Tarja Anttila LUKIOLAISTEN KÄSITYKSIÄ HUUMORISTA JA KOKEMUKSIA OPETTAJISTA HUUMORIN KÄYTTÄJINÄ - PDF\nDownload "Tarja Anttila LUKIOLAISTEN KÄSITYKSIÄ HUUMORISTA JA KOKEMUKSIA OPETTAJISTA HUUMORIN KÄYTTÄJINÄ"\nEsko Santeri Mäki\n1 J O E N S U U N Y L I S T O I O P JOENSUUN YLIOPISTON KASVATUSTIETEELLISIÄ JULKAISUJA UNIVERSITY OF JOENSUU PUBLICATIONS IN EDUCATION N:o 126 Tarja Anttila LUKIOLAISTEN KÄSITYKSIÄ HUUMORISTA JA KOKEMUKSIA OPETTAJISTA HUUMORIN KÄYTTÄJINÄ Esitetään Joensuun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan suostumuksella julkisesti tarkastettavaksi Joensuun yliopiston Educa-rakennuksen salissa P1, Tulliportinkatu 1, perjantaina 5. syyskuuta 2008, klo 12 Vastaväittäjä: dosentti Simo Skinnari, Turun yliopisto Kustos: professori Pertti Väisänen, Joensuun yliopisto\n2 ii Julkaisija Publisher Joensuun yliopisto Kasvatustieteiden tiedekunta University of Joensuu Faculty of Education Julkaisutoimikunta Editorial Staff Chair Prof., PhD Päivi Atjonen Editor Senior Assistant Leena Penttinen Members Professor Eija Kärnä-Lin Professor Pirjo Nuutinen Secretary BBA Mari Eerikäinen Vaihdot Exchanges Myynti Sales Joensuun yliopiston kirjasto / Vaihdot PL 107, JOENSUU puh. (013) , fax (013) Joensuu University Library / Exchanges P.o. Box 107, FI Joensuu, FINLAND tel , fax Joensuun yliopiston kirjasto / Julkaisujen myynti PL 107, JOENSUU puh. (013) , fax (013) Joensuu University Library / Sales of publications P.o. Box 107, FI Joensuu, FINLAND tel , fax ISBN: ISSN: Joensuun yliopistopaino Joensuu 2008\n3 iii Tarja Anttila LUKIOLAISTEN KÄSITYKSIÄ HUUMORISTA JA KOKEMUKSIA OPETTAJISTA HUUMORIN KÄYTTÄJINÄ Joensuu s. ja 15 s. liitteitä. Joensuun yliopiston kasvatustieteellisiä julkaisuja n:o 126. Asiasanat: huumori, huumorintaju, myönteinen huumori, kielteinen huumori, huumorityylit, huumorikokemus, huumorin merkitys, pedagoginen suhde, fenomenografia TIIVISTELMÄ Tutkimuksen tarkoituksena oli kuvailla lukio-opiskelijoiden huumoriin liittyviä käsityksiä ja selvittää lukio-opiskelijoiden käyttämiä huumorityylejä sekä heidän kouluaikaisia kokemuksiaan opettajiensa huumorin käytöstä ja sen merkityksistä. Tutkimuksessa käytettiin sekä määrällisiä että laadullisia tiedonhankinnan menetelmiä, ja se on metodologialtaan mixed-methods -tutkimuksen mukainen. Laadulliset menetelmät olivat tutkimuksen päämenetelmiä ja määrälliset niitä tukevia. Tutkimuksen aineisto kerättiin vuonna 2006 kahdessa vaiheessa. Ensimmäisessä vaiheessa toteutettuun verkkokyselyyn osallistui 309 lukio-opiskelijaa kahdeksasta eri lukiosta ympäri Suomen. Toinen vaihe koostui 15 yksilöhaastattelusta, joihin osallistujat valittiin heidän käyttämiensä huumorityylien sekä kirjoittamiensa huumorikuvausten perusteella. Tulosten mukaan opiskelijat käsittivät huumorin lähinnä sen muotojen kautta. Huumorintajun he käsittivät suurimmaksi osaksi huumorin ymmärtämiseksi. Opiskelijat kokivat erottavansa hyvin toisistaan opettajan käyttämän myönteisen ja kielteisen huumorin. Humor Styles Questionnaire -mittarin (HSQ) perusteella opiskelijoilla voitiin tunnistaa neljä huumorinkäyttötyyliä: itseä vahvistava huumori, itseä väheksyvä huumori, pidättäytyminen huumorin käytöstä ja loukkaavan huumorin käytön välttäminen. Opettajat käyttivät opetuksessaan huumoria sekä myönteisillä että kielteisillä tavoilla. Enemmistö huumorikuvauksista sijoittui yläkouluun. Suurin osa myönteisistä huumorikuvauksista ei liittynyt opetettavaan aiheeseen tai oppiaineeseen.\n4 iv Opiskelijat kuvasivat eniten myönteisinä kokemuksina opettajan kertomia juttuja omasta elämästään tai kokemuksistaan. Myönteinen huumori ei kohdistunut yksittäiseen oppilaaseen, vaan se oli hyväntahtoista yhdessä nauramista. Kielteiseksi koettu huumori kohdistui yksittäiseen oppilaaseen, ja se liittyi suurimmaksi osaksi oppilaan osaamattomuuteen tai toimintaan. Huumorin merkitykset liittyivät opiskeluun ja oppimiseen, opiskelijoiden käsityksiin opettajasta ja opiskelijan omaan mielialaan. Sekä myönteisellä että kielteisellä huumorilla oli eniten merkitystä kouluviihtyvyyteen. Pienelle osalle opiskelijoista opettajan huumorilla ei ollut merkitystä. Tutkimus osoitti, että huumori on yksi keskeinen tekijä pedagogisessa suhteessa, ja opiskelijat arvostavat myönteistä huumoria käyttävää opettajaa. Opettajan tulisi kuitenkin tiedostaa huumorinsa myönteiset ja kielteiset merkitykset.