdon raportti syntyy\nintegroidun taloushallinnon järjestelmän keräämistä tiedoista. Taloushallinnon\njärjestelmä on valittu yrityksen tarpeita ja strategiaa ajatellen ja ottaa huomioon\nmyös eri raportointitasojen muuttuvat raporttitarpeet. Hyvän raportin luomisessa\non käytetty hyödyksi digitaalisen taloushallinnon tuomat hyödyt, kuten raporttien\nnopean jakelun sähköisesti. Hyvän raportin luominen vaatii niin yrityksen kirjanpitäjältä kuin reskontrien hoitajilta tarkkuutta ja sääntöjen noudattamista. Lisäksi\nraporttien käyttäjiä ja sitä kautta raporttien ymmärrettävyyttä helpottaa tuntemus\nyrityksen strategiasta ja sen tavoista ratkaista yrityksen laskentatoimen ongelmat. Raportit koostuvat erilaisten mittareiden ja tunnuslukujen tuloksista, jotka\nyrityksen tulee valita huolella strategiaansa ja toimintansa tarkoitusta ajatellen,\nnäin raporteista saadaan oikeasisältöisiä ja juuri sellaisia, joista on hyötyä johdon päätöksentekoa ajatellen. Hyvä raportti on selkeä ja ymmärrettävä ja se on\nkäytettävissä oikeaan aikaan juuri silloin kun sitä tarvitaan.\nKuvio 1.1 Opinnäytetyön rakenne, s. 9\nKuvio 2.1 Taloushallinto, s. 13\nKuvio 3.1 Laskentatoimi, s. 22\nKuvio 3.2 Taseen rakenne, s. 25\nKuvio 3.3 Kululajipohjaisen tuloslaskelman rakenne, s. 27\nKuvio 4.1 Johdon raportoinnin tehtävät, s.32\nKuvio 4.2 Suorituskykypyramidi, s. 41\nKuvio 4.3 Balanced scorecardin neljä näkökulmaa, s. 42\nKuvio 5.1 Muuttuvat kustannukset, s. 55\nKuvio 5.2 Kiinteät kustannukset, s. 55\nKuvio 5.3 Muuttuvat ja kiinteät kustannukset kustannuspaikoittain, s. 56\nTaulukko 4.1 Taloudelliset ja ei-taloudelliset mittarit diagnostisen ohjauksen näkökulmasta, s. 38\nTaulukko 5.1 Kustannustenjakotaulukko, s. 54\nKuva 6.1 Aloitusikkuna ja moduulit, SAP Business One, s. 59\nKuva 6.2 Taloushallinto ja kirjanpito, SAP Business One, s. 66\nAlhola, K. & Lauslahti, S. 2005. Taloutta johtamista varten – esimiehille ja asiantuntijoille. Helsinki: Edita.\nIkäheimo, S., Lounasmeri, S. & Walden, R. 2009. Yrityksen laskentatoimi. Helsinki: WSOYpro.\nJyrkkiö, E. & Riistama, V. 2004. Laskentatoimi päätöksenteon tukena. Porvoo:\nJärvenpää, M., Partanen, V. & Tuomela, T. 2001. Moderni taloushallinto - Haasteet ja mahdollisuudet. Helsinki: Edita.\nKirjanpitoasetus (KPA) 30.12.1997/1339. Edilex.\nKirjanpitolaki (KPL) 30.12.1997/1336. Edilex.\nKylänpää, O., 2006. SAP Business One – from basics to effective use. Gummerus Oy: Suomi.\nNeilimo, K. & Uusi-Rauva, E. 2005. Johdon laskentatoimi, kuudes painos. Helsinki: Edita\nTomperi, S. 2007. Käytännön kirjanpito. Helsinki: Edita Prima Oy.\nVilkkumaa, M. 2005. Talouden apuvälineet johdolle. Jyväskylä: Gummerus Kirjapaino Oy.\nLeppiniemi J., 2010. Liikekirjanpito. Helsinki: WSOYpro.\nLeppiniemi, J. & R. 2010. Oikeat ja riittävät kirjaukset. Helsinki: WSOYpro.\ndex.epx (luettu 8.10.2010)\nWesterlund, R. Yritystalous. Oamk:n verkkokurssi\nhttp://www.oamk.fi/~raijaw/yrjat/laskentatoimi/laskenta.htm#Laskentatoimi (luettu 8.3.2010)\nHintikka, P. 2005. Myynnin raportoinnin käytettävyyden parantaminen toiminnanohjausjärjestelmämuutoksen jälkeen, Case: Stora Enso Publication Papers\nOy Ltd. Lappeenrannan teknillinen yliopisto. Kauppatieteet.\nLIITE 2 (4)\nOsake-, osuus- tai\nmuu vastaava pääoma\n---Edellisten tilikausien voitto (tappio) 0,00\nVelat saman konsernin\nVelat omistusyhteysyrityksille 0,00\n------V a s t a t t a v a a y h t e e n s ä 0,00\nLIITE 3 (4)\nVarastojen lisäys (-) tai\n---Poistot ja arvonalentumiset\nSuunnitelman mukaiset poistot 0,00\n---Liiketoiminnan muut kulut\nTuotot osuuksista saman\nTuotot muista pysyvien\nSaman konsernin yrityksille - 0,00\n- 0,00 +/- 0,00\n------VOITTO (TAPPIO) ENNEN\n------VOITTO (TAPPIO) ENNEN TILINPÄÄTÖSSIIRTOJA JA VEROJA\nlisäys (-) tai\n-/+ 0,00 -/+ 0,00\n__.__.___ - __.__.____\nLiiketoiminnan satunnaisista eristä johtuva\n--Maksetut välittömät verot\n-----------------------------------------------------------------Investointien rahavirta (B)\nMaksullinen oman pääoman lisäys\n-----------------------------------------------------------------Rahoituksen rahavirta (C)\nRahavarojen muutos (A+B+C) lisäys (+) / vähennys (-)