Kirjoittaja Aihe: Unelmavartalot (Luettu 52786 kertaa)\n« Vastaus #75 : Tammikuu 05, 2006, 23:58:50 »\nMinusta vartaloni on ihan ok. Olen sellainen keskipitkä ikäisekseni, eli noin 160 cm ja olen normaalipainoinen, eli jotain 49 kg. Viime vuoden terveystarkastuksen mukaan minusta pitäisi tulla joku 173 cm pitkä, ja sitä ainakin toivon. Tykkäisin siitä, että olisin pidempi. ^^\nJoskus tietysti toivon että olisin vähän laihempi, tai että reiteni ainakin olisivat kapeammat, kun mielestäni ne näyttävät aika paksuilta. Vatsamakkarat ärsyttävät myös, vaikka ei niille oikein mitään voi ellei sitten ala hulluna kuntoilla, mitä en jaksaisi. Eli tyydyn siihen ruumiinrakenteeseen minkä omaan, kun ei tämä loppujen lopuksi ole niin paha ettenkö voisi elää. ^^\nHiustenvärini sen sijaan on ärsyttävän tavallinen, eli sellainen keskiruskea (mikä tarkoittaa aika pitkälti maantienväristä ^^'). Nyt ne on värjätty mustiksi mutta lopulta väri kului pois osittain ja hiukset jäivät tummanruskeiksi. Tästä sävystä itse asiassa tykkään. Mutta muuten hiukseni sitten ovatkin aika ärsyttävät. Eivät ikinä pysy suorassa, vaan aina menevät jos jonkin moisille kiepuille. Argh.\nSilmiini olen aika tyytyväinen. Ne ovat kyllä ehkä tavanomaisimman väriset ikinä, sellaiset melko hailakansiniset, mutta pidän niistä silti. Ne ovat ainakin sopivan isot ja minulla on aika tummat ja pitkät ripset. ^^\nYhteenveto tästä: olen tyytyväinen ulkonäkööni, ja minusta kaikkien pitäisi olla. Onhan tuo ehkä maailman kulutetuin sanonta ja niin edelleen, mutta silti. Kun ei sille ulkonäölleen mitään voi, kun sen on syntymälahjana saanut. ^__^ Ja mikään ei muuten ole niin ärsyttävää, kuin ihmiset jotka valittavat että ovat lihavia vaikka painaisivat jotain 35 kg ja olisivat 160 cm pitkiä, tai sitten että ovat todella rumia vaikka tietävätkin olevansa ihan nättejä. Huokaus.\n« Vastaus #76 : Tammikuu 06, 2006, 01:00:56 »\nOlenko tyytyväinen? Välillä.\nMä olen noin 164-165 cm pitkä ja painan noin 55-57. Musta tuntuu että olen vähän liian painava, mutta onneks se ei näy niin pahasti ulospäin.\nMulla on hoikat jalat, kavereitten mukaan todella hoikat. Olen kyllä ihan tyytyväinen niihin, en haluaisi paksumpia jalkoja. Kädetkin ovat hoikat ja sormet..? Eiköhän ne oo melko normaalipituiset, tai vähän pitkähköt ja melko hoikat myöskin. x)\nMun lantio on kapea, eikö mulla ole paljoakaan sitä peppua. On mulle kyllä sanottu että mulla on hyvä peppu, mutta ois se kiva ku olis edes VÄHÄN niitä muotoja ja kurveja. :P\nSitten rinnat. Mä haluaisin vähän isommat rinnat. Mun koko on suunnilleen 75A/B, haluaisin joku 75B/C. Mutta, ehkä ne vielä kasvaa, edes vähän? :)\nSitten asia mihin olen eniten tyytymätön. Mun maha. Mun kylkiluut on jotenki todella "isot" koska ne näkyy silleen oudosti aina! Sitten sen lisäksi mulla on pieni pömppis, mitä inhoan yli kaiken. Se todellakin ärsyttää ja häiritsee mua pahasti. :(\nKasvoista vielä sen verran, että olen melko tyytyväinen. Mulla on kyllä vähän lapsenpyöreet kasvot, mutta oon oppinu elämään sen kanssa. Mulla on suuret, siniset silmät. Kuulemma hyvin kauniit. Mulla on todella pienet korvat ja normaali nenä ja suu. :) Mun hiukset on blondit ja melko pitkät ja mulla on etuhiukset. Nekin on ihan nätit ja tykkään, kunhan ne vähän paksuuntuu. :D\nKai mä oon ihan nätti, ainakin näin oon kuullu. Vielä kun tuon mahan saa kuntoon, niin kaikki on hyvin. :P\n« Vastaus #77 : Tammikuu 06, 2006, 14:28:56 »\nLihavaksi ketään ei saa sanoa, mutta laihuudesta on pakko huomauttaa.\nTuo on kyllä ihan totta. Rupeaa välillä ärsyttämään, kun joka päivä saa kuulla huomautuksia ulkonäöstä. Sanotaan, että olet kauhean laiha, olet riuku ja mitä muuta. Todella törkeää. Riuku?! Ovat vaan itse lihavat kateellisia!\nOlen ihan tyytyväinen itse vartalooni. Olen hoikka ja pitkä. Indeksien mukaan alipainoinen, mutta mitä siitä. Ne ovatkin vain keskimääräisten tulosten mukaan. Olen aina ollut hoikka, joten olen itselleni ihan normaali.\nKäsiin ja jalkoihin haluaisin saada hiukan lisää lihasta. Harrastan kyllä liikuntaa (lentopalloa 2 kertaa viikossa on harkat)...\n« Vastaus #78 : Tammikuu 06, 2006, 18:05:11 »\nTuo on kyllä ihan totta. Rupeaa välillä ärsyttämään, kun joka päivä saa kuulla huomautuksia ulkonäöstä. Sanotaan, että olet kauhean laiha, olet riuku ja mitä muuta.\nJuuri niin. Jos joku sanoo jotakuta liian lihavaksi, kaikki kauhistelevat, "Toi oli kauhean ilkeätä!!" tms. Jos joku sanoo jotakuta liian laihaksi, kaikki vain nyökkäilevät. Miksi ihmeessä? Eivätkö ihmiset tajua sitä, että alipainoiseksi haukkuminen on aivan yhtä loukkaavaa kuin ylipainoiseksi haukkuminen.\nMinulle sanotaan päivittäin, että pitäisi syödä enemmän, hyi kamala kun olet laiha, yök, sä oot ihan tikku, jne. Mutta ylipainoisille tytöille, heille ei sanota pienintäkään sanaa ylipainosta, päinvastoin, yritetään levein hymyin sanoa, etteivät he ole edes ylipainoisia... miksei kukaan sitten tue meitä alipainoisia samalla tavalla?\nPainoindeksini on nykyään 17,0. Olen ihan tyytyväinen, vaikka se onkin normaalin painon alapuolella. En itseasiassa haluaisi lihoa tästä paljon enempää, pidän siitä että luut näkyvät hiukan. Ne eivät siis ole kovin huomattavat, eivät paista, jne. Näkyvät vain hiukan, jos olen tietyssä asennossa. Siitä tulee minulle hyvä mieli, kun näen, että saan luut näkyviin, enkä edes tiedä miksi. (mutta silti, sellainen alipainoisuus missä luut näkyvät koko ajan, edes vähän, on minusta aivan kamalan näköistä)\nAi niin, ja minulla on jonkinlainen... no, en nyt tiedä onko se ongelma, mutten osaa sanoa paremmin. Minä en nimittäin pystyisi hyväksymään itseäni, jos olisin ylipainoinen. En hyväksy itsessäni ns. läskiä, ja pelkään kamalasti, että jonain päivänä painoa rupeaa tulemaan vähän liikaa. Mutta silti, minulla ei ole yhtään mitään ylipainoisia vastaan. Minua ei kiinnosta, onko joku luokassani ylipainoinen. Minä en ajattele kenestäkään ylipainoisesta mitään pahaa, sillä he saavat olla sellaisia kun ovat - mutta itselleni, en voisi sitä hyväksyä. Kai minulla on joku pakkomielle hoikkuuteen, joka ei kuitenkaan kohdistu kehenkään muuhun kuin itseeni... o_O\n« Vastaus #79 : Tammikuu 06, 2006, 22:09:31 »\nTakapuoleni on liian iso. Vaan eikös kaikki naiset valita tästä?\nEn usko. Minusta on ainakin ihanaa, että minulla on ehkä hieman leveä perä.\nTäällä on tainnut tulla aika selväksi, että aika moni on täällä lyhyt. Niin olen minäkin. Hieman yli 160 cm ja painoa oli 54,5 kg. Painoindeksi taisi olla sellaiset 20.1.\nSe, mistä en pidä itsessäni, on että minulla on kauheasti luomia ja\nhampaani ovat vinot. Minulla on ollut kahde raudat ja on jopa otettu hampaita pois, mutta ei se kidutus mitään auttanut. Tuossa vaiheessa olisin ollut mieluusti kidutuskirouksen alaisena, kuin hammaslääkärin tuolissa kaksi tuntia. No, suoraan sanottuna minua ei ole koskaan kiusattu vinoista hampaistani, eivätkä ne vaikuta itsetuntooni mitenkään. Hymyilen yhtä paljon, ellen jopa enemmänkin, kuin Hollywood tähdet ja heillä on sorat ja valkoiset hampaat.\nJa sitten muihin kohtiin. Jenkkakahvat ja vatsa. Vatsalihakset minulla eivät ole mitkään hyvät, enkä kyllä jaksa vaivautua tekemään vastalihaksia sen takia, että vatsa kiinetytyisi, sillä minulle on tullut erään pienen onnettomuuden jälkeen sellainen rasvakerros, mikä ei kuntoilemalla lähde pois. Ja reidet. Ne iänikuiset kiusankappaleet. Ne alkavat olla jo kapenemaan päin, mutta pahimmilaan, kun en jaksanut liikkua yhtään sen enempää, kun oli tarve, ne venyivät aika paljon.\nNyt olen onneksi ottanu itseäni niskasta kiinni, ja alkanut kuntoilla. En käy kuitenkaan salilla 5 kertaa viikossa ja sen lisäksi juoksen 6 kertaa viikossa 4-6 kilsaa. EI! Käyn lenkillä ja ensi viikosta lähtien alkavat taas maailman ihanimmat tanssiharkat. Ja olen alkanut harkita sitä, että pitäisi nostattaa kuntoa oikein kunnolla, sillä yksi suurimmista haaveistani on poliisi.\nTästä lyhyydestä vielä. Minua potttaa niin pirusti, kun jään tälläiseksi pätkksi. Yksi unelmistani oli lentoemäntä, mutta siihen minimi pituuteen en taida yltää, eikä tuo ruotsikaan suju niin hyvin kuin pitäisi. Mutta hyvällä mielin pidän korkoja, en näytä 215 cm pitkältä, vaan sopivalta. Joskus kenkien kanssa on "pieniä" ongelmia, mutta onneksi ne ovat harvinaisia.\nMedicy, tiedän melkein miltä sinusta tuntuu tuon painon kanssa. Ennen olin juuri ja juuri normaalipainoinen, mutta yksi kesä, PAM!\nPainoa tuli sellaiset 10 kiloa lisää, eikä se paino oikein osannut valita sopivia paikkoja minne se asettui. Reisiin, takamukseen ja tuohon keskivartalolle. Enkä taida niistä kylää nopeasti eroon päästä. En siis yritä laihduttaa tai mittän. Koitan päästä noista jenkkakahvoista ja hyllyvistä reisistä eroon ja saada massaa noiden käsien ympärille.\nOn se kyllä ihana tämä topic. Tässä voi valittaa kyllä omasta vastalosta niin paljon kuin haluaa.\nTuota.. Rinnoistani en nyt ala muuta sanomaa, kuin sen, että minusta ne ovat juuri hyvät sellaisenaan.\n« Vastaus #80 : Tammikuu 07, 2006, 00:34:02 »\nAloin tässä eräs kaunis päivä miettimään käsitettä ihannevartalo erään kaverini innoittamana. Ihmiset, useimmiten naiset, eivät ole juuri koskaan täysin tyytyväisiä vartaloonsa. Aina on jotain pikkuvikaa, liian isoa reittä tai perää tai liian pienet rinnat, vaikka ulkopuoliselle nämä kohdat näyttäisivätkin täysin normaaleilta ja jopa kauniilta.\nIhmiset eivät pysty myöntämään edes itselleen sitä, että pitävät jostain kohdasta vartaloaan, ja vain koska se olisi kauneusihanteiden vastaista. Otetaan esimerkiksi vaikka kädet. Esimerkin ihminen pitää käsistään ja lyhyistä sormistaan, mutta kauneusihanne sanoo, että pitkät ja sirot sormet ovat hyvät ja niillä pärjää elämässä. Silloin tuntuu mahdottomalta ajatella että ne omatkin sormet voivat olla muidenkin kuin itsensä mielestä kauniit.\nToinen asia mikä estää ihmisiä olemasta tyytyväisiä itseensä, on itsensä vertailu muihin. Faktahan on se, että oli sinulla kuinka täydelliset jalat tahansa, jossain elämän vaiheessa tulet törmäämään ihmiseen jonka jalat ovat sinua kauniimmat. Tai ainakin luulet ja oletat niin ja tunnet taas olevasi paljon mitättömämpi kuin oikeasti olet. Onneksi tässä topikissa on ollut kiitettävästi niitäkin, jotka sanovat pitävänsä jostain omasta erikoisesta piirteestään. Minusta ainakin jokin pieni erilaisuus tuo sitä kauneutta.\nItse olen koko ikäni kärsinyt tuosta monien mainitsemasta alipainosta. Nyt kun murrosikä alkaa pikkuhiljaa olemaan ohitse, olen vihdoin saavuttanut normaalipainoni, jos en jopa ihannepainoni *hyminää*. En pitänyt itsestäni alipainoisena, eikä kukaan muukaan pitänyt. Ehkä tuo lievä kiusaaminen painoni johdosta on vaikuttanut siihen, että terveysihanteeni painon suhteen on kehittynyt suhteellisen normaaliksi. En edelleenkään pidä laihoja ihmisiä kauniina. Pystyn kuitenkin ymmärtämään, että laihuus voi olla ongelma siinä missä ylipainokin eikä alipainoista ihmistä tule sekoittaa syömishäiriöiseen automaattisesti. Varsinkaan jos kyseessä on nuori ihminen. Näin taitavasti venytin tilaa yhdelle saarnalle.\nTakaisin aiheeseen, eli mitä mieltä minä olen vartalostani. Voisin sanoa olevani tyytyväinen. En väitä kroppaani täydelliseksi, mutta tyytyväinen olen. Olen edelleen hoikka, mutta en semmoinen luuranko kuin joskus olin. Rintani ovat melko pienet, mutta vielä minua ei ole syrjitty mistään niiden takia. Joskus isoissa kimppasaunoissa hiipii pieni epävarmuus pintaan juuri rintojen takia, mutta yllättäen olenkin saanut vain kehuja vartalostani. Lantioni onneksi pelastaa paljon, sillä se antaa minulle hieman muotoja ja korostaa vyötärölinjaani. Myös jalkojeni ja käsieni kanssa olen sujut. Sellaiset normaalit, hieman lihaksia tanssiharrastuksen tuloksena ja muuten melko solakat.\nMinkälainen olisi sitten ihannevartaloni? Pystyisin nimeämään monta ihmistä joilla on mielestäni täydelliset vartalot, mutta yhdenkään kroppaa en huolisi itselleni. Pieniä asoita voisin itsessäni muuttaa, mutta muuten olen jotenkin... kiintynyt vartalooni. Sitä on oppinut elämään itsensä kanssa, niin hassulta kuin se kuulostaakin.\n« Vastaus #81 : Tammikuu 07, 2006, 21:45:23 »\nVoin sanoa samalla tavalla kuin Keara tuossa yläpuolella; "en väitä kroppaani täydelliseksi, mutta tyytyväinen olen". Se ei todellakaan ole täydellinen, mutta en edes varsinaisesti tiedä mikä sitten olisi unelmavartaloni. En taitaisi olla yhtään onnellisempi vaikka vatsani olisikin kiinteä tai vaikka olisinkin pitkä ja solakka.\nEn koe että minulla olisi ollut missään kohtaa erityisen voimakkaita kauneusihanteita. Tietysti olen monta kertaa kokenut turhautumista oman vartaloni kanssa, mutten siis sinäänsä ole tuominnut itseäni sen perusteella etten ole esim. pitkä tai muodokas. Olen sinut kroppani kanssa. Siitä huolimatta minusta ei taida koskaan tulla näyttelijää/tanssijaa/mallia, koska en osaa kuitenkaan hallita kroppaani niin hyvin.\nMinulle on tärkeintä että itse viihdyn kropassani ja että saan pidettyä siitä kuitenkin hyvää huolta ettei tule mitään vakavia terveysriskejä. Tiedän etteivät muut suhtaudu vartalooni kovinkaan kriittisesti (ellen miksikään malliksi hae:) niin miksi sitten itse suhtautuisin siihen niin kriittisesti? Toki aina voin löytää siitä pieniä virheitä, mutta vastapainoksi voinkin sitten hakea myös kauniitakin piirteitä. Mielestäni käteni ovat kauniit, pidän kaulastani, ja olen sopusuhtainen.\nNiin, minun oma vartaloni. *halaa itseään hymyillen*\n« Vastaus #82 : Helmikuu 02, 2006, 23:14:14 »\nUnelmavartaloni voi kuvata neljällä sanalla 'pitkät ja sirot sääret'!\nMinulle on luotu mielestäni liian lyhyet ja liian pohkeikkaat sääret. Kadehdin liikunnanopettajani erityisesti lentopalloon soveltuvia sorjia sääriä, jotka todellakin ovat PITKÄT! Epäreilua.\nMinulla on jokseenkin samanlainen ruumiinrakenne kun eräällä ujolla matematiikan lehtorillamme, ja oikeastaan en valita. Sillä kaikki jotka ovat nähneet JuSin treenatun varren, eivät voi olla kadehtimatta sitä.\nVeikkaan että kroppani ei ole aivan yhtä timmissä kunnossa, mutta siihen suuntaan yritän pyrkiä. Ehkä se on sitten jonkunlainen tavoite-unelmavartaloni.\nHaluan sorjat säihkysääret jotta voin käyttää minihameita niinkuin liikunnanopettajanikin varmasti vapaa-ajallaan käyttää ja matikan lehtorin kanssa samanlainen pyykkilautavatsa olisi myös tavoitteena, ainakin unelmissa...\nHassua että unelmavartalotyypeissä käytän opettajia esikuvanani, mutta toisaalta hyvä että niistäkin johonkin on :)\n« Vastaus #83 : Helmikuu 03, 2006, 23:03:21 »\nEn tiedä. On päivä, jolloin tuntuu, että hitsi, näytän ihan kivalta. Mutta on päivä, jolloin näyttää ja tuntuu ihan paskalta. En pidä tavasta, jolla lantioni levenee yhtäkkiä. Vyötärö on suht kiva, mutta lantio. Yh.\nMinulla on pömppömahuli, ja tönköt jalat. Polvesta alaspäin ihan siedettävät, mutta ylöspäin ei sitten ollenkaan. Pitäisi ruveta harrastamaan jotakin millä ne saisi kiinteämmiksi. Samoin kädet. Kyynärpäästä alaspäin ihan kivat, tykkään eniten ranteistani. Mutta kyynärpäästä ylöspäin, löllyvää. Niillekkin pitäisi tehdä jotakin.\nSopiva, ei lölly, mutta ei ole anorektisen laiheliini. Urheilullinen.\nOlen pitkä siinä 160 cm ja painan 44 kg.\nNaisilta ei saisi kysyä painoa.\nOlisi hieno käyttää bikineitä ja minihameita. Lyhyempiä hameita kehtaan, polviin asti ylettyviä suurinpiirtein, ja topinkin ehkä jotenkuten.\nTietenkin vertailen itseäni muihin. En yleensä sano ketään rumaksi, mutta huomioin, jos heillä on vaikkapa nätit silmät. Pienoinen kehu nostaa itsetuntoa, ja tuntuu kivalta. En tarkoita että pitäisi koko ajan olla kehuskelemassa, mutta onhan se kiva jos joku vaikkapa sanoo että "hitsi sulla on nätit silmät" Aw.\n« Vastaus #84 : Helmikuu 03, 2006, 23:39:11 »\nEn ole täysin tyytyväinen vartalooni. Mallinvartalosta olisi kuitenkin vain haittaa, koska sen ylläpitäminen vaatii paljon töitä ja minä olen liian laiska siihen. Olen normaalipainoinen, mutta sopusuhtaisuutta toivoisin enemmän, kapeampaa vyötäröä. Siitä huolimatta viihdyn omassa vartalossani.\nNykyään yhä nuoremmat lapset/nuoret alkavat huolehtia liikaa vartalostaan ja häiritsevät sen kehittymistä. He unohtavat monipuolisen syömisen, kenties säännöstelevät sen noin kahteen ateriaan päivässä. Ehkä hiukan liioiteltua, mutta kuitenkin. He omaksuvat sen, että elämässä pärjää täydellisellä vartalolla. Sillä saa unelmiensa miehen itselleen ja nousujohteisen uran. Njaah. Taidan liitoitella.\nEntäpä ne nuoret, jotka ovat päästäneet itsensä rapakuntoon ja lihoneet? Eivät ole liikkuneet sen enempää kuin tarvitsee kävellä kouluun ja kotiin. Loppupäivä vietetään tietokoneen ääressä. Ei ole minkäänlaisia harrastuksia irrottamassa siitä masiinasta.\nKuuluin tähän ryhmään vielä noin vuosi sitten, vaikka en ollutkaan lihava. Olin kuitenkin rapakunnossa, minkä huomasin aloittaessani taekwon-don.\nOlkaa tyytyväisiä vartaloonne sellaisena, kuin se on. Teissä pihiseen edelleen henki. Jos painonne on kuitenkin päässyt nousemaan liian korkealle, ottakaa vain itseänne niskasta kiinni ja aloittakaa reipas kuntoilu. Se kohottaa myös mieltä.\nEdit. Ai niin. Olen noin 166 cm pitkä eli kuulun keskipitkiin ihmisiin. Painoa löytyy suunnilleen 62 kiloa.\n« Vastaus #85 : Helmikuu 04, 2006, 13:15:50 »\nKyllä, tietyllä tapaa. Etenkin naisilta. Pitäisi olla kaunis ja hoikka, mutta samalla myös kurvikas. Median luomat kauneuskäsitteet ovat sairaita, enkä usko, että kukaan pystyy niitä täyttämään luomuna, ilman photoshoppia tai kirurgin veistä. On niitä 10-vuotiaita tyttöjä, jotka tuijottavat naistenlehtien kannessa olevaa "täydellistä" naista. Väkisinkin sitä alkaa ajatella, että pitäisi itsekin olla sen näköinen. Kaunis ja huoliteltu. Seksikäs. On kamalaa, että jo 9-vuotias haluaa laihduttaa ja pitää itseään lihavana. Ala-asteellakin oli jo niitä luokan suosittuja tyttöjä.\nAina he olivat nättejä ja hoikkia.\nItse en ole oppinut viihtymään omassa vartalossani. Muiden edessä vieläkin epäröin, enkä enää olisi valmis menemään uimahallin suihkutiloihin. Tuntuu, että siellä peseytyvät naiset joskus oikeasti tuijottavat toisia. Kaikki on varmasti omaa mielikuvitustani.\nTiedän, että olen vielä epävarma. En osaa rakastaa itseäni tällaisena.\nToivottavasti vielä jonain päivänä minä olen tyytyväinen itseeni ja opin rakastaan vartaloani. Nyt se ei vaan vielä onnistu.\nVarmasti muuttaisin kroppaani, jos saisin mahdollisuuden.\n« Vastaus #86 : Helmikuu 07, 2006, 19:40:22 »\nVai että tästäkin sitten puhetta on tullut... Unelmavartaloni... Hmh...\nNo, ensinnäkin sanottakoon, että meillä kulkee suvussa leveä lantio ja suurehko takapuoli ja sitä on minun turha itkeä, vaikka kyseiset piirteet olen perinytkin.\nSuoraan sanottuna inhoan reisiäni. Ne löllyvät, hyllyvät ja näyttävät muodottomilta taikinakasoilta istuessani saunanlauteilla. Vaikka pyöräilen päivittäin, eivät ole jalkani siitä mihinkään muuttunut. Minä myös, kuten Myarkin, haaveilen niiden liikunnanopettajamme sorjien säärien perään. (Ne OVAT pitkät ja sirot) Minulta löytyy myös ne surullisenkuuluisat pattipolvet. (Jotka ovat ihan liian usein mustelmilla)\nToinen seikka, mikä erottaa minut "täydellisestä" vartalosta, ovat rintani. Ne ovat pienet, mutta siihen asiaan suhtaudun asenteella so-what. Itseasiassa perustin erään ystäväni kanssa pienitissisten tyttöjen kerhon XD eli asialla ei oikeastikaan ole minulle maailmaamullistavaa merkitystä. En luultavasti edes osaisi elää kuppikoolla B:stä ylöspäin.\nPituudestani en valita, senttejä on kertynyt 177. (Luultavasti jo 178) Se myöskin on sukuvika. Painokäyrässä olen taas alkanut nousta jälleen ylös, tänäänkin se pirullinen puntari herjasi minulle. Herkuton helmikuu on jo paikkaamassa asiaa.\nYhdestä asiasta kropassani olen erityisen ylpeä ja se on vatsanseutuni. Minulla on vatsalihakset, siis sellaiset, jotka itseasiassa huomaa. (Ei nyt kuitenkaan mitään liioiteltuja ostos-TV:n feikki-sixpackiä, joka on saatu aikaan ties millä steroidipistoksilla) Eli aina kun oma ulkomuotoni masentaa minua, vilkaisen vatsaani ja totean, että edes osan "täydellisestä" unelmakropasta olen saavuttanut.\n« Vastaus #87 : Helmikuu 07, 2006, 19:43:53 »\nOlen kyllä aika tyytyväinen itseeni. En ole liian lihava, enkä liian laiha.\nHyvinä hetkinä katson peiliin ja näen kauniin tytön mahtavassa kropassaan.\nHuonoina hetkinä näen peilissä kummallisen vartalon, jonka vatsa on liian paksu ja koko juttu ärsyttävän tasapaksu.\nMutta olen tyytyväinen itseeni, ei ole muuta sanottavaa oikeastaan.\n« Vastaus #88 : Helmikuu 10, 2006, 02:36:39 »\nLainaus käyttäjältä: "Sidarana"\nJa kyllä, yhteiskunta vaatii nykyyän naiselta paljon ulkonäkövaatimuksia. Miksei myös miehiltäkin, mutta naisilta kyllä enemmän. Pitäisi olla muodikkaat vaatteet, hienot hiukset, täydellinen kroppa.\nTuntuu, että ainakin deittailuskenessä miehiltä vaaditaan noita samoja juttuja: jos menee baarissa tai klubilla juttelemaan naiselle ja itsellä on yllä epätrendikkäät vaatteet, tylsä kampaus ja löysä kroppa niin eipä ole paljoa saumaa saada mitään aikaiseksi. Eli osaa naisetkin olla yhtä pinnallisia kuin miehetkin, jopa yhtä yleisesti kuin miehetkin. Näin siis ainakin omien kokemusten mukaan. Tosin tuntuu, että naiset herkämmin nauravat päin naamaa jos ei ulkonäkö miellytä kun taas miehet pääsääntöisesti ainakin aluksi yrittävät tahdikkaammin antaa ymmärtää, ettei kiinnosta.\nNykyään olen huomannu, että kundilla pitää olla 1. hyvän näköiset vaatteet 2. hyvä kroppa (ei pullea, muttei myöskään liian laiha ja hintelä) 3. komeat kasvot. Tosin hyvällä älyllä ja keskustelukyvyllä voi kompensoida jonkin verran, mutta ei kaikkien naisten kohdalla.\nPääsääntöisesti homma tuntuu menevän niin, että mitä enemmän nainen on panostanut ulkonäköönsä sitä enemmän hän odottaa mieheltä. Tämä taas ei ole mitenkään riippuvainen siitä onko kyseinen nainen oikeasti hyvän näköinen/kaunis/tyylikäs vai ei.\nNäin siis ainakin Helsingin 18-25-vuotiaiden sinkkuskenessä omien ja lähipiirin kokemusten mukaan.\n« Vastaus #89 : Helmikuu 17, 2006, 16:01:03 »\nOlen melko tyytyväinen vartalooni. :)\nVuosi pari sitten itkin aina, kun katsoin peiliin. Itsetuntoni oli ihan pirstaleina, näin peilissä vain lihavan tytön. Se oli kauheaa: miten tahansa pukeuduin, mitä tahansa söin, mitä tahansa tein; aina esille tuli oma lihavuuteni. Olen lapsuuteni ollut hyvin pyöreä, ja vasta viime vuosina olen lähtenyt kaventumaan. Nyt taas pidän itsestäni juuri tällaisena, kasvoni ovat ok, ja ulkonäkö ihan hyvä. Olen omasta mielestäni melko täydellinen versio itsestäni. Ainoa, mitä muuttaisin, olisi kiinteämpi vatsa-alue.\nVedän vatsalihaksia, teen reisilihasliikkeitä, kuntoilen paljon (ja se oikeasti on paljon, ei ehdi paljoa muuta tehdä kuin sitä, koulua ja siivousta) mutta siltikään missään ei näy. Painoni on normaali, painoindeksini on siinä 20 paikkeilla (20,5). Lantioni on luonnostaan hyvin leveä ja rintani suhteellisen normaalit (kai b-kuppi on normaali?), joten niiltä saroilta en ala valittamaan. Hyvin siis menee! Kuntoilen olen onnellinen ja pidän näystä peilissä. Itsetuntoni kohoaminen ja sosiaalistuminen itsensä hyväksymisen ohessa oli paras asia, mitä minulle on tapahtunut – siis itsessäni. Vaikken ole tikunlaiha, en sitä haluaisikaan olla. Olen minä. Ja se on hyvä.\nMinä pidän erilaisista ihmisistä. Jokainen on ihana juuri tuollaisena, enkä minä ajattele ulkonäköä tai painoa tai muuta sellaista ystävystyessäni tai tutustuessani uusiin ihmisiin. Luonne ratkaisee! :) Esimerkkinä voin sanoa, että koulussamme kävi harjoittelijoita kuvaamataidon tunnilla, joista toinen oli pyöreä. Hän oli silti tosi kaunis ja ystävällinen, ja itse mulkoilin todella paljon niitä edessäni seisovia langanlaihoja tyttöjä, jotka naista kuiskien haukkuivat.\nMietin, usein, miten itsetuntoni mahtoi kohota noin nopeaa: ansio on varmasti pakonomainen tutustuminen uusiin ihmisiin uudessa koulussa, uudet kaverit ja se, että älysin erään tärkeän asian. Jos me emme arvosta itseämme, miten me voimme olettaa arvostusta muilta? Vaikkakin lause kuulostaa tönköltä, se on silti totta. Se, että hyväksyy itsensä, ei ole ylimielisyyttä ja se, että ymmärtää kaikissa olevan puutteita on vain tervettä.\nErilaisuus on rikkaus. Kliseistä, mutta totta.\n« Vastaus #90 : Helmikuu 17, 2006, 19:23:00 »\nTarvitset siis enemmän liikuntaa ja valkuaisaineita. Mene katsomaan ohjeet vaikkapa tuolta: http://www.pakkotoisto.com\n« Vastaus #91 : Helmikuu 17, 2006, 19:26:36 »\nLainaus käyttäjältä: "Sir Wyndham"\nNäinhän ne perustotuudet tulevat kokemuksen kautta tutuiksi itsekullekin. Peli on raakaa. Täällä on oikein syvällinen teoriakin aiheesta:\n« Vastaus #92 : Helmikuu 21, 2006, 12:17:14 »\nMinä olen suhteellisen tyytyväinen vartalooni. Paljon korjattavaa tietysti olisi, mutta miksi haluaisin kaikki ne epätäydellisyydet korjata? En näyttäisi enää itseltäni sen jälkeen.\nSellaisia pikkuisia, häiritseviä piirteitä löytyy jonkin verran. Mm. varpaani ovat kummalliset :D tarkoitan tällä nyt sitä, että neljä 'pienempää varvasta' ovat kovin erillään 'pottuvarpaasta'. Viimeksi tänäaamuna aloin taas katselemaan varpaitani ja ne näyttävät aika hassuilta.\nMutta kukapa nyt toisen varpaita koko ajan tuijottaisi?\nMinä olen lyhyt. Aikalailla tasan 157 cm. Enkä tahtoisi olla yhtään tämän pidempi.\nMinun mielestäni lyhyys on kaunista. Joskus viimevuonna minulla oli vielä kovin kiire kasvaa. Tahdoin kovasti olla yli 160 cm, kun kolme parasta kaveriani ovat kukin 170 cm:n pintaan. Aloin kuitenkin pikkuhiljaa tajuta, että on ihan hyvä juttu olla näin lyhyt.\nEsim. on paljon mukavampaa seurustella itseään pidemmän kuin lyhyemmän pojan (/tytön) kanssa. Sitä tuli joskus naurettua kun paras kaverini istuskeli poikakaverinsa sylissä sohvalla, ja kun tämä ystäväni oli poikakaveriaan parikymmentä senttiä pidempi, niin ei sieltä alta paljoakaan poikaa enää näkynyt :P\nOlen omasta mielestäni jonkin verran ylipainoinen. En hirveästi, mutta vähän. Olen nyt saanut lähiaikoina hieman painoani pudotettua, ja olen iloinen siitä. Hitunen ylipainoisuuteni ei kuitenkaan näy ulospäin kovinkaan voimakkaasti.\nJalkani ja reiteni ovat ihan sopivat. Reidet ehkä hieman liian pulleat, mutta ainakaan seisoessani sitä ei pahemmin huomaa.\nTäällä on tainnut muutama ihminen sanoa, että luultavasti jokainen nainen voivottelee takapuoltaan ainakin hieman? -Minä en.\nTakapuoleni on oikeastaan ihan hyvä, enkä minä sitä hirveästi muuttaisi. Ihan pikkuisen kiinteämpi se saisi olla, mutta onneksi minun ei tarvitse sellaisista vielä pahemmin huolehtia.\nLantio on suht. hyvä, mutta jenkkakahvat kyllä minullakin on.\nVasta sensijaan... noh, se ei ole hyvä, eikä huono. Ehkä aika lailla sopiva, mutta kuitenkin hieman liian pullea.\nRinnoissa ei pahemmin valittamista. Ovat kuulemma suuremmat kuin tämänikäisillä keskimäärin. Njaa-a.\nKäsistäni minulle ei ole paljoakaan sanottavaa. Hieman "löllyvät", mutta eivät mitkään läskimakkarat :) Sormet ovat ehkä tavallista pikkuruisen lyhyemmät, mutta eivät ne muista erotu.\nNiin, ja arpia täynnä nuo minun käteni ovat. Meillä on pari kissaa, joilla on kynnet. Lisäksiminussaonhiemanmasokistinvikaamuttaeipäsiitäsenenempää.\nKaula on lyhyt ja pieni "helttakin" sieltä löytyy, mutta eivät sen suuremmin häiritse.\nJos nyt ihan olen lämmennyt puhumaan niin tahdon vielä mainita yhden jutun ulkonäöstä.\nKaikenlaiset eroavaisuudet ja poikkeavaisuudet ovat mielestäni ihan kiva juttu. On hyvä jos on jokin sellainen piirre esim. naamassa, että tunnistaa helposti. Varsinkin erilaiset nenät eivät ole minulle mikään ongelma.\nEräällä hyvällä ystävälläni on suora ja tavallista ihan pikkuruisen isompi nenä. Se nenä on heidän suvussaan yleinen. Luokkakaverini (lähinnä pojat) kutsuvatkin tätä kaveriani Nenäapinaksi -mikä sinänsä ei ole lainkaan mukavaa, vaikka he eivät sitä pahalla tarkoitakaan- tämän nenän takia. Minun mielestäni ystäväni nenä ei kuitenkaan ole niin ihmeellinen, että sitä tarvitsisi niin kamalasti ihan arkenakin korostaa. Ja minä olen myös sitä mieltä, että nenä tekee hänestä jotenkin ylväännäköisen. Ko. nenä on siis ihan kaunis.\nSitten koulussamme on eräs poika, jonka nenästä on myös tullut paljon puhetta. Hänen nenänsä on... sitä ei vain osaa selittää. Sanotaanpa vaikka, että hänen nenänsä on pitkä ja siinä on keskellä erottuva kyömy.\nMonet eivät pidä siitä nenästä, mutta minä pidän. Se on omalla tavallaan ihan nätti.\nJa sitten tahdon mainita vielä erään nenän (sanokaa vain tekin että minulla on nenäaddiktio!)\nMinulla on eräs... hmn... ystävä, jonka nenä on hieman erikoinen. Se ei ole paljoakaan erikoinen, mutta nenän avulla hänet voi kuitenkin tunnistaa. En tiedä, mitä muut tytön nenästä sanovat, mutta minä ainakin pidän sitä todella kauniina.\nNiin. Ehkä puhuin jo nenistä ja muutenkin ulkonäöstä ihan tarpeeksi.\n« Vastaus #93 : Helmikuu 22, 2006, 20:22:38 »\nMinulta puuttuu ns."unelmavartalo" mutta olen ihan tyytyväinen tähänkin. Minulla on pieni pömppis, mutta en ala tekemään mitään sen poissaamiseksi.\nMinua ainakin ärsyttää nämä unelmavartalot. Julkkisten kautta se käsitys on varmaan tullut, ainakin osin. Jos olisin vaikkapa kuuluisa näyttelijä, en laihduttaisi enkä lihottaisi mitään roolejani varten. On tietänkin tärkeää, että näyttää hyvältä, mutta ei kaikkien tarvitse olla langanlaihoja. Muodokkuuskin on ihan kaunista.\n« Vastaus #94 : Toukokuu 10, 2006, 02:28:21 »\nÄh, minä en todellakaan edes viitsi stressata siitä asiasta, miltä satun näyttämään, painamaan jne. Niin tapaturmarikasta elämää elelen, että siinä menisi vain aikaa hukkaan kärvistellessä, että mitähän ne muut mahtaakin ajatella minusta ja siitä miltä näytän. Ehkä joskus saatoin uhrata muiden mielipiteille ajatuksen tai pari, mutta minulle riittää ihan mainiosti se, että olen itse ihan tyytyväinen vartalooni ja siiihen heppuun, joka peilistä takaisin tuijottaa.\nMutta kiertoteiden kautta asiaan. Yhteen vartalonosaan en ole kovin tyytyväinen, nimittäin meikäläisellä on tajuttoman iso pää. Oliko jo joskus kolmannella luokalla, kun vitsillä mittasimme puukässäntunnilla päänympärysmittoja ja meikäläisellä sattui olemaan jo silloin isompi pää kuin opettajalla. Silloinhan se oli hauskaa, mutta nykyään nakertaa ajoittain tuo pääkallon kokoluokka..\nMuutta, nyt tuokin asia on tavallaan pois päivänjärjestyksestä, kun on alkanut mystisesti kertymään lihasmassaa ja muutenkin lisää painoa, niin pääni ei näytä enää niin hervottaman kokoiselta muuhun vartaloon nähden.. :D\nMutta muuten olen varsin tyytyväinen, vaikka muistutankin ajoittain raatomuumiota, mutta ...no can do.\n« Vastaus #95 : Toukokuu 12, 2006, 15:16:02 »\nMinusta ulkonäölle ja laihuudele annetaan liikaa arvoa nykymaailmassa. Jokaisen ihmisen pitäisi kelvata sellaisena kuin on! Itse en ole täysin tyytyväinen omaan vartalooni (kuka olisi "täysin"?) mutta se asia ei vaivaa minua kovinkaan usein. Korkeintaan pari kertaa vuodessa... :)\n« Vastaus #96 : Kesäkuu 20, 2006, 11:53:01 »\nNykyisten muotivirtausten mukaan naiset haluaisivat itselleen poikamaisen vartalon, kun taas miehet haluavat että naisella on lannetta ja rinnat. Onko tässä kenties pieni ristiriita :D\n« Vastaus #97 : Kesäkuu 20, 2006, 23:33:13 »\nOlen sinänsä sinut vartaloni kanssa, koska muut sanovat sitä hyväksi ja että se on todella hyvännäköinen. Vaikka olen sinänsä ihan erimieltä.\nMinun mielestä minulla on liian iso lantio. Se on.. Leveä? Terveydenhoitaja kyllä sanoo, että minulla on ihannepaino pituuteeni! Olen 167,1/58,5. Olen ihan sitä mieltä, että ei, olen liian iso. En pidä lantiostani, ja pienestä pömppiksestä. Kaverini sanovat, että Olet ihailtavan rohkea, kun sinua ei häiritse leveä lantio, koska kaikki haluavat olla pieni ja laiha! Mutta enhän minä tietty puhu kavereilleni siitä, että en pidä lantiostani. Yksi kaverini jaksaa aina muistuttaa : Olet todella urheilullinen. Sulla on vähän muhkea perse ja leveä lantio! Sä oot just niinku Jennifer Lopez.\nReitenikin on aika leveät. Minun toinen parhaista ystävistäni on niin pieni, että jotkut luulee sitä aina minun pikkusiskoksi, kun olemme kaupungilla. Kerran yksi tuttu luuli, että olin lastenvahtina, että hän olisi tokalla ja minä viidennellä (silloin kun olin viidennellä.) Hän valittaa reisistään, että ne on pelkkää selluliittiä. Kun hän istui, hänen reitensä menivät leveämmiksi ja vertasin, että ne oli silloin sen kokoiset kun minulla on aina! Mutta kaikkihan sitä sanoo, että on läski, vaikka olisikin oikeasti laiha. Paitsi ne jotka ovat oikeasti todella ylipainoisia.\nPohkeisiin/sääriin olen tyytyväinen. Ne ovat hyvät. Pidän niistä. Käsivartenikin on lihaksikkaat, koska pelaan jääkiekkoa talvella ;)\nPää. No pää on hyvä, mutta hieman epäsopusuhtainen. Pidän että minulla on pienet korvat. Mutta minulla on pieni suu ja silmät. Mutta nenä on tooosi iso! Kaikki huomauttaa; kylläpäs sinulla on pienet silmät! miten sä näät mitään? Ottaa jo hermoille.\nMutta, kyllähän sitä tottuu ja jos ei pidä itsestään niin rupeaa sitten laihduttaan tai lihottaan. Mutta ei kannata, meistä on tehty sellatteet mitkä on pitänyt, ja olisi parasta suhtautua niihin. :)\n« Vastaus #98 : Kesäkuu 22, 2006, 19:49:55 »\nEn ole ikinä ollut täysin tyytyväinen vartalooni, mikä ei kai sinänsä ole tavatonta. Olen aina tuskaillut laihuuteni kanssa; sitä, miten laihat jalat ja kädet minulla on ja miten kylkiluuni paistavat esiin. Tuntuu todella turhauttavalta, kun paino ei nouse vaikka kuinka yritän. Tottahan se on, että jokapäiväisellä lenkkeilylläni on syynsä siihen, etten liho, mutta niin rakas harrastus se on minulle, että en voi luopua siitä. Kunto ainakin pysyy kohdallaan:)\n« Vastaus #99 : Tammikuu 20, 2007, 13:48:29 »\nOlen sinäällään ihan tyytyväinen vartalooni, toki (ihan päivästä riippuen) korjailuja haluaisin tehdä ;)...\nPituutta voisin ottaa vielä hiukkasen lisää 165cm olisi sopiva pituus, mutta enhän minä enää kasva. Jään siis ali mittaiseksi, tai no tähän 158,5cm mittaan, joka sekin tuntuu ihan riittävältä.\nPohkeitani voisin venyttää hiukkasen, nyt ne ovat leveät, mutta kumminkin suhteellisen lihaksikkaat.\nReisiäni työstän parempaan suuntaan koko ajan - lihaksia niihin lisää.\nPepustani taasen en luopuisi, se on ihan kunnossa, jo kommenteistakin päätellen...\nVatsaakin työstän parhaillaan parempaan suuntaan - kyllä mulla joskus vielä on vatsalihaksetkin.\nKädet ovat nyt aika hyvät, vaikka kyllä niihinkin kaipaan hiukkasen lisää vielä lihaksia.\nJotkut ovat sanoneet että näytän ihan Linda Lampeniukselta nuorempana... ("Vaikka ei sulla niin isot tissit oo," ovat kaikki toki lisänneet) Enkä tiedä onko se kohteliaisuus, vaiko ei -- en tiedä haluanko välttämättä näyttää Lindalta.\nUnelma vartaloni olisi sellainen sopivan lihaksikas. Lihaksia tänne lisää! Teen joka päivä töitä saavuttaaksani unelma vartaloni ja kyllä se sieltä sitten joskus paljastuukin, ainakin toivottavasti :)!


