Оксюк Ольга - диплом, 2008 by ukma journalist - issuu\nФакультет соціальних наук Могилянська школа журналістики\nТЕМАТИЧНО-ЖАНРОВА СПЕЦИФІКА СУЧАСНИХ ПРАВОСЛАВНИХ КОНФЕСІЙНИХ ЧАСОПИСІВ В УКРАЇНІ Кваліфікаційна робота на здобуття академічного звання магістра журналістики Оксюк Ольги Олександрівни\nНауковий кіерівник – доцент, кандидат філологічних наук Д. Р. Дуцик\nЗміст Вступ ................................................................................................................. 4 Розділ 1. Особливості розвитку православної преси в Україні: від зародження до сьогодення .............................................................................. 7 1.1. Релігійна журналістика: трактування терміну ................................... 7 1.2. Конфесійна карта православної України ............................................ 8 1.3. Сучасні дослідження на тему релігійної журналістики .................. 11 1.4. Періодизація розвитку української православної преси ................. 12 1.5. Зародження православної періодики................................................. 13 1.6. Кінець ХІХ початок ХХ століття: стрімкий розвиток православної преси ............................................................................................................ 14 1.7. Занепад православної періодики за часів радянської влади ........... 18 1.8. Період незалежної України: лавиноподібний злет православної періодики ..................................................................................................... 20 1.8.1. Становлення релігійної преси в незалежній Україні (1989-1993 рр.)............................................................................................................. 20 1.8.2. Розвиток конфесійних ЗМІ, як вияв релігійної свободи в суспільстві (1994-2001 рр.)..................................................................... 23 1.8.3. Релігійна періодика – сегмент інформаційного простору України (2002 - 2008 рр.) ........................................................................ 32 1.9. Тематика церковної преси в Україні ................................................. 34 Висновки за Розділом 1 ................................................................................. 40 Розділ 2. Сучасна православна преса в Україні. Перспективи розвитку. 43 2.1. Релігійна статистика та перелік православних ЗМІ, що існують в Україні ......................................................................................................... 43 2.2. Джерела інформації церковних ЗМІ.................................................. 51 2.3. Тенденції та перспективи розвитку сучасної релігійної періодики в Україні ......................................................................................................... 54 Висновки за Розділом 2 ................................................................................. 58\nРозділ 3. Методологія .................................................................................... 60 3.1. Контент-аналіз, як методологія дослідження тематико-жанрової специфіки сучасних релігійних часописів ............................................... 60 3.2. Опис вибірки ........................................................................................ 62 3.3. Аналітична обробка інформації ......................................................... 64 3.4. Аналіз результатів ............................................................................... 74 Розділ 4. Результати....................................................................................... 97 Висновки ....................................................................................................... 104 Список використаних джерел..................................................................... 114 Додаток 1 Додаток 2 Додаток 3 Додаток 4\nВступ На сьогоднішній день, більше одного відсотка (1,25%) всієї періодики України – православна преса. Про це свідчить каталог «Преса реклама поліграфія: Довідник-каталог. 2007». Щороку збільшується кількість релігійних організацій, релігією цікавляться все більше людей. Так, за матеріалами доповіді Міжнародної організації релігійної свободи, 75,2% мешканців нашої країни вважають себе віруючими; 37,4% громадян активно відвідують церкву та різні релігійні зібрання [27, с.12]. За даними дослідження Центру Разумкова, що проводилося серед мешканців різних областей, більше всього люди довіряють церкві, друге місце по рівню довіри займають засоби масової інформації. Варто відзначити, що за рівнем довіри церква є лідером вже останні кілька років [27, с.12]. Дослідниця ЗМІ Н. Костикова наводить такі дані стосовно російського суспільства та ставлення росіян до проблем церви і релігії: «Головним джерелом світоглядних переконань 39% віруючих назвали телебачення, радіо, пресу, 31% - художню літературу, 21% - Євангеліє, іншу християнську літературу, 9% - Церков, проповіді і бесіди духовенства [27, с.12]. Уся вищенаведена статистична інформація красномовно свідчить про те, що люди цікавляться релігією, причому ця зацікавленість виявляється не лише в релігійному світогляді та способі життя, але й у інтересі до сучасного інформаційного простору. Це усвідомлює духовенство. Саме тому останні 20 років релігійна журналістика невпинно розвивається, з’являються нові видання, покращується їхня якість, організовуються конкурси, конференції, фестивалі православної преси. З іншого боку, це усвідомлюють науковці, що колом своїх зацікавлень обирають саме релігійну сферу журналістики. Так,\nдослідників, як професор Алла Бойко (історичний аспект: зародження та розвиток релігійної журналістики в Україні; розробка спецкурсу для журналістів, що збираються писати на релігійну тематику), Марія Левчук (тематика православної преси Волині), Юлія Комінко (релігійна тематика в\nсвітській пресі), Ігор Скленар (аналіз католицької та православної періодики, проблематика релігійної преси), Андрій Юраш (до 1996 року збирав архіви православних та католицьких видань; відслідковував, аналізував релігійні видання) та інші. Їхні статті містяться у вісниках інститутів (серія: журналістика), у наукових журналах при вузах тощо. Але зважаючи на те, що впродовж десятиліть дана тематика була забороненою, а доступ до неї з’явився лише 20 років тому, досліджень в області релігійної журналістики поки небагато. Цю думку підтверджує фраза дослідниці православної преси, професора А. А. Бойко: «З огляду на нерозробленість даного сегменту мас-медіа в сучасному українському журналістикознавстві і перспективності цієї тематики, вважаємо цілком доцільним написання наукових праць, з аналізу процесів, що відбуваються в засобах масової інформації церков і релігійних організацій в Україні і світі, а також їхній вплив на формування суспільної думки»[18, с.18]. Беручи до уваги усі вищезгадані тези, можна говорити про актуальність даної тематики. У роботі ми спробуємо виділити періоди розвитку церковної преси, виявити специфіку цієї сфери, недоліки та перспективи.\nдослідити тематико-жанрову специфіку сучасної православної періодики України.\nВ якості методології дослідження візьмемо контент-аналіз. Щоб\nохопити максимальний тематичний та жанровий спектр, краще обрати видання двох типів: новинарні та публіцистичні. На основі контент-аналізу отримаємо точні фактичні дані, які покажуть пріоритетність різних тематичних категорій та жанрів, що використовуються у православній пресі. Поза цим, будемо звертати увагу на такі особливості релігійної періодики, як цитування Святого Письма, що властиво церковному друкові, згадування духовних осіб у матеріалах. Дослідимо також, на скільки часто виданнями порушуються певні міжнародні теми. Усі дані будуть заноситися до спеціальної робочої таблиці, щоб результати базувалися на точній інформації. Період дослідження складатиме – 1 рік (2007р).\nДля глибшого розуміння специфіки православної періодики проведемо інтерв’ю з головними редакторами відповідних видань. Це допоможе нам коректніше трактувати отримані показники. Як результат виконання роботи, прагнемо зрозуміти, які теми є пріоритетними для релігійних ЗМІ. Які жанри при цьому використовуються. Чому саме така тематико-жанрова палітра наповнює сучасний церковний інформаційний простір. Спробуємо проаналізувати результати роботи таким чином, щоб виявити, які тематичні напрямки церковної періодики на сьогоднішній день є тенденційними серед провідних релігійних видань (котрі будуть досліджуватися у роботі), які ніші є незаповненими і можуть стати перспективою для розвитку православної преси. Дослідження релігійної преси, яка вже стала складовою медіаіндустрії, дозволить сформувати повнішу картину ринку преси. Окрім того, дана робота може стати корисною редакторам релігійних видань, як вказівка на що треба звернути увагу, які сегменти своєї діяльності – поглиблювати, а які відносити до другорядних. Окрім того, робота може знадобитися журналістам, що пишуть у світських ЗМІ на церковну тематику. Вона допоможе краще орієнтуватися у джерелах сучасної релігійної інформації.\nРозділ 1. Особливості розвитку православної преси в Україні: від зародження до сьогодення 1.1. Релігійна журналістика: трактування терміну Звертаючись до каталогу періодичних видань за 2007 рік, «Преса реклама поліграфія: Довідник-каталог. 2007» , знаходимо там 5030 найменувань газет та журналів, що вийшли в Україні у 2007 році. З них 60 видань (46 газета та 14 журналів) – це православна періодика. Беручи до уваги ці дані, можна зробити висновок, що близько 1,2% сучасної періодики – є православною. До каталогу, статистики та переліку православних видань ми повернемося згодом, зараз роз’яснимо ті терміни, що торкаються теми православної преси. Церковна преса в широкому розумінні – це періодичні друковані видання, які мають фінансову, ідеологічну та іншу підтримку від конкретної церкви (православної, католицької), чи від церковної громади (протестанти), чи від тієї релігійної спільноти, що належить до неї . У цих виданнях пропагується богословська доктрина й світогляд конкретної Церкви чи церковної громади, а також оцінюються суспільні процеси. Такі видання адресовані переважно духівництву та вірним. Часто, в різних статтях та дослідженнях на цю тему можна зустріти терміни релігійна, церковна, конфесійна преса. Про їх синонімічність пише дослідник цієї тематики, Андрій Юраш [2, с. 22]. «У найзагальніших рисах проаналізуємо термін «релігійна преса» та зіставимо його з іншим подібним за значенням – «церковна преса». Семантичну\nідеологічні поняття – релігія та церква, що лежать у їх основі. Релігія – це вчення,\nпозаматеріальна категорія, яка охоплює і пояснює всю суму як сакральних, так і\nсуто світських явищ. Церква ж, у широкому трактуванні, - це організація віруючих, яка, з одного боку, є містичним утворенням, але з іншого боку – цілком реальним, земним об’єднанням, що має матеріальну природу й конкретні вияви. Продовжуючи думку, можна припустити, що релігійна преса – це періодика, що в доступній формі відтворює й розтлумачує ту чи іншу релігійну ідеологію. Церковна ж преса – продукт не абстрактних релігійних течій, а конкретних церковних утворень. Однак, ніяка релігія в конкретному житті не може існувати лише абстрактно. Релігійна ідеологія об’єднує людей, які творять власні церковні організації. А вже вони, а не абстрактні послідовники віровчень, займаються власне випуском тих чи інших видань. Так як церковна організація не може існувати без релігійної ідеології, так само й вужче, на перший погляд, поняття «церковна преса» втрачає зміст, якщо його одночасно не можна визначити і як «релігійна преса». Отже, тотожність обох понять нам здається достатньо очевидною і самозрозумілою. В одному синонімічному ряді з «релігійною» та «церковною» стоїть «конфесійна преса»». Дехто, зокрема Роман Жолудь, у статті, опублікованій на сайті «Релігія та ЗМІ» , дає ширше трактування\nтерміну «релігійна журналістика»,\nрозглядаючи її в контексті, як конфесійних так і світських видань. Так, він поділяє релігійну журналістику на масову, аналітичну та конфесійну, об’єднуючи, тим самим, під терміном «релігійна журналістика» конфесійні видання та розділи у світських ЗМІ, що пишуть на релігійну тематику. У даній роботі, будемо розділяти світські та релігійні ЗМІ. Зосередимося на дослідженні саме конфесійної православної періодики, і надалі, термін «релігійна журналістика» позначатиме саме конфесійну (або церковну) періодику.\n1.2. Конфесійна карта православної України\nРозглядаючи православну пресу в Україні необхідно коротко зупинитися на трьох (основних) юрисдикціях самого православ’я, а саме УПЦ МП (Українська Православна Церква Московського патріархату), УПЦ КП (Українська Православна Церква Київського патріархату), УАПЦ (Українська Автокефальна Православна Церква). Зазначимо, що за даними сайту РІСУ на 1 січня 2008 р., окрім згаданих основних напрямків, в Україні діють ще Руська Православна\nПравославної Церкви Закордоном, Руська Істино-Православна Церква та інші православні релігійні організації, але, порівняно з\nУПЦ МП, УПЦ КП та\nУАПЦ, їхня чисельність незначна і складає всього 1,19% від загальної кількості православних\n"загальнодержавних" впливів і амбіцій, оскільки її складають громади національних меншин або ж малочисельні спільноти, що виникли внаслідок розколів у Російській Православній Церкві. За кількістю громад, православ’я є найчисельнішою релігією в Україні – 16571 з загальної кількості 30670 (тут і далі наводяться статистичні дані Релігійної інформаційної служби України (РІСУ), станом на 1 січня 2008 року) . 1. Українська Православна Церква в канонічному підпорядкуванні Московського патріархату (УПЦ МП – 11233 громади, переважна більшість яких розташована у центральній та південно-східній частині України) колишній Український екзархат Руської Православної Церкви (РПЦ), який у січні 1990 р. отримав свою нову назву, а наприкінці жовтня того ж року "самостійність в управлінні". Прохання Помісного собору УПЦ про надання їй канонічної автокефалії після проголошення державної незалежності України у 1991 р. не було задоволене Архієрейським собором РПЦ, а глава УПЦ митрополит Філарет (Денисенко) - позбавлений свого сану. Переважна більшість єпископів УПЦ, у травні 1992 р. обрала новим предстоятелем Церкви\nкеруючого справами Московської патріархії, митрополита Ростовського і Новочеркаського Володимира (Сабодана), який дотепер є її главою з титулом митрополита Київського і всієї України. 2. Українська Православна Церква Київського патріархату (УПЦ КП 3963 громади, з них майже третина - у центральних областях і 12 % у південносхідному регіоні), яка утворилася в червні 1992 р. шляхом об'єднання усунутого від управління УПЦ митрополита Філарета (Денисенка) та його прибічників з частиною єпископату УАПЦ при сприянні тодішнього державного керівництва, а також депутатів парламенту і політичних партій "державницької" та радикально-націоналістичної орієнтації. Від жовтня 1995 р. Філарет є главою цієї Церкви з титулом патріарха Київського і всієї Руси-України. 3. Українська Автокефальна Православна Церква (УАПЦ - 1178 громад, 79% яких знаходиться в Західній Україні), перші громади якої почали виникати в Галичині ще у серпні 1989 р. після виходу з-під юрисдикції РПЦ настоятеля храму свв. ап. Петра і Павла у Львові Володимира Яреми та приєднання до автокефального руху одного з єпископів РПЦ Івана (Боднарчука). Поширення автокефалії в Україні відбувалося не лише у протистоянні з Московським патріархатом, але й у гострій конкуренції з відродженням Української ГрекоКатолицької Церкви та при підтримці православних Церков української діаспори в Північній Америці, один із ієрархів якої Мстислав (Скрипник) був проголошений главою УАПЦ, а в червні 1990 р. на соборі цієї Церкви - обраний "патріархом Київським і всієї Руси-України". Його наступником у 1993 р. став Димитрій (Ярема), після смерті якого в лютому 2000 р.(за його ж заповітом) в храмах УАПЦ поминається ім'я митрополита Костянтина - глави Української Православної\nКонстантинопольського патріархату. Дві останніх Церкви (УПЦ КП та УАПЦ) на даний час не мають офіційного визнання з боку інших Помісних Православних Церков і вважаються "неканонічними". Згідно з державним законодавством усі вони є\nлегальними і разом з греко-католиками належать до категорії "традиційних Церков".\n1.3. Сучасні дослідження на тему релігійної журналістики Тема релігійної періодика є колом наукових зацікавлень чималої кількості дослідників. Зокрема: -\nпрофесор, А. Бойко аналізує пресу православної церкви в Україні в\nкінці ХІХ на початку ХХ століття  та приймає активну участь у впровадженні спеціальних дисциплін для журналістів, що пишуть на релігійну тематику  (автор дисертації: «Преса православної церкви в Україні кінця Х1Х – початку ХХ століття: тематика і проблематика"). -\nМ. Левчук вивчає релігійну періодику Волині [6-10] (в даний\nмомент готує до захисту дисертацію по темі «Православна преса Волині: тематичний аспект»); -\nА. Юраш до 1996 року збирав архіви православних та католицьких\nвидань; відслідковував, аналізував релігійні видання [2, 11] (автор дисертації «Українська\nкомунікативних процесів (історико-політологічний аспект)»); досліджує\nІ. Скленар вивчає, аналізує католицьку та православну періодику, проблематику\nкатолицького часопису «Місіонар» (автор статей: «Сучасна церковна преса в Україні: головна проблематика» // Вісник Львівського університету. Серія Журналістика. – 2003. – Вип. 23; «Церква і засоби масової інформації» // Вісник Львівського ун-ту. Серія: журналістика. — 2001. — Вип. 21; «Християнський часопис «Місіонар» як взірець сучасного релігійного видання журнального типу» // Вісник Львівського ун-ту. Серія: журналістика. — 2003. — Вип. 22.);\nС. Баршай досліджує православну пресу, зокрема у столиці («Преса\nУкраїнської Православної Церкви на зламі тисячоліть: столичні видання» // Вісник Київського ун-ту. Серія журналістика. — 2001. — Вип. 9); -\nІ. Крупський досліджує суспільне значення релігійної преси\nдержавотворення» // Збірник праць Науково-дослідного центру періодики / НАН України. ЛНБ ім. В. Стефаника. – Львів, 1995. – Вип. 6. – С. 395–399. -\nТ. Антошевський – директор РІСУ. Займається каталогізацією\nрелігійних видань (Антошевський Т., Релігійні мас-медіа в Україні); -\nЮ. Комінко та О. Кулигіна досліджують особливості висвітлення\nрелігійної тематики в світських ЗМІ (у 2008 році захистила дисертацію з теми «Висвітлення релігійних питань українськими світськими ЗМІ»). Переважно з усіма дослідниками з вищенаведеного кола вдалося поспілкуватися впродовж написання дипломної роботи. Список зацікавлених релігійною періодикою в Україні цим переліком не обмежується. Є певне коло людей, що вивчають протестантські ЗМІ в Україні, зокрема М. Балаклицький, В. Любащенко, Д. Юнак, А. Григоренко, О. Опарін та інші.