\n5 Tarja Anttila UPPER SECONDARY SCHOOL STUDENTS CONCEPTIONS OF HUMOR AND EXPERIENCES IN TEACHERS AS USERS OF HUMOR Joensuu pages and 15 appendix pages. University of Joensuu. Publications in Education No Keywords: humor, sense of humor, positive humor, negative humor, humor styles, humor experience, meaning of humor, pedagogical relationship, phenomenography. ABSTRACT The goal of this study was to describe Upper Secondary School students conceptions of humor and to explore their own humor styles and their experiences during school of teachers humor and its effects. This mixed methods study exploited both qualitative and quantitative methods of data collection; qualitative methods were the principal ones, and quantitative methods supported them. The data was collected in two stages in In the first stage, 309 Upper Secondary School students from eight schools all over Finland, took part in a web questionnaire. The second stage consisted of 15 semi-structured interviews, participants of which were chosen according to their humor styles and descriptions of humor situations in the web questionnaire. The results show that students mostly perceived humor through its varying forms. They mostly regarded a sense of humor as the understanding of humor. The students felt it easy to distinguish when the teacher s humor was positive and when it was negative. According to the Humor Styles Questionnaire (HSQ) scale, the students used four different styles of humor: self-enhancing humor, self-defeating humor, avoiding humor and avoiding insulting humor styles. Teachers used humor both in positive and negative ways. Most humor descriptions had occurred at the upper level of Comprehensive school. Most positive humor situations were not connected with the subject or subject content being taught. In most cases, positive humor was based on the teacher s stories of his/her own life and experiences. Positive humor v\n6 vi was not targeted at a student but was a good-spirited laugh together. Negatively experienced humor was targeted at a single student, and it was often related to the student s performance or ability. The effect of humor related to the student s learning motivation, stu-dying, learning and perceptions of the teacher. Both positive and ne-gative humor were significant to school contentment. For a small part of the students, teachers humor was unimportant. The results show that humor is an important factor in a pedagogical relationship, and students appreciate teachers who use humor. However, teachers should be conscious of the positive and negative effects of their humor.\n7 vii KIITOKSET Väitöskirjani on valmis ja nyt on kiitoksen aika. Vajaan neljän vuoden tutkimusprosessin aikana vierelläni ovat kulkeneet useat henkilöt, jotka ovat kukin omalla panoksellaan edistäneet työni valmistumista. Ensimmäisen ohjaajani professori Marja-Liisa Julkusen innostavassa ohjauksessa aloitin tieteellisten jatko-opintojen tekemisen. Marja-Liisan jäätyä eläkkeelle työni pääohjaajaksi vaihtui professori Pertti Väisänen, jolle suuren suuri kiitos työhöni perehtymisen tarkkuudesta, lukuisista ohjaustunneista ja työn rajaamiseen liittyvästä avusta. Hänen asiantuntemuksensa auttoi minua suuresti tutkimuksen loppuun saattamisessa. Toinen ohjaajani PsT Paavo Kerkkänen auttoi minua monin tavoin huumorin tutkimattomilla poluilla. Hänen ohjauksestaan lähdin aina intoa täynnä ja paljon tietävämpänä huumorin suhteen. Itse huumoria tutkineena Paavo ymmärsi syvällisesti sen, mitä kaikkea huumorin tutkiminen onkaan. Kiitän Paavoa avun ja tuen lisäksi myös huumorin olemukseen liittyvistä ihmettelyn hetkistä. Esitarkastajia professori (emer.) Pertti Kansasta ja dosentti Jouko Skinnaria kiitän työhöni liittyvistä arvokkaista huomioista ja parannusehdotuksista. Heidän kommenttinsa saivat minut vielä uudelleen pohtimaan ja harkitsemaan monia työni käsikirjoitukseen liittyviä asioita. Professori Pirjo Nuutisen metodologian kurssilla sain arvokkaita oppeja tutkimukseni tieteenfilosofisiin kysymyksiin. Ilman Pirjon tarkkaa työhöni perehtymistä ja asiantuntevaa palautetta oma tieteenfilosofinen ymmärrykseni olisi jäänyt kovin ohueksi. Kiitän Pirjoa erityisesti tutkimukseeni liittyvistä puhelinkeskusteluista ja sähköpostiviesteistä, kun vielä hapuilin tämän tutkimusprosessin alkutaipaleella. Tutkimustyöni aikana olen verkostoitunut muiden huumoritutkijoiden kanssa. Nämä mielipiteiden vaihtamiset ovat valaisseet omaa tietämystäni huumorista. Professori Rod Martin antoi minulle ohjeita huumorityylejä selvittävän mittarin käännöstyöhön ja professori Melissa Wanzer kommentoi saamiani tuloksia. TtM Pirjo Vesan sekä PsL Timo Laeksen kanssa vaihdoin sähköpostitse ajatuksia huumorin tutkimisen haasteista.\n8 viii Työkaveriani FM Riku Parkkista kiitän lämpimästi HSQ-mittarin käännöstyöstä sekä hervottomista yhdessä nauramisen hetkistä. Ystävälleni Tuula Mustoselle ja meidän Meerille kiitokset yksilöhaastattelujen litteroimisesta. Väitöskirjani kielentarkastuksen suoritti asiantuntevasti KT Leena Penttinen. Häntä kiitän tästä nopealla aikataululla tehdystä urakasta. Kiitän myös lehtori Georgina Korhosta abstraktin englanninkielen tarkastamisesta. Opintoasianpäällikkö KL Sari Husaa kiitän jatko-opinnoissa opastuksesta. Kiitän myös tutkimukseeni osallistuneiden lukioiden rehtoreita myötämielisestä suhtautumisesta aineiston keräämiseen, sillä ilman tutkittaviani tätä tutkimusta ei olisi syntynyt. Verkkokyselyyn vastanneet 309 suomalaista nuorta antoivat minulle arvokasta tietoa kuvatessaan omia käsityksiään ja kokemuksiaan huumorista, joten muistelen heitä erityisen