Julkaistu: 2.12.2008 12:43 , Päivitetty: 2.12.2008 12:43\nHesburger ja DNA ovat jo ennestään kumppaneita ja lupaavat jatkossa entistä kattavampia etuja sekä omille että yhteisille asiakkailleen. Hesburger tarjoaa bonusasiakkailleen kanta-asiakasetuja ja esimerkiksi tätä palvelukonseptia DNA ja Hesburger aikovat monipuolistaa.\nHesburgerilla oli taannoin tarjolla oma matkapuhelinliittymähttp://www.taloussanomat.fi/tietotekniikka/2006/10/13/heselle-yhdistetty-gsm--ja-voip-liittyma/200617654/133, Heseliittymä, yhteistyössä Saunalahden ja Soneran kanssa. Hanke ei kuitenkaan aivan vastannut tarkoitustaan.\n- Meillä on tarkoitus kehittää sitä huomattavasti enemmän DNA:n kanssa. Hesen bonusasiakkaille on tulossa uskoakseni aika edullinen liittymä, ja siitä on tulossa kiinnostava vaihtoehto, Hesburgerin hallituksen puheenjohtaja Heikki Salmela valottaa.\n- Yhteistyö Hesburgerin kanssa avaa DNA:lle monenlaisia väyliä uusiin asiakaskontakteihin ja meille uusiin keinoihin tavoittaa uusia ja huomioida nykyisiä asiakkaita, odottaa DNA:n Lounais-Suomen aluejohtaja Jyri Kuusela.\nEnsimmäiset yhteistyöstä juontuvat asiakasedut nähdään lähitulevaisuudessa. Sopimuksesta seuraa myös se, että jatkossa Hesburger hankkii DNA:lta kiinteän verkon data- ja puhelinratkaisujensa lisäksi matkapuhelinliittymänsä.\nHesburgeriin kuuluu vuodesta 2003 toiminut ja etenkin voip-puheluihin erikoistunut Suomen Puhelin.