\n1.4. Періодизація розвитку української православної преси Якщо намагатися зобразити динаміку розвитку православної преси в Україні за допомогою графіку, то вималюється чітко виражена синусоїда «Зародження-злет-занепад-відродження». Таким чином, православна преса в Україні розвивалася за наступною схемою: 1.\nЗародження православної періодики (1837 рік);\nКінець ХІХ початок ХХ століття: стрімкий розвиток православної\nПовний занепад за часів радянської влади («Православний вісник»,\nпреси. як єдиний офіційний орган українського православного друку).\nПеріод незалежної України: розквіт православної періодики.\nЗвернімося до кожного з зазначених періодів та розглянемо їх детальніше.\n1.5. Зародження православної періодики Перше церковне видання з’явилося у 1837 році в Києві. Це був щотижневик «Воскресный день» з додатком релігійно-морального характеру «Киевский листок» [5, с.52]. У журналі друкувалися переважно тексти проповідей та абстрактно-риторичні статті, що зосереджувались на суто релігійних проблемах. І хоч вважалося, що аудиторією цього журналу є усі віруючі люди, але зважаючи на контент, реальною аудиторією були люди, що наближені до церкви: священники, особи з духовним званням. В 1860 році при Київській духовній академії було створено науковобогословське видання «Труды Киевской духовной Академии». Це було вузько тематичне видання, в якому мали публікуватися дослідження теологічного характеру. Це видання виходило регулярно впродовж 57 років. В 1917 році видання перестало виходити. В 1861 році в Росії відмінили кріпацтво. Це зумовило певну лібералізацію в усій культурній сфері, зокрема в журналістиці, а саме цензура зазнала послаблення, збільшилася загальна кількість видань, з’явилися приватні часописи. У\n«Епархиальные ведомости». На теренах України – «Киевские ЕВ» (1861-1817), «Екатеринославские ЕВ» (1860-1917), «Подольские ЕВ» (1862-1917) та ін.. Вони складалися з двох частин: офіційної та неофіційної. Відповідно в першій частині друкувалися церковна хроніка, синодальні закони, а в другій – статті суспільно-політичної проблематики.\nБули в тогочасній православній пресі і видання, що орієнтувалися на виховання дітей. Так, в 1887 році при Київському єпархіальному училищі почав виходити щомісячник «Церковно-приходская школа». Метою було шкільне виховання дітей, що ґрунтувалося на християнських засадах. Його діяльність була викликана ще і тим, що тогочасні школи та гімназії потребували досвідчених викладачів Закону Божого. Таким чином, цей журнал мали передплачувати усі середні освітні заклади України. У Києві того часу виходили видання, що орієнтувалися на сільських священників. Це було зумовлено тим, що на селі чи не єдиними керівниками духовного\nбезпосередній зв'язок з великими масами людей та викликали у них довіру. На цю аудиторію були розраховані такі видання, як «Руководство для сельських пастырей» (щотижневик), «Отклики сельських пастырей» (щомісячник), «Проповеднический листок», «Проповідь». Усі вони виходили при Київській духовній академії. Тобто, того часу вона була осередком православної преси.\n1.6. Кінець ХІХ початок ХХ століття: стрімкий розвиток православної преси У 1900-1910 рр. кількість православних видань зросла [5, с.61]. Це було пов’язано з кількома факторами. По-перше, українська православна церква змушена була проводити місіонерську діяльність на території Західної України. Така необхідність зумовлювалася відходом широких мас населення від православ’я до католицизму. Чи не основним був фактор посилення ідеологічної боротьби (серед народних мас починали поширюватися ідеї атеїзму). Однією з причин було і те, що інтелігенція того періоду почала вести свій духовний пошук саме в релігійних ученнях. Таким чином, в 1900-1910 рр. в Україні виникло багато нових часописів. Видавцями деяких з них були релігійні організації (Чернігівське Княжо-\nМихайлівське братство видавало «Черниговский церковно-общественный вестник», братство св. Михаїла видавало журнал «Вера и жизнь», Релігійнофілософське товариство\nстудентів всіх університетів видавало журнал\n«Студент-христианин» в Одесі тощо). При монастирях виходили часописи аудиторією яких були найменш освічені кола людей. Насамперед, щотижневик «Свет печерський», що видавала Києво-Печерська лавра. Він поширювався на всю Україну та на деякі російські губернії. При Почаївській лаврі виходили: щотижневик для «народного читання»\n«Почаевские известия». Ще однією особливістю православної преси періоду поч. XX століття стало те, що з’явилося кілька часописів видавцями яких були приватні особи. Так, газета для інтелігенції «Народ» (видавець В. Лашнюков), журнал «Истина» (видавець І. Дашкевич), газети «Церковь и народ» (І. Троїцький), «Духовная беседа» (С. Броянівський) та ін.. Відрізнялися за характером видання, що виходили у східній та західній частинах країни. Якщо в східній частині України православна преса переважно була для віруючих орієнтиром того, як розглядати події світського життя та критерієм їх оцінки, то на західній Україні (Галичина, Волинь, Буковина, Холмщина) вона мала суто місіонерський характер. З\nкороткотривалі релігійно-церковні журнали: «Віра та держава» (1918), Слово (1918) тощо [19, с.190]. З постанням УАПЦ (Української автокефальної православної церкви) всеукраїнська православна церква розпочала видавництво журналу «Церква і життя» (1924-1934). Органом УАПЦ став часопис «Церковні вісті» (1927). «Церква і нарід» - двотижневик, що видавала Волинська духовна консисторія. Він присвячувався церковним і церковно-громадським справам. За підтримки православної митрополії у Варшаві видавався двотижневик «Духовна бесіда»\n(1924-1925). Часописи «Рідна церква» (1927) та «На варті» (1925-1926) були народно-церковними виданнями. Видання православної преси мали чітко окреслену аудиторію. Це давало їм змогу звертатися до неї зрозумілою мовою, висвітлювати близькі та цікаві аспекти життя. Церковні видання, переважною більшістю, займали в усіх питаннях одну позицію, але при цьому не були одноманітними. Дослідник цієї теми, Алла Бойко у своїй дисертаційній роботі пропонує класифікацію православної преси за аудиторним принципом [5, с.63]. А саме: 1)\nЖурнали для богословів, теологів, релігійних філософів:\n«Труды киевской духовной академии», «Богословский библиографический листок», «Вера и разум». У цих виданнях домінували жанри науково-публіцистичної статті та полемічної проповіді. 2)\nВидання для священнослужителів: «Сельский священник»,\n«Воскресное чтение», «Отклики сельских пастырей», «Проповеднический листок». Тут публікувалися педагогічні статті, поради священикам, анонси нових книг, коментарі до суспільних подій, процесів та ін.. 3)\nВидання для інтелігенції: «Свободное слово христианина»,\n«Слово истины», «Христианская мисль», «Пастырь и паства». 4)\nГазети та журнали для середнього класу (учителів, чиновників,\nкупців, освічених робітників, офіцерів): «Христианская жизнь», «Вера и жизнь» та ін.. У таких виданнях, як правило, переважала суспільно-політична коментована інформація, відгуки на події у громадському та церковному житті; полемічні статті. 5)\nЩотижневики та газети для селянства: «Церковь и народ»,\n«Благовест», «Духовная беседа», «Свет печерський», «Истина», «Православна Буковина», «Світова зірниця».\nСтиль написання був переважно таким, що його можна охарактеризувати «діалог з читачем», що підкріплювався висловлюваннями, типу «Дорогий друг» та ін.. Популярним був жанр листів. Висвітлювалися і питання сільського господарства, ремісництва і медичні проблеми. 6)\nспеціальних професій: «Студент-христианин», «Православный рабочий» та ін.. Тут, так само, як і в пресі для селянства постійно друкували короткі художні твори – невеликі повісті, оповідання, іноді вірші. 7)\nМісіонерські видання (не зважаючи на те, що в Україні на поч.\nXX століття православні складали 73% населення). Таку діяльність православна церква проводила переважно на заході України орієнтуючись на найменш освічені кола. Така спеціалізація дозволяла церкві передати свою думку на всіх рівнях у потрібному ідеологічному руслі. Починали з богословів та священиків, а через них до простих людей. Таким чином, православна преса виробила певні механізми впливу на аудиторію [5, с.65]. Одним з них був, так званий, механізм формування суспільної думки. Схема була наступна: певному явищу чи події давалася тенденційна оцінка, що виходила з контексту християнських догм та церковної політики. Це було оціночне судження, що ставало прикладом для сприйняття читацькою аудиторією тих чи інших подій. Церковна преса намагалася давати настанови щодо формування реакцій на певні дискусійні питання. Основні аспекти, яким церква приділяла особливу увагу: -\nсоціалізмом та ін.; -\nпропаганда християнського світогляду;\nсоціальних норм (закони, укази, розпорядження, традиції, звичаї);\nприщеплення аудиторії етико-філософських засад християнства.\nВисновки Православна журналістика кінця XIX початку XX століття в Україні мала хоч і специфічний, але все ж таки свій сегмент в пресі того часу. Преса була неоднорідною, і за рахунок цього покривала величезну аудиторію. Вона мала вплив у світі православного духовенства, інтелігенції, священників, людей з вищою освітою та на простих людей. Треба, також, зазначити те, що відсоток віруючого населення в згаданий період був вищий; вищим був і рівень довіри до церкви. Це дає підстави зробити висновок, що довіра, зацікавленість, попит на православну пресу серед населення був більшим [5, с.68].\n1.7. Занепад православної періодики за часів радянської влади З приходом радянської влади, періодика православ’я була практично повністю знищена. У зазначений період на теренах Україні друкувався єдиний часопис – «Православний вісник», що був офіційним органом православного друку. «До 1989 р. Церкві взагалі нічого не дозволяли видавати, крім календаря, «Журналу Московської Патріархії та дозволеного в Україні «Православного вісника», - говорить референт Предстоятеля УПЦ, керівник прес-служби УПЦ, заслужений журналіст України, Василь Анісімов [20, с.6]. Згідно з радянським законодавством, Церкві заборонялося виходити з проповідуванням усним чи друкованим за межі храму. Релігійна література, друкована, рукописна, самвидав чи зарубіжна – вважалася «підривною», а її розповсюдження «антирадянською агітацією та пропагандою». Так, остання хвиля арештів священнослужителів в Україні відбулася на початку 1980-х. Її жертвами стали десятки зберігачів та розповсюдників православної літератури та преси. Серед них був правозахисник Питрим (Старшинський), засуджений\n1983 р. на 5 років позбавлення свободи за «антирадянську діяльність». Син священика, а за часів незалежної України архієпископ, Питрим в інтерв’ю газеті\n«Киевские ведомости» (1996, 12 жовтня) згадував: згадував: «Какая\nлитература считалась антисоветской? Практически – любая, изъятая при обыске. Переписанный от руки акафист Божией Матери – уже самиздат. Изданный в Париже журнал «Грани» - подрыв устоев!». Кінець 80-их позначився в житті Церкви визначною подією про яку пишуть і згадують досі – 1000-річчя Хрещення Русі. Ця дата співпала з періодом відродження духовного життя в державі. Наповнення тогочасного «Православного вісника» (1989 р.) була зосереджена довкола наступних тем [22, с.1-32]: - внутрішньоцерковне життя: інформація про відправи патріаршого екзарха всієї України Філарета, матеріали з життя єпархій, постанови Священного Синоду РПЦ тощо; - морально-етична проблематика: визначення засад способу життя, які мають морально характеризувати істинного послідовника християнства, життя подвижників християнської віри, проповіді Філарета тощо; - глобальні проблеми сучасності і РПЦ: проблеми збереження миру і навколишнього середовища, миротворча діяльність Церкви; - православна церква і історія: статті історичної тематики, 1000-ліття прийняття християнства на Русі, 2000-ліття Різдва Христового тощо; - вшанування святих і угодників; - обряд в житті віруючого: в статтях журналу за півріччя (1989 р.) проблеми православного культу займають порівняно незначне місце. Основна увага в них зосереджується на активізації молитовного життя віруючого [22, с. 27]. Кінець 1980-их позначився процесом «відлиги» духовності України, появою певної, поки що, незначної, релігійної свободи. позначилося і на релігійній пресі.\n1.8. Період незалежної України: лавиноподібний злет православної періодики 1.8.1. Становлення релігійної преси в незалежній Україні (1989-1993 рр.) Здобуття незалежності нашою державою стало новою переламною ланкою у розвитку православної періодики. Стрімкою хвилею почався злет цього, виокремленого з-поміж інших, сегменту журналістики. Так, з 1989 по 1993 рік в країні з’явилося близько 30 релігійних видань. Релігійна преса початку 90-их характеризувалася своєю нестійкістю. Видання, ледь могли втриматися у світі ЗМІ, тому багато з них зникали вслід за появою на теренах інформаційного простору. У 1990 р. було дозволено видання православної газети. Так, Сергій Герук очолив видавництво першої в Україні православної газети «Український православний вісник», яка через 2 роки трансформувалася у «Православну газету». Відразу ж перейдемо до узагальнень, які допоможуть проілюструвати стан справ у цій сфері на кінець лютого 1993 року [2, с. 25]. Із 30 часописів, що з’явилися в Україні впродовж 1989 до 1993 рр., до 1993 року «дожило» 5, православними серед них були 3 – «Наша віра» (заснована 1989 р., спершу була офіційним\n«православна газета»), «Добре серце» (дрогобицьке видання неурядового Доброчинного\n«Православна газета» (трансформована з газети «Український православний вісник»). У 1993р. з’явився «Вісник Київського Патріархату» - єдине на той час видання УПЦ КП.\nАле між тим, за цей короткий період встигли з’явитися та перестати існувати такі видання, як «Єпархіальний вісник» (УПЦ МП, Тернопільська єпархія, січень 1990- початок 1991 р.), «Український православний вісник» (УПЦ МП, виходив нерегулярно, весна 1990 – початок 1992), «Благовіст» (УАПЦ, Тернопільська єпархія, літо 1990 – початок 1991), «Церковні дзвони» (УАПЦ, орган Львівської митрополії, жовтень 1990 – середина 1991р.), «Рідна церква» (УАПЦ Івано-Франківської єпархії, листопад 1990 – половина 1991 р.) тощо. Можна зрозуміти, що початок 90-их хоч і позначився появою православних видань, але система цих видань ще не склалася і перебувала у стані формування. Видання зникали дуже части вслід за своєю появою. Хронічною хворобою усієї релігійної періодики стала відсутність сталого і достатнього матеріального забезпечення. Ця обставина ставала головною причиною припинення виходу періодичних видань. Виникнення релігійної преси стало наслідком тих новітніх складних процесів, що відбувалися у суспільстві. Найпліднішими у творенні власної періодики виявилися нові релігійні структури, які у боротьбі за виживання змушені були шукати будь-яких шляхів до самоутвердження і самовираження. Так, відроджена УАПЦ «породила» 9 видань, заявивши про себе у 1990 році найголосніше. Однак, слід зазначити, що преса, в яку не закладається інтелектуальний потенціал і що живиться лише хронікою подій в житті Церкви та єпархій, приречена на швидкий занепад. Не дивно, що 5 видань УАПЦ, що виникли в 1990-му через деякий час припинили існування. Натомість, УПЦ МП не виявила серйозної зацікавленості у творенні своїх часописів. За 5 років випустили 8 нових часописів, не рахуючи «Православного вісника». Релігійна преса була помітно диференційована й територіально[2, с.27], відповідно до області поширення тієї чи іншої конфесії. Оскільки найплідніше у творенні власної преси УАПЦ опанували, перш за все, галицькі терени, то й\nне дивно, що саме тут з’явилася основна маса новітньої церковної періодики. Другий за значенням релігійний центр – Київ. На долю всіх інших областей припадає мала частка – близько 25 відсотків. Як зазначає, дослідник А. Юраш: «Релігійна преса часу «перебудови» в абсолютній більшості своїй виявилась цілком не готовою до існування в кардинально нових ідеологічних умовах. Конкретним наслідком такого стану речей стала вражаюча конфесійна розпорошеність і взаємна ворожнеча різних видань. Так, на момент 1993 року в Україні не було жодного релігійного часопису, який би міцно стояв на загально християнських засадах. Навіть аполітична «Добра вість» у ставленні до опонентів втрачала звичну для себе коректність. Деякі кроки у напрямі до взаєморозуміння намагався зробити Євген Сверстюк у своїй газеті «Наша віра», регулярно подаючи глибокі й врівноважені матеріали із закликами до співпраці, підкріплюючи свою позицію посиланнями\nпередусім Митрополита Андрея Шептицького та Кардинала Йосипа Сліпого. Але кожен такий крок щоразу супроводжувався стійким опором і нерозумінням ієрархії УАПЦ та значної частини вірних. Неймовірних зусиль і навіть втрати деякої\nкорегування назви свого часопису у 1991 р., коли після слів «Наша віра» була усунена претензійна прикладка – «Православ’я»». Характерною ознакою тогочасної релігійної преси була відсутність елементарної творчої й ідеологічної свободи, не кажучи вже про яке-небудь вільнодумство, у рамках навіть власної системи. Жодне з видань не намагалося репрезентувати багатоваріантність думок, яка існує в середовищі своїх вірних. У найкращому випадку, кожна з опозиційних сторін при достатньому матеріальному забезпеченні засновує власних орган. Через неможливість здійснити свої елементарні творчі плани, деякі журналісти залишали роботу в релігійній сфері. Знаючи про ці труднощі у роботі з професійними журналістами, що прагнуть відстоювати власну\nпозицію, видавці релігійних видань намагалися якнайменше мати справу з такими фахівцями. Крім того, через матеріальні труднощі релігійних видань, почасти фахівці, що пов’язували свою діяльність з релігійною періодикою, були готові працювати за мінімальну винагороду, а то й взагалі безкоштовно. Це в свою чергу породжувало низький рівень журналістського опрацювання видань [2, с.29]. У церковній пресі було катастрофічно мало власне журналістських матеріалів. Натомість найчастіше використовувалися різного обсягу, якості і характеру богословські статті та всілякого роду дописи позаштатних кореспондентів, які, в переважній масі, найменшого поняття не мали про потреби й вимоги журналістської практики. Поширеним явищем в релігійній періодиці було передруковування матеріалів зі старих діаспорних видань. Висновки: Підсумовуючи, можна зробити висновок, що на кінець 1993 року стабільної мережі релігійної преси у всеукраїнському масштабі не було. Більшість видань, минаючи лише «Нашу віру», знаходилися не просто на стадії становлення, а всього лиш у фазі зародження. Релігійній пресі було притаманно багато рис, що характеризують церковні структури, які їх породили: неприйняття свободи слова у широкому й вузькому розумінні, невміння і небажання говорити з опонентами, мислення догмами, непрофесійність. За словами керівника прес-служби УПЦ Василя Анісімова: «Оскільки до 1989 р. Церкві взагалі нічого не дозволяли (…), слід було б говорити не про становлення або відродження в Україні церковної періодики й журналістики, а про їх створення» [20, с.6]. 