kiitollisin mielin. Ystäväni Astan kanssa teimme yhdessä pro gradu -tutkielman huumorista, mistä minulle jäi huumorin tutkimuksen palo. Yhteinen tutkimustyömme oli niin hupaisaa aikaa, että vieläkin sitä muistelen. Huumorin tutkiminen ei ole ollut yksin lainkaan niin hauskaa kuin yhdessä Astan kanssa. Lämmin halaus Astalle sekä ystävyydestä että yhteisestä tutkimusprojektistamme. Tutkimustyöni aikana olen ollut virkavapaalla erityisopettajan työstäni useampaan kertaan. Tämän mahdollistivat Joensuun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunta ja Suomen kulttuurirahaston Pohjois- Karjalan rahasto. Ilman heiltä saamaani rahallista tukea en olisi pystynyt olemaan ajoittain opintovapaalla ja keskittymään kokopäiväisesti tutkimustyöhöni. Rahoituksen saaminen ulkopuolelta on velvoittanut minua tiiviiseen työn tekemiseen, josta on tuloksena tämä valmis väitöskirja. Olen tehnyt pitkän työuran Liperin Ylämyllyn koulun välittömässä työyhteisössä, jossa huumori rönsyää ja nauru raikaa. Hulvattomien työkavereitteni seurassa olen saanut iloita työpaikkahuumorista parhaimmillaan. Lähimpien työkavereitteni Merjan ja Sadun kanssa olemme jakaneet yhdessä vaikeitakin asioita ja ilman huumorin ja naurun voitelevaa vaikutusta tuskin olisimme jaksaneet kohdata pienluokkatyöhön liittyviä mutkia, kuoppia ja laskuja. Myös työhömme liittyvän ilon olemme vastaanottaneet huumorilla, jolloin sen vaikutus on moninkertaistunut. Esimiehelleni rehtori Riitta Hyttiselle osoitan nöyrän kiitoksen tutkimustyöhöni liittyvästä tuesta ja lukuisten opintovapaideni sinnikkäästä järjestelemisestä.\n9 Minua on siunattu suurella ystäväjoukolla, joiden kaikkien nimeäminen erikseen on mahdoton tehtävä. Ystävilleni osoitan yhteisen kiitoksen siitä, että olette jaksaneet kuunnella ja kysellä tutkimustyöni etenemisestä sekä ymmärtää minun poissaloani seurapiireistä. Kumarrus siis siitä, että olette antaneet minulle sekä rauhaa että potkua työni tekemiselle. Kiitokset rakkaalle äidilleni Liisalle ja edesmenneelle isälleni Ilmarille siitä, että minä olen saanut armollisen tavan nähdä maailmaa huumorin kautta lapsuudesta saakka. Läheinen siskoni Pirjo saa minut usein nauramaan hänelle ominaisilla humoristisilla sutkauksillaan. Tädin rakkaat Jenni ja Sanna ovat myös innostaneet minua väitöstutkimuksen tekemisessä. Yhteiset kiitokset kaikille minun ja Mikon muille sukulaisille. Teidän kyselevä kiinnostuksenne tutkimusaihettani kohtaan on merkinnyt minulle paljon ja auttanut jaksamaan. Erityisen kunniamaininnan osoitan rakkaalle miehelleni Mikolle. Hän on lukenut ja kommentoinut työtäni sekä vastannut mitä epämääräisimpiin kysymyksiini, väitteisiini ja toteamuksiini läpi vuorokausien ja vuosien. Hän on ollut tukenani myös niinä epävarmuuden hetkinä, joita on tullut tutkimusprosessin aikana. Tutkimukseni edistymiselle on ollut suurta apua, kun olen voinut keskustella ja jopa väitellä tutkimukseni kiemuroista Mikon kanssa. Kiitokset myös Meerille ja Laurille mukana elämisestä ja myönteisestä suhtautumisesta tutkimustyötäni kohtaan. Tutkimusprosessin aikana minusta on tullut isotäti ja olen siitä sanomattoman onnellinen. Isotäbän sökeli Nella Nepsukka on tuonut elämääni suurta iloa. Omistan tämän väitöskirjani Nellalle ja toivon, että näkisin tulevaisuudessa huumorin pilkkeen hänen silmäkulmassaan. Pitkäniemen mökillä Tarja Anttila ix\n10 x SISÄLLYS TIIVISTELMÄ... iii ABSTRACT... v KIITOKSET... vii 1 JOHDANTO Tutkimuksen tausta ja tavoitteet Tämä tutkimus huumorin tutkimustraditiossa TUTKIMUKSEN TIETEENFILOSOFINEN TAUSTA, KESKEISET KÄSITTEET JA TUTKIMUSKYSYMYKSET Tieteenfilosofinen tausta Tutkimuksen keskeiset käsitteet Tutkimustehtävä ja -kysymykset HUUMORIIN LIITTYVÄT PERUSKÄSITTEET Huumori ja komiikka Huumorin muotoja Huumorintaju Yhteenvetoa käsitteistä HUUMORIN TEOREETTISET MALLIT JA HUUMORINTAJUN TUTKIMINEN Huumorin keskeiset teoreettiset mallit Huumorintajun tutkiminen HUUMORI SOSIAALISESSA VUOROVAIKUTUKSESSA Huumorin sosiaaliset tehtävät Huumoritilanteeseen siirtyminen Nauru humoristisessa tilanteessa... 55\n11 6 PEDAGOGINEN SUHDE JA HUUMORI Opettaja-oppilassuhde Opettajien käyttämiä huumorin muotoja Myönteisen ja kielteisen huumorin rajankäyntiä Huumorin merkitys opettaja-oppilassuhteelle ja oppimiselle Huumorin käyttöön opetuksessa liittyviä varauksia xi 7 TUTKIMUKSEN METODOLOGISET RATKAISUT Mixed methods -tutkimus Triangulaatio Kohdejoukko ja aineiston hankinta Laadullisen aineiston analyysi Määrällisen aineiston analyysi Tutkimuksen luotettavuuden arviointia Tutkimuksen eettiset näkökulmat TULOKSET JA NIIDEN TARKASTELU Huumoriin liittyvät käsitykset Käsitykset huumorista Käsitykset huumorintajusta Käsitykset myönteisestä ja kielteisestä huumorista sekä niiden välisestä erosta Yhteenvetoa huumoriin liittyvistä käsityksistä Opiskelijoiden huumorityylit Huumorikuvaukset Myönteiset huumorikuvaukset Kielteiset huumorikuvaukset Opiskelijoiden reagoiminen huumoritilanteissa Yhteenvetoa myönteisistä ja kielteisistä kuvauksista