Ydinvoiman jatkoaika nosti Saksan vihreät huikeaan suosioon - Ulkomaat - Uutiset - MTV.fi\nJulkaistu 09.09.2010 17:02\nSaksan vihreiden puheenjohtaja Claudia Roth. Saksan vihreät ovat nousseet suosioon ydinvoiman jatkoaikapäätösten vuoksi. (EPA)\nViimeisimpien kansallisten kyselyjen mukaan vihreillä olisi jo noin 20 prosentin kannatus. Nousu on ollut huimaa, sillä viime syksyn parlamenttivaaleissa puolue keräsi vain 10,7 prosentin äänisaaliin.Vihreiden uskotaan kasvattavan kannattajamääräänsä Saksan puolueista eniten Merkelin uusimman ydinvoimapäätöksen jälkeen. Porvarihallitus esitti maanantaina maan ydinvoimaloiden käyttöiän pidentämistä keskimäärin 12 vuodella. Suunnitelman mukaan Saksan 17 ydinvoimalasta viimeinen suljettaisiin vuoden 2040 tienoilla.\nMerkelin edeltäjä Gerhard Schröder ehti vuosituhannen vaihteessa sopia voimaloiden alasajosta vuoteen 2022 mennessä.Vihreät ja sosiaalidemokraatit yrittävätkin nyt kaataa hallituksen esityksen. Opposition edustajat ja kymmenettuhannet ydinvoiman vastustajat aikovat kerääntyä ensi viikon lauantaina Berliinin kaduille suurmielenosoitukseen.Valta voi vaihtua BerliinissäKaikkein suurin kannattajajoukko vihreillä onkin takanaan juuri Berliinissä. Mielipidemittausten mukaan puoluetta kannattaisi jo 27 prosenttia berliiniläisistä - siis enemmän kuin kaupunkiosavaltion hallitsevaa sosiaalidemokraattista Spd-puoluetta. Ensi vuoden vaaleissa Berliinistä voikin tulla Saksan ensimmäinen vihreiden johtama osavaltio.Eteläisessä Baden-Württembergissä vihreiden kannatus on 24 prosentissa ja tasoissa Spd:n kanssa. Vihreiden suosiota on nostanut erityisesti se, että puolue on asettunut vastustamaan Stuttgartiin suunnitteilla olevaa uutta, jättikokoista rautatieasemaa.Saksalaiset ovat kallistuneet oppositiopuolueita kohti innolla, sillä kansa on turhautunut kristillisdemokraattien ja liberaalien politiikkaan. Maan yleisradion ARD:n viimeviikkoisen kyselyn mukaan hallitukseen tyytymättömiä on peräti 81 prosenttia saksalaisista.Jos parlamenttivaalit järjestettäisiin Saksassa nyt, saattaisivat hallituspuolueet joutua oppositioon ja päinvastoin. RTL-televisiokanavan tuoreen mielipidemittauksen mukaan kristillisdemokraattien ja liberaalien yhteiskannatus on nyt vain 35 prosenttia. Vihreitä, Spd:tä tai vasemmistoa puolestaan äänestäisi yhteensä 58 prosenttia, mikä takaisi vasemmistokoalitiolle ehdottoman enemmistön.Uudistuminen takaa suosionVihreiden suosiota selittää ajankohtaisten asioiden lisäksi myös uudistumiskyky.Puolue ei ole tehnyt kompromisseja uudistuvien energiavarojen puolustamisessa, mutta se on kuitenkin onnistunut imagonmuutoksessaan, jossa vasemmistoradikaaleista on kasvanut keskitien puolue. Ajat ovat muuttuneet vuodesta 1983, jolloin ensimmäiset vihreät kansanedustajat marssivat parlamenttiin ruukkukasvit kainalossaan.Politiikan tutkijan Manfred Güllnerin mukaan niin Spd, kristillisdemokraattien Cdu kuin liberaalien Fdp:kin ovat yrittäneet viime vuosina vihertyä - tuloksetta.- Kun ihmiset ovat kiinnostuneita esimerkiksi ilmastonmuutoksesta ja ympäristöstä, on loogista, että äänestäjät kääntyvät alkuperäisen vaihtoehdon puoleen kopioiden sijaan.\nIslamistit iskivät Mogadishun lentokentälle Koraanien poltto estettävissä Valkoisen talon pyynnöllä