1.8.2. Розвиток конфесійних ЗМІ, як вияв релігійної свободи в суспільстві (1994-2001 рр.) Цей період позначився двома вагомими подіями в розвитку релігійної періодики.\n1. У серпні 1995 р. почав свою роботу Видавничий відділ, як інформаційна структура Київської Митрополії під безпосереднім керівництвом Блаженнішого Володимира, Митрополита Київського та всієї України. Основною\nінформування про події в житті Української Православної Церкви й просвітительсько-місіонерська діяльність у суспільстві. Із серпня 2001 р., згідно з рішенням Священного Синоду УПЦ,\nархімандрит Іларій (Шишковський). 2. У 2001 році за благословенням Блаженнішого Митрополита Володимира створено прес-службу УПЦ, яку в 2002 р. затвердив Священний Синод УПЦ, як Синодальну місію. Прямі обов'язки Прес-служби УПЦ — інформувати громадськість про події і проблеми Української Православної Церкви як у столиці, так і на місцях; про служіння і діяльність Предстоятеля Церкви; про засідання Священного Синоду, комісій, роботу синодальних відділів. Прес-служба подає прес-релізи, коментарі, інтерв'ю, висвітлює, конференції, зустрічі й візити Предстоятеля, поширює звіти, фотоматеріали про події церковного й громадського життя, у яких\nсвященнослужителі. Прес-служба є діючою і сьогодні. З результатами її щоденної роботи можна ознайомитися на офіційному сайті Української Православної Церкви «Україна православна»; щомісячну роботу представлено у «Віснику Пресслужби УПЦ». З 1998 р. у Києві починають з’являтися церковні видання, зорієнтовані на київську читацьку аудиторію [15, с.21]. Першою подібною газетою стала «Кирилиця», що виходить і зараз видання Кирилівської громади у столиці. Вона швидко стала популярною серед столичної\nзлободенних релігійних тем. Це питання релігійно-етичного порядку (зокрема,\nхристиянський погляд на крематорій); питання, що турбують дітей і молодь (рубрика «Православний дім», проблеми телевізорів, християнське розуміння танців, рок-музики); елементарний православний лікнеп («Духовна азбука, або чим вгодити хрещенику»); розповіді про знамениті православні святині, про стан православ’я в інших країнах тощо. Через її ліберальну позицію газету легко сприймали і нецерковні читачі. Так, порушуючи питання, що згадувалися раніше (телевізор, рок, танці), автори матеріалів не відкидали однозначно ці явища, як шкідливі для духовного зростання особистості, а намагалися провести межу, де воно може йти на користь, а де – ні. У січні 1999 р. вийшов перший номер газети «Камо грядеши», засновником якої стала парафія св. Агапіта Печерського. Газета вирізнялася тим, що чітко заявляла про свою спеціалізацію «молодіжна православна газета». Газета порівняно швидко почала виходити в електронному варіанті в Інтернеті. Головним завданням нової редакції стала просвітницько-місіонерська діяльність серед молоді. Автори газети висвітлювали православне життя, як з середини церкви, так і з боку нерелігійного суспільства. У номерах газети друкуються також фрагменти з нових книг сучасних богословів, розповіді про паломництва, проблеми діяльності тоталітарних сект у державі. У 2000 р. в столиці почала виходити православна газета «Віра і культура», яку видавала громада Різдво-Богородичного храму. В номерах газети, переважно розповідалося про побудову й освячення нових храмів, про перспективи\nвирізнялася своєю активною орієнтацію на Інтернет-сторінку. Слід знову ж таки, зупинитися на матеріальній стороні видавничої справи. Редакції зазначених газет не мали достатньої а ні матеріальних, а ні технічних можливостей. Але попри те, видання трималися на ентузіазмі своїх засновників та співробітників.\nНа момент 2001 року, УПЦ МП була найпотужніше представлена у медіа-просторі. Це доводять результати дослідження, що його проводив Центр релігійної інформації і свободи Української Асоціації релігієзнавців [25, с.66]. Зобразимо розподіл періодичних видань між традиційними конфесіями України у таблиці 1. Конфесія Кількість періодичних видань УПЦ МП\n* Таблиця 1 (Розподіл періодичних видань в Україні за конфесіями, 2001 р.) Таблиця\nУПЦ МП була\nнайпотужніше представлена у медіа-просторі України. Щоправда, це було досягнуто за рахунок великої маси регіональних видань, оскільки офіційні видання «Православна газета» та «Православний вісник» виходили невеликими тиражами [23, с. 28]. 1.\n«Православний вісник» - щоквартально з накладом близько 4000\nпублікувалися мовою авторів – українською чи російською. Свого часу за нього точилася боротьба між УПЦ МП та УПЦ КП, в результаті чого видання з такою назвою мали обидві конфесії, підкреслюючи тим самим, що саме їхній журнал є законним спадкоємцем «Православного вісника», що виходив за радянських часів. «Православний вісник» (УПЦ МП) відрізнявся передусім тим, що офіційна частина в ньому фактично була відсутня. Натомість, публікувалися витяги з богословських і церковно-історичних розвідок.\nрозповсюджувалася по всіх єпархіях України. В обов’язковому порядку публікувала документи вищого церковного управління. На її сторінках була досить докладна хроніка церковних подій. «Православна газета» згодом трансформувалася в «Церковну православну газету», яка існує і зараз і є офіційним друкованим органом УПЦ. Примітно те, що найбільше за кількістю та спектром видань започатковано зовсім не у столиці, а в Дніпропетровську. Там починають виходити\n«Православная семья» (православно-педагогічна), «Спасите наши души» (православний часопис для віруючих та невіруючих), «Начало» (газета для всіх «хто вірить і любить»), «SOS» (місіонерська). Усі ці видання були російськомовними. Окрім традиційних тем, що висвітлювалися в релігійній пресі, православні часописи активно реагували на події міжнародного масштабу в Україні. Так, 2001 рік для церкви був визначний тим, що до України приїздив Папа Іван Павло ІІ. В церковній пресі ця тема визвала серйозний резонанс. Як і центральні газети та журнали («Православна газета», «Православний вісник»), так і видання Дніпропетровську дуже переймалися візитами Папи та Вселенського Патріарха Варфоломія. Були публікації, на-кшталт «Что ищет Папа в Украине?» чи «Варфоломей нам не Папа», хоча часто за цим матеріалом крилися передруки офіційних матеріалів або тексти з інших видань. Таким чином, до особливостей преси УПЦ МП того періоду можна віднести [23, с. 30]: -\nпереважання в загальній масі видань, які видавалися поза Києвом, і,\nвідповідно, пряма залежність тематики та гостроти матеріалів від позиції конкретного архієрея; -\nзначна кількість вузькоспеціалізованих видань (як за тематикою,\nтак і за орієнтацією на певну аудиторію – молодіжні, педагогічні тощо), що є\nрозповсюдження практики паралельного виходу видання і в друкованому, і в електронному вигляді. Щодо УПЦ КП, то її Видавничий відділ розгорнув досить активну видавничу діяльність. Однак перелік періодичних видань цієї церкви досить незначний. Передусім, журнал «Православний вісник» - офіційне видання, що друкувало матеріали засідань Священного Синоду, повідомлення про нові єпископські хіротонії тощо. Зазвичай офіційні матеріали займають половину обсягу, друга ж половина – це проповіді (Митрополита Філарета або Єпископа Димитрія) та статті на церковно-історичну чи церковно-мистецьку тематику. Видання УПЦ КП вирізнялося гострою критикою в бік Москви. Попри це, видання Київського патріархату за формою та за змістом були подібними до російських православних газет. Як приклад, газета «Голос Православ’я» нагадує газету «Русь православная». Серед періодики УПЦ КП у 2001 році був щомісячний дайджест «Інформаційний бюлетень». У ньому переважно публікувалися офіційні матеріали, але більшу частину площі займали передруки статей на релігійну тематику з інших видань, переважно світських. Дайджест унаочнював перелік видань-симпатиків: «Україна молода», «Українське слово», «День», «Вечірній Київ». Безумовним лідером за кількістю та гостротою публікацій був Юрій Дорошенко, журналіст «України молодої», чиї усі статті публікувалися у виданнях УПЦ КП. Інформаційна політика УПЦ КП полягала не в утворенні церковних видань, а у присутності на сторінках світської періодики. Можливо цим і була зумовлена фактична відсутність єпархіальної періодики – ті видання, що виникли у середині 90-х до 2001 р. зникли. Отже, розвиваючи свої друковані ЗМІ, УПЦ КП не намагалася копіювати політику в цій сфері своїх опонентів. Робила акцент на світській періодиці та часто гостро критикувала УПЦ МП на сторінках своїх видань.\nЩодо УАПЦ, то її фінансове становище не дозволяло їй розгорнути активну інформаційну та видавничу діяльність. УАПЦ не мала навіть офіційного загальнодержавного часопису. На початку, газета «Наша віра» була офіційним виданням УАПЦ, але згодом вона почала позиціонувати себе, як «православна газета». Окрім того, газета уникає найменшої подібності до офіціозу, тому церковні документи та інформація замають, зазвичай, не більше третини газетної площі. Основне місце на шпальтах відведено статтям історико-церковної та культурологічної тематики, оглядам літератури, поезіям тощо. Особливістю газети є те, що їх вдається витримувати зважену позицію щодо інших православних юрисдикцій, і навіть у полемічних статтях немає надто грубих чи зневажливих висловлювань на адресу опонентів. Більшість парафій УАПЦ зосереджений в західному регіоні. Її єдиний ілюстративний журнал «Православна Галичина», в якому значне місце займають статті національно-патріотичного характеру. Окрім цих матеріалів та єпархіальної хроніки в журналі містяться статті на богословські та церковномистецькі теми. Міжправославна полеміка у виданні практично відсутня. Окрім того, УАПЦ видавала малотиражне видання «Офіційні хроніки», що відзначалося фінансовою скрутою. А у Львівській єпархії виходило видання «Успенська вежа». Таким чином, друковані ЗМІ УАПЦ були орієнтовані на ведення коректної полеміки стосовно інших православних українських церков. Через брак фінансування, УАПЦ не могла розгорнути широку інформаційну діяльність. Крім фінансових проблем, УАПЦ не мала такої кількості громад, як УПЦ МП та УПЦ КП. Релігійна свобода в Україні Побудова громадянського суспільства до якого впродовж років незалежності\nзабезпечення свободи буття людини у соціумі [24, с. 11]. В релігійному\nсприятливих умов для розвитку полі конфесійного спектру, надання громадянам права сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати жодної, визнання рівноправності діючих релігійних інституцій перед законом тощо. Наскільки\nукраїнського суспільства свідчать такі процеси, котрі мають місце на конфесійній карті України. А саме, переконливим свідченням релігійної свободи в Україні стала широка мережа періодичних релігійних видань [25, с.66]. Так, за десять років незалежності, кількість релігійних видань невпинно зростала. Це видно з таблиці 1. 1993 1995 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001\nРік Кількість видань\n* Таблиця 1 (Кількість релігійних видань в Україні) Як було вище зазначено (див. таблицю 1), найбільше періодичних видань мали православні церкви. Такі показники зумовлені ростом суспільного статусу релігії. Якщо в 90ті роки до віруючих себе зараховувало лише 5%, то на 2001 ріка таких було вже близько 70%.\nЗросло число віруючих серед молоді, інтелігенції, чоловіків,\nсоціально активних прошарків населення. Але незважаючи на таку зацікавленість релігією, змістовна наповненість газетних публікацій у світський ЗМІ бажала кращого [25, с. 72]. Так, протягом останнього півріччя 2001 року, Центром релігійної інформації і свободи Української Асоціації релігієзнавців вибиралися публікації про релігійне життя із понад 30 світських періодичних видань. Метою було виявити наскільки актуальним для преси України є релігійне життя. Якщо оцінювати це відсотками, то матеріали релігійної тематики в газетах – менше 1%. Автори дослідження відзначають те, що журналістів світських видань цікавить не\nрелігія сама по собі, як специфічна сфера духовного світу особистості. Вона постає для них у вигляді її зовнішніх виявів, в діяльності окремих носіїв або ж релігійних спільнот – громад, монастирів, церков тощо. Журналісти, яким доручають писати на релігійну тематику у світських ЗМІ, працюють на шляху пошуку сенсації, на висвітленні подій, що не є типовими для тої чи іншої конфесії. Аналіз засвідчує, що преса в 1999-2001рр. найбільшу увагу приділяла ситуації, що склалася в українському православ’ї. Далі йшли питання, присвячені візиту до України Папи Римського Івана Павла ІІ, діяльності УГКЦ, РКЦ, протестантських конфесій та гармонізації державно-церковних відносин. Таким чином, зростання кількості віруючого населення і при цьому недостатнє висвітлення релігійної тематики у світських ЗМІ були одними з факторів, що зумовлювали бурхливий розвиток релігійної преси. Щодо тематики, яка найбільше розвивається конфесійними ЗМІ, то аналіз, проведений, знову ж таки, Центром релігійної інформації і свободи Української Асоціації релігієзнавців засвідчує те, що релігійні видання досить об’єктивно висвітлюють проблеми державно-церковних відносин, дають виважену оцінку розвитку релігійно-церковного життя, пропагують основи християнської етики, знайомлять читачів з історію та сучасною діяльністю церков та релігійних організацій. Значний обсяг публікацій в останні роки (1999-2001) складали матеріали присвячені 2000-річчю Різдва Христового. На сторінках релігійних видань міститься інформація про діяльність Всеукраїнської ради церков і релігійних організацій, що була створена з ініціативи Президента України Л. Кучми, як додатковий орган з питань державно-церковних відносин. Водночас, в релігійних виданнях спостерігається тенденція до посилення міжконфесійної критики, що веде до загострення міжконфесійних відносин. Висновки: Отже, статистика, що наведена у цьому підрозділі негласно засвідчує факт зацікавленості релігією у суспільстві та відповідні тенденції розвитку\nрелігійної преси. Якщо говорити мовою цифр, то за період з 1993 до 2001 року, кількість релігійних видань зросла в Україні майже у 7 разів. Якщо, у перші роки незалежності православна преса характеризувалася нестійкістю, то на момент 2001 року можна говорити про позитивні зміни в цьому напрямку. Зміни відбулися і у конфесійній першості православних видань. Так, якщо на початку 1990-их, активніше розвивалася преса УАПЦ, то в другій половині 1990-их, провідне місце зайняла УПЦ МП. Натомість, УАПЦ посіла третє місце. Однією з причин цього, було надто обмежене фінансування УАПЦ. Загалом, спільною рисою усіх православних ЗМІ було те, що матеріальна база конфесійних видань була слабкою. З відси, недотримання періодичності виходу багатьох видань, погана якість, а часом і непрофесіоналізм релігійних ЗМІ. Та попри труднощі у фінансуванні, нові видання з’являлися. Так, своєю плідною роботою відзначився Дніпропетровськ, де почали виходити не лише офіційні видання, але і часописи для родини, для невіруючих. У столиці вийшли газети для молоді, для віруючої інтелігенції. Усе це засвідчує той факт, що аудиторія релігійних видань почала розширятися, а самі релігійні видання почали займати вже стійкішу позицію в інформаційному просторі суспільства. 1.8.3. Релігійна періодика – сегмент інформаційного простору України (2002 - 2008 рр.) Наприкінці 2004 року (28.12.04), на засіданні Священного Синоду УПЦ була прийнято рішення про створення Місії духовного Освіт-видавничого Відділу Київської Митрополії. Місія стала правонаступницею реформованого Видавничого відділу Київської Митрополії УПЦ, зі збереженням у повному обсязі його функцій, та розширенням формату діяльності. Мета з якою було створено Місію - турбота про збереження чистоти Православної\nПравославної християнської культури в\nсуспільстві безпосередньо, через здійснення культосвітньої діяльності, а також через засоби масової інформації (газети, журнали, релігійну літературу, теле- та радіопрограми, Інтернет-видання й інші форми публічного поширення інформації). Це явище свідчить про те, що для духівництва розвиток релігійної періодики мав суттєве значення, як один з важелів впливу Церкви на свідомість суспільства. Так, дослідник релігійної періодики, Ігор Скленар, у своїй статті «Сучасна церковна преса в Україні: головна проблематика» пише про те, що велика кількість церковних пресових органів дає підстави говорити про їх опінієтворчу роль серед мільйонів вірних України [12, с. 258]. Під опінієтворчою роллю теоретики журналістики, публіцистики розуміють переважно формування громадської думки. Так, у 2003 році серед періодики УПЦ МП окрім центральних органів («Православний вісник», «Православна газета») часописи видавалися майже в усіх 30 єпархіях. Основною тематичною направленістю видань залишалися церковні хроніки, але Церква намагалася розширити коло своїх читачів. Тому серед офіційних видань з’являлися й спеціалізовані пресові органи: для військових («На варті»), молодіжні («Віра і культура», «Отрок»), дитячі («Вертоград»), видання парафій («Кирилиця», «Православний благовіст Уманщини», «Вестник Евпраторийского благочиния») та ін.. Періодика УПЦ КП та УАПЦ мала меншу кількість видань. Як зазначив аналітик Тарас Антошевський «З центральних видань УПЦ КП належний рівень мають лише два – «Інформаційний бюлетень УПЦ КП» та «Голос православ’я». Щодо УАПЦ, то серед її видань можна відзначити газети «Наша віра» у Києві та «Успенська вежа» у Львові. У 2005-2007 рр. значно частіше у порівнянні з минулими роками стали публікуватися статті в яких висвітлюється життя священників, ченців, монахинь, внутрішній устрій монастирів, благодійницька і просвітницька\nдіяльність духівництва – їх робота у будинках притулку, лікарнях, в’язницях тощо [27, с. 16]. Окрім того, популярною для полеміки і дискусій ЗМІ стала спроба Міністерства освіти і науки ввести у програму середніх загальноосвітніх шкіл навчальний курс «Християнська етика» (до обговорення цієї проблеми журналісти залучали не лише вчителів, священників, батьків, але й учнів молодших класів). Ще один тематичний аспект можна окреслити, як художньо-мистецький. Церкви різних конфесій і релігійні організації досить активно реагують на сучасне мистецтво, передусім, на книжкову і кінопродукцію, а також на артефакти масової культури. Зважаючи на це, можна сказати, що Церква намагається наблизитися до читача, стати йому ближчою. Намагається проникати в різні аспекти сучасного життя та давати їм свою оцінку. Звернімося до тематики православних ЗМІ детальніше.