Myönteisen ja kielteisen huumorin merkitykset Opiskeluun ja oppimiseen liittyvät merkitykset Opettajaan liittyvät merkitykset\n12 xii Opiskelijan mielialaan liittyvät merkitykset Päinvastainen merkitys Myönteisellä tai kielteisellä huumorilla ei merkitystä Yhteenvetoa merkityksistä POHDINTA Keskeisimmät tutkimustulokset Tulosten merkitys teorian ja käytännön kannalta Tulosten yleistettävyys ja siirrettävyys Opiksi itselle ja muille Jatkotutkimusaiheita LÄHTEET LIITTEET\n13 1 1 Johdanto 1.1 Tutkimuksen tausta ja tavoitteet Huumori sanana tuo useimpien mieleen jotain positiivista ja saa suupielet venymään hymyilyn ja naurun suuntaan. Huumori näyttäytyy päivittäin lukuisissa sosiaalisissa tilanteissa pääasiassa erilaisina keskusteluhuumorin muotoina (ks. Long & Graesser 1988; Martin 2007, 10; Martin & Kuiper 1999). Huumorintaju tarkoittaa arkikielessä sitä, että henkilö ymmärtää eli tajuaa huumoria. Kaikkia ihmisiä eivät kuitenkaan huvita tai naurata samat asiat. Huumorintaju on hyvin pitkälle yksilöllinen ominaisuus, ja sitä on todella monenlaista. Huumori ja huumorintaju ovat yleismaailmallisia ilmiöitä, mutta niiden käyttö on kulttuurisidonnaista (mm. Apte 1985; Gavanski 1986, ; Gulas & Weinberger 2006, 54 55; Gundelach 2000; Kinnunen 1994, 10; Kruger 1996; Kuipers 2006; Lefcourt 2001; Mulkay 1988). Yksilön huumorintajuisuutta myös arvioidaan jatkuvasti. Useimmat meistä ovat kuulleet kommentteja jonkun henkilön hyvästä tai huonosta huumorintajusta sekä siitä, että jollakin on samanlainen tai erilainen huumorintaju verrattuna omaan tai jonkun muun huumorintajuun. Huumorintajuisuutta pidetään yleensä myönteisenä ilmiönä, arvostettuna ja haluttuna persoonallisuuden piirteenä, ja vain harva haluaa tunnustautua huumorintajuttomaksi (myös Kerkkänen 2003). Tarkasteltaessa huumorin olemusta ja käyttöä sen hilpeää ja hauskaa pintaa syvemmälle nousee esille sen kaksijakoisuus eli myönteinen ja kielteinen käyttö (ks. Anttila & Heikkinen 2002; Cornett 1986; Critchley 2002, 14; Foot 1991; Goodman 1983,11; Kerkkänen 2003, 11; Laes 1999; Nevo, Aharonson & Klingman 1998; Ruch 1998; Sherman 1988). Huumorilla voidaan vapauttaa, rentouttaa ja ilahduttaa, jolloin se edistää hyvää oloa ja myönteistä sosiaalista kanssakäymistä. Sen avulla voidaan myös pilkata, nöyryyttää, loukata ja nauraa jonkun kustannuksella. Kielteisesti koettu huumori vaikuttaa haitallisesti ihmisten välisiin suhteisiin, ja sen kohteena ollut henkilö muistaa tilanteen hyvinkin pitkään. Tällainen huumori eroaa suorasta loukkauksesta siten, että se välitetään toiselle henkilölle tietyllä tavoin kevennettynä. Näin ollen sitä on vaikea osoittaa suoranaiseksi loukkaukseksi, koska sitä usein täydennetään vielä naurulla. Jos tällaisella tilan-\n14 2 teella on kuulijoita, huumorin kohteena olevan henkilön loukkauksen määrä kertautuu suhteessa mukana naurajiin. Huumori kuuluu niin tiiviisti elämän arkeen, että on perusteltua olettaa sen kuuluvan myös kouluun tärkeänä osana koulutyötä ja opetusta. Sekä oppilaat että opettajat tuovat kouluun reppujensa ja työlaukkujensa lisäksi oman huumorinsa. Koulussa se ilmenee ikätovereiden keskinäisenä huumorina erilaisissa kaveriporukoissa, ja opettajilla on omanlaisensa keskinäiset työpaikka- ja ammattihuumorin muodot. Opettajilla ja oppilailla voi olettaa olevan oppitunneilla myös keskinäistä huumoria. Oppilaat viettävät koulussa useita vuosia elämästään, ja siellä tapahtuneet asiat ovat heille monin tavoin merkityksellisiä sekä kouluaikana että myöhemmin elämässä. Kaikkein merkityksellisimmät muistot säilyvät elämää kannattelevana ilona ja hauskuutena tai vaihtoehtoisesti itsetuntoa lannistavana pahana mielenä jopa lopun elämän. Uskon näin olevan huumoriinkin liittyvien kokemusten kohdalla. Tässä tutkimuksessa olen kiinnostunut koulun arjessa ilmenevästä huumorista sekä myönteisestä että kielteisestä. Tämän tutkimuksen tehtävänä on selvittää opettajan käyttämää huumoria lukiolaisten näkökulmasta. Selvitän sitä, miten lukion opiskelijat käsittävät huumorin ja millaisia huumorityylejä he itse käyttävät sekä millainen opettajan huumori on opiskelijoiden käsitysten mukaan myönteistä ja mikä kielteistä. Lisäksi selvitän, millaisia merkityksiä opiskelijat kokevat opettajien huumorin käytöllä olevan. Pitkään erityisluokanopettajana työskennelleenä ja itseäni huumoriorientoituneena opettajana pitävänä minua henkilökohtaisesti kiinnostaa suuresti, miten huumori näyttäytyy opettajan ja oppilaan välisessä pedagogisessa suhteessa. Opettaja on lapselle ja nuorelle yleensä tärkeä aikuinen ja hänen tekemisensä tai sanomisensa voivat jättää oppilaisiin joko myönteisen jäljen tai rosoisen haavan. Uusikylän ja Atjosen (2000, 104) mukaan opetus vaikuttaa ihmisen koko persoonallisuuteen ja opetuskokemukset muodostuvat enemmänkin siitä, miten jokin asia on opetettu ja opittu kuin siitä, mitä on opittu. Harjunen (2002, 8) näkee opettajan pedagogisen suhteen ja opettajuuden eräänlaisena suhdetoimintana, jonka varaan myös opettajan pedagoginen