Erottajan historiallinen palatsi peruskorjataan – entisajan porvariskodeista muokataan moderneja monitilatoimistoja | Paikalliset | Helsingin Uutiset\nPaikalliset 23.9.2019 20:40\nErottajan historiallinen palatsi peruskorjataan – entisajan porvariskodeista muokataan moderneja monitilatoimistoja\nArkkitehti Theodor Höijerin piirtämän renessanssitalon julkisivu luo vaikutelmaa palatsista. Jukka Hämäläinen\nErottajalla sijaitsevissa uusrenessanssipalatsissa ja sen viereissä jugendtalossa alkaa mittava remontti. Vuosikausia tyhjillään olleet rakennukset peruskorjataan ja muutetaan tasokkaiksi toimisto- ja ravintolatiloiksi.\nRavintolat ovat tulossa Erottajan puoleiseen katutasoon sekä Yrjönkadun puolelle. Myös aiemmin pysäköintialueena ollut sisäpiha aiotaan ottaa aktiiviseen käyttöön.\nTullihallituksen talona tunnetun rakennuksen omistava yhdysvaltalainen BlackRock lupaa, että palatsin kulttuurihistoriallisesta perinnöstä huolehditaan remontin aikana. Muutostyöt on suunniteltu yhteistyössä Museoviraston kanssa.\nOsoitteessa Erottaja 2 sijaitseva kokonaisuus muodostuu kolmesta rakennuksesta, joista näyttävimmät ovat Erottajankadun puolen uusrenessanssipalatsi sekä Uudenmaankadun ja Yrjönkadun puolen jugendtalo.\nErottaja 2:n historia on vaiherikas. Theodor Höijerin suunnitteleman renessanssipalatsin rakennutti pääkonttorikseen henkivakuutusyhtiö Kaleva. Talo valmistui vuonna 1891.\nKalevan omaan käyttöön jäi yksi talon neljästä liikehuoneistosta. Talon 22 asuinhuoneistoista valtaosa vuokrattiin porvariston edustaviksi kodeiksi. Yksi asukkaista oli kaupunginmuseon tietojen mukaan oopperatähti Aino Ackté\nJugendosan Kaleva rakennutti vastaavalla tavalla vuosina 1903–1905 osin omaan käyttöön ja asunnoiksi. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Grahn, Hedman ja Wasastjerna.\nKaleva myi rakennukset vuonna 1913 valtiolle, joka yhdisti ne pihasiivellä. Kyseiseen osaan sijoittui lähinnä palvelushenkilökunnan asuintiloja.\nTalo oli yli sadan vuoden ajan valtion omistuksessa, ja siinä on ollut vuosien saatossa useiden eri valtion virastojen toimistoja.\nKohteen peruskorjaus alkoi tällä viikolla purkutöillä. Alustavan aikataulun mukaan käyttäjät pääsevät muuttamaan tiloihin keväällä 2021.\nKiinteistön kehittämisestä ja vuokrauksesta vastaa Trevian Asset Management. Neuvottelut vuokralaisista ovat jo käynnissä.\n– Useilla yrityksillä monitilatoimisto konseptina näyttää ohittavan avokonttorin. Vuokralaiset näkevät myös kiinnostavana yhdistelmänä yli satavuotiaan uusrenessanssin ja jugendin yhdistämisen moderniin sisustukseen ja kalusteisiin, Trevianin vuokrauksesta vastaava Elisa Loitto kertoo.