\n1.9. Тематика церковної преси в Україні Тематична спрямованість церковної преси в Україні розмаїта [12, с. 260]. 1. По-перше, будь-яка газета чи журнал певної Церкви чи церковної громади інформує про основні події з її життя. Багато видань мають конкретну за назвою рубрику «Церковна хроніка», «Вісті з життя єпархій», «Новини з життя громад» тощо. 2. По-друге, велику увагу приділено історичному минулому й постатям церковних ієрархів, священників, мирян, коли йдеться про переслідування, арешти, заслання, яких зазнали сотні тисячі людей. 3. Опінієтворчим для багатьох читачів є богословські матеріали. Таким чином, сучасність і минуле не вичерпують змісту церковної преси.\n4. Видавці церковної періодики акцентують увагу на вихованні в релігійному дусі молоді, дітей. Чимало статей, інтерв’ю адресовані молодому поколінню, яке в очах публіцистів є «майбутнім України». 5. Багато церковних газет та журналів в Україні формують громадську думку про міжконфесійні проблеми й модель Церкви в Україні, про взаємозв’язок «Церква і держава», про соціальну модель суспільства й ін.. Автор досліджень тематичної спрямованості релігійних часописів, Ігор Скленар, зазначив у своїй статті, що міжконфесійні проблеми і модель Церкви в Україні є фундаментальними питаннями сучасної церковної преси. Таке твердження він висунув у 2003 році. На сьогоднішній день, ми не можемо погодитися з ним. Теми міжконфесійних відносин підіймаються релігійними ЗМІ, але вони не знаходяться у центрі їх висвітлення. Це буде відображено нижче у практичному дослідженні, яке ми проводили на прикладі трьох релігійних видань («Отрок.ua», «Наша віра», «Церковна православна газета»). Окрім того, думка про те, що міжконфесійні питання знаходяться у центрі висвітлення релігійних ЗМІ не підтвердилася і в результаті інтерв’ю з редакторами релігійних видань (редактори видань «Отрок.ua» - отець Іона, «Наша віра» - Євген Сверстюк та «Церковна православна газета» - отець Лонгін). За їх словами, тема конфесійних відносин містить у собі конфліктний підтекст, а релігійні видання намагаються всіляко уникати таких публікацій. Дослідниця волинської періодики, Марія Левчук, говорить про те, що тематика та проблематика сучасної періодики Православної церви Волині актуальна та різнопланова: етика християнської моралі, духовність і гуманізм, просвітництво та виховання, мистецтво та культура, закони свободи слова, совісті, віросповідання, взаємозв’язок Церкви та держави, Церкви та суспільства тощо [26, с. 522]. Авторка дослідження зазначає, що серед усього масиву проблематики актуальну сьогодні соціальну тему, зокрема, один з її аспектів – відносини «Церква-молодь».\nКеруючись принципами християнської моралі, Церква висловлює своє занепокоєння масовою секуляризацією культури. Православні часописи не можуть стояти осторонь проблем втрати суспільством духовних пріоритетів, оскільки у центрі уваги Церкви – людина. Саме людинотворчий характер є концептуальною основою преси Православної церкви, її виразником. На сторінках волинської православної преси подається інформація про різні форми безпосереднього спілкування молоді: фестивалі релігійних пісень, з’їзди молодих християн, конференції, семінари. А на дитячій сторінці «Дзвіночок» у газеті «Дзвони Волині» розміщують цікаві публікації, повчальні історії для юної аудиторії. Також, православні часописи не залишають поза своєю увагою такі соціальні\nсамогубство, аборти, подружня зрада, розлучення, діти-сироти тощо. Професор, Алла Бойко, досліджуючи тематику релігійної преси, доповнює попередньо згаданих дослідників такими аспектами [27, с. 15]. Другою за популярністю після хроніки церковного життя проблемою у мас-медіа є питання створення Помісної церкви в Україні, проблеми екуменізмі в Україні та світі. Як вже було вище зазначено, у 2005-2007 рр. значно частіше у порівнянні з минулими роками стали публікуватися статті в яких висвітлюється життя\nблагодійницька і просвітницька діяльність духівництва – їх робота у будинках притулку, лікарнях, в’язницях тощо. Популярною для полеміки і дискусій ЗМІ стала спроба Міністерства освіти і науки ввести у програму середніх загальноосвітніх шкіл навчальний курс «Християнська етика» (до обговорення цієї проблеми журналісти залучали не лише вчителів, священників, батьків, але й учнів молодших класів). У релігійних мас-медіа друкуються виступи духовних лідерів церков та релігійних організацій.\nПовернемося знову до досліджень вже згаданого Ігоря Скленара, і зупинимось на специфіці висвітленні деяких тем в православній періодиці. Тема міжконфесійних стосунків в Україні Преса православних Церков і церковних громад в Україні відкриває перед нами розмаїту картину поглядів, дискусій на тему міжконфесійних стосунків в Україні та у світі [12, с. 258]. Газети і журнали УПЦ МП критично ставляться до майже всіх конфесій в Україні, особливо до греко-католиків, які нібито завдали чимало лиха православним у Західній Україні. Неабияка ідеологічна кампанія спалахнула на сторінках преси УПЦ МП за кілька років до візиту Папи в Україну, не говорячи вже про сам рік візиту. Не менш жорсткий підхід на роль та місце інших православних Церков в Україні демонструють видання УПЦ МП. У матеріалах використовується лексика на кшталт «розкольники», «секта», «не благодатні» тощо. Особливо це стосується патріарха Філарета та УПЦ КП, яку він очолює. Отже, преса УПЦ МП вважає свою Церкву єдино канонічною в Україні ще з часів святоволодимирівського хрещення. Преса УПЦ КП, пишучи про міжконфесійні стосунки, намагається довести, що вона має більше право на канонічність, відповідає на критику і необґрунтовані закиди УПЦ МП. В офіційній газеті «Голос православ’я» було вміщено низку публікацій журналіста М. Благовойченка «Канонічні казки від Московського патріархату». Загалом видання УПЦ КП пишуть про те, що Російська православна церква та її «філія» в Україні – УПЦ МП – в різний спосіб намагаються зірвати діалог щодо поєднання православних Церков в Україні, на бажаючи прилучитися до всецерковного порозуміння. Щодо ставлення до УАПЦ, то до смерті патріарха Димитрія (2000) у офіційних виданнях УПЦ КП траплялися публікації критичного змісту й на його адресу. У пресі УПЦ КП простежується переконаність у тому, що вона має законне право на релігійну діяльність в Україні, а також готовність до діалогу з\nУАПЦ для створення єдиної Помісної Православної Церкви та толерантне ставлення до УГКЦ. Нечисленна своїми пресовими органами УАПЦ завжди вирізнялася зпоміж усіх інших Церков України своєю опозиційністю. Як і УПЦ КП, ця церковна громада заявляє про свою традицію, перервану наприкінці 20-30-их р. комуністичними переслідуваннями. На сторінках релігійно-культурологічної газети «Наша віра» вміщено публікації переважно про стосунки православ’я та католицизму у світі й немає відвертих нападок на УГКЦ та УРКЦ. В цій газеті, часом, навіть надають слово греко-католикам. Трапляються і критичні матеріали на адресу УПЦ МП. Так, у статті «Потрібно, щоб люди усвідомили правду» В. Кібкало називає УАПЦ твердинею православ’я в Україні. Натомість, у іншій площині розкриваються міжконфесійні питання на сторінках львівської газети «Успенська вежа». Це пов’язано з регіональністю видання. Так, з більший осуд та гострота пронизує статті, що стосуються теми УПЦ МП та РКЦ. Але, як і в газеті «Наша віра», тут проліковується матеріали про порозуміння з УПЦ КП для створення Єдиної Помісної Православної Церкви. Церква і держава Церква і держава – це ще одна важлива тема сучасної церковної періодики в Україні [12, с. 259]. Згідно з конституцією України Церква і держава відокремлені одна від одної. На початку 1990-х років в Україні владні структури змушені були втручатися у церковне життя в огляду на суперечності між Церквами та церковними спільнотами. На Львівщині влада мусила розв’язувати конфліктні ситуації між греко-католиками та православними, спричинені майновими інтересами. Сучасні церковні пресові органи формують власні погляди на те, якою має бути роль держави і якою вона є насправді.\nПреса УПЦ МП не пропонує певних конкретних «рецептів» того, якими мають бути стосунки Церкви й держави. Інколи можна прочитати своєрідні вимоги на адресу влади жорсткіше ставитися до «сектантів», тобто до тих православних громад, що юридично не належать до Московського патріархату, та не допускати «експансії католицизму». Чимало пресових органів УПЦ МП пропагують на своїх сторінках ідею «зближення трьох братніх народів», а в незалежності України не вбачають нічого позитивного. Загалом, преса УПЦ МП не пропонує своїм читачам виразної моделі стосунків «Церква держава» через критичне ставлення до незалежної держави «Україна». Похвала на адресу влади виявляється у матеріалах про фінансову підтримку Церкві. Преса УПЦ КП виступає за роль державних органів управління у вирішенні міжконфесійних проблем, але критикує ці державні органи за прихильність до УПЦ МП, особливо, в Центрі та на Сході України. В офіційних органах УПЦ КП надруковано матеріали, головною тезою яких є взаємозв’язок комуністів та Московського патріархату. Не найкращі стосунки склалися з українською владою і в УАПЦ. Це зумовлено також не підтримкою УАПЦ, як фінансовою, так і публічною з боку державних структур. Патріарх Димитрій не раз привселюдно в проповідях у Києві та у Львові критикував державні структури за не вирішення соціальних проблем і неналежне пошанування національних прав українців у своїй державі. Висновки: Основними\nцерковна хроніка, історія та постаті Церкви, богослов’я, морально-етичні та виховні матеріали для молоді, молодих сімей, не оминалися соціальні проблеми, такі, як алкоголізм, наркоманія, розлучення, аборти тощо. Останнім часом в релігійній пресі часто з’являються коментарі щодо сучасної культури, літератури. Піднімаються питання створення єдиної Помісної церкви в Україні.\nПевний сегмент у тематиці православних ЗМІ зайняли міжконфесійні відносини та питання Церква-держава, щодо яких погляди трьох основних конфесій православ’я в Україні розбігалися.\nВисновки за Розділом 1 Близько одного відсотка сучасної періодики України – є православною. Принаймні такий факт може пояснити те, що даний сегмент українських ЗМІ став об’єктом дослідження кола науковців. Говорячи про динаміку розвитку релігійної преси в Україні можна визначити наступні 4 періоди: зародження (1837 рік) та стрімкий зліт у розвитку (кінець ХІХ початок ХХ століття) православної преси; повний занепад за часів радянської влади та лавиноподібний злет православної періодики за часів незалежної України. Проголошення незалежності України поставило крапку в 70-річному періоді застою, заборони, нищення релігійної свободи. Починаючи, з\nроку, у релігійному світі починається період «відлиги», коли перед Церквою та людьми почали відкриватися довго зачинені двері. Це не могло не позначитися на інформаційно-місіонерській діяльності Церкви. Починається тернистий шлях – відновлення релігійної преси України. На початку 90-их активну діяльність у цьому напрямку розгортає УАПЦ. Через фінансову скруту та складний перехідний процес у державі, багато православних видань, що з’являються не можуть утриматися у просторі ЗМІ. Початок 90-их позначений нестабільністю системі православної преси. Так, на думку дослідників цієї теми, на кінець 1993 р. відпрацьованої системи релігійної преси у всеукраїнському масштабі не було. Більшість видань, минаючи лише «Наша віра», знаходилися не просто на стадії становлення, а всього лиш у фазі зародження. Релігійній пресі було притаманно багато рис, що характеризують церковні структури, які їх породили: неприйняття свободи\nслова у широкому й вузькому розумінні, невміння і небажання говорити з опонентами, мислення догмами, не кваліфікованість. З роками, інтерес до релігії у суспільстві зростав. Відсоток населення, що називає себе віруючим зріз з показника 5% до 70%. Звичайно, це був вагомий фактор стрімкого розвитку і релігійного друку. Так за даними статистики, у період з 1993 до 2001 року, кількість релігійних видань зросла в Україні майже у 7 разів. Якщо на початку 1990-их, активніше розвивалася преса УАПЦ, то в другій половині 1990-их, провідне місце зайняла УПЦ МП. Натомість, УАПЦ посіла третє місце. Спільною рисою усіх православних ЗМІ було те, що матеріальна база конфесійних видань була слабкою. З відси, недотримання періодичності виходу багатьох видань, погана якість, а часом і непрофесіоналізм релігійних ЗМІ. Релігійна преса на зламі тисячоліть почала займати\nпозицію в інформаційному просторі суспільства. Релігійні видання розширяли коло своєї аудиторії. Окрім офіційних видань, де друкується переважно церковна хроніка, з’явилися й спеціалізовані пресові органи: для військових, для віруючої інтелігенції, для молоді та дітей,\nвидання парафій тощо. У\nДніпропетровську почали виходити часописи для родини, для невіруючих. Основними\nцерковна хроніка, історія та постаті Церкви, богослов’я, морально-етичні та виховні матеріали для молоді, молодих сімей, не оминалися соціальні проблеми, такі, як алкоголізм, наркоманія, розлучення, аборти тощо. Останнім часом в релігійній пресі часто з’являються коментарі щодо сучасної культури, літератури. Піднімаються питання створення єдиної Помісної церкви в Україні. Певний сегмент у тематиці православних ЗМІ зайняли міжконфесійні відносини та питання Церква-держава, щодо яких погляди трьох основних конфесій православ’я в Україні розбігалися.\nЯк бачимо, церковна преса пострадянського періоду давала про себе знати. Не зважаючи на свою специфіку та особливості, вона співіснувала у інформаційному просторі Україні поряд зі світською пресою, задовольняючи, натомість, той сегмент, який не могли повністю задовольнити світські ЗМІ, а саме (переважно) – віруючу частину населення.\n2.1. Релігійна статистика та перелік православних ЗМІ, що існують в Україні Почнемо зі статистики, яка красномовно свідчить про роль релігії, а значить, і церков та релігійних організацій в нашій державі. Так, у доповіді Міжнародної організації релігійної свободи, в Україні віруючими вважають себе 75,2 відсотки громадян; 37,4 відсотки громадян ходять у церкву (причому 90 відсотків опитаних назвали себе християнами) і лише 21,9 відсотки визнали, що не вірять у Бога [28, с. 1]. Про збільшення інтересу до релігії свідчить і постійний ріст кількості релігійних організацій в Україні. Так, в журналі «Релігійна панорама» (№2 (89), за 2008 рік), були опубліковані дані (на основі даних держреєстрації) щодо кількості релігійних організацій в Україні за останні 17 років. При цьому, до релігійних організацій офіційна статистика відносить, окрім релігійних громад (парафій), також управлінські центри конфесій, монастирі, духовні навчальні заклади, недільні школи, місії, братства. Назва церкви\n*Таблиця 3 (Релігійні організації в Україні)\nВ чисельнику подаються офіційно зареєстровані релігійні організації, в знаменнику – ті організації, які або подали заяви на реєстрацію, або офіційно не зареєструвалися, але інформують державні органи про свою діяльність. З таблиці 3 видно, що кількість релігійних організацій зросла: для УПЦ КП – в 2,3; для УАПЦ – в 2,5; для УПЦ МП – в 2,1 рази. При цьому видно, що за численністю, перше місце займає УПЦ МП, потім УПЦ КП, і на третьому – УАПЦ. Ця\nінформаційному просторі. Знову ж таки, звернімося до таблиці 4, що представляє динаміку розвитку пресових конфесійних органів за останні 3 роки (дані взято із сайту Релігійної інформаційної служби України). Назва церкви/рік\n*Таблиця 4 (Православні періодичні видання в Україні) Як і у випадку з релігійними організаціями, найбільш представлений в інформаційному просторі є Московський патріархат, за ним Київський і на останньому місці – УАПЦ. Звертаючись до каталогу періодичних видань за 2007 рік, «Преса реклама поліграфія: Довідник-каталог. 2007» , знаходимо там 5030 найменувань газет та журналів, що вийшли в Україні у 2007 році. З них 60 видань (46 газета та 14 журналів) – це православна періодика. Як бачимо, до каталогу увійшло 60 з існуючих 147-ми видань. Але, порівняно з 2005 роком – це кращий показник, адже тоді до нього потрапили лише 35 видань (25 газет і 10 журналів).\nПодивимося, які саме представники друкованих православних органів увійшли до переліку періодичних видань за 2007 рік. №\nТип видання газета\nм. Сімферополь, загальнодержавна, 2р./міс, 1500 прим. З 1995 р.\nЖиття єпархії, статті на православні теми, богословські статті, дитяча сторінка тощо Церковна тематика: розповіді, богословські статті, церковний календар відповіді на питання парафіян. події єпархії, статті православних богословів та письменників, розповідає про свята. Є сторінка для священників --\nм. Вінниця, обласна, 1р./міс, 14000 прим. З 2000р.\nм. Тульчин, загальнодержавна, 1р./міс. 2000 прим. З 1999р.\nукр. рос. старослов.\nм. Вінниця, загальнодержавна, 1р./міс 1000 прим. З 2006 р.\nм. Луцьк загальнодержавна, 1р./міс., 10 000, З 1991 р.\nДніпропетровські єпархіальні вісті\nм. Дніпропетровськ, загальнодержавна, 1р./2міс, 3000 прим. м. Дніпропетровськ, загальнодержавна, зарубіжна, 1р./тижд., 16000 прим.\nпроповідь істин православної віри, історія Церкви, правосл. звичаїв, обрядів, новини Церковного життя та єпархії --\nОперативний православний аналіз останніх подій.\nм. Дніпропетровськ, загальнодержавна, сімейноправославна, 1р./міс., 12 000 пр. З 2000 р. м. Нікополь, регіональна, 1р./міс, 3000 прим. 2002р.