auktoriteetti rakentuu. Kaikkosen tutkimuksessa (1999, 87 88) yläkoulun oppilaat peräänkuuluttivat opettajalta inhimillisyyttä ja puolueettomuutta sekä koko persoonalla läsnä olemista (myös Skinnari 2004). Myös opettajasta jääneistä muistoista on tehty tutkimusta (mm. Kosonen 1998; Salo 2005;\n15 Uusikylä 2006). Kosonen (1998) tutki koulumuistoja naiseksi kasvamisen näkökulmasta. Tutkimuksessa opettaja-oppilassuhde ilmeni sekä läheisyyden tunteena opettajaa kohtaan että myös pelkona, katkeruutena, turvattomuutena ja vastenmielisyytenä. Salo (2005) tutki suomalaista opettajuutta oppilaan näkökulmasta analysoimalla opettajasta jääneitä muistoja ja kokemuksia. Hänen mukaansa opettajiin liittyy voimakkaita muistoja, ja heidän persoonansa jäävät mieleen sekä hyvässä että pahassa. Oppilaan näkökulmasta on sekä hyviä ja kannustavia opettajia, mutta myös huonoja ja lannistavia. (Emt.) Uusikylä (2006) pohtii opettajan merkitystä lapsen kehityksen ja kasvun näkökulmasta opettajaksi opiskelevien omien koulumuistojen kautta. Hän kuvaa kirjassaan tärkeää asiaa: sitä, mikä tekee opettajasta hyvän ja mikä pahan. Työssä olevien opettajien ja opettajaksi opiskelevien eettistä ajattelua ovat tutkineet muun muassa Atjonen (2004), Martikainen (2005) ja Tirri (1999). He ovat todenneet, että opettajan työhön sisältyy paljon eettisiä haasteita. Joissakin kasvatustieteelliseen tutkimukseen liittyvissä kannanotoissa on esitetty, että opettajan työtä on tutkittu paljon koulutusjärjestelmän, organisaation ja didaktiikan näkökulmasta. Vasta viime vuosina on tutkittu enenevässä määrin opettajan työtä arjessa. Sen sijaan tutkimuksia oppilaiden ja opiskelijoiden kokemuksista ja näkemyksistä opettajistaan on tehty vähemmän. (Anttila 2006, ; Kaikkonen 1999, 87; Salo 2005, 10; Viskari & Vuorikoski 2003, 55.) Tämä tutkimus korjaa edellä mainittua puutetta antamalla äänen opiskelijoille itselleen. Lukion opiskelijat ovat iältään keskimäärin vuotiaita, ja heillä on takanaan pitkä taival kouluvuosia. He ovat monessa suhteessa kypsempiä kuin puberteetin kuohunnoissa olevat yläkoululaiset. Lukio-opiskelijoilla on myös runsaasti kokemuksia erilaisista opettajista ja uskoakseni myös opettajiensa käyttämästä huumorista. Lisäksi he ovat sekä eettiseltä että huumorintajun kehitykseltään siinä vaiheessa, että he pystyvät arvioimaan opettajiensa käyttämää huumoria. Tutkimuksen tavoitteena on ennen kaikkea tuottaa perustietoa opettajan käyttämästä huumorista ja sen merkityksestä opiskelijoiden näkökulmasta. Koska tutkimukseni huumorin käytöstä koulussa on ensimmäinen alallaan Suomessa, pyrin kartoittamaan huumorin käyttöä koulussa valitsemalla tutkimukseeni suuren kohdejoukon. Pyrin näin kuvaamaan laajan opiskelijajoukon laadullisesti erilaisia käsityksiä ja kokemuksia opettajien huumorin käytöstä fenomenografisen tutkimusstrategian avulla. 3\n16 4 Tämä kasvatustieteen alaan kuuluva tutkimus lähestyy huumoria oppilaan näkökulmasta, mutta se sivuaa myös opettajaa ja opetusta. Tutkimuksen avulla saatu tieto on suunnattu ennen kaikkea opettajille sekä kaikille lasten ja nuorten opetuksen parissa työskenteleville. Opettajien tulisi olla tietoisia siitä, miten oppilaat kokevat heidän huumorin käyttönsä ja millaisia merkityksiä sillä oppilaille on. Toinen intressini liittyy siihen, että tutkimukseni avaisi uutta näköalaa, tuottaisi uutta tietoa sekä synnyttäisi kysymyksiä huumorin käytöstä ja sen merkityksestä koulussa. Kolmas intressini liittyy tutkimuksessa käyttämääni huumorityylejä mittaavaan Humor Styles Questionnaire -mittariin (HSQ) (Martin, Puhlik-Doris, Larsen, Gray & Weir 2003). Käytän tätä eri huumorityylejä selvittävää mittaria ensimmäisenä Suomessa. Haluan selvittää, miten tämä kyselylomake toimii suomalaisten lukiolaisten kohdalla ja millaisia huumorityylejä sen avulla ilmenee. Katson, että tämän mittarin avulla saamani tieto osaltaan kuvailee lukiolaisten omaa huumoria ja tuo ymmärrettävämmäksi sen, miten he suhtautuvat opettajiensa huumoriin. 1.2 Tämä tutkimus huumorin tutkimustraditiossa Huumorin tutkimusperinne alkoi psykologian puolelta; ensimmäisiä psykologisia tutkimuksia huumorista tehtiin jo 1920-luvulla (mm. Almac 1928; Hollingworth 1922; Kambouropoulou 1930). Näissä tutkimuksissa pyrittiin arvioimaan huumorintajua erilaisten mittareiden avulla. Aina ei kuitenkaan ollut selvää, mitä mitattiin tai mitkä mahdolliset muut seikat vaikuttivat tuloksiin, joten näiden tutkimusten luotettavuus osoittautui heikoksi (Cambell 1988; Cronbach & Gleser 1965). Huumoritutkimuksen kenttä on laajentunut psykologian alalla, mutta yksi tutkimusalueista on vielä nytkin keskittynyt huumorintajun mittaamiseen ja huumorin yksilöllisten käyttötapojen tutkimukseen. Huumorintajua selvittävät psykologiset tutkimukset tarkastelevat ilmiötä usein kolmesta eri näkökulmasta. Ne pyrkivät ensinnäkin selvittämään huumorintajun kognitiivista puolta eli sitä, millaisia yksilöllisiä eroja on huumorin havaitsemisessa, ymmärtämisessä ja luomisessa. Toiseksi