dc.contributor Helsingin yliopisto, Humanistinen tiedekunta fi\ndc.contributor University of Helsinki, Faculty of Arts en\ndc.contributor Helsingfors universitet, Humanistiska fakulteten sv\ndc.contributor.author Laaksonen, Henrik\ndc.description.abstract Saksan keisarikunta oli monella tapaa myöhäinen osanottaja siirtomaakilpailussa, johon suuri osa läntisen Euroopan suurvalloista oli ottanut osaa jo vuosikymmenten ajan. Vaikka Saksan tapauksessa varsinainen siirtomaiden valloitus sai alkunsa vasta 1880-luvulla, oli saksalaisten kollektiivisen itseymmärryksen valloitus ollut käynnissä jo vuosikymmenten ajan. Saksalaisten kirjailijoiden, matkakirjoittajien, filosofien sekä varhaisten siirtomaiden hankinnan puolestapuhujien toimesta saksalaiset asettuivat sivustakatsojan rooliin yhä kiihtyvän siirtomaakilpailun areenalla. Ilman käytännön haasteita, paikallisten kansojen vastarintaa tai siirtolaisten itsensä ristiriitaisia mielipiteitä, saksalainen siirtomaa-ajattelu sai kehittyä eräänlaisessa intellektuaalisessa tyhjiössä – saksalaisen itseymmärryksen valtasi 1800-luvun lopulle mennessä siirtomaafantasioiden kirjo. Esikoloniaalisen ajan siirtomaafantasiat joutuivat koetukselle varsinaisen siirtomaa-ajan alettua, kun siirtolaiset itse sekä siirtomaiden paikalliset kansat haastoivat siirtomaafantasioita, kuten ajatusta kuvitellusta paremmasta saksalaisesta siirtomaahallinnosta verrattuna muihin kolonialistisiin suurvaltoihin tai fantasiaa uusien alueiden, niiden resurssien ja alkuperäisväestöjen valloituksesta ja alistamisesta. Siirtomaafantasioiden läsnäolon voi havaita monissa saksalaisissa siirtomaa-ajan kirjallisissa tuotoksissa, kuten Saksan Lounais-Afrikan (nykyisen Namibian) pitkäaikaisen kuvernöörin Theodor Leutweinin muistelmissa. Leutweinin yksitoistavuotinen valtakausi oli aikaa, jolloin saksalainen siirtomaahallinto pyrki vakiinnuttamaan asemaansa alueella, jossa lukuisat paikalliset heimot ja kansat, keskeisimpinä Herero- ja Nama-kansat, kukin nauttivat paikallista valtaa ja kilpailivat hegemoniasta. Leutweinin johdolla pyrittiin laatimaan alisteisia sopimuksia, joilla Lounais-Afrikan lukuisat kansat saataisiin alistettua vallitsevien siirtomaafantasioiden mukaisesti osaksi siirtomaahallinnon hierarkiaa. Siirtomaafantasiat kuitenkin haastettiin 1900-luvun alkupuolella, kun aikakauden uudet vallitsevat ajatukset tieteellisestä rasismista, asutuskolonialismista sekä naisten aseman muuttamisesta, paikallisten kansojen antikoloniaalisen vastarinnan ohella, murensivat entiset haaveet Lounais-Afrikasta osana saksalaista siirtomaajärjestelmää. Uuden polven kirjoittajat Adda von Liliencron, Gustav Frenssen sekä Clara Brockmann ovat esimerkkejä saksalaisten kolonialistien asenteiden muutoksesta ja radikalisoitumisesta – paikallisten kansojen alistaminen korvautui nyt ajatuksilla näiden kansojen tuhoamisesta. Saksalaiset siirtomaafantasiat, jotka luotiin siirtomaiden ollessa vielä haave, haastettiin heidän itsensä toimesta, kun haaveesta tuli todellisuutta. Samalla siirtomaafantasiat kohtasivat haasteen myös kolonisoidun alkuperäisväestön taholta, kun se ei suostunut asettumaan alisteiseen rooliin osana siirtomaahallintoa. Tuloksena oli 1900-luvun ensimmäinen kansanmurha, jossa Herero- ja Nama-kansat suurilta osin tuhottiin saksalaisen siirtomaahallinnon toimesta. fi\ndc.subject German Southwest Africa\ndc.subject colonial fantasies\ndc.subject colonial literature\ndc.title Challenging Colonial Fantasies : Colonial Literature and Early Twentieth-Century German Southwest Africa en\ndc.subject.yso asutuskolonialismi und\ndc.subject.yso Saksan Lounais-Afrikka und\ndc.subject.yso siirtomaafantasiat und\ndc.subject.yso siirtomaakirjallisuus und\ndc.subject.specialization Suomenkielinen opintosuunta fi\ndc.subject.specialization Study track in Finnish en\ndc.subject.specialization Finskspråkig studieinriktning sv\ndc.subject.degreeprogram Historian maisteriohjelma fi\ndc.subject.degreeprogram Master's Programme in History en\ndc.subject.degreeprogram Magisterprogrammet i historia sv


Sipulit - Ålands trädgårdshall\nAhvenanmaalaista sipulia mausteeksi ympäri vuoden\nViljelijämme ovat kehittäneet maukkaita sipuleja, joita nykyään kasvatetaan kaikkialla Suomessa. Jopa 30 prosenttia kaikesta kotimaisesta sipulista kasvatetaan Ahvenanmaalla. Meillä sipulit pakataan ja varastoidaan niin, että niitä on saatavilla ympäri vuoden niin teollisuuden kuin kuluttajienkin tarpeisiin.\nSipuli on yksi hyödyllisimmistä ravintoaineistamme ja sisältää runsaasti antioksidantteja. Sipuli ehkäisee tulehduksia, reumatismia, astmaa sekä vahvistaa immuunivastetta. Lisäksi sipuli puhdistaa elimistöämme ja tekee hyvää verisuonille. Tutkimusten mukaan sipuli laskee kolesteroliarvoja ja pitää verensokerin kurissa.\nTäältä löydät tuotelehtisen kevätsipulista\n…sipulista vapautuu silputtaessa entsyymejä, jotka ärsyttävät silmän limakalvoja. Näin vältyt kyyneliltä:\nHiero veitsenterään hieman ruokaöljyä ennen kuin ryhdyt silppuamaan sipulia. Ärsyttävät entsyymit koteloituvat öljyyn.\nRipottele suolaa sipulille ennen kuin alat hienontaa sitä. Leikkuupinnasta vapautuu rikkihöyryjä, mutta suola aiheuttaa rikin kanssa kemiallisen reaktion.\nKeitä sipuleita kuorineen vedessä muutama minuutti, huuhtele ne sitten kylmällä vedellä, kuori ja leikkaa tai silppua ne.\nPunasipuli on aavistuksen keltasipulia pienempi ja sen maku on vielä miedompi. Siksi se sopii erinomaisesti salaatteihin ja muihin ruokiin, joissa sipuli nautitaan raakana. Sitä paitsi, sen kaunis violetti väri häviää kypsennettäessä. Pilko punasipuli aina todella terävällä veitsellä äläkä hienonna sitä. Liian kova käsittely sotkee sipulin violetin värin valkoiseen.\nKauniin roosa puna- ja keltasipulin risteytys. Maku on aavistuksen makea ja miellyttävä, jälkimaku vahva. Hienon värinsä ja rapeutensa ansiosta rosésipuli sopii erinomaisesti kylmiin ruokiin. Kypsennettäessä se muuttuu entistä makeammaksi ja koostumukseltaan kermaisemmaksi.\nJoka kokin suosikkisipuli, jonka miedon aromikas maku ei peitä alleen muita makuja. Salottisipuli on sukua keltasipulille, mutta eroaa siinä, että se lisääntyy jakaantumalla.


Teopolis | Suomen Viikkolehti\nEtusivu » Seurakuntaelämä » Teopolis\nNuorten kohtaaminen mietitytti SVN:n strategiafoorumissa: Onko kukaan kiinnostunut minusta?\nKotimaiset / ulkomaiset kirkot ja järjestöt Seurakuntaelämä Suomen Vapaakirkko, toimialat ja järjestöt Teopolis\nTietoa on saatavissa enemmän kuin koskaan. Tästä huolimatta ihmiset eivät ole koskaan olleet yhtä eksyksissä asioidensa ja kysymystensä kanssa. Erityisesti nuoret kärsivät yksinäisyydestä ja kaipaavat rinnalleen ihmisiä, joiden kanssa jutella elämän suurista ja pienistä...\nJaakko Pihlajamäki: Suomen Vapaakirkko tarvitsee strategian\nArkea ja juhlaa Seurakuntaelämä Suomen Vapaakirkko, toimialat ja järjestöt Teopolis\nVapaakirkon hallituksen puheenjohtaja Jaakko Pihlajamäki totesi Suomen Vapaakirkon syyskokouksen avauspuheessaan, että Vapaakirkossa ei ole pitkän aikavälin strategiaa, vaan suunnittelemme toimintaa vuodeksi kerrallaan. Hän haastoi kokousedustajia pohtimaan, millainen yhteiskuntamme...\nJo 62 kertaa vankilalähetyspäiviä\nArkea ja juhlaa Kotimaiset / ulkomaiset kirkot ja järjestöt Seurakuntaelämä Suomen Vapaakirkko, toimialat ja järjestöt Teopolis\nVankilalähetyspäivät pidettiin 3.–5.11.2017 Tampereella. Tällä kertaa teemana on Suomen juhlavuoden teeman mukaisesti Psalmi 100. Tänä vuonna järjestämisvastuussa oli Suomen Vapaakirkko ja Tampereen Vapaakirkkoseurakunta. Perjantaina mukana oli noin 50 vankilalähettiä. Lauantaina...\nSuomen teologisen opiston uudelle rehtorille Timo Lehikoiselle työ on haastava ja innostava palapeli\nKasvot Kertomukset Suomen Vapaakirkko, toimialat ja järjestöt Teopolis\nTimo Lehikoinen istuu mustaan nojatuoliin, nostaa jalan toisen päälle ja katsoo silmiin. On läsnä ja kysyy kuulumisia. On helppo kuvitella, että Suomen teologisen opiston uusi rehtori ottaa muutkin pakeilleen tulijat yhtä avoimesti vastaan. Valinta rehtorin tehtävään tehtiin 2....\nOpetuslapseuskoulut tähtäävät Jumalan tuntemiseen\nTulisielu- ja DTS-opetuslapseuskoulut ovat aloittaneet syksyn koulutuksensa saman katon alla Teopoliksessa. Mitä yhteistä ja mitä eroa näillä kouluilla on? Molempien koulujen tähtäimessä on henkilökohtaisen jumalasuhteen syveneminen. – DTS:n tarkoituksena on johdattaa...\nLähetystyöntekijöiden virkistys- ja kohtaamispäivät\nSeurakuntaelämä Suomen Vapaakirkko, toimialat ja järjestöt Teopolis Ulkomaat\nLähetystyöntekijöiden virkistys- ja kohtaamispäivät kokosivat Teopolikseen 11.–13. elokuuta joukon sekä aktiivisessa työssä olevia, kotimaahan palanneita että eläkkeelle jääneitä lähetystyöntekijöitä. Mukana olivat myös lähetystoimikuntalaiset ja lähettihuollon...\nUudet perheohjaajat juhlivat Teopoliksessa\nSuomen Vapaakirkko, toimialat ja järjestöt Teologinen opisto Teopolis\nAviopareille suunnatun perheohjaajakoulutuksen (POK6) päätösjuhlaa vietettiin 19.8. Teopoliksessa. Vuodenmittaisen koulutuksen tavoitteena on antaa valmiuksia rinnalla kulkemiseen ja tukemiseen. Kurssin alkaessa vuosi sitten oli joillekin opiskelijoille yllätys, että keskeisenä välineenä...\nLasta on suojeltava maailman leimoilta\nKristillisen kasvatuksen koulutuksessa pohdittiin sukupuolikasvatukseen liittyviä kysymyksiä. Elokuun ensimmäisenä päivänä Tampereella Teopoliksessa alkoi Kristillisen kasvatuksen monimuotokoulutus. Koulutus on ensimmäinen lajiaan Suomen teologisen opiston tarjonnassa. Kurssia...\nSuomen teologisen opiston syksy käynnistyy ennätysopiskelijamäärillä\nSuomen Vapaakirkko, toimialat ja järjestöt Teopolis Uutiset\nTeopoliksessa valmistaudutaan ottamaan vastaan huikea määrä opiskelijoita. Suomen teologisessa opistossa aloittaa syksyllä 65 päätoimista opiskelijaa ja 90 opiskelijaa monimuotokoulutuksissa, kaikkiaan opiskelijoita on 155. – En ainakaan muista, että opiskelijoita olisi koskaan aiemmin...\nTulisielukoulu muuttaa Tampereelle\nKeväällä toimintakeskus Kiponniemessä pidetty Tulisielukoulu järjestetään tänä syksynä Tampereen Teopoliksessa. Siirto selvisi elokuun toisella viikolla. – Muutto tulee puhtaasti taloudellisista syistä, koulun johtaja Henna Saarinen kertoo. Viime keväänä opiskelijoita oli 17,...\nAuki auringolle 15.8.2018\nHötkyilemättä paras, silti varmasti tavoitteeseen 15.8.2018\nMurtakaa sukupuolten välisiä muureja 15.8.2018\nMiehet ja naiset palvelevat kumppaneiksi luotuina rinta rinnan 15.8.2018\nKarhuvihjeitä ja mieluista mutaliejua 15.8.2018\nBengtskär on Pohjoismaiden kookkain majakka 15.8.2018\nNetti avaa suoran reitin Teopoliksen auditorioon syksyn ajan 14.8.2018\nRakkaus loisti kirkkaasti synkän pimeyden keskellä 14.8.2018\nRaili Suominen ja 600 mannalappua 14.8.2018\nSeuris ja seurakunta 14.8.2018\nMitä ehtoollinen on? 14.8.2018\nUutisia lyhyesti 14.8.2018\nWillow Creek -seurakunnan vanhimmisto ja johtavat pastorit erosivat tehtävistään 9.8.2018\nOma käytös murtaa ennakkoluuloja 8.8.2018\nKenen ohjeisiin mukaudut? 8.8.2018\nKuka laatii opetussuunnitelmasi? 8.8.2018\nDebora-koti tukee päihderiippuvaisia naisia Israelissa 8.8.2018\n”Kiitän Jumalaa siitä, etten näe” 8.8.2018\nKolme reipasta kesätyöläistä tositoimissa 8.8.2018