\nТеми номеру: сребролюбіє, пияцтво, материнство…\nм. Дніпропетровськ, всеукр., зарубіжний, 1 р./міс. 30 000 прим. З 1998 р. м. Донецьк, загальнодержавна, 1р./міс, 1500 прим., м. Донецьк, всеукраїнський, 1р./міс, 15 000 пр., з 2003 р.\nНовини єпархії, благочиння, про релігійні свята, мучеників, сімейна сторінка, листи читачів, календар Ази православ’я, поведінка в храмі, ікони, святні, таїнства, православна сім"я.\nм. Донецька, всеукраїнський, 1р./міс, 1000 пр., з 2000 р.\nм. Житомир, загальнодержавна, 1р./міс., 3 000 прим. З 1998 р.\nм. Овруч, загальнодержавна, 1р./міс., 30 000 пр., З 1995р.\nДуховна криниця Карпат\nм. Хуст, загальнодержавна, 1р/міс., 2500 прим. З 2002р.\nм. Запоріжжя, загальнодержавна, 1р./міс, 4000 прим., З 2000 р.\nЦерковна культура, слово Пастиря, єпархіальні вісти тощо. дитяче православне видання єпархіальні новини, богословські теми, проповіді, правосл. поезія, про святині Житомирщини, церква і молодь. новини єпархії, про свята, дитяча сторінка, розповіді на церковні теми Новини Хустівської єпархії та за її межами, про християнські традиції, свята, житія Святих. церковні проповіді, православне богослужіння, про свята,\n47 церковний календар.\nм. Київ, з 2000 р.\nГолос Православ'я Наша віра\nм. Київ, 4000 прим, з 1989 р.\nновини релігійного життя, культурні теми, націоналістичні теми, подвижники православ'я --\nм. Київ, загальнодержавна, 1р./міс, 2000 прим. З 1999 р.\nВісник пресслужби УПЦ\nм. Київ, 1р./міс.\nПравосл. календар журн. "Исцеляющее слово"\nм. Київ, загальнодержавна, 2р./міс, 30 000 прим. З 2005 р. (до цього - "Православна газета") м. Київ\nЦерковний православний журнал\nм. Київ, всеукраїнський, 1р./квартал, 3000 пр., 1846 р. м. Київ\nПарафіяльна газета Православный міръ Кирилиця\nцерковна музика, сакральна архітектура, іконопис, актуальні інтерв'ю, тощо. --\nжиття УПЦ та парафій, про житіє Святих отців, відповіді на питання читачів. офіційні, інформаційні, проблемні матеріали. Результат роботи прес-служби. новини Церкви, єпархій, житія Святих, історія Церкви, інтерв'ю.\nм. Київ, всеукраїнський, 1р./2 міс, 15 000 пр. з 2003 р. м. Київ, всеукраїнський, 1р./6 міс., 1000 прим. з 1860 р. м. Кіровоград, 3000 прим.\nпогляд на різні хвилюючі теми життя, особливо теми для молоді.\nпро діяльність Київської духовної академії\nчасопис для педагогів, студентів, учнів і батьків.\nм. Кіровоград, загальнодержавна, 1р./міс. 1000 прим. З 1999 р.\nм. Луганськ, загальнодержавна, 1р./міс, 1000 прим. 2000р.\nм. Трускавець, регіональна, 1р./міс., 6000 прим., З 1995 р. м. Львів, обласна, 1р./міс, 1000 пр., З 2002 р.\nм. Львів, обласна, 1р./міс, 1000 пр., З 2002 р.\nм. Львів, всеукраїнська, 1 р./міс, 1000 пр. з 2003 р.\nНовини єпархії, благочиння, про релігійні свята, мучеників, сімейна сторінка, листи читачів, календар дитяче православне видання\nметодичний матеріал для недільних та загальноосвітніх шкіл, новини з єпархії видання Луганської єпархії.\nм. Миколаїв, загальнодержавна, 1р./міс, 7000 прим., з 1992 р.\nПравославний Ізмаїл Православный вестник Южного\nОфіційний орган Миколаївської єпархії, хроніка єпарх. життя, житіє святих, православна етика та культура --\nм. Одеса, 1 р/квартал, 500 пр. всеукраїнський, пастирськобогословський\nпастирськобогословський, видає Одеська духовна семінарія\nВедомости полтавской єпархии\nм. Полтава, загальнодержавна, 1р./міс, 10 000 прим. з 2002р. м. Кременчук, загальнодержавна, 1р./міс, 1000 з 1998 р.\nцерковні свята, традиції церкви, про розколи; новини єпархії та УПЦ Висвітлюється життя Духовної Семінарії та УПЦ, релігійні свята, традиції, житія Святих. --\nм. Тернопіль, всеукраїнський, 1р./міс., 3000 пр., з 2000 р.\nпро церковне життя УПЦ\nХарківські єпархіальні відомості\nм. Харків, загальнодержавна, 1р./рік, 1500 прим.\nХарківське управління УПЦ\nм. Мгар, всеукраїнський, 1р./міс, 1500 прим. З 2002 р. м. Рівне\nм. Рівне, загальнодержавна, 1р./міс, 2300 прим., з 1998 р. м. Суми, загальнодержавна, 1р./міс, 1000 пр.\nЖиття церкви, святих, свята, сторінка недільної школи, новини єпархії --\nм. Херсон, загальнодержавна, 1р./міс, 6000 прим., з 1997р.\nм. Хмельницький, загальнодержавна, 1р./2 міс, 5000 прим. З 1994р.\nСімейне православне життя, православні свята, історичні матеріали проповідь християнських істин, виховання молодого покоління, висвітлення церковних та сусп. процесів. --\nПравославний благовіст Уманщини\nм. Чернівці, всеукраїнський, 1р./міс, 500 прим., з 1999 р.\nвисвітлює церковне життя УПЦ, церковнобогословське видання\n*Таблиця 5 (Перелік українських православних видань за 2007 рік) Нагадуємо, що до каталогу внесений не повний перелік видань, а саме 60 з 147-ми. Наприклад, у каталозі не міститься таке популярне дитяче видання, як «Шишкин лес», що випускається у Донецьку та має високі рейтинги серед дитячої православної періодики. Висновки Втім, з таблиці 5 бачимо, що найбільше видань виходить у Києві, та у Львівській\nКіровоградська, Одеська, Полтавська та Черкаська області. У список не\nпотрапило жодного видання з Чернігівської та Івано-Франківської областей. Більшість видань загальнодержавні, і видаються українською та російською мовами. Як виняток, журнал «Світильник» (м. Чернівці), що видається українською та румунською, газета «Православный собеседник» (м. Тульчин), що друкується українською, російською та старослов’янською та «Вісник пресслужби», який виходить зокрема англійською мовою. За періодичністю, видання можна поділити на ті, що виходять: -\nраз на два місяці;\nраз у квартал;\nПереважна більшість видань виходять щомісяця. Що стосується тиражу, то мінімальний тираж – 500 примірників («Андреевский вестник» та «Світильник»), максимальний – 30 000 примірників («Церковна православна газета», «Православне слово», «Спасите наши души»). В середньому, тираж варіюється від 1000 до 3000 примірників.\n2.2. Джерела інформації церковних ЗМІ За останні 10 років спектр релігійної інформації урізноманітнився і став значно ширшим [27, с. 14]. Але, без сумніву, щільне місце у інформаційному потоці посідають відомості про події, так чи інакше пов’язані із релігією і діяльністю церков, єпархій. Як релігійні журналісти дізнаються про ці події? -\nПрес-служби та офіційні сторінки в Інтернеті\nЯк вже було зазначено у першому розділі, у 2001 році було створено прес-службу Київської Митрополії, що покликана інформувати громадськість про події і проблеми Української Православної Церкви як у столиці, так і на місцях; про служіння і діяльність Предстоятеля Церкви; про засідання Священного Синоду, комісій, роботу синодальних відділів. Прес-служба подає прес-релізи, коментарі, інтерв'ю, висвітлює, конференції, зустрічі й візити Предстоятеля, поширює звіти, фотоматеріали про події церковного й громадського життя, у яких бере участь Блаженніший Митрополит, єпархіальні владики, священнослужителі. На питання у чому специфіка прес-служби УПЦ під час інтерв’ю РІСУ, керівник прес-служби, Василь Анісімов, відповів: «А специфіка в тому, що ми заангажована Церквою структура» . Результати її щоденної роботи знаходяться на сайті прес-служби (www.pravoslavye.org.ua). Також, багато інформації знаходиться на офіційному сайті УПЦ (www.orthodox.org.ua). Що стосується УПЦ КП, працює офіційне видання прес-служби Київської Патріархії УПЦ Київського Патріархату (www.cerkva.info). Також існує потужній інтернет-проект "Українське православ'я" (www.uaorthodox.org). Інформаційний простір УАПЦ: офіційний сайт УАПЦ (www.uaoc.info), сайт прес-служби УАПЦ (uaoc.net, uaoc-press.org.ua) та сайт УАПЦ за редакцією архієпископа Ігоря Ісіченка (www.uaoc.org.ua). -\nЄпархіальні інформаційні структури\nЗа офіційними даними, що наведені в «Церковній православній газеті» (№26, грудень 2007), структура УПЦ має такий вигляд (приводимо не усі дані): -\nкількість єпархій – 42;\nкількість приходів – 10904.\nУ більшості єпархій УПЦ створені власні інформаційні структури — це можуть\nсвященнослужителі, які несуть послух на цій ниві. Останнім часом зросло технічне забезпечення: частина єпархій має свої сторінки в Інтернеті\n(представницьку або інформаційні),\nелектронну пошту, комп'ютери, факси,\nтелефони. Деякі прес-служби (наприклад, Дніпропетровська) почали працювати у щоденному форматі, у інших (Чернігівській, Кіровоградській) до роботи притягнуті світські журналісти. Виходять у світ більше 40 періодичних єпархіальних видань, які створюють свій інформаційний продукт, а також широко використовують матеріали Прес-служби УПЦ (власне кажучи, допомога єпархіальним ЗМІ у забезпеченні столичною інформацією — це одне з основних її завдань). Недоліки роботи єпархій Робота Прес-служби УПЦ, що презентує в інформаційному просторі не лише Київську єпархію, але й всю Церкву, багато в чому залежить від якісної й оперативної роботи єпархіальних медіа-структур. У “визначений день” інформацію дають багато єпархій, але не всі мають систему роботи з інформацією, надсилають її час від часу, а то з таким запізненням, що вона застаріває для стрічки новин. Якщо жанр новин більш-менш освоюється прес-службами, то такі жанри, як звіт про подію, коментар учасників, інтерв'ю, проблемна стаття, для більшості з них поки що не під силу. З метою навчання основам інформаційної роботи у 2002, 2003 роках Прес-служба УПЦ провела два семінари (на Казантипі і у Києві) для співробітників єпархіальних ЗМІ. - кореспонденти Окрім єпархіальних прес-служб та інформаційних відділів, деякі церковні видання можуть дозволити собі кореспондентів. Так, в інтерв’ю з редактором «Церковної православної газети», ми дізналися, що це видання має кілька своїх кореспондентів, що поставляють в редакцію новини. Звичайно, поки що, такий вид роботи може дозволити собі дуже обмежена кількість редакцій, але на сьогодні така практика у релігійних масмедіа вже існує.\n- Інтернет-ресурси Окрім офіційних сайтів УПЦ, прес-служб УПЦ та інформаційних проектів, хочемо відмітити Релігійну інформаційну службу України (РІСУ, www.risu.org.ua), що вважається найпотужнішим інформаційним проектом у сучасному релігійному просторі України. Окрім щоденних новин з життя Церкви, моніторингу релігійних ЗМІ, аналітичних матеріалів на релігійну тематику,\nактуальних цікавих інтерв’ю, сайт постійно проводить цікаві інформаційні заходи, наприклад, вебконференції, в режимі яких обраний експерт релігійного інформаційного простору відповідає на запитання аудиторії. Крім того, РІСУ позиціонує себе, як незалежна релігійна інформаційна служба і намагається виважено та об’єктивно подавати позицію не якоїсь певної конфесії, а зважати на весь конфесійний склад християнства в Україні. Висновки Серед джерел інформації, яка стосується новин життя церкви та єпархій, можна виділити наступні: -\nпрес-служби (Київської Митрополії УПЦ МП, УПЦ КП та УАПЦ;\nпрес-служби єпархій, інформаційні єпархіальні відділи, особи, що\nвідповідають за поширення інформації з релігійного життя; -\nкореспонденти в редакціях;\nІнтернет-портали, зокрема зразком на сьогодні є РІСУ – Релігійна\nінформаційна служба України.\n2.3. Тенденції та перспективи розвитку сучасної релігійної періодики в Україні Відчутне зацікавлення релігійною періодикою почалося з 2000 року, коли у вузах України – центрах підготовки журналістів – дисципліна «Історія\nукраїнської журналістики» поповнилася лекціями з історії функціонування різноконфесійних періодичних видань [18, с. 93]. Певним етапом у цьому процесі став 2004 рік – у Чернівецькій духовній семінарії відкрито спеціальність «Журналістика», а в 2005 році в Інституті Журналістики для поглибленого\nрелігійних організацій у контексті українських мас-медіа». Необхідність підготовки фахівців-журналістів усвідомили вже духовні навчальні заклади, що належать деяким конфесіям. Наскільки відомо, розробляються перспективні плани їхнього співробітництва з факультетами журналістики. Про підготовку релігійних журналістів говорив і керівник прес-служби УПЦ, Василь Анісімов у інтерв’ю РІСУ : «Я вважаю, що ми повинні були б відшукувати для нашої роботи талановитих журналістів. Або зрощувати своїх. Але цим ніхто не займається. Всі думають, що зненацька десь проріжеться світлий розум, прийде і скаже: «Здраствуйте, я – Нестор Літописець!». Але такого не буває. Раніше, коли тільки ми організовувались, до нас приходили семінаристи. Вони вчилися писати, їздили робити репортажі, просто пробували займатися інформаційною роботою. Багато хто з тих, що пройшли школу прес-служби, тепер працюють у православних інформаційних структурах. Потім вже перестали посилати нам студентів, і ми почали брати світських журналістів. Але тут теж потрібно немало часу, доки вони навчаться церковної проблематики, оволодіють лексикою. Та й важко конкурувати зі світськими ЗМІ, з їх фінансовими можливостями і гонорарами. До того ж зараз скрізь дефіцит професійних журналістів. Я думаю, що варто було б у нашій Духовній Академії читати курси з журналістики. Досвід такого навчання є у Варшавській духовній семінарії, де священиків викладачі світських вузів вчать писати, виступати на телебаченні і т.д. Це дуже цікаво і важливо. Це вже буде нова зміна молодих, розумних, талановитих людей, з новими ідеями і живим потенціалом».\nПро світовий дослід продовжує думку і дослідниця цього питання, Алла Бойко. Варто зазначити, що ці заходи у сфері вищої освіти цілком вкладаються у сучасну парадигму підготовки журналістів, яка існує у світі [18, с.94]. -\nСпецифікою фахового навчання працівників ЗМІ вже давно\nоволоділи католицькі університети та інші духовні заклади в історично католицьких країнах – Італії, Франції, Польщі, Чехії та ін.. -\nАктивно займаються підготовкою кадрів для роботи у ЗМК різні\nновітні релігійні організації християнської орієнтації центри яких розташовані переважно у США. -\nНа високому рівні ведеться підготовка фахівців для православних\nмас-медіа у Московському державному університеті. Там досліджують вплив релігійних ЗМІ на формування суспільної думки, виробляється підґрунтя для існування великої кількості релігійних ЗМІ. -\nЗ 2004 року в Москві проводиться міжнародний фестиваль\nправославних ЗМІ. -\n2006 рік в Москві в рамках Міжнародного фестивалю православних\nЗМІ провели круглий стіл «Сучасна православна журналістика: критерії якості та перспективи розвитку». -\nМіжнародний православний медіа-клуб в Москві щорічно визначає\nкращих журналістів, друковані та Інтернет-видання з-поміж 1,5 тисячі ЗМІ, що виходять на основних європейських мовах. З огляду на це розробленість вказаного сегменту мас-медіа в сучасному українському журналістознавстві і перспективності цієї тематики, вважаємо цілком доцільним написання наукових праць і аналізу процесів, що відбуваються в ЗМІ церков і релігійних організацій в Україні і світі, а також їхній вплив на формування суспільної думки [18, с. 96]. Окрім того, специфіка роботи православної преси така, що вона уникає скандалів, сенсацій, конфліктних тем, словом, всього того, що привертає увагу\nсвітських ЗМІ. Отже, одна з важливих задач православних журналістів – вміти подати «свій» матеріал, який не вирізняється сенсаційністю, так, аби це було цікаво читати аудиторії. Тому, професіоналізм та володіння словом релігійних журналістів відіграє провідну роль в розвитку цього сегменту інформаційного простору. Деякі з світових практик, потроху, починають проникати і в Україну. Так, наразі в Україні вже діють: -\nасоціація журналістів, видавців і мовників християн «Новомедіа»,\nщо покликана об’єднувати християнських працівників ЗМІ, всіляко допомагати їм у їхній роботі, організовувати спеціальні навчальні програми, тренінги тощо ; -\n7 квітня 2008 р. в Інституті журналістики Київського національного\nуніверситету імені Тараса Шевченка відбувся круглий стіл «Релігія і мас-медіа» за участі релігійних журналістів, академічних\nрелігієзнавців і медіа-\nдослідників, а також представників світських медіа ; -\nСтворено потужний інформаційний релігійний портал РІСУ\n(релігійна інформаційна служба України). Цікавим інтерактивним видом діяльності є веб-конференції з залученням експертів релігійно-інформаційної діяльності, які відповідають на запитання читачів та редакції. -\nпроводить моніторинг церковних ЗМІ, і це допомагає щорічно визначати кращі церковні видання і оперативніших журналістів, які надають матеріали до видань УПЦ. Переможцям вручаються грамоти Предстоятеля Церкви і «Золоте перо» Прес-служби. Так, якісні газети і журнали випускають Запорізька, Полтавська,\nСімферопольська, Вінницька, Київська єпархії.\nВисновки за Розділом 2 Найбільша кількість релігійних видань України виходить у Києві, та у Львівській\nКіровоградська, Одеська, Полтавська та Черкаська області. Більшість видань загальнодержавні, і видаються українською та російською мовами. Як виняток, журнал «Світильник» (м. Чернівці), що видається українською та румунською, газета «Православный собеседник» (м. Тульчин), що друкується українською, російською та старослов’янською та «Вісник прес-служби», який виходить зокрема англійською мовою. За періодичністю, видання можна поділити на ті, що виходять щотижня, раз на два тижні, раз на місяць, раз на два місяці, раз у квартал, раз у півроку, щороку. Переважна більшість видань виходять щомісяця. Що стосується тиражу, то мінімальний тираж – 500 примірників («Андреевский вестник» та «Світильник»), максимальний – 30 000 примірників («Церковна православна газета», «Православне слово», «Спасите наши души»). В середньому, тираж варіюється від 1000 до 3000 примірників. Серед джерел інформації, яка стосується новин життя церкви та єпархій, можна виділити наступні: -\nСпецифіка роботи православної преси – уникати скандалів, сенсацій, конфліктних тем, словом, всього того, що привертає увагу світських ЗМІ. Отже, одна з важливих задач православних журналістів – вміти подати матеріал, що не вирізняється сенсаційністю, так, аби це було цікаво читати аудиторії. Тому, професіоналізм та володіння словом релігійних журналістів відіграє провідну роль в розвитку цього сегменту інформаційного простору. Попри те, на сьогоднішній день, фахівців релігійним ЗМІ не вистачає. Зважаючи на це, розробляються спеціальні курси, тренінги, що покликані підвищувати рівень професіоналізму працівників релігійних медіа. В якості заохочення, проводяться щорічні конкурси на кращі церковні видання, що потім нагороджуються грамоти Предстоятеля Церкви і премією «Золоте перо» Прес-служби. Зараз характерним є об’єднавчий процес християнських журналістів з метою співпраці та допомоги одне одному. Яскравий приклад тому, утворена в 2004 р. асоціація «Ново медіа», нещодавній круглий стіл темою якого було створення гільдії християнських журналістів. З власного досвіду хочемо додати, що коло людей, що досліджують тему релігійних ЗМІ в Україні – досить вузьке, але добре скоординоване між собою. У більшості, вони знають одне одного та охоче допомагають у будь-яких питаннях, як «своїм», так і тим, хто лише вступає в це «товариство». Приємно відзначити увічливість, безкорисність, готовність допомогти, порадити, дати інтерв’ю, поділитися матеріалами та досвідом експертів у даній темі та працівників самих релігійних ЗМІ.