tutkimukset tarkastelevat huumorintajun emotionaalista puolta, johon liittyvät muun muassa yksilöiden taipumukset\n17 nähdä asiat joko positiivisessa tai negatiivisessa valossa. Kolmas näkökulma liitetään huumorintajun motivaatioon. Yksilöillä on erilaisia käsityksiä siitä, mikä on hauskaa ja huvittavaa, ja näin ollen he nauravat eri asioille. (Martin 1998, 58.) Huumorintajun mittareita ja niiden yhdistelmiä on kehitelty erilaisten huumoritutkimusten tarpeisiin. Huumorintajua mittaavia kyselyitä on yhdistetty persoonallisuuden piirteiden ja minäkuvan itsearviointiin keskittyviin mittareihin. Psykologian alan huumoritutkimuksissa on selvitetty myös huumorin hyödyllisiä vaikutuksia sekä fyysiseen että psykososiaaliseen terveyteen ja hyvinvointiin. Ihmisen hyvinvoinnille on haettu selittäjää huumorin eri käyttötavoista stressin hallinnassa sekä kuvaamalla minän suojamekanismeja, sosiaalisia käyttötarkoituksia tai asenteita (mm. Kashdan 2004; Kerkkänen 2003; Kuiper, Grimshaw, Leite & Kirsh 2004; Kuiper & Martin 1998; Martin 2000; 2001; 2002; 2004; Martin ym. 2003; Thorson, Powell, Sarmany-Schuller & Hampes 1997). Osa huumoritutkimuksista kuuluu positiivisen psykologian piiriin, joka syntyi vastapainona toisen maailmansodan jälkeen tulleelle häiriökeskeiselle psykologialle (Seligman & Csikszentmihalyi 2000) luvulla alettiin tehdä oppimiseen ja kouluun liittyviä huumoritutkimuksia, joissa pyrittiin selvittämään pääasiassa huumorin ja oppimisen välistä yhteyttä. Tutkimusmenetelminä käytettiin kokeellisia menetelmiä, jolloin koe- ja kontrolliryhmiä vertailemalla pyrittiin selvittämään huumorin yhteyttä oppimiseen (mm. Bradford 1964; Gruner 1967; Monson 1968; Taylor 1964). Monissa tutkimuksissa todettiin huumorilla olevan jonkinlainen myönteinen merkitys oppimiselle, mutta tätä yhteyttä ei pystytty aina selkeästi osoittamaan. Lisää tutkimuksia huumorin ja oppimisen välisestä yhteydestä julkaistiin 1970-luvulla. Edelleenkin pääasiallisena tutkimusasetelmana oli koe- ja kontrolliryhmien vertailu. Koeryhmälle opetettiin huumoria sisältävin ja kontrolliryhmälle huumorittomin menetelmin ja näiden kahden ryhmän oppimistuloksia verrattiin keskenään (mm. Chapman & Crompton 1978; Gilliland & Mauritsen 1971; Goodson & Walker 1977; Hauck & Thomas 1972; Scott 1976; Stebbins 1977; Terry & Woods 1975; Wells 1974). Näissäkin tutkimuksissa löydettiin positiivinen yhteys huumorin ja oppimisen välillä, joskin osassa tutkimuksista suhtauduttiin aikaisempaa varovaisemmin huumorin ja oppimisen välisen yhteyden merkitykseen toteamalla, että huumori 5\n18 6 tukee opetusta vain rajallisesti (mm. Kaplan & Pascoe 1977; Smith, Ascough, Ettinger & Nelson 1971; Terry & Woods 1975; Ziv 1976). Gruner (1976) kritisoi monia tuon ajan tutkimuksia esimerkiksi siitä, että ne olivat keinotekoisesti tehtyjä eivätkä koetilanteet muistuttaneet oikeita oppimistilanteita luvulta lähtien kouluun liittyvä huumoritutkimus on laajentunut paljon. Yksi tutkimusalue on edelleenkin huumorin ja kognitiivisen oppimisen välisen yhteyden etsiminen. Uutta viime vuosikymmenten aikana tehdyissä tutkimuksissa on ollut se, että niissä on käytetty määrällisten menetelmien lisäksi haastatteluja (mm. Williams 2001). Tutkimus on myös laajentunut monelle muullekin oppimisen alueelle. Kohteena on ollut esimerkiksi huumorin merkitys vaikeina pidettyjen oppisisältöjen opettamiseen ja oppimiseen sekä jännityksen ja kielteisten asenteiden muuttamiseen (Berk 1996). Lisäksi on tutkittu huumorin yhteyttä motivaatioon (Banders 1988) ja luokan ilmapiiriin (Stuart & Rosenfeld 1994). On myös tutkittu ikätovereiden keskinäistä huumoria koulussa ja sen merkitystä yhtenä selviytymiskeinona elämän vaikeuksissa (Fűhr 2001). Näiden oppimiseen liittyvien tutkimusten lisäksi mielenkiinto on suuntautunut siihen, miten opiskelijat arvioivat huumoria käyttävää opettajaa ja miten he kokevat opettajien huumorin käytön, etenkin sen affektiiviset seuraamukset (Powell & Andersen 1985). Tämän alan yksi merkittävimmistä tutkimuksista on Bryantin, Comiskyn, Granen ja Zillmannin (1980) työ, jota on kommentoitu monissa tutkimuksissa. Lisäksi on selvitetty opettajan käyttämää huumoria ja sen mukanaan tuomaa välittömyyden tunnetta opettaja-oppilassuhteeseen sekä huumorin merkitystä tätä kautta myös oppimiselle (Downs, Javidi & Nussbaum 1988; Frymier 1994; Gorham 1988; Wrench & Richmond 2004). Viime vuosikymmenen aikana on selvitetty opettajan ja opiskelijoiden huumoriorientoituneisuutta sekä sen merkitystä oppimiselle ja opettaja-oppilassuhteelle. Joissakin tutkimuksissa on keskitytty opettajien ja opiskelijoiden huumoriorientoituneisuuden mittaamiseen ja etsitty eroja siinä, miten eri tavoin orientoituneet opiskelijat suhtautuvat opettajien käyttämään huumoriin (mm. Aylor & Oppliger 2003). Osassa tutkimuksista alettiin vähitellen kiinnittää huomiota siihen, että kaikenlainen huumori ei välttämättä ole hyödyllistä opetuksessa käytettäväksi. Sekä tutkimuksissa että huumorikirjallisuudessa tuotiin\n19 