Viimeksi p�ivitetty 19.3.2012 klo 16:58\nTeksti: Heini Strand Kuva: Teija Soini Julian Owusulle hiphopin ydin on jakamisessa. Katutanssi ei tapahdu saleissa ja peilin edess�, vaan yhdess� tekem�ll�. Fysioterapiaa opiskeleva Julian Owusu on tanssinut itselleen Suomen mestaruuksia ja ansainnut kest�v�t kannukset tanssinopettajana.\nKokonainen el�m�ntapa voi joskus saada alkunsa yhdest� liikkeest�. Julian Owusulle liike oli bodywave, joka avasi tien hiphop-tanssin maailmaan.\n� Kaverini, joka opetti minulle bodywaven, halusi jakaa kanssani uskon ilosanomaa tanssimalla. Siit� l�htien uskonasiat ja tanssiminen ovat kulkeneet el�m�ss�ni rinnakkain.\nJulian on tanssinut kohta 11 vuoden ajan. Ammattimaisesti h�n alkoi kilpailla muutettuaan Ouluun eli vuodesta 2007 l�htien. Ruotsissa syntynyt Julian asui 9-vuotiaasta 16-vuotiaaksi is�ns� kotimaassa Ghanassa, miss� tanssikulttuuri on hyvin erilainen.\n� Suomessa ihmiset menev�t tanssikouluun ja -kursseille oppiakseen tanssimaan. Ghanassa tanssi on orgaanisempi osa arkip�iv��, eik� siell� ole outoa n�hd� ihmisten tanssivan kadulla tai jopa kirkossa.\nVuosituhannen alussa Julian muutti �itins� kotimaahan Suomeen, mink� j�lkeen h�n alkoi varsinaisesti harrastaa katutanssia.\nVasta Suomeen tultuani tajusin, ett� min�h�n harrastan tanssia.\n� Vasta Suomeen tultuani tajusin, ett� min�h�n harrastan tanssia, h�n nauraa.\nHiphop ei ole Julianille sama asia kuin musiikkivideoiden sis�lt�m� n�kemys kulttuurista.\n� Hiphopin ydinsanoma on jakaminen, ja sit� kautta koko kulttuuri el�� vahvasti minun el�m�ss�ni. Minun mielest�ni se ei ole viel� tanssimista, kun menn��n saliin ja harjoitellaan liikkeit� peilin edess�, vaan se, kun tanssitaan yhdess� ja jaetaan se.\nJulian opettaa tanssikeskus Citydancessa eritasoisia ryhmi� ja vet�� toisen opettajan kanssa katutanssin erikoiskoulutusryhm�� Street Elite�. H�n my�s ohjaa ymp�ri Suomen erilaisia katutanssin ty�pajoja.\nOmimmaksi tanssityylikseen Julian nime�� newstyle hiphopin, mutta h�n opettaa my�s poppingia ja krumpingia. Eli siis mit�?\n� Newstyle hiphop on vastatyyli old school hiphopille. Siihen on fuusioitunut enemm�n uusia lajeja. Popping on funk-tanssi, jolle on ominaista bodywave, robottimaiset nyk�ykset, pys�ytykset ja ter�v�t kulmat. Krumping taas on v�h�n vaikeampi selitt��. Se on aika uusi tyyli, joka hakee edelleen muotoaan. Krumping on uskovaisten nuorten kehitt�m� katutanssityyli, jolla he haluavat ylist�� Jumalaa. Sill� saa purettua aggressiot hyvin, joten se n�ytt�ytyy ulkopuoliselle hyvin erilaisena kuin mit� se tanssijalle itselleen on.\nOpiskeluista hy�ty� harrastukselle\nJulian opiskelee Oamkissa fysioterapiaa nelj�tt� vuotta. Alun perin h�n haaveili l��kiksest�, mutta on nyt kiitollinen, ett� valitsi fysioterapian sen sijaan. � Fysioterapia tuntui luontevalta valinnalta, jonka saisin hyvin yhdistetty� muuhun el�m��ni.\nOpinnoista on ollut hy�ty� Julianin tanssiuralle. Fysioterapia on opettanut paljon tarpeellista anatomiasta ja kehonhuollosta. � Katutanssissa kehonhuolto unohtuu helposti, koska sit� ei ajatella niink��n urheiluna. Luin jostain, ett� tanssija on taiteilija, jonka keholta vaaditaan urheilijan suoritusta.\nJulian on tanssinut itselleen Suomen mestaruuksia ja ansainnut kest�v�t kannukset tanssinopettajana. Mik� miehest� mahtaa tulla isona?\n� Mielenkiintoinen kysymys, jota kysyn itselt�ni p�ivitt�in, Julian naurahtaa.\n� Ehk� tanssiva fysioterapeutti. Vaikka tykk��n opettaa tanssia, koen olevani enemm�n tanssija kuin opettaja. Ammatinvalintoja ajatellen fysioterapia on parempi vaihtoehto, kun taas tanssi on enempi harrastus ja el�m�ntapa. Mutta voin olla huomenna asiasta ihan eri mielt�!\nAvainsanat: hiphop, vapaa–aika, katutanssi, fysioterapia


Vastakkainasettelua • VelatOn\n20.2.2014 Veli V. 6 Comments\nHinta kolmelle hengelle 19,85€ – 53,70€.\nJulkaistu luokassa: kuluttaminen, kulutustottumukset, säästövinkit\n← Helmikuu – velka numeroina\nEkoillen halvemmalla →\n6 ajatusta aiheesta “Vastakkainasettelua”\nKysymys onkin valinnoista ja sen ymmärtämisestä talouteen, varsinkin jos liikoja ylimääräistä ei ole. Joku voi mennä ns automaattiasetuksella valiten kaiken mikä miellyttää, eikä ymmärrä miksi talous sakkaa. Ei kaikkea kivaa tarvi unohtaa, kunhan ymmärtää mihin rahansa laittaa. Itsekin olin perjantaina lapsen kanssa leffassa ja maksoin kiltisti kalliit liput 🙂\nItse kuin noita lukuja katselin ja pyörittelin ,niin jäin ihan hämmästelemään, että mitäs jos (ja monet ihmiset kun) tekevät näitä asioita JOKA kuukausi (ja päälle paljon muuta). Alkaa kyllä tulla vuodelle hintaa, periaatteessa näinkin tavallisiin aktiviteetteihin. Eikä kaikille se amarrillo aina riitä, vaan joskus pitää käydä hienommassakin paikassa. Yleensä lehtiäkään ei tilata vain sitä yhtä kestona, vaan mukana on avotakka, aku ankka, hevoshullu ja vaikkapa tekniikan maailma… Huh. Itsekin olen vakaasti sitä mieltä, että ihan kaikesta ei tarvitse säästää ja elämyksiä ei välttämättä voi korvata millään rahalla. Mutta totuus taitaa olla se että, järkevästi suunnitellen saa itselleen, perheelleen ja läheisilleen vain enemmän elämyksiä 🙂


Everyone deserves happiness: Nyt on asioiden muututtava!\nAnonyymi 23. huhtikuuta 2013 klo 17.12\nHuoh, toi on niin totta! Kun olin oman poikani kanssa ensikodissa, minua kehuttiin koko ajan ja sanottiin ettei mitään esteitä kotiutumiselle ole. Sitten kun tuli palaveri sossujen kanssa niin nämä ensikodin tyypit alkoivat selittää kaikista "ongelmista". Olin vähän ihmeissäni. Eipä päästy kotiin pitkään aikaan, kun aina tuli muka joku "huoli", vaikka mulle ne puhui ihan päinvastaista. :S\nHeidi 23. huhtikuuta 2013 klo 17.34\nNo älä muuta sano! Mä en ainakaan puhu MISSÄÄN enää mitään ilman, että mulla on nauhuri nauhoittamassa, kun puheet käännetään ja väännetään ihan omiin nimiin miten sattuu...\nHYVÄ HEIDI, Superakka!!! :) Aiemminkin kirjoitin jo sulle, että näytä niille närhen munat!!! ;) Nyt pitää saada loppu noille vääryyksille!!! Tsemppiä, pidän peukut, varpaat ja, vaikka nännitkin pystyssä, jotta toiveesi toteutuisi!!! Onneksi et ole ihan yksin taistelemassa! Terveisiä vaan Artullekkin, todella hieno mies, kun ymmärtää rakastaa ja tukea sinua!!! Ei muuta kuin poweria putkeen!!! ;) Halit <3 T: hassuakka\nHeidi 24. huhtikuuta 2013 klo 19.39\nOot ihan hassu kyllä, piristävä tapaus :D Ja kaikki paikat saa pitää kyllä pystyssä meidän puolesta ;) Kerron terveiset Artulle! :)\nHalit takasin <3