\nРозділ 3. Методологія\n3.1. Контент-аналіз, як методологія дослідження тематико-жанрової специфіки сучасних релігійних часописів Контент-аналіз є скрупульозним і ретельним дослідженням текстів в цілях жорсткої систематизації інформації відповідно до заданих параметрів . Застосовуючи цей інструмент, можна досліджувати такі параметри, як відношення ЗМІ до тематики, що цікавить, диференціювати матеріали по ініціаторах їх подачі (клієнт/конкурент/посередник), відстежити канали поширення інформації, обчислити за допомогою формул запам’ятовуваність тих або інших матеріалів, виробити семантичний аналіз тексту (в разі неоднозначного трактування). На сучасному етапі розвитку ринку pr-послуг на контент-аналіз доводиться 5-10% загального об'єму замовлень.\nпроведення контент-аналізу виглядає таким чином. Основні терміни Контент-аналіз — метод дослідження друкованих ЗМІ, вживаний для оцінки присутності компанії (персони, ідеї, теми і тому подібне) в пресі порівняно з конкуруючими об'єктами тієї ж категорії. Абсолютна\nучасникові ринку. Відносна публікація — матеріал, в якому йде мова про декілька учасників ринку. Послідовність проведення 1.\nСпеціалізований кліпінг — підбірка публікацій.\nРозрахунок оціночних показників: частота згадок;\nтипах видань; динаміці.\nрозподіл по тону, темі і типові згадки;\nЕтап 1. Формування списку видань Список видань — суто індивідуальний продукт, що розробляється виходячи з індивідуальних потреб кожного замовника. При цьому дослідницька компанія покладається на своє знання медіа-ринку. Відбір в даному випадку здійснюється вибірково, залежно від вірогідності присутності у виданні матеріалів тематики, що цікавить. Включення в список видання, можливість згадки в якому 10-20%, залежатиме від бажання і фінансових можливостей замовника. Етап 2. Підбір публікацій Підсумковим продуктом є вибірка матеріалів, що вийшли за одиницю часу (день/тиждень/місяць) і структурованих або по компанії/бренду, або по виданнях, або за часом виходу, або по декількох параметрах одночасно. У 1020% випадків на цьому робота закінчується, оскільки отримані дані, в принципі, можна розглядати, як закінчений продукт. Його замовляють або клієнти-новачки, або дослідні служби PR і маркетингу крупних компаній, для яких масив даних служить всього лише вихідною “сировиною”. Більшість\nреєстраційною картою, в яку заносять базові характеристики матеріалів: найменування публікації, автор, назва, номер і дата виходу видання, компанія/бренд. Етап 3. Аналітична обробка інформації Аналіз вихідної бази матеріалів проводиться в наступній послідовності: -\nвизначаються ключові поняття (смислові одиниці);\nвибирається одиниця контент-аналізу — смислова одиниця тексту,\nщо стійко повторюється (номер журналу, стаття, частина тексту, слово, пропозиція, тема, ідея, автор, персонаж, соціальна ситуація); -\nрозробляються індикатори виміру і система кодування (правила\nвихідний масив протоколюється, дані одиниць аналізу заносяться в\nреєстраційну (кодування) карту, в якій наголошується кількість одиниць рахунку. Етап 4. Підготовка звіту по результат дослідження В повноцінному дослідженні кінцевим продуктом є аналітичний звіт фахівців.\n3.2. Опис вибірки Мета дослідження: Метою\nспецифіку релігійних ЗМІ. Мається на увазі, які теми піднімаються у православній пресі та за допомогою яких жанрів вони реалізуються. Методи дослідження: В якості основного методу дослідження ми обрали контент-аналіз. Окрім нього, були проведені інтерв’ю з головними редакторами обраних видань, що допомогли зробити певні висновки (розшифровка інтерв’ю знаходится в додатках 2, 3 та 4). До вибірки аналізованої релігійної періодики увійшло 3 видання: 1. «Церковна православна газета»; 2. Журнал «Отрок.ua»; 3. Газета «Наша віра». У виборі відповідної вибірки, ми керувалися наступними міркуваннями: - охопити максимальний тематичний та жанровий спектр, а для цього обрати видання двох типів: новинарні та публіцистичні; - серед новинарних видань, було обрано «Церковну православну газету», оскільки вона є офіційним виданням УПЦ і має максимальний з існуючих, тираж (30 000 прим.). Газета з назвою «Церковна православна газета» виходить з 2005 року. До цього, вона називалася «Православна газета» і видавалася з\n1992 до 2005 рр., їй в свою чергу передувала «Український православний вісник» (1990-1992рр.); - серед публіцистичних видань, були обрані журнал для молоді «Отрок.ua»\nінтелігенцію «Наша віра». - журнал «Отрок.ua» видається з 2003 р. і має одні з найвищих рейтингів серед православних журналів не лише в України, але і на всьому пострадянському просторі. Багаторазово (2004, 2006, 2008 рр.) він був визнаний кращим молодіжним виданням (на Московських Різдвяних читаннях), в 2005 р. заслужив диплом за кращий дизайн, отримував премії «Золоте перо» в номінації «Краще видання УПЦ для юнаків» (2004, 2005, 2006 рр.), на Першому фестивалі православних ЗМІ в Москві удостоєний Патріаршого диплому за краще молодіжне видання. Його тираж, сьогодні, складає 15 000 примірників (10 000 – рос., 5 000 укр. мовами), що є великим показником тиражу для релігійних журналів. - газета «Наша віра» одна з найдавніших представників релігійної преси в Україні; видається з 1989 року. На початку, газету називали виданням УАПЦ, хоча її редагувала людина без священного сану. Згодом, газета звільнилася від Церковного кліру і стала незалежною від церкви (УАПЦ). За словами головного редактора видання, Євгена Сверстюка, газета все ж, тяжіє до УАПЦ. Газета є культурологічно-просвітницьким релігійним часописом, розрахована на інтелігенцію. Розповсюджується переважно по підписці. Період дослідження Усі номери перерахованих видань, що виходили протягом 2007 року. Таким чином, це 6 номерів «Отрок.ua», 12 номерів «Наша віра» та 26 номерів «Церковна православна газета». Загальна кількість проаналізованих публікацій – 999. Область дослідження\nОскільки метою аналізу було з’ясувати, які теми висвітлюються у церковних ЗМІ та у яких жанрах вони реалізуються, то в область досліджуваних матеріалів увійшли усі публікації з вищезгаданої вибірки.\n3.3. Аналітична обробка інформації Яким чином проводилося дослідження? Одиницею інформації була – окрема публікація. Для аналітичної обробки інформації ми сформували таблицю (Таблиця наведена у додатку 1). У неї вносилися відповідні параметри публікацій. Таким чином, таблиця складалася з наступних пунктів: - порядковий номер – для зручності; - назва видання («Отрок.ua», «Церковна православна газета», «Наша віра»); - номер видання; - рубрика; - назва публікації; - розгорнутий опис публікації – занотовувався для того, аби в подальшому було легко визначити тематику та тематичну категорію (наступні параметри таблиці); - короткий опис – так само, занотовувався для того, аби в подальшому було легко визначити тематику та тематичну категорію (наступні параметри таблиці); - наявність міжнародної тематики (від 0% до 100%) – для визначення того, на скільки часто підіймаються теми міжнародного характеру у релігійній пресі; - цитування Святого Письма (так/ні) – для визначення проценту публікацій у яких цитується Святе Письмо;\n- примітки – робилися вибірково, коли були виявлені якісь особливості матеріалу на які ми хотіли звернути увагу при аналізі; - згадування Митрополита Володимира (від 0% до 100%) – для визначення того, на скільки часто згадується Митрополит Володимир у публікаціях; - тематична категорія – віднесення публікації до вибраного набору тематичних категорій; - підтема – віднесення публікації до підтеми (для кожної тематичної категорії був визначений набір підтем, що допомагають краще зрозуміти спектр даної тематичної категорії); - жанр – визначення, в якому журналістському жанрі написана дана публікація; - відсоток жанру в публікації – визначався у тих випадках, коли одну публікацію можна було віднести до двох жанрів (наприклад, біографія та рецензія на книгу); - кількість сторінок, що займає публікація (дробові та цілі значення). Деякі уточнення по таблиці: 1.\nДо параметрів таблиці увійшов такий пункт, як «Згадування\nМитрополита Володимира». Зупинка саме на цій духовній постаті зумовлена тим, що згадування духовенства у релігійній пресі властиво, переважно, новинарним виданням. Оскільки представником таких видань була обрана «Церковна православна газета» - офіційний орган УПЦ МП, а одним з її завдань є висвітлювати діяльність Митрополита Володимира, тому відразу, при аналізі, було помічено, що ця особа згадується дуже часто. Робити відповідну зупинку на інших священнослужителях не мало рації, оскільки а ні видання «Наша віра», а ні «Отрок.ua» на постатях духовенства не зосереджуються. 2.\nПункти «Тематична категорія» та «Підтема» заповнювалися у\nдругорядному порядку. Спочатку, ми прочитали усі публікації. Потім,\nбазуючись на отриманій інформації та досвіді, визначили основні тематичні категорії, а для уточнення та ілюстрації повного спектру даної тематичної категорії, визначили у кожній з них підтеми. 3.\nЩоб бути точними та максимально об’єктивними, ми враховували\nоб’єм публікації, який виражали в кількості сторінок. 4.\nТакі параметри таблиці, як «Наявність міжнародної тематики» та\n«Згадування Митрополита Володимира» іноді містять значення, що більші за 0% і менші за 100%. Це зумовлено наступним. Рубрика «Офіційні церковні новини» містить кілька заміток. Іноді, для скорочення робочого місця у таблиці, ми об’єднували їх у одну публікацію (оскільки це чітко визначена тематична категорія та підтема). 5.\nТаблиця буде представлена у дипломній роботі (Додаткок 1)\nнеповністю, оскільки її повний обсяг складає 185 ст., і друкувати його недоцільно. Жанри, що увійшли до таблиці: біографія, вірші, есей, житіє Святих, життєва історія, замітка, звернення, звіт, звіт аналітичний, інтерв’ю, факт, колядки, коментар, конкурс, кореспонденція, лист, молитва, некролог, опитування, оповідання, переказ, питання-відповідь, проповідь, реклама, рекомендація, репортаж, рецензія, рецепти, спростування-вибачення, стаття, уривки з просвітницької літератури, уривки художніх творів, церковний календар, цитування Святого Письма. Тематичні категорії та підтеми, що увійшли до таблиці: У цьому підрозділі ми також коротко зупинимося, на основних тематичних типах публікацій, що домінують у кожній підтемі. 1.\nХронічки єпархіальних подій – тут друкуються новини з єпархій.\nНайчастіше це висвітлення візитів духовенства в конкретну єпархію, відзначення єпархією церковних свят, благодійницька діяльність церкви у єпархії.\nдуховенства, служб Митрополитів, висвітлюються дипломатичні зустрічі церковного духівництва з представниками інших країн, нагородження церковними відзнаками, святкування певних дат в житті духовенства, діяльність Київської духовної академії, освячення храму тощо; -\nРобота Священного Синоду – офіційні документи, постанови\nСвященного Синоду, засідання СС, святкування ювілеїв роботи СС тощо. -\nЄпископська хіротонія – в газеті повідомляється про хіротонію\nнових єпископів. Цей розділ завжди складається з 4-ох частин (постійних), а саме: «Звершено хіротонію нового єпископа УПЦ», «Біографія нового єпископа», «Слово при нареченні во Єпископа», «Слово Митрополита Володимира на вручення жезла новому єпископу». -\nПолітики у церковному житті – українські політики згадуються в\nгазеті, в контексті Церкви. Це може бути діалог Церкви та влади щодо якогось питання (часто, це стосується внутрішнього устрою церкви або соціальних проблем, на кшталт, наркоманія, аборти, розлучення тощо). Вручення Церковних нагород політикам. Публікації з виступами Президента чи Прем’єрміністра. Візити високопосадовців до святинь Церкви тощо. -\nЗвернення духовенства - переважно, послання вищих духовний осіб\nз нагоди православних свят. -\nСоціально-церковні події – зведення нових храмів, місіонерська\nдіяльність церкви у тюрмах, дитячих домах, лікарнях тощо, заходи, організовані церквою, наприклад заходи вшанування до річниці операції «Вісла», перейменування вулиці на честь священнослужителя, про перший храм-маяк в Криму тощо. 2.\n- Церква сьогодні – обговорення взаємодії церковних та державних ЗМІ, представлення на сторінках видань завдань Церкви сьогодні, співпраця Церкви\nта медичних закладів, обговорення створення Єдиної Помісної Церкви в Україні, тощо. 3.\n- Політика сьогодні – коментарі актуальних політичних подій, заяв політиків, порушення під час виборів, тощо. 4.\nхристиянства, численні історії з життя людей, що різними шляхами прийшли до віри, позитивні приклади того, як віра впливає і змінює життя, відповіді на часті запитання, що турбують людей, які намагаються прийти до віри (існування зла, питання смиренності, гріховності, покаяння тощо), проповіді духовенства\nхристиянської етики в Україні, про залучення молоді до церкви, уривки з різних творів, віршів, мораллю яких є всепереможність добра, Бога, правди. -\nВикриття «антихристиянства» - маються на увазі викривальні\nматеріали про астрономію, гороскопи, різні секти, оскарження дарвінівської теорії, погляд на деякі свята, на кшталт «Івана Купала», діалог невіруючого з віруючим на тему існування Бога тощо. -\nПравославне життя – приклади подвижницького життя деяких\nсвященнослужителів (переважно, сучасних), інтерв’ю зі священиками про їх шлях до Бога, про устрій життя, про складності життя священнослужителів тощо. -\nСоціальна тематика – теми, що хвилюють, переважно молодь, -\nсім’я, вірність, пошук кохання, працевлаштування, реалізація таланту, самотність, співвідношення матеріальних та духовних цілей. Матеріали про юнацькі походи, що влаштовуються за участю церкви. Про людей з обмеженими можливостями (сліпі, глухі, інваліди). Життєві історії про перехід від іншої релігії до православної.\nРоздуми на філософські тематику – сутність буття, безкорислива\nлюбов, прагнення до простоти, тема людської свободи, буденність, любов до життя, пов’язаність усього в житті, тощо. 5.\nФестивалі, виставки, читання, тощо – культурно-просвітницькі\nзаходи, такі, як фестивалі, виставки, читання, семінари, конференції. Переважно, усі ці заходи мають релігійну тематику (Фестиваль православних хорів, урочистості до дня народження відомого композитора церковної музики тощо). -\nЛітература, музика – рецензії, критика літературних творів, аудіо\nпродукції. Повідомлення про вихід нових книжок. В залежності від видання, це можуть бути переважно література духовного («Церковна православна газета»), культурно-просвітницького,\nдуховного характеру («Отрок.ua»). -\nКіно – переважно, це кінокритика сучасних і не тільки фільмів.\nІноді, публікуються розгорнуті матеріали (наприклад, до виходу православного фільму «Острів» тощо). -\nТрадиції – матеріали про традицію колядування, різноманітні\nколядки. Про сутність таких традицій, необхідність розуміти їх суть, а не лише поверхову форму. У цій підтемі іноді зустрічаються рецепти для господарок. -\nТворчість письменників, художників тощо – аналіз творчості\nлітературних, культурних діячів, їх біографія. Так, у «Нашій вірі» міститься досить багато публікацій про Т. Шевченка, В. Стуса, М. Гоголя. -\nОсобливості інших народів, країн, міст – матеріали про подорожі до\nінших країн, знайомство з тамтешньою культурою, звичаями, особливостями, людьми. Намагання передати атмосферу країни. Про інші народи. -\nКультура, мистецтво і православ’я – співвідношення поезії та\nправослав’я, роль історичних осіб в житті Церкви, сучасний стан літератури, друкарень, через будівництво приміщення розпустили хор.\nПам’ятки культури, мистецтва, релігії – про діяльність товариства\nохорони пам’яток культури, пам’ятник жертвам комунізму в США, кому в Україні будують пам’ятники. 6.\nІконопис – про різну тематику в іконописі (Різдва, Пасхи, Успіня\nБожої Матері тощо), іконопис у постатях. -\nЖитія святих – житіє різних святих, подвижників, що своїм\nмученицьким життям засвідчили приклад віри і служіння Богу. -\nБіблійні сюжети – про життя тих, хто помирав за Христа,\nпояснення, що означає Страсна неділя тощо. -\nСвятині православ’я – про православні таїнства, про православні\nсвятині в Україні та в інших країнах, історії монастирів, про устрій життя на Афоні тощо. -\nІсторія православної церкви – матеріали про історію православ’я в\nрізних країнах (Грецька православна церква, Константинопольська ПЦ тощо), історія деяких монастирів, святинь в Україні тощо. -\nПравославні свята – пояснення смислу окремих свят, історія їх\nпояви. Як себе поводити, як сприймати, як ставитися до свят. 7.\nЗ православними конфесіями – тема канонічності (УПЦ МП, УПЦ\nКП, УАПЦ), тема Єдиної Помісної Церкви, критика, натяки на об’єднання. -\nЗ християнськими течіями, сектами – питання поліконфесійності\nУкраїни, діалог православних та католиків, висвітлення результатів різних семінарів, конференцій на тему поліконфесійності, тощо. -\nЗ іншими релігіями світу - міжконфесійний діалог: православ'я та\nінші релігії (наприклад, іслам). 8.\nУПА, постаті УПА – ця тематика підіймається лише на сторінках\nвидання «Наша віра». Тут подаються патріотичні матеріали про УПА, про воїнів УПА. Повідомлення про святкування річниці УПА. Полеміка чи визнавати воїнів УПА, круглі столи по обговоренню цієї теми. -\nДисиденство, постаті дисиденства – про дисидентський рук, діячів\nцього руху, їх життя, арешти, муки, вірність. Їхній приклад. -\nПлекайте українське – різнопланові матеріали сумуючою думкою\nяких є плекання українського: мови, національності, звичаїв. Заклик до патріотизму, до гордості тому, що ми українці. -\nТ. Г. Шевченко – аналіз його творчості. Приклад щирої любові\nШевченка до України. Рекомендації Шевченка, як розв’язати проблеми українства. ; -\nГолодомор 1932-33 рр. – матеріали про жахи голодомору,\nсвідчення, спогади тих, хто його пройшли. Заклики визнати його геноцидом. Світовий приклад у цьому. -\nІІ Світова війна – спогади героя війни, Юрія Коваленка про війну,\nпро жорсткість маршала Жукова, що не сприймав національної ідеї українців. -\nУкраїнська діаспора – чому діаспора виїхала з України. Про життя\nдіаспори за кордоном. 