esille opettajan käyttämän kielteisen huumorin muotoja, joiden todettiin olevan haitallisia oppilaille, oppimiselle ja opettaja-oppilassuhteelle (Bryant ym. 1980; Bryant & Zillmann 1989; Cornett 1986; Edwards & Gibboney 1992; Fortson & Brown 1998; Gorham & Cristophel 1990; Harris 1989; Infante, Riddle, Hovarth & Tumlin 1992; Infante & Wigley 1986; Laes 1999; Lomans & Kolberg 1993; Martin 2007, 358; Nuutinen & Savolainen 2001; Stebbins 1982; Wanzer, Frymier, Wojtaszczyk & Smith 2006; Ziv, Gorenstein & Maoris 1986). Sitä, millainen opettajan huumorin käyttö on sopivaa tai myönteistä ja millainen puolestaan sopimatonta tai kielteistä, on suoranaisesti selvitetty vain muutamassa tutkimuksessa (Gorham & Cristophel 1990; Neuliep 1991; Wanzer & Frymier 1999; Wanzer ym. 2006). Näistä tutkijoista Neuliep (1991) on selvittänyt huumorin sopivuutta opettajien näkökulmasta, muut opiskelijoiden. Huumorin tutkimuksella Suomessa ei ole ollut toistaiseksi juurikaan perinteitä. Se on rajoittunut yksittäisiin psykologian, kansatieteen, kirjallisuuden, sosiologian ja hoitotieteen tutkimuksiin. Psykologian alan tutkimusta edustaa vain Kerkkäsen (2003) väitöstutkimus Huumorintaju ja terveys itäsuomalaisten poliisien työssä Tutkimus käsitteli huumorintajun arviointia ja muuttumista sekä huumorintajun ja terveyden välistä yhteyttä. Knuuttilan (1992) kansatieteeseen kuuluva väitöstutkimus käsitteli puolestaan kansanomaiseen maailmankuvaan liittyviä huumorikäsityksiä ja niiden ilmenemistä. Hän tarkasteli kansanomaisia käsityksiä todellisuudesta huumorin, koomisen, pilailusuhteiden ja etenkin kaskujen näkökulmasta. Knuuttilan ohella myös Kuusi (1981) on tutkinut kansanhuumoria. Kirjallisuustieteeseen liittyvää huumoritutkimusta ovat tehneet muun muassa Kinnunen (1994) ja Saarinen (2003). Hoitotieteessä on myös tutkittu huumoria (mm. Vesa & Isola 2000; Åstedt-Kurki, Isola & Tammentie 2000; Åsted-Kurki, Isola, Tammentie & Kervinen 2001). Työyhteisöhuumoria on tutkinut muun muassa Kinnunen (1988). Pirjo Vesa tekee parhaillaan etnografista väitöstutkimusta työyhteisön huumorikulttuurista. Kasvatustieteeseen liittyviä pro gradu -tutkielmia on tehty Suomessa parikymmentä, mutta ei yhtään väitöstutkimusta. Oma tutkimukseni on avaus tähän suuntaan. Huumoritutkimusta on tehty paljon määrällisellä tutkimusotteella erilaisia mittareita ja lomakkeita käyttäen. Tutkimukseni poikkeaa huumorin tutkimustraditiosta siten, että se on pääosin laadul- 7\n20 8 linen. Huumoriin liittyviä käsityksiä on tietojeni mukaan aikaisemmin selvitetty empiirisesti ainoastaan Kerkkäsen (1997) tutkimuksessa. Oma tutkimukseni liittyy tutkimusalueeseen, jossa opiskelijat arvioivat opettajiensa huumorin käyttöä ja sen merkityksiä. Osaltaan tutkimukseni liittyy myös opetuksessa käytetyn huumorin sopivuuden arviointiin, jollaisia tutkimuksia on aikaisemmin tehty kansainvälisestikin vain muutama. Olen rakentanut tutkimusraportin siten, että esitän tutkimuksen tieteenfilosofisen taustan sekä tutkimustehtävän ja -kysymykset heti johdannon jälkeen. Teoreettisessa viitekehyksessä selvitän huumorin peruskäsitteitä, keskeisiä huumorin teoreettisia malleja sekä huumorin merkitystä yleensä sosiaalisessa vuorovaikutuksessa ja erityisesti pedagogisessa suhteessa. Nojaan tutkimukseni menetelmälliset ratkaisut pragmaattiseen näkemykseen ja hyödynnän sekä laadullista että määrällistä lähestymistapaa, joita kuvaan tutkimuksen metodologisissa ratkaisuissa. Tulosten esittämisen yhteydessä tarkastelen tuloksia myös teorian ja aikaisempien tutkimusten näkökulmasta. Pohdinnassa esitän yhteenvedon päätuloksista, teen niistä johtopäätökset teorian ja käytännön kannalta sekä tarkastelen tulosten yleistettävyyttä. Lopuksi selvitän havaitsemiani tutkimuksen erheitä ja puutteita sekä ajatuksiani jatkotutkimuksen aiheista.


Yhdysvallat ilmoitti, ettei palaa Open Skies -asevalvontasopimukseen | Uutissuomalainen | Warkauden Lehti\nUutissuomalainen 28.5.2021 23:41\nPresidentti Joe Bidenin hallinto ilmoitti perjantaina, että Yhdysvallat ei palaa Open Skies -asevalvontasopimukseen, josta edellinen presidentti Donald Trump veti maan pois viime vuonna.\n– Yhdysvallat on pahoillaan siitä, että Venäjän loukkaukset ovat kaivaneet maata Open Skies -sopimuksen alta, sanoi Yhdysvaltain ulkoministeriön tiedottaja.\nYhdysvaltain ilmoitus tuli vain joitakin viikkoja ennen kuin Bidenin ja Venäjän presidentin Vladimir Putinin on määrä tavata Genevessä. Aiemmin tällä viikolla Valkoisen talon lehdistöpäällikkö Jen Psaki sanoi, että strateginen vakaus olisi yksi keskustelunaihe, kertoo uutiskanava CNN .\nVuonna 2002 voimaan tullut Open Skies eli Avoin taivas -sopimus on ollut osa Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön Etyjin asevalvontajärjestelmää. Se on mahdollistanut yli 30 sopimusvaltion lyhyellä varoitusajalla tekemät valvonta- ja kuvauslennot toistensa ilmatiloissa.\nMyös Suomi on ollut mukana sopimuksessa ja tehnyt sekä valvontalentoja että ollut itse niiden kohteena. Open Skiesia on pidetty yhtenä toimivimmista asevalvontasopimuksista.\nAiemmin tässä kuussa Venäjän parlamentin alahuone duuma äänesti yksimielisesti maan irtautumisesta sopimuksesta. Tärkein peruste päätökselle oli Yhdysvaltain irtautuminen samasta sopimuksesta viime vuonna.