JOEN SUU | Sivu 530 | Koripallo.com keskustelu\nEnsimmäinen Edellinen 530 of 534\nNiin on pitkä aika .kun porukka oli koossa . Haades jiiri .\nKylmää oli Lammen vesi . Siitä vapaasti yritämään\nOnkos sitä jo uimassa käyty?\nTänään on muuten syntymäpäivä mulla. Toivottavasti edes yksi onnittelu ja peukku tulisi. Se peukku tietenkin tärkeämpi. Kiitos wimi monista peukuista! Ihan vanhan sydäntä lämmittää....\nKerottakoon tässä samalla ainakin yhdelle perskärpäselle, että minulle ei nuo tykkäykset oikeasti merkitse mitään. Kunhan vaan piruuttani niistä kirjoitan. Kyllä paljon tärkeämpää on puukkojen ym. käsitöiden teko. Ja rillaaminen. Lohenloimotus tietenkin ykkösasia....\nHitto kun vielä vanhoilla päivillä löytäisi sellaisen mökin kuin Eva Ryynäsellä oli. Iso avoin takka aivan lattian rajassa. Siitä olisi mukavaa lakaista lastut suoraan takkaan, kuten Eva teki. Varsinkin kirveenvarsia veistellessä tulee paljon lastua......Vaan mistäpä köyhä pieneläkeläinen semmoista...?\nKaksi uutta jousipyssyaihiota on taas odottamassa veistämistä. Se onkin tarkkaa puuhaa, kun pitää tehdä kullekin lapsenlapselle koon ja voiman mukainen. Onneksi tuli töissä ollessa sorvattua paljon nuoliaihioita. Ei tietenkään työajalla. Semmoistahan ei minun moraalillani....\nTänään puhdistelen ja vuolen puukonpääaihioita ja paria puuveistosta. Lahjoja odotellessa. Verraten mukavaa hommaa kummatkin.....Kakkuakin on.\nAurinko paistaa. Ainakin vielä.\nNo voihan perjantai en paremmin sano! Talvi alkoi nimittäin tulla uudestaan. Kohta on lunta jo 5 senttii….\nMiten minun reppanan puuhommat nyt? No onneksi on varahommia. Puukot ym.\nEilen illalla veistin vielä yhden jouskarin. Nyt hieman lyhyemmän, kevyemmän ja taipuisamman. Jaksaa pikkupojat paremmin virittää.\nÄsken kävin puuilolta uuden kottikärryn pyörän. Nyt ostin umpikumisen, kun entisessä oli niin huonot ja uloshaluavat ilimat, etteivät suostuneet renkaan sisässä pysymään. Eihän se umpikumirengaskärry ihan niin kevyt ole työnnellä, mutta aina ei parasta viitsi vähillä rahoilla hankkia.....\nEi tässä nyt tämän kummempaa. Eli ei ihmeitä kuulu eikä näy.\nTänään oli vappaapäivä metsähommista. Piti eukon kanssa kierrellä kaikenlaisissa liikkeissä. No liikuntaa tuli.\nVeikkaan, että tässä vähän myöhemmin on rilli-ilta. Ei muuten, mutta huomasin, että puhdistin entiset tuhkat rillistä. Jotenkin sen siitä vaistoaa, vaikka dementikko onkin.....\nKalliita oluita olen ottanut jo parikin ja elämä alkaa taas tuntua elettävältä eikä vaan siedettävältä. Yhtä koukkukoivupuuta olen veistellyt jo tunnin ja muutamaa muutakin aihiota. Lähinnä kirveenvarsiaihioita. Aurinkokin paistaa, vaikka vähän aikaa sitten tuli muutama lumihiutalekin. Mielellään ne annetaan Etelä-Suomeen, kuten oli viime yönä tullutkin.....\nNo nyt menen takaisin takapihalle veistohommiin....\nPs. Lohta ei tänään loimoteta, joten kenenkään ei tarvitse kateudesta pahoittaa sen takia mieltänsä.....Enkä puukkojakaan tänään valmista..... Kaikilla siis hyvä mieli.\nReaktiot: veikko1 ja Sepi\nKoska kaikki on kiinnostuneita tästä päästän teidät kaikki piinasta. Joensuun torilla on edelleen kaksi taksia. Mitään muuta elämää ei ole torilla. No 2 viikon päästä alkaa hulabaloo. Taksijono on pitkä ja paikalliset ulkoilmaravintolat pursuiavat porukkaa.\nToinen päivitys. Ensimmäinen suusuoja on valmis. On niin raskastekoinen ja huonosti hengittävä , että lopetan näiden tekemisen. Joe oli ihan oikeassa. Ei minusta ole tehtailijaksi. Ostin sen sijaan halvalla suojia. Myyn niitä sitten kalliilla.\nKolmas päivitys. Tässä oppi kaikille. Kävin ostamassa tänään Prismassa 25 prosentin alennuksella kengät ja tietysti muutakin. Menin itsepalveun kautta koska olutta en ostanut ( harvinaista). Huomasin kotona ( tai rouva huomasi), että kengässä oli varashälytin kiinni. Jos olisin ollut kuin Joe olisin tietysti sirkkelillä sen irroittanut. Koska virkamiehenä en tähän pystynyt ja olin hiukan ärsyyntynyt ajoin heti takaisin Prirsmaan. Infossa esitin asiani ja vaadin vahingonkorvauksena tikkarin. Rouvaa rupesi naurattamaan ja kohta oli lukko avattu .Lisäksi sain korvauksena kahvipaketin ja kaksi isoa Kismettiä korvauksena.\nEli kannattaa tehdä reklamaatio.\nKuuluukohan koronaoireisiin käsien kuivuminen, sormenpäiden pykiminen ja halkeilu? Jos kuuluu, niin mulla on se tauti.....\nOlen kyllä pessyt käsiäni sen seittemän kertaa päivässä ja käyttänyt käsidesiä alvariinsa. Puuhionnassa en tarvitse enää mitään hiomapaperia. Nämä kädet hoitaa sen homman.....\nKäsien kuivumisesta aiheutuu kaikenlaisia sivuvaikutuksia. Kaupassa käydessä hedelmä- ja vihannesosastolla olevien pussien aukominen oli perkuleen hankalaa kuivilla käsillä. Yritin ja yritin aikani kunnes totesin olevani kuiva kundi.\nNo kun siitä vihannesten ostamisesta tullut yhtään mitään, jouduin ostamaan makkaraa ja olutta. Ehkä se olut kosteuttaa myös sormenpäät.\nNiinpä. Puheenavaaja ei ole mikään pussinavaaja....\nSama juttu täällä. Niiden perhanan muovipussien avaaminen ei onnistunut ennenkään, mutta nyt vieläkin huonommin. Ja kun ei ilkeä nuolaista sormiakaan, kun " kyttääjät " on aina paikalla. Niin ja entäs jos jää turvakameraan…..?\nEn siis minäkään enää pusseihin mitään laita. Eukko ostakoon ne tuotteet. Onneksi olutta ei tarvitse pussittaa....\nJospa vielä senkin päivän näkisi, että joku insenjööri tai keksijä suunnittelisi sellaisen pussin kauppoihin, jonka voisi ilman suurennuslasia ja henkilökohtaista avustajaa saada auki.\nPahoitteluni jouduin karanteeniin.\nPyydän myös anteeksi ääneni käheyttä.\nOlen kaksi viikkoa huutanut vaimolleni ”päästä minut ulos!”.\nIlman sarvia ja hampaita. No sarvet on muttei hampaita.\nKcom’ia lukiessa en voi välttää miten minuun vaikuttavat eri alueiden kirjoitukset.\nMiten paljon ihmiset polarisoituvat asuinpaikkakuntansa perusteella?\nAsuuko Lapissa rehellisimmät (yhtä torniolaista lukuunottamatta) ihmiset?, uhoavatko pohojanmaalaiset?, ovatko hämeenläiset hitaita?, länsisuomalaiset nurkkapatrioottisia?, kaakkoissuomalaiset omanarvontuntoisia?\nUsein kuulee, että heidän osaltaan vastuu jää kuulijalle. Miksi?\nLiioittelevako he? Ovatko he kieroja? Jotain kaukaista sukua lappalaisille vänkäsäärille?\nOhjaavatko he puhetta toivomaansa suuntaan?\nOlenko yliherkistynyt kun olen huomioinut, että Joensuusta otetaan herkemmin kantaa muiden ketjujen asioihin?\nIltäpäivälehtimäisesti he ”tulkitsevat” asioita mutta kommentti voi päättyä ”mitä minä yksinkertainen ihminen näistä kuitenkaan tietäisin?”\nNo nyt kyllä maalitin. Sorry Joe!\nKärjistetään mutta kuitenkin valetaan lopuksi öljyä laineille. Miksi?\nVäistämättä tulee mieleen Asterix’in riidankylväjä. Jos oma pesä on kunnossa niin miksi kepillä (hepillä?) sekoitetaan naapurin (muurahais)pesää.\nIhmisillä on tarpeita ja se on myös usein ulkopuolisen nähtävissä.\nMutta mikä on tarpeen takana oleva tarve? Se on vaikeasti tunnistettavissa. Kun vastuu jää kuulijalle miten kuulijan siihen pitäisi reagoida?\nSanonta on humoristipohjainen mutta onko se?\nLopuksi vielä lupaamani asia pahansuopaisuudesta.\nOnko ihminen pahansuopainen?\nMinusta se on positiivinen asia varsinkin nyt korona-aikaan.\nKäsien pesua korostetaan koko ajan ja pahansuopaiselle se tuo helpotusta kun ei tarvitse erillistä saippuaa. Vaikka oma haiseekin hiukan pahalle...\nJoensuulaiset eivät ole savolaisia! Tarkistin juuri kartalta. He ovat vaatimattomia ihmisiä koti (laavu) olosuhteissa eläviä, puheliaita jotka arvostavat perinteisiä käsitöitä, ruokaa ja perhettä.\nKeitä helvetti noi savolaiset ovat???\nMetsähommia on taas tehty, jotta itse ja lapset pysyvät hyvällä päällä ja lämpiminä. Vanhin poika kun osti kylpypaljun, niin menekki lisääntyi heti puolella....No ehdin eilen illalla kuitenkin tehdä pari kirveenvartta ja tänä iltana vielä yhden pienemmän..\nEilen illalla rillasin vielä muutaman hirviryynärinkin. Kyllä sitä ehtii moneksi, vaikka yksi ja sama henkilö olen...\nTämä rivarin takapiha alkaa käydä pieneksi, kun niin paljon on puutarve-esineiden aihioita ja veistettyjä lastujakin. Melkein jätäkillisenkin haravoin äsken lastuja talteen. On rillii, kiikkuu, pöytää ja penkii, työpöytää, Smirkkeli/ kiillotuskone, nauhahiomakone, pieni halkaisusirkkeli, puupinot ja kukkalaatikko ynnä muuta roinaa....kuten lumikollaa, lumi ja pistolapioo, työnnettävä ruohonleikkuri, leka, rautakanki, sahoja, piikkiharava ja lehtiharava. Lisäksi käsityökaluja, kuen puukkoja, kirveitä, hiomapapereita ja jos jonkinlaista muuta hilpetöörii….Näillä mennään taas ja jos ei riitä, niin sitten heataan lissää….\nKiitos yhteydenotostanne. Olen lomalla.\nFanipostiini vastaan lomani jälkeen.\nYst. terv. Perjantai, floats like a butterfly and stings like a bee.\nMelkoinen kannanotto Perjantailta. No olemme täällä suvaitsevia.\nItse jouduin katsomaaan Pepeä tänään kun rouva ehdottomasti halusi katsoa live-konsertin. Oli hänen nuoruusidoli. Itse inhoan Pepeä. Siinä syömisen ja viinin juomisen seassa katselin Pepeä ja yllättäen huomasin, että Pepehän muistuttaa minua. Kysyin rouvalta oliko minuun ihastumisen syy , että muistutin Pepeä. Kielsi jyrkästi, mutta katseesta huomasin toista.\nAinut missä en muistuta Pepeä on laulutaito. Tosin karaokessa laulan huomattavasi kovemmallä äänellä. ..... Pepe\nEdit. poistin kirosanat\nKuka on Pepe? Pepe Vilperttikö? Kaverin häissä Saariselällä tapasin tämän, lähes itseni näköisen, mutta kolmekymmentä senttiä lyhyemmän kaverin ja juttelinkin kanssaan. Ihan tavallinen kaveri ja eihän rehellisesti sanoen hänellä ole mitään suurempia avuja, mitä tulee laulunääneen.- Tusinasta löytyy yhtä monta samantasoista.....Toki osa tulkita kohtalaisesti….\nParhaimpia kappaleita: Kun silmäni mä aukaisen, Pääsi rinnallein painuu ja oliko niitä muita?\nJuuri kuuntelin takapihalla Bluusii. Oli Santanaa, John Lee Huukkerii ja Etta Jamesii...Valitettavasti täytyy sanoa, että suomalaista musiikkia on noiden jälkeen jokseenkin tyhjänpäiväistä kuunnella....\nNo silti pinnat, että on edes yritetty.....,Niin ja olihan se yksi kitaristi Häkkinen vai mikä se oli...? Aika hyvä.....\nJäi muuten mainitsematta, että pitkästä aikaa loimotin lohifilleen. Jos jottain ihmisolentoo se kiinnostaa. Kypsymistä ootellessani veistelin yhtä kirveen vartta.....Hienoo hommaa. Molemmat.\nItse olen tällä hetkellä Ruotsissa Tukholmassa katsomassa Elitloppeet raveja. Mahtavaa kun 25000 ihmistä hurraa ja on pienessä humalassa. #virtualtraveller\n" Linssilude " Veke oli taas päässyt Karjalaisen kuvaan. Veikkaan, että oli jossain sadan metrin päässä siitä, missä muutamia naisia haastateltiin ja kuvattiin torikahviossa, mutta hakeutui hetimiten siihen taustalle, kun kuvia alettiin ottamaan....\nNo ei meitä rumia koskaan kuvata.....\nNo kyllähän ne heti huomasi paikan komeimman miehen. Varsinkin kun ympärillä oli naisia. Aina käy näin, kum lehtihenkilöt huomaa minut .Kuva pitää ottaa.\nMyös Hartikaisen nainen otti mainoskuvia auton kanssa siellä. Eiköhän ne kohta julkaise\nLoimulohta ja grillituotteita eri muodoissa tänä iltana tiedossa niin pennuille kuin pennunpennuillekin....\nPalaan asiaan myöhemmin, jos allah suo.....


Puolen tunnin kesäherkut - savukalavoileivät ja kalakeitto valmistuvat nopeasti. - Ajankohtaista - Ruokala - Ilta-Sanomat\nAjankohtaista\tPuolen tunnin kesäherkut - savukalavoileivät ja kalakeitto valmistuvat nopeasti.\nJulkaistu: 14.06.2012 08:00 Savukalaleivät ovat kesäruokaa parhaimmillaan.Kesällä nautitaan auringosta, ulkoilmasta ja raikkaasta fiiliksestä. Ruokakin valmistuu siinä sivussa helposti ja nopeasti.\nSahrami tuo tomaattiseen kalakeittoon ylellisyyttä ja kullankeltaisen värin ja valkoviini sopivaa hapokkuutta. Tarjoile lisäksi tuoretta leipää ja kylmää valko- tai roseeviiniä.\nGrilliruoan lisukkeeksi sopii kesän vihreistä kasviksista tehty salaatti. Tämän salaatin juju on sen jogurttinen kastike. Lisäksi tämä salaatti ei kaipaa kuin grillatut broilerin rintafileet tai muuta grillattua lihaa. Kokeile myös grillattua feta- tai halloumijuustoa.\nKesällä kerrosleivät täytetään savukalalla ja kananmuna-tillikastikkeella. Värikäs leipä maistuu kevyenä lounaana tai grillijuhlien alkupalana.\nKesäreseptejä Tomaattinen kalakeitto Savukalavoileivät ja tillikastike Vihreä kesäsalaatti Raikas kesäsalaatti on täynnä alkukesän vihreitä vihanneksia.Kesäkalat sopivat hyvin keittoon.Sanna Mansikkamäki\tUusimmat


taidemuseo Archives - Appamatkustaa\n6 heinäkuun, 2021 Asko Leppilampi2 Comments\nVietimme huikean päivän mestari Cesar Manriquen kädenjäljillä. Voi sanoa, että Lanzarote olisi kovin erinäköinen ilman saaren suurta taiteilijaa, Cesar Manriqueta. Mestari syntyi vuonna 1919 ja kuoli liikenneonnettomuudessa vuonna 1992. Hänen aivoutuksensa ja käden jälkensä näkyvät jollain tavalla kaikkialla Lanzarotella. Vuokrasimme auton ja keskityimme Manriquen aikaansaannoksiin. Siitä tulikin ikimuistoinen päivä. Vierailimme kolmessa Cesar Manriquen suunnittelemassa kohteessa, jotka olivat saaren upein näköalapaikka Mirador del Rio, Lanzaroten yksi merkittävimmistä nähtävyyksistä Jameos del Aguaja ja taiteilijan koti Fundacion Caesar Manrique. Manriqueen tavoite on ollut, että kohteet ovat esteettisesti tasokkaita ja saavat katsojat pohtimaan hänen töitään ja niiden merkitystä. Tervetuloa huikean hienolle matkalle arvioimaan miten hän on siinä onnistunut.\nFILED UNDER: ESPANJA, EUROOPPA, KANARIAN SAARET, Lanzarote, VarpaistelurantaTAGGED WITH: Cesar Manrique, Kanarian saaret, Lanzarote, matkakertomus, taidemuseo, taitelijakoti, ykköspaikka