9. -\nВірші: Вірші – тематика віршів: Бог, Пасха, Різдво, патріотизм, краса\nукраїнської мови. 10.\nРеклама – реклама паломницьких центрів, поїздок у святі місця,\nцерковних крамниць, анонси православних каналів та передач. Скорочення: В таблиці були зроблені наступні скорочення: О – журнал «Отрок.ua»; ЦПГ – «Церковна православна газета»;\nНВ – газета «Наша віра». Підрахунок результатів: Підсумки підбивалися за наступною схемою. 1. Ми визначили, скільки відсотків припадає на кожну тематичну категорію. Вибірка – усі публікації (Кількість сторінок, на яких висвітлюється дана тематична категорія до загальної кількості сторінок. Результат множиться на 100%). 2. Скільки відсотків припадає на кожну підтему Вибірка – усі публікації (Кількість сторінок, на яких висвітлюється дана підтема до загальної кількості сторінок. Результат множиться на 100%). 3. Яким відсотком представлена кожна підтема у своїй тематичній категорії. Вибірка – тематична категорія (Фільтр: тематична категорія. Вираховується загальна кількість сторінок по тематичній категорії. Кількість сторінок, на яких висвітлюється дана підтема до загальної кількості сторінок у цій тематичній категорії. Результат множиться на 100%.) 4. Скільки відсотків припадає на кожну тематичну категорію у конкретному виданні. Вибірка – усі публікації одного видання (Фільтр: видання. Вираховується загальна кількість сторінок по виданню.\nсторінок, на яких висвітлюється дана тематична категорія у виданні до загальної кількості сторінок видання. Результат множиться на 100%). 5. Скільки відсотків припадає на кожну підтему у конкретному виданні. Вибірка – усі публікації одного видання (Фільтр: видання. Вираховується загальна кількість сторінок по виданню.\nКількість сторінок, на яких\nвисвітлюється дана підтема у виданні до загальної кількості сторінок видання. Результат множиться на 100%). 6. Скільки відсотків припадає на кожен жанр. Вибірка – усі публікації (Кількість сторінок, що використовують даний жанр до загальної кількості сторінок. Результат множиться на 100%).\n7. Скільки відсотків припадає на кожен жанр у конкретному виданні. Вибірка – усі публікації одного видання (Фільтр: видання. Вираховується загальна\nвикористовують даний жанр у виданні до загальної кількості сторінок видання. Результат множиться на 100%). 8. Відсоток публікацій у яких згадується Митрополит Володимир. Вибірка – усі публікації (Кількість публікацій, де згадується Митрополит Володимир до загальної кількості публікацій. Результат множиться на 100%). 9. Відсоток публікацій у яких згадується Митрополит Володимир у конкретному виданні. Вибірка – усі публікації одного видання (Фільтр: видання. Кількість публікацій, де згадується Митрополит Володимир у виданні до загальної кількості публікацій у виданні. Результат множиться на 100%). 10. Відсоток публікацій у яких цитується Святе Письмо. Вибірка – усі публікації (Кількість публікацій, де цитується Святе Письмо до загальної кількості публікацій. Результат множиться на 100%). 11. Відсоток публікацій у яких цитується Святе Письмо. Вибірка – усі публікації одного видання (Фільтр: видання. Кількість публікацій, де згадується цитується Святе Письмо у виданні до загальної кількості публікацій у виданні. Результат множиться на 100%). 12. Відсоток публікацій у яких піднімається міжнародна тематика. Вибірка – усі публікації. (Кількість публікацій, де піднімається міжнародна тематика до загальної кількості публікацій. Результат множиться на 100%). 13. Відсоток публікацій у яких піднімається міжнародна тематика. Вибірка – усі публікації одного видання. видання (Фільтр: видання. Кількість публікацій, де піднімається міжнародна тематика у виданні до загальної кількості публікацій у виданні. Результат множиться на 100%). Перейдімо до демонстрації та аналізу результатів.\n3.4. Аналіз результатів Для зручності дані будемо представляти у таблицях та діаграмах, що ілюструють отримані результати. 1.\nСкільки відсотків припадає на кожну тематичну категорію (вибірка\n– усі публікації). Тематична категорія Вірші Культурно-мистецька Міжконфесійні питання Морально-етична/виховна Національно-патріотична Політика сьогодні Реклама Християнсько-просвітницька/богословська Церква сьогодні Церковні хроніки Всього\nКількість сторінок 8.1 156.5 22.3 304.0 28.6 10.1 8.4 164.6 10.9 138.5 851.9\nВідсоток 0.9% 18.4% 2.6% 35.7% 3.4% 1.2% 1.0% 19.3% 1.3% 16.3% 100.0%\n* Таблиця 6 (Розподіл тематичних категорій)\n* Діаграма 1 (Розподіл тематичних категорій)\n2. Скільки відсотків припадає на кожну підтему (вибірка – усі публікації). Підтема Біблійні сюжети Викриття "антихристиянства" Вірші Голодомор 1932-33 рр. Дисидентство/постаті Єпископська хіротонія Житія святих З іншими релігіями світу З православними конфесіями З християнськими течіями/сектами Звернення духовенства ІІ Світова Війна Іконопис Історія православної церкви Кіно Культура/мистецтво і православ'я Література, музика Молитви Особливості інших народів, країн, міст Пам'ятки культури, мистецтва, релігії Плекайте українське Політика сьогодні Політики у церковному житті Православне життя Православні свята Пропаганда християнського світогляду Реклама Робота Священного Синоду Роздуми на філософську тематику Святині православ'я Соціальна тематика Соціально-церковні події Т. Г. Шевченко Творчість письменників, художників… Традиції Українська діаспора УПА/постаті Фестивалі, виставки, читання тощо Хроніки єпархіальних подій Хроніки офіційних Церковних подій Церква сьогодні Всього\nКількість сторінок 14.3 7.1 8.1 3.2 4.7 21.6 35.3 1.0 12.7 8.6 13.2 2.6 8.0 47.2 10.3 16.4 25.8 0.5 23.0 3.0 10.9 10.1 9.5 28.8 28.4 98.4 8.4 9.5 41.6 31.1 128.2 28.5 2.0 50.4 7.8 0.5 4.7 20.1 18.6 37.6 10.9 851.9\n*Таблиця 7 (Розподіл підтем)\nВідсоток 1.7% 0.8% 0.9% 0.4% 0.6% 2.5% 4.1% 0.1% 1.5% 1.0% 1.5% 0.3% 0.9% 5.5% 1.2% 1.9% 3.0% 0.1% 2.7% 0.3% 1.3% 1.2% 1.1% 3.4% 3.3% 11.6% 1.0% 1.1% 4.9% 3.6% 15.0% 3.4% 0.2% 5.9% 0.9% 0.1% 0.6% 2.4% 2.2% 4.4% 1.3% 100.0%\n*Діаграма 2 (Розподіл підтем)\n3. Яким відсотком представлена кожна підтема у своїй тематичній категорії (вибірка – уся вибірка за тематичною категорією). •\nКультурно-мистецька тема Підтема Кіно Культура/мистецтво і православ'я Особливості інших народів, країн, міст Пам'ятки культури, мистецтва, релігії Література, музика Творчість письменників, художників… Традиції Фестивалі, виставки, читання тощо Всього\nКількість сторінок 10.3 16.4 23.0 3.0 25.8 50.4 7.8 20.1 156.5\nВідсоток 6.6% 10.5% 14.7% 1.9% 16.5% 32.2% 5.0% 12.8% 100.0%\n*Таблиця 8 (Розподіл підтем у культурно-мистецькій темі)\n*Діаграма 3 (Розподіл підтем у культурно-мистецькій темі)\nМіжконфесійна тематика Підтема З іншими релігіями світу З православними конфесіями З християнськими течіями/сектами Всього\nКількість сторінок 1.0 12.7 8.6 22.3\nВідсоток 4.5% 57.0% 38.6% 100.0%\n*Таблиця 9 (Розподіл підтем у міжконфесійній тематиці)\n*Діаграма 4 (Розподіл підтем у міжконфесійній тематиці)\nМорально-етична, виховна тематика Підтема Викриття "антихристиянства" Православне життя Пропаганда християнського світогляду Роздуми на філософську тематику Соціальна тематика Всього\nКількість сторінок 7.1 28.8 98.4 41.6 128.2 304.0\nВідсоток 2.3% 9.5% 32.4% 13.7% 42.2% 100.0%\n*Таблиця 10 (Розподіл підтем у морально-етичній, виховній тематиці)\n*Діаграма 5 (Розподіл підтем у морально-етичній, виховній тематиці)\nНаціонально-патріотична тематика Підтема Голодомор 1932-33 рр. Дисидентство/постаті ІІ Світова Війна Плекайте українське Т. Г. Шевченко Українська діаспора УПА/постаті Всього\nКількість сторінок 3.2 4.7 2.6 10.9 2.0 0.5 4.7 28.6\nВідсоток 11.0% 16.5% 9.1% 38.2% 7.0% 1.8% 16.5% 100.0%\n*Таблиця 11 (Розподіл підтем у національно-патріотичній тематиці)\n*Діаграма 6 (Розподіл підтем у національно-патріотичній тематиці)\nХристиянсько-проcвітницька, богословська Підтема Біблійні сюжети Житія святих Іконопис Історія православної церкви Молитви Православні свята Святині православ'я Всього\nКількість сторінок 14.3 35.3 8.0 47.2 0.5 28.4 31.1 164.6\nВідсоток 8.7% 21.5% 4.9% 28.6% 0.3% 17.2% 18.9% 100.0%\n*Таблиця 12 (Розподіл підтем у християнсько-просвітницькій тематиці)\n*Діаграма 7 (Розподіл підтем у християнсько-просвітницькій тематиці)\nЦерковні хроніки Підтема Єпископська хіротонія Звернення духовенства Політики у церковному житті Робота Священного Синоду Соціально-церковні події Хроніки єпархіальних подій Хроніки офіційних Церковних подій Всього\nКількість сторінок 21.6 13.2 9.5 9.5 28.5 18.6 37.6 138.5\nВідсоток 15.6% 9.5% 6.8% 6.9% 20.6% 13.5% 27.2% 100.0%\n*Таблиця 13 (Розподіл підтем у темі церковні хроніки)\n*Діаграма 8 (Розподіл підтем у темі церковні хроніки)\n4. Скільки відсотків припадає на кожну тематичну категорію у конкретному виданні (вибірка – усі публікації одного видання). Наша віра Тематична категорія Вірші Культурно-мистецька Міжконфесійні питання Морально-етична/виховна Національно-патріотична Політика сьогодні Християнсько-просвітницька/богословська Церква сьогодні Церковні хроніки Всього\nКількість сторінок 8.1 30.7 10.2 55.1 28.6 10.1 23.6 2.0 13.2 181.4\nВідсоток 4.4% 16.9% 5.6% 30.4% 15.7% 5.5% 13.0% 1.1% 7.3% 100.0%\n* Таблиця 14 (Розподіл тематичних категорій по виданню «Наша віра»)\n*Діаграма 9 (Розподіл тематичних категорій по виданню «Наша віра»)\n84 Отрок.ua Тематична категорія Культурно-мистецька Морально-етична/виховна Християнсько-просвітницька/богословська Всього\nКількість сторінок 96.6 199.3 51.6 347.5\nВідсоток 27.8% 57.4% 14.8% 100.0%\n* Таблиця 15 (Розподіл тематичних категорій по виданню «Отрок.ua»)\n*Діаграма 10 (Розподіл тематичних категорій по виданню «Отрок.ua»)\n85 Церковна православна газета Тематична категорія Культурно-мистецька Міжконфесійні питання Морально-етична/виховна Реклама Християнсько-просвітницька/богословська Церква сьогодні Церковні хроніки Всього\nКількість сторінок 29.2 12.2 49.6 8.4 89.4 9.0 125.3 323.0\nВідсоток 9.0% 3.8% 15.4% 2.6% 27.7% 2.8% 38.8% 100.0%\n*Таблиця16 (Розподіл тематичних категорій по виданню «Церковна православна газета»)\n*Діаграма 11 (Розподіл тематичних категорій по виданню «Церковна православна газета»)\n5. Скільки відсотків припадає на кожну підтему у конкретному виданні (вибірка – усі публікації одного видання). НВ Підтема Біблійні сюжети Вірші Голодомор 1932-33 рр. Дисидентство/постаті Житія святих З православними конфесіями З християнськими течіями/сектами Звернення духовенства ІІ Світова Війна Іконопис Історія православної церкви Кіно Культура/мистецтво і православ'я Пам'ятки культури, мистецтва, релігії Плекайте українське Політика сьогодні Православне життя Православні свята Пропаганда християнського світогляду Література, музика Роздуми на філософську тематику Святині православ'я Соціальна тематика Соціально-церковні події Т. Г. Шевченко Творчість письменників, художників… Традиції Українська діаспора УПА/постаті Фестивалі, виставки, читання тощо Хроніки офіційних Церковних подій Церква сьогодні Всього\nКількість сторінок 1.5 8.05 3.15 4.7 7.5 7.45 2.7 3.45 2.6 1 3.95 0.6 2.15 2.95 10.92 10.05 2.75 4.4 37.225 6.755 6.55 5.25 8.6 7.1 2 8.35 3.55 0.5 4.7 6.35 2.65 1.95 181.4\nВідсоток 0.8% 4.4% 1.7% 2.6% 4.1% 4.1% 1.5% 1.9% 1.4% 0.6% 2.2% 0.3% 1.2% 1.6% 6.0% 5.5% 1.5% 2.4% 20.5% 3.7% 3.6% 2.9% 4.7% 3.9% 1.1% 4.6% 2.0% 0.3% 2.6% 3.5% 1.5% 1.1% 100.0%\nКількість сторінок 11.0 16.0 4.0 5.5 16.2 25.0 25.3 12.7 49.0\nВідсоток 3.1% 4.5% 1.1% 1.6% 4.6% 7.1% 7.1% 3.6% 13.9%\nОтрок.ua Підтема Біблійні сюжети Житія святих Історія православної церкви Кіно Культура/мистецтво і православ'я Особливості інших народів, країн, міст Православне життя Православні свята Пропаганда християнського світогляду\n87 Література, музика Роздуми на філософську тематику Святині православ'я Соціальна тематика Творчість письменників, художників… Фестивалі, виставки, читання тощо Всього\n8.5 31.7 14.0 98.7 32.2 4.0 353.7\n2.4% 9.0% 4.0% 27.9% 9.1% 1.1% 100.0%\nКількість сторінок 1.8 7.1 21.6 14.8 1.0 5.3 5.9 9.7 7.0 39.2 3.7 0.1 0.5 9.5 10.0 10.0 16.2 8.4 8.0 9.5 0.7 16.2 15.6 21.4 0.9 4.2 12.3 18.6 35.0 9.0 323.0\nВідсоток 0.5% 2.2% 6.7% 4.6% 0.3% 1.6% 1.8% 3.0% 2.2% 12.1% 1.1% 0.0% 0.1% 2.9% 3.1% 3.1% 5.0% 2.6% 2.5% 2.9% 0.2% 5.0% 4.8% 6.6% 0.3% 1.3% 3.8% 5.8% 10.8% 2.8% 100.0%\nЦПГ Підтема Біблійні сюжети Викриття "антихристиянства" Єпископська хіротонія Житія святих З іншими релігіями світу З православними конфесіями З християнськими течіями/сектами Звернення духовенства Іконопис Історія православної церкви Кіно Культура/мистецтво і православ'я Молитви Політики у церковному житті Православне життя Православні свята Пропаганда християнського світогляду Реклама Література, музика Робота Священного Синоду Роздуми на філософську тематику Святині православ'я Соціальна тематика Соціально-церковні події Творчість письменників, художників… Традиції Фестивалі, виставки, читання тощо Хроніки єпархіальних подій Хроніки офіційних Церковних подій Церква сьогодні Всього\n*Таблиця 17 (Розподіл підтем по виданнях)\n6. Скільки відсотків припадає на кожен жанр (вибірка – усі публікації). Жанр Біографія Вірші Есей Житіє святих Життєва історія Замітка Звернення Звіт Звіт_аналітичний Інтерв'ю Колядки Коментар Конкурс Кореспонденція Лист Молитва Некролог Опитування Оповідання Переказ Питання-відповідь Проповідь Реклама Рекомендація Репортаж Рецензія Рецепти Спростування-вибачення Стаття Уривки з просвітницької літератури Уривки художніх творів Факт Церковний календар Цитування С.П. Всього\nКількість сторінок 11.9 8.3 30.3 19.1 33.7 85.6 37.7 34.1 9.8 72.6 1.5 3.5 0.7 2.1 9.4 1.1 3.8 6.4 22.3 5.8 34.9 12.6 6.7 12.1 18.9 43.0 2.0 0.2 275.1\nВідсоток 1.4% 1.0% 3.6% 2.2% 4.0% 10.1% 4.4% 4.0% 1.1% 8.5% 0.2% 0.4% 0.1% 0.3% 1.1% 0.1% 0.4% 0.8% 2.6% 0.7% 4.1% 1.5% 0.8% 1.4% 2.2% 5.0% 0.2% 0.0% 32.3%\n17.1 17.9 2.9 2.0 7.5\n2.0% 2.1% 0.3% 0.2% 0.9% 100.0%\n*Таблиця 18 (Розподіл жанрів)\n*Діаграма 12 (Розподіл жанрів)\n7. Скільки відсотків припадає на кожен жанр у конкретному виданні (вибірка – усі публікації одного видання). НВ Жанр Біографія Вірші Есей Житіє святих Життєва історія Замітка Звернення Звіт Звіт_аналітичний Інтерв'ю Колядки Коментар Кореспонденція Лист Молитва Некролог Оповідання Питання-відповідь Проповідь Реклама Рекомендація Репортаж Рецензія Стаття Уривки з просвітницької літератури Уривки художніх творів Факт Церковний календар Цитування С.П. Всього\nКількість сторінок 2.8 8.05 5.25 4.05 7.995 22.25 7.65 3.05 4.9 3.95 0.5 0.6 0.5 3.4 0.55 2 4.65 1.1 5.3 0.45 3.8 2.6 7.505 61.2 9.75 4.85 0.2 2 0.5 181.4\nВідсоток 1.5% 4.4% 2.9% 2.2% 4.4% 12.3% 4.2% 1.7% 2.7% 2.2% 0.3% 0.3% 0.3% 1.9% 0.3% 1.1% 2.6% 0.6% 2.9% 0.2% 2.1% 1.4% 4.1% 33.7% 5.4% 2.7% 0.1% 1.1% 0.3% 100.0%\nКількість сторінок 2.7 33.3 2.0 25.0 3.2 48.0 0.7 12.0 1.0 12.0 7.0 25.0\nВідсоток 0.8% 9.4% 0.6% 7.1% 0.9% 13.6% 0.2% 3.4% 0.3% 3.4% 2.0% 7.1%\nОтрок.ua Жанр Біографія Есей Житіє святих Життєва історія Замітка Інтерв'ю Коментар Лист Опитування Оповідання Переказ Питання-відповідь\n91 Рекомендація Репортаж Рецензія Стаття Уривки з просвітницької літератури Уривки художніх творів Цитування С.П. Всього\n5.5 9.9 42.0 95.9 14.6 12.0 2.0 353.7\n1.6% 2.8% 11.9% 27.1% 4.1% 3.4% 0.6% 100.0%\nКількість сторінок 4.4 0.2 10.0 1.2 53.1 30.1 31.0 4.9 26.6 1.0 0.8 0.7 1.6 0.5 1.8 2.4 13.1 1.8 6.8 7.3 6.3 4.3 1.2 7.5 2.0 0.2 98.9 1.0 2.7 323.0\nВідсоток 1.4% 0.1% 3.1% 0.4% 16.4% 9.3% 9.6% 1.5% 8.2% 0.3% 0.3% 0.2% 0.5% 0.2% 0.5% 0.7% 4.1% 0.5% 2.1% 2.3% 1.9% 1.3% 0.4% 2.3% 0.6% 0.1% 30.6% 0.3% 0.8% 100.0%\nЦПГ Жанр Біографія Вірші Житіє святих Життєва історія Замітка Звернення Звіт Звіт_аналітичний Інтерв'ю Колядки Коментар Конкурс Кореспонденція Молитва Некролог Опитування Оповідання Переказ Питання-відповідь Проповідь Реклама Рекомендація Репортаж Рецензія Рецепти Спростування-вибачення Стаття Уривки художніх творів Факт Всього\n*Таблиця 19 (Розподіл жанрів по виданнях)\n8. Відсоток публікацій у яких згадується митрополит Володимир Видання Наша віра Отрок.ua Церковна православна газета Всього\nКількість публікацій 2.7 0.0 244.4 247.1\nВідсоток 1.1% 0.0% 98.9% 100.0%\n*Таблиця 20 (Відсоток публікацій, де згадується митрополит Володимир)\n9. Згадування митрополита Володимира у кожному виданні Видання Наша віра Отрок.ua Церковна православна газета Загалом в середньому\nзгадування Митрополита Володимира 0.8% 0.0% 45.8% 25.5%\n*Таблиця 21 (Згадування митрополита Володимира у кожному виданні)\n10. Відсоток публікацій у яких цитується Святе Письмо. Видання Наша віра Отрок.ua Церковна православна газета Всього\nКількість публікацій 38.0 30.85 104 172.85\nВідсоток 22.0% 17.8% 60.2% 100.0%\n*Таблиця 23 (Відсоток публікацій, у яких цитується Святе Письмо)\n*Діаграма 13 (Відсоток публікацій, у яких цитується Святе Письмо)\n11. Цитування Святого Письма у кожному виданні Видання Наша віра Отрок.ua Церковна православна газета Загалом в середньому\nЦитування Святого Письма 11.6% 28.3% 19.5% 17.8%\n* Таблиця 24 (Цитування Святого Письма у кожному виданні) 12. Відсоток публікацій, в яких згадується Святе Письмо, розподілений по кожній тематичній категорії Тематична категорія Вірші Культурно-мистецька Міжконфесійні питання Морально-етична/виховна Національно-патріотична Політика сьогодні Реклама Християнсько-просвітницька/богословська Церква сьогодні Церковні хроніки Всього\nКількість публікацій 0.0 6.5 3.5 61.5 0 1 0 57.75 2.5 40.1 172.85\nВідсоток 0.0% 3.8% 2.0% 35.6% 0.0% 0.6% 0.0% 33.4% 1.4% 23.2% 100.0%\n*Таблиця 25 (Відсоток публікацій, в яких згадується Святе Письмо, розподілений по кожній тематичній категорії)\n*Діаграма 14 (Відсоток публікацій, в яких згадується Святе Письмо, розподілений по кожній тематичній категорії)\n13. Згадування Святого Письма у кожній тематичній категорії. Тематична категорія Вірші Культурно-мистецька Міжконфесійні питання Морально-етична/виховна Національно-патріотична Політика сьогодні Реклама Християнсько-просвітницька/богословська Церква сьогодні Церковні хроніки Загалом в середньому\nЦитування Святого Письма 0.0% 4.5% 10.7% 29.4% 0.0% 7.1% 0.0% 44.5% 17.2% 12.3% 17.8%\n*Таблиця 26 (Згадування Святого Письма у кожній тематичній категорії) 14. Відсоток публікацій у яких піднімається міжнародна тема Видання Наша віра Отрок.ua Церковна православна газета Всього\nКількість публікацій 13 1 45.42 59.42\nВідсоток 21.9% 1.7% 76.4% 100.0%\n* Таблиця 