Joululahja, joka voi muuttaa elämän | Katja Kokko\nBeauty | 4.12.2018 | Katja Kokko\nViikonlopun tietoisku Whamisan Water Creamista herätti aivan valtavan viestitulvan Instagramini inboxiin: mitä ihmettä, perusihotyyppejä onkin vain kolme?! Miten PODia tulisi hoitaa? Mitkä tuotteet sopii rosacealle ja atopialle? Viestejä tuli 24 h melkein tauotta. Olin kuvitellut, että kertomani asiat olisivat jo peruskauraa suurimmalle osalle, joten yllätyin kysymyksien määrästä ja sisällöstä.\nKäsitys kokonaisvaltaisesta ihonhoidosta on monelle sumea. Sanat holistisuus ja kokonaisvaltaisuus ovat jo kärsineet inflaation, mutta samalla harva oikeasti edes sisäistää kuinka suuri merkitys niillä on ja mitä ne edes tarkoittavat. Monelle ihonhoito ja ruokavalio ovat kaksi täysin eri asiaa, joilla ei ole mitään tekemistä toistensa kanssa. Suurin osa hakee edelleen iho-ongelmiin apua purkeista. Iho-ongelmien syy on kehon sisällä ja siksi ruokavaliolla on suuri merkitys. Yksi ohjeistus ei kuitenkaan toimi kaikille, koska ongelmien syyhyn pitää paneutua kunnolla. Tämän vuoksi esimerkiksi pelkästään maidon, sokerin ja gluteenin pois jättäminen ruokavaliosta ei välttämättä tuo mitään tuloksia. Eri iho-ongelmien taustalla on myös hieman erilaisia asioita, mutta yhteistä niille kaikille on suoliston heikentynyt bakteeritasapaino ja kehon hiljainen tulehdustila.\nPiilevä tulehdus kehossa voi ilmentyä myös muilla tavoin kuin iho-ongelmina, kuten jatkuvana väsymyksenä, turvotuksena ja pöhötyksenä. Aika moni pistää ongelmiensa syyksi stressin, mikä on ihan taatusti totta monen kohdalla, mutta varmasti syynä vetämättömyyteen on monella myös piilevän tulehduksen aiheuttama alhainen vireystaso, jolloin kaikki stressi tuntuu liian kuormittavalta.\nKokonaisvaltainen ihonhoito voi tuntua monimutkaiselta, koska muutoksia täytyy yleensä tehdä elämän jokaisella osa-alueella. Siksi on myös tärkeää oppia ymmärtämään mieltä ja tunteita saamalla yhteys omaan kehoon ja toimia läsnäolosta käsin sen sijaan, että toimii reaktiivisesti kohdatessaan epämiellyttäviä tunteita herättäviä tilanteita tai ihmisiä. Elämä on niin paljon helpompaa, onnellisempaa ja runsaampaa, kun reaktiivinen mieli ei hallitse elämää ja myötätunnosta sekä ymmärryksestä tulee pysyvä olotila!\nMuun muassa tämän takia olemme tehneet Re-Start valmennuksen aitoon hyvinvointiin. Missiomme on auttaa ihmisiä voimaan paremmin ja olemaan onnellisempia. Ja saavan apua niihin iho-ongelmiin.\nRe-Startin ihonhoitovalmennuksesta saat todella perusteelliset ja kattavat työkalut ihonhoitoon. Opastan yksityiskohtaisesti ihonhoitorutiinin jokaisen vaiheen ja valmennuksesta löytyy myös ihana kasvohieronta, mikä on herättänyt viime aikoina erityistä kiinnostusta. Valmennuksen jälkeen ymmärrät todella syvällisesti miten ihoa tulisi hoitaa.\nJos olet puolestaan harkinnut joogan aloittamista, yin-jooga valmennuksessa saat minut ohjaajaksi vaikka omaan olohuoneeseesi.\nRe-Start on yksi parhaista joululahjoista, mitä voit tänä jouluna antaa tavaran sijasta. Re-Start on enemmän kuin pelkkä elämys. Se voi olla joululahja, joka muuttaa koko elämän.\nValmennus on jouluaattoon asti 4.-24.12.2018 todella reilussa tarjouksessa:\nKoko valmennus + kolme valitsemaasi luonnonkosmetiikkatuotetta 195 € (arvo 460 €), osta tästä\nValmennuksen yksi osio (iho, yin-jooga, keho, mieli, ayuverda tai ravinto) + yksi valitsemasi luonnonkosmetiikan VARTALOtuote 45 € (arvo 90 €), osta tästä\nJos ostat lahjaksi useita lahjakortteja valmennukseen, saat jokaista lahjakorttia vastaan luonnonkosmetiikkatuotteita. Eli jos ostat esimerkiksi kaksi lahjakorttia koko valmennukseen, saat yhteensä kuusi luonnonkosmetiikkatuotetta. Valittavana on tuotteita Madaralta, Mossalta ja Whamisalta – pääset halutetessasi rakentamaan itsellesi vaikka heti korealaista ihonhoitorutiinia.\nMitä vielä mietit?! Lähde mukaan valmennukseen!\nKuinka moni teistä on jo osallistunut Re-Startiin?\nAvainsanat: Ayurveda, Holistinen ihonhoito, Hyvinvointi, Jooga, Liikunta, Meditaatio, Ravinto, Re-Start, Yin jooga\nYksi kommentti artikkeliin “Joululahja, joka voi muuttaa elämän”\nHei, kysyisin kuinka paljon valmennus vie aikaa päivässä tai viikossa? Onko esim. videot tietyn mittaisia? Kuinka monta videota per osio? Ja lisäksi, tyhmä kysymys, vaatiiko mitä koneelta, että sitä pystyy seuraamaan (käytössä ipad ja puhelin)?\nKaipaan kokonaisvaltaista muutosta ja tukea hyvinvointiini, mutta pohdin onko realistista saada toteutettua välillä kovin kiireisessä pikkulapsiarjessa harrastuskuskauksineen jne.\nLisäksi pohdin, kuinka yksilölliset suositukset saa. Ollaanko valmentajien kanssa vuorovaikutuksessa, vai pitäisikö osata poimia itselle sopivat asiat valmennuksen sisällöstä?\n4.12.2018 at 18:25