Julkaistu 15.05.2003 18:14\nHämeenlinnan tykistömuseo on saanut vetonaulakseen toisen multimedian. "Korpisodan suurvoitto" kertoo jatkosodan viimeisestä suurtaistelusta Ilomantsista. Tämänpäiväiseen ensiesitykseen osallistui puolustusvoimain komentaja, amiraali Juhani Kaskeala. Idean Ilomantsin taistelun elävöittämisestä esitti nykyinen eduskunnan puhemies Paavo Lipponen, joka pääministerinä ollessaan toi ulkomaisia vieraitaan katsomaan museon aiempaa multimediaesitystä "Ihantalan ihmettä". Multimediat on tuottanut kenttätykistön valtakunnallinen aselajiyhdistys Tykkimiehet ry. Sen hallitus on päättänyt jatkaa Suomen sotahistorian keskeisten taistelujen taltiointia. Mainos (uutinen jatkuu alla)\nTärkeä torjuntavoitto"Korpisodan suurvoitto" kertoo, miten suomalaiset saartoivat kaksi hyökkäävää neuvostodivisioonaa mottiin tiettömässä Ilomantsin korpimaastossa. Näin estettiin niiden eteneminen kohti sisä-Suomea. Taistelu tuotti valtavan sotasaaliin, ja sillä Suomi näytti vielä hampaansa rauhanneuvottelujen alla. "Korpisodan suurvoittoa" kuvattiin viime kesänä Ilomantsissa, Niinisalossa ja Sotinpuron ampuma-alueella lähellä Nurmesta. Kuvauksissa käytettiin aitoja räjähteitä, aseita ja sotilasasuja. Näyttelijöiden - raja- ja varusmiesten, reserviläisten, puolustusvoimien henkilökunnan ja suomenhevosten - ikäjakauma vastasi Ilomantsin taistelujen todellisuutta. Uusi materiaali käsiteltiin mustavalkoiseksi ja siihen yhdistettiin sotakuvaajien aitoja otoksia. Näin syntyi 27-minuuttinen kokonaisuus. Siitä tehdään myös ruotsin-, englannin- ja saksankieliset versiot sekä televisiolle pidempi, stereofoninen filmi. "Korpisodan suurvoiton" kopioita jaetaan kouluille ja varuskuntiin. (MTV3-STT)


Ilmoituksen osoite: https://tyopaikat.oikotie.fi/tyopaikka/1137577\nVastineeksi tarjoamme sinulle pitkäaikaisen työpaikan nykyaikaisilla koneilla ja osaavalla työporukalla. Työ alkaa sopimuksen mukaan mahdollisimman pian.\nJätä hakemuksesi oheisesta linkistä. Kerro hakemuksessasi aiemmasta työkokemuksestasi sekä osaamisestasi. Liitä mukaan myös palkkatoiveesi. Aloitamme haastattelut jo hakuaikana ja täytämme paikan heti sopivan henkilön löydyttyä.\nHenkilöstöassistentti, Timo Launonen, timo.launonen@workpower.fi


Lämpökamerakuvaus on rakentamisen laadun ja rakenteiden kunnon tutkimusmenetelmä. Lämpökuvaamalla paikannetaan rakennuksen lämpö- ja ilmavuodot tarkasti ja nopeasti, rakenteita avaamatta. Suoritetaan talvikaudella, kun rakenteen yli on riittävä lämpötilaero.\nTiiveysmittauksella mitataan rakennuksen ilmavuotoluku. Ilmavuotokohdat paikannetaan tiiveysmittauksen yhteydessä lämpökameralla ja tarvittaessa merkkisavulla. Pienimmät vuodot paikannetaan tarvittaessa merkkiainekokeella, merkkiainekaasulla ja kaasuanturilla.\nDronesta käsin lämpökuvaamalla, ja ilmakuvauksella on monia käyttökohteita, mm. teollisuuden sovelluksien tarkastuskuvaukset, märän eristeen ja lämpövuotojen paikantaminen rakennuksista, sekä vesikattojen kuntokartoitukset ja rakennuskohteiden vaihekuvaukset yms.\nTeemme lämpökuvauksia, tiiveysmittauksia, merkkiainekokeita sekä dronelämpökuvauksia ja ilmakuvaustarkastuksia pääosin Etelä-Suomessa,\nsekä satunnaisesti Jyväskylä, Mikkeli, Joutsa, Kangasniemi ympäristön lähialueilla.\nOttakaa yhteyttä niin teemme hyvän tarjouksen palveluistamme!


Päätön päätös peruttiin, onneksi – Elina Moisio\nPosted on 01.04.2009 Ei avainsanoja\t0\nLiikuntavirasto päätti aikaisemmin uimastadionin auki vuoden loppuun asti. Nyt kuulimme iloisen uutisen, että samainen virasto on päättänyt perua tämän mielettömän hankkeen.\nHanke oli kallis, maksoi yli 300 omakotitalon lämmityksen verran eli käytännössä 300 000 euroa. Ja siinä ei ole vielä edes henkilöstökuluja mukana. Vastaavalla rahalla voisi juhlia 90-vuotiasta liikuntavirastoa vaikkapa jakamalla ilmaislippuja uimahalleihin, lisäämällä avantouintipaikkoja ja telttasaunoja tai pitämällä Yrjönkadulla kuutamouintia.\nTuolla aikaisemmassa kirjoituksessani arvelin, että julkisen painostuksen tuloksena liikuntatoimi joutuu peruuttamaan päätöksestä. Nythän niskassa ovat vielä ensi vuoden osalta aika nopeasti pahentunut taloustilanne.\nErävoitto khssa - Pietari kalmin katu haudattiin!


Kysely: millainen uuden kirjaston pitäisi olla? - Lempäälän-Vesilahden Sanomat\nKysely: millainen uuden kirjaston pitäisi olla?\nJaa: Katariina Rannaste Julkaistu 3.3.2015 15:24 Uutiset\nVesilahden kunta pyytää kuntalaisia mukaan uuden kirjaston suunnitteluun. Kuntalaisia rohkaistaan kertomaan ideansa, millaiselta uuden kirjaston tulisi näyttää ja mitä toimintoja siellä pitäisi olla.\nIdeoita uuden kirjaston ulkonäköön, palveluihin ja toimintoihin kerätään kunnan internetsivuilla osoitteessa www.vesilahti.fi maaliskuun loppuun asti.\nIdeat julkaistaan nimettöminä kunnan nettisivulla ja niitä hyödynnetään Tampereen Teknillisen yliopiston arkkitehtiopiskelijoille järjestettävässä suunnittelukilpailussa.\nUuden kirjaston rakentamisesta päätettiin viime marraskuussa.\nLue lisää aiheesta: kirjasto kysely Vesilahti\nLantaa ja ruokajätettä käyttävä biokaasulaitos on miljoonahanke ja Vesilahdelle merkittävä – ”Rahoitukseen etsitty yhteistä ratkaisua”\nVesilahdessa on vireillä 7,5 miljoonan euron biokaasulaitoshanke. Kunnan kannalta Vesilahti-Lempäälän Biopower Oy:n hanke on merkittävä. – Hanke tuo sekä välittömästi että välillisesti työtä.\nVesilahden asiointiliikenne Tammer-Medialle\nVesilahden kunnanhallitus on hyväksynyt Tammer-Median Vesilahden asiointiliikenteen tarjouskilpailun voittajaksi. Tarjouskilpailu koski asiointiliikennettä, jota liikennöidään Vesilahdessa Krääkkiön, Onkemäen-Hirvijärven sekä Rämsöön reitillä.


Osta Ketjun Linkki Rannerengas Verkkokauppa Ilmainen toimitus\nKetjun linkki rannerengas\nMe löysimme 12 Ketjun linkki rannerengas: 1 - 12\nKetjun linkki rannerengas Verkko\nIlmainen toimitus Ketjun linkki rannerengas\nOsta Ketjun linkki rannerengas Verkko\n35284 Cubic Zirkonia sydän ketjun rannerengas mukana Classic kevät rengas lukko\nKääri annos armon ja tyylikkyys ranteen ympärille tämä viehättävä ketju rannekoru yksityiskohtaiset cubic Zirkonia sydän ja kukka linkit vaihtuva. Yhdistelmä väri ja hohto kauniita koruja pala on valmis kevät rengas lukko ja ponnahtaa lihomaan ensemble. Tekniset tiedot .. $12.38\n21113 Goldtone ketjun rannerenkaan kanssa sekoitettu hillitä linkki yksityiskohtaisesti ja vaihtaa sulkeminen valmis\nAntaa päivittäiseen etsiä kiiltävä viimeistely kanssa kuin korut rannekoru. Muotoillun kulta-tone sekoittaa metallia, se yhdistelmä paksu curb chain ja monisäikeinen hieno hillitä ketjun ja trendikäs toggle sulkeminen on valmis. Tekniset tiedot Tuotteen nimi Kultaato.. $6.99\nCubic Zirkonia sydän ketjun rannerengas mukana Classic kevät rengas lukko\nGoldtone ketjun rannerenkaan kanssa sekoitettu hillitä linkki yksityiskohtaisesti ja vaihtaa sulkeminen valmis


Kirjoittaja Aihe: Imatranajot 3.-5.7.2020 (Luettu 680 kertaa)\n« : Elokuu 05, 2019, 02:47:23 ip »\nImatranajojen ensi vuoden ajankohta on lyöty lukkoon. IRRC-katuratasarja pärisee Imatralla 3.-5. heinäkuuta vuonna 2020. Lisätietoja Uutisvuoksen sivulta:\nIMK:n sivuilla tämän vuoden ajoista ja tulevaisuuden suunnitelmista kerrotaan näin:\nImatranajo keräsi 14.-16. kesäkuuta noin 42 000 katsojaa, mikä vakuutti IRRC-sarjan järjestäjät ehdottamaan pitkää jatkosopimusta. Ensi vuodelle Imatranajo hakee kasvua muun muassa yhteistyöllä Neste-Rallin kanssa.\nImatranajo oli 1970-luvulla yksi Suomen suurimmista kesätapahtumista ja nyt Vuoksen rannalla ajettavasta kilpailusta pyritään kasvattamaan jokakesäinen massatapahtuma. Tänä vuonna yleisömäärässä oli kasvua noin 10 prosenttia, joten viikonlopun kävijämäärä nousi lähes 42 000 silmäpariin.\nImatran maineikas katurata tarjoaa moottorihenkiselle yleisölle juuri sitä, mitä he haluavat nähdä. Maailmanluokan kilpailijat ottamassa mittaa toisistaan legendaarisella katuradalla.\nKilpailun vahva menneisyys näkyy kaikkialla ja tutkimusten mukaan juuri kilpailun historia on yksi merkittävimmistä syistä tulla paikan päälle vuosi toisensa perään. Nyt tapahtumasta halutaan tehdä entistä houkuttelevampi. Suunnitelmia on tehty pitkäjänteisesti ja niitä lähdetään toteuttamaan välittömästi. Yksi uusista asioista on yhteistyö Suomen MM-rallin kanssa. Imatranajo tulee näkymään Jyväskylässä kilpailukeskuksena toimivan Paviljongin alueella rallin aikana. Vastaavasti ralli tulee olemaan esillä Imatranajossa. Yhteistyöllä haetaan positiivista näkyvyyttä molemmille tapahtumille.\nIRRC-sarjan ratamoottoripyöräkilpailun taloudellinen vaikutus Imatran kaupungille on melkoinen, sillä tapahtuma tuo alueelle noin viisi miljoona euroa, josta yli puolet käytetään kilpailualueen ulkopuolisiin palveluihin. Tämä on yksi syy siihen, että toimintaa halutaan kehittää ja luoda tapahtumassa menneiden aikojen kaltainen hittituote. Kilpailun suuri suosio on havaittu myös IRRC-sarjan järjestäjien taholla ja he ovatkin esittäneet Imatran Moottorikerholle toiveen uudesta, kolmen vuoden jatkosopimuksesta. IRRC-sarjan kiinnostus valaa imatralaisiin uskoa entisestään ja heillä on vakaa tarkoitus jatkaa Imatranajon kehittämistä yhdeksi Pohjoismaiden suurimmista moottoriurheilutapahtumista.


Trump vertasi koronavirusta flunssaan – liioitteli kuolleisuuslukuja Twitterissä – Stara\nTrump vertasi koronavirusta flunssaan – liioitteli kuolleisuuslukuja Twitterissä\nTerveys Viihdeuutiset 6.10.2020, 19:20 · Tim Isokivi\nYhdysvaltojen presidentti Donald Trump palasi hiljattain sairaalasta Valkoiseen taloon. Trump oli sairaalahoidossa Walter Reedin sotilassairaalassa perjantaista saakka covid-19 -taudin vuoksi.\nTrump on sittemmin verrannut Twitterissä koronavirusta tavalliseen flunssaan. Presidentin mukaan flunssaan kuolee vuosittain toisinaan yli 100 000 ihmistä rokotuksesta huolimatta, eikä maata silti suljeta. Trump julisti ihmisten oppivan elämään covid-19 -taudin kanssa kuten he ovat oppineet elämään flunssankin kanssa.\nDonald Trumpin on kuitenkin huomautettu liioitelleen twiitissään. Yhdysvaltojen tautikeskuksen mukaan flunssaan on vuodesta 2010 alkaen kuollut Yhdysvalloissa vuosittain 12 000 – 61 000 ihmistä. Koronaviruksen aiheuttamaan covid-19 -tautiin on puolestaan kuollut Yhdysvalloissa tähän mennessä 210 000 ihmistä, uutisoi ABC News.