27 (Відсоток публікацій у яких піднімається міжнародна тема)\n*Діаграма 15 (Відсоток публікацій у яких піднімається міжнародна тема)\n15. Міжнародна тема у кожному виданні Видання Наша віра Отрок.ua Церковна православна газета Загалом в середньому\nМіжнародна тематика 11.6% 28.3% 19.5% 17.8%\n*Таблиця 28 (Міжнародна тема у кожному виданні)\n16. Відсоток публікацій у яких піднімається міжнародна тема по кожній тематичній категорії. М/н тема Тематична категорія Вірші Культурно-мистецька Міжконфесійні питання Морально-етична/виховна Національно-патріотична Політика сьогодні Реклама Християнсько-просвітницька/богословська Церква сьогодні Церковні хроніки Всього\nКількість публікацій 0.0 4 5 1 0 0 0 12 2 35.42 59.42\nВідсоток 0.0% 6.7% 8.4% 1.7% 0.0% 0.0% 0.0% 20.2% 3.4% 59.6% 100.0%\n*Таблиця 29 (Відсоток публікацій у яких піднімається міжнародна тема по кожній тематичній категорії)\n*Діаграма 16 (Відсоток публікацій у яких піднімається міжнародна тема по кожній тематичній категорії)\n17. Міжнародна тема у кожній тематичній категорії. Тематична категорія Вірші Культурно-мистецька Міжконфесійні питання Морально-етична/виховна Національно-патріотична Політика сьогодні Реклама Християнсько-просвітницька/богословська Церква сьогодні Церковні хроніки Загалом в середньому\nМіжнародна тематика 0.0% 4.5% 10.7% 29.4% 0.0% 7.1% 0.0% 44.5% 17.2% 12.3% 17.8%\n*Таблиця 30 (Міжнародна тема у кожній тематичній категорії)\nРозділ 4. Результати Отже, отримавши усі дані, що представлені у вигляді таблиць (№6-30) та діаграм (№1-16), що наведені у розділі 3.4, а також, зважаючи на результати проведених інтерв’ю (додатки 2, 3 та 4), можемо зробити наступні висновки. Тематичні категорії В\nпросвітницька / богословська (19%) та культурно-мистецька тематики (19%). З одного боку це прямо пов’язано з задачами, що ставлять собі релігійні видання, а саме – пропагувати християнський світогляд, пояснювати християнські догми та канони та давати аудиторії поштовх до розуміння тих чи інших культурносоціальних подій. Такі задачі чітко бачаться у тематиці, що переважає на сторінках релігійних видань. З іншого боку, такий тематичний розподіл, на нашу думку, пов’язаний з якісними змінами, що відбуваються останнім часом у православних часописах. Вони намагаються ставати ближчими до читача, а тому на їхніх сторінках підіймаються саме ті теми, що хвилюють віруючих людей. Як бачимо, церковні хроніки теж займають значний сегмент, але треба зазначити, що ця тематична категорія притаманна новинарним часописам. Так, з діаграми 11 видно, що у «Церковній православній газеті» ця тематика є основною і займає 39% усього матеріалу. При цьому, три вищеназвані категорії – християнсько-просвітницька, морально-етична та культурно-мистецька теж мають високий рейтинг. На наш погляд, це ознака позитивних змін, що відбуваються у новинарних часописах, адже вони, не дивлячись, на свою офіціозність та сухість, намагаються ставати «живішими» та ближчими для аудиторії. Так, за словами головного редактора «Церковної православної газети», отця Лонгіна (див. Додаток 2), редакція намагається розширяти коло своїх читачів. Скоро, буде вводитися сторінка для невіруючих людей (діалог\nвіруючого з невіруючим), майже в кожному номері видання намагається друкувати інтерв’ю. Хочу звернути увагу, що матеріали на тему міжконфесійних відносин складають лише 3% усього інформаційного простору.\nВ першу чергу, це\nпов’язано з особливістю релігійної преси, що кардинально різнить її зі світською – намагання уникати конфліктів та сенсацій.\nредактори усіх трьох видань. О. Лонгін: «Позиція Блаженнішого Володимира – обходити сенсації стороною». Євген Сверстюк: «Ми намагаємося давати мінімум\nзамовчування – це теж гріх, тому уникати повністю ми не можемо, іноді треба нагадувати». Такі позиції редакторів, знову ж таки, відбиваються на показниках, що були нами отримані. Так, міжконфесійна проблематика займає 5,6% простору газети «Наша віра», 0% у журналі «Отрок» і 3,8% у «Церковній православній газеті». А тематична категорія «політика сьогодні» складає лише 1% інформаційного простору досліджуваних видань. Хочеться зупинитися на національно-патріотичній тематиці часопису «Наша віра». Ця тематична категорія не притаманна двом іншим виданням, а тому мова йтиме лише про одне. Ця тема у виданні «Наша віра» складає 16% усіх матеріалів (див. діаграму 6). Вона виражається у патріотичних матеріалах, що закликають плекати українське: мову, національну гідність, історію (38%), в публікаціях про УПА (17%), про дисидентський рух (16%), про голодомор (11%) та ІІ Світову війну (9%). Часто на сторінках видання підіймаються теми, що стосуються Т. Г. Шевченка (7%). Поява патріотичної тематики на сторінках видання «Наша віра» тісно пов’язана з постаттю її засновника та редактора, Євгена Сверстюка (націоналіст, дисидент, пережив арешт за свою творчу діяльність). Як говорить пан Євген: «Нести національну ідею – це справа кількох людей. Тих, що самі пережили багато за свої вподобання, що пройшли\nшколу тих років». Власне, ці слова пояснюють чому на сторінках «Нашої віри» висвітлення національно-патріотичної теми займає 16%. Цікавою є тематична категорія «Вірші» (1%), що зустрічається у «Нашій вірі» (4,4% ). За тематикою, вірші поділяються на дві категорії: вірші про релігійні свята, про Бога та вірші на патріотичну тематику про красу мови, про Україну тощо. Переважна більшість віршів – це вірші читачів, що надходять до редакції. Окрім того, на діаграмі 1, присутня така умовна «тематична категорія», як реклама. Зустріти рекламу на сторінках православних видань можна рідко, при цьому вона несе суто релігійних характер: це реклама церковних крамниць, паломницьких центрів, анонси православних каналів та передач. Реклами іншого (нерелігійного) змісту на сторінках видань не має. Підтеми Стосовно підтем, з діаграми 2 видно, що найбільший рейтинг має соціальна підтема (15%). На другому місці знаходиться підтема – пропаганда християнського світогляду (11,6%). Обидві підтеми відносяться до моральноетичної тематичної категорії. Як вже зазначалося вище, це зумовлено тим, що релігійні видання намагаються нести християнські істини та відповідати на найчастіші запитання своєї аудиторії. Цим і зумовлений такий розподіл підтем. Значне місце займають такі підтеми, як історія православної Церкви, роздуми на філософську тематику, творчість письменників, художників, житія Святих та хроніки офіційних Церковних подій. При цьому, зовсім незначний обсяг інформаційного\n«антихристиянства», міжконфесійним питанням, політиці та іншим. Тематична палітра релігійних видань і відрізняє цю пресу від світської. Хочеться звернути увагу на існування в православній періодиці таких непритаманних світській пресі тем, як житія святих (4,1%), біблійні сюжети (1,7%), історія православної церкви (5,5%), православні свята (3,3%), молитви\n(повідомлення про хіротонію нового єпископа)\nз’являється у новинарному виданні і має чітко визначену структуру, що ніколи не змінюється. З діаграм 3-8 видно, які підтеми найбільш характерні для своїх тематичних категорій. - У культурно-мистецькій тематиці найбільшу увагу приділяють матеріалам, що аналізують творчість письменників та діячів культури. Також, багато уваги зосереджено на темі літератури. Розкриваються особливості інших країн та народів. -\nправославних церков. - Для хронік церковного життя є характерним те, що поряд з офіційними церковними подіями активно коментуються теми соціально-церковного характеру, що теж, свідчить про намагання редакції бути цікавими та ближчими до читача. Жанри Аналізуючи діаграму 12 та таблицю 19, можна зробити наступні висновки. Найчастіше журналісти релігійних видань звертаються до жанру «стаття» (32,3%). Досить частими є жанри: замітка (10,1%), інтерв’ю (8,5%), рецензія (5%), звіт (4%), звернення (4,4%), життєві історії (4%) та есеї (3,6%). Замітка характерна для новинарних видань, у публіцистичних зустрічається рідко. Натомість, дуже мало, на наш погляд, використовується жанр репортажу (2,2%), рідко з’являються аналітичні звіти (1,1%), коментарі (0,4%). З огляду на пророблену роботу, характерною відмінністю новинарних та публіцистичних видань, є наявність у них аналітики. Так, «Церковна православна газета» частіше носить звітний характер, аніж аналітичний. Наприклад, такий жанр, як звіт з’являться там у 9,6% випадків, натомість\nаналітичний звіт – у 1,5%. В публіцистичних виданнях – навпаки, частіше трапляються ґрунтовні статті з глибоким аналізом якоїсь проблеми (наприклад, аналіз творчості літературних чи культурних діячів, рецензії тощо ). Окрім того, релігійні видання (як публіцистичні так і новинарні) характерні тим, що на їх сторінках розміщують уривки з художньої та просвітницької літератури, причому переважає просвітницька. Нечасто, але все ж трапляється жанр опитування (0,8%). Зважаючи на інтерв’ю з редактором «Церковної православної газети», о. Лонгіном, можна стверджувати, що поява такого жанру, як опитування – це нещодавня практика, яка є кроком до якісного покращення видання. Такий же висновок, можна зробити про присутність такого жанру, як рецензія (4,1%). Найчастіше вона з’являється у виданні «Отрок», де люблять коментувати різні твори літератури. Таке рідке використання репортажу о. Лонгін аргументував тим, що в релігійній пресі поки що є дефіцит професійних кадрів. «Важко знайти людину, що була б православною з освітою журналіста. Доводиться вичитувати тексти і часто переписувати їх. Якби у нас було більше авторів, ми б частіше зверталися до репортажного жанру. Натомість, ми поки що вводимо інтерв’ю. Намагаємося друкувати у кожному номері». Натомість, о. Іона (журнал «Отрок») погоджується з твердженням про недостачу авторів, але вважає, що журналістська освіта не дає людині таланту. Якщо, проаналізувати дані з таблиці 19, журнал «Отрок» найчастіше використовує репортаж (2,8%), а «Церковна православна газета» - найрідше (0,4%). Згадування Митрополита Володимира До\nМитрополита Володимира». Зупинка саме на цій духовній постаті зумовлена тим, що згадування духовенства у релігійній пресі властиво, переважно новинарним виданням. Оскільки представником таких видань була обрана «Церковна православна газета» - офіційний орган УПЦ МП, а одним з її\nзавдань є висвітлювати діяльність Митрополита Володимира, тому відразу, при аналізі, було помічено, що ця особа згадується дуже часто. Робити відповідну зупинку на інших священнослужителях не мало рації, оскільки а ні видання «Наша віра», а ні «Отрок.ua» на постатях духовенства не зосереджуються. Це підтверджують і результати. 98% серед усіх матеріалів, в яких згадується ця постать належать «Церковній православній газеті». Таким чином, у ній, він згадується у 45,8% матеріалів. Як з’ясувалося під час інтерв’ю з головним редактором, отцем Лонгіном, видання є офіційним, а тому висвітлює усі події, що пов’язані з Предстоятелем (дивись Додаток 2). Цитування Святого Письма Релігійна преса характерна тим, що часто у публікаціях цитується Святе Письмо. Ми вирішили виразити це у кількісних показниках. Так, з таблиць 23-27 можна зробити наступні висновки: -\n«Церковну православну газету» (60%) і приблизно однакова на публіцистичні видання (22% і 18%). -\nПри цьому, максимальна частота цитування Святого Письма у\nсамих виданнях припадає на журнал «Отрок» (28,3% публікацій містять цитування). цитування\nОкрім цього, ми проаналізували, в яких темах вдаються до найчастіше.\nхристиянсько-просвітницькій (33,4%) та у церковних хроніках (23,2%). -\nПричому, у християнсько-просвітницькій – 44,5% усіх\nматеріалів містять цитування, у морально-етичній - 29,4%, у церковних хроніках – 12,3%.\nМіжнародна тематика Об’єктом дослідження стала, зокрема, міжнародна тематика у церковних ЗМІ. Як виявилося (див. таблиці 27-30): -\nНайчастіше, міжнародна тематика підіймається у «Церковній\nправославній газеті» (76%). Натомість в публіцистичних виданнях ця тема – досить рідкісна. -\nМіжнародна тематика найчастіше піднімається серед таких\nтематичних категоріях, як церковні хроніки (59,6%), та у християнськопросвітницькій (20,2%).\nВисновки В роботі нам вдалося прослідкувати за розвитком релігійної преси в Україні від моменту її зародження до сьогодення, виділити періоди її розвитку, зосередитися на сучасному стані православної преси, окреслити можливі перспективи для цієї сфери журналістики. Ми провели дослідження, метою якого було виявити тематично-жанрові особливості релігійної періодики, окрім того, зосередили увагу на деяких її особливостях. Таким чином, ми дійшли до наступних висновків. Близько одного відсотка сучасної періодики України – є православною. Говорячи про динаміку розвитку релігійної преси в Україні можна визначити наступні 4 періоди: зародження (1837 рік) та активний розвиток (кінець ХІХ початок ХХ століття); повний занепад за часів радянської влади та розквіт православної періодики у незалежній Україні. Початок 90-их позначений нестабільністю системі православної преси. Так, на думку дослідників цієї теми, на кінець 1993 р. стабільної мережі релігійної преси у всеукраїнському масштабі не було. Більшість видань, минаючи лише «Наша віра», знаходилися не просто на стадії становлення, а всього лише у фазі зародження. З роками, інтерес до релігії у суспільстві зростав. За матеріалами доповіді Міжнародної організації релігійної свободи, 75,2% мешканців нашої країни вважають себе віруючими; 37,4% громадян активно відвідують церкву та різні релігійні зібрання [27, с.12]. Звичайно, це вагомий фактор стрімкого розвитку релігійного друку. Так за даними статистики, у період з 1993 до 2001 року, кількість релігійних видань зросла в Україні майже у 7 разів. Якщо на початку 1990-их, активніше розвивалася преса УАПЦ, то в другій половині 1990-их, провідне місце зайняла УПЦ МП. Натомість, УАПЦ посіла третє місце.\nСпільною рисою усіх православних ЗМІ було те, що матеріальна база конфесійних видань була слабкою. З відси, недотримання періодичності виходу багатьох видань, погана якість, а часом і непрофесіоналізм релігійних ЗМІ. Релігійна преса на зламі тисячоліть почала займати\nпозицію в інформаційному просторі суспільства. Релігійні видання розширяли коло своєї аудиторії. Окрім офіційних видань, де друкувалася переважно церковна хроніка, з’явилися й спеціалізовані пресові органи: для військових, для віруючої інтелігенції, для молоді та дітей,\nДніпропетровську почали виходити часописи для родини, для невіруючих. Сьогодні, найбільша кількість релігійних видань України виходить у Києві,\nу Львівській і Дніпропетровській областях (переважно у Львові та\nКіровоградська, Одеська, Полтавська та Черкаська області. Більшість видань загальнодержавні, і видаються українською та російською мовами. Як виняток, журнал «Світильник» (м. Чернівці), що видається українською та румунською, газета «Православный собеседник» (м. Тульчин), що друкується українською, російською та старослов’янською та «Вісник прес-служби», який виходить зокрема англійською мовою. За періодичністю, видання можна поділити на ті, що виходять щотижня, раз на два тижні, раз на місяць, раз на два місяці, раз у квартал, раз у півроку, щороку. Переважна більшість видань виходять щомісяця. Що стосується тиражу, то мінімальний тираж – 500 примірників («Андреевский вестник» та «Світильник»), максимальний – 30 000 примірників («Церковна православна газета», «Православне слово», «Спасите наши души»). В середньому, тираж варіюється від 1000 до 3000 примірників.\nСеред джерел інформації, що стосується новин життя церкви та єпархій, можна виділити наступні: -\nпрес-служби (УПЦ МП, УПЦ КП та УАПЦ);\nінформаційна служба України. Специфіка роботи православної преси – уникати скандалів, сенсацій, конфліктних тем, словом, всього того, що привертає увагу світських ЗМІ. Отже, одна з важливих задач православних журналістів – вміти подати матеріал, що не вирізняється сенсаційністю, так, аби це було цікаво читати аудиторії. Тому, професіоналізм та володіння словом релігійних журналістів відіграє провідну роль в розвитку цього сегменту інформаційного простору. Попри те, на сьогоднішній день, фахівців релігійним ЗМІ не вистачає. Зважаючи на це, розробляються спеціальні курси, тренінги, що покликані підвищувати рівень професіоналізму працівників релігійних медіа. В якості заохочення, проводяться щорічні конкурси на кращі церковні видання, що нагороджуються грамотами Предстоятеля Церкви, премією «Золоте перо» Прес-служби. Зараз характерним є об’єднавчий процес християнських журналістів з метою співпраці та допомоги одне одному. Яскравий приклад тому, утворена в 2004 р. асоціація «Ново медіа», нещодавній круглий стіл темою якого було створення гільдії християнських журналістів. Що стосується тематично-жанрової специфіки релігійних ЗМІ, яка була об’єктом нашого дослідження, то ми дійшли до таких результатів. • Тематичні категорії\nпріоритетними є: морально-етична (36%), християнсько-просвітницька (19%) та культурно-мистецька тематики (19%). З одного боку це прямо пов’язано з задачами, що ставлять собі релігійні видання, а саме – пропагувати християнський світогляд, пояснювати християнські догми та канони та давати аудиторії поштовх до розуміння тих чи інших культурно-соціальних подій. З іншого боку, такий тематичний розподіл, на нашу думку, пов’язаний з якісними змінами, що відбуваються у православних часописах. Вони намагаються ставати ближчими до читача, а тому на їхніх сторінках підіймаються ті теми, що хвилюють віруючих людей. - Церковні хроніки займають теж значний сегмент, але треба зазначити, що ця тематична категорія притаманна новинарним часописам. Так, у «Церковній православній газеті» вона є основною і займає 39% усього матеріалу. При цьому, три вищезгадані категорії – християнсько-просвітницька, морально-етична та культурно-мистецька теж мають високий рейтинг. На наш погляд, це ознака позитивних змін, що відбуваються у новинарних часописах, адже вони, не дивлячись, на свою офіціозність та сухість, намагаються ставати «живішими» та ближчими для аудиторії. - Хочемо звернути увагу, що матеріали на тему міжконфесійних відносин складають лише 3% усього інформаційного простору.\nпов’язано з особливістю релігійної преси, що кардинально різнить її зі світською – намагання уникати конфліктів та сенсацій. Так, міжконфесійна проблематика займає 5,6% простору газети «Наша віра», 0% у журналі «Отрок» і 3,8% у «Церковній православній газеті». А тематична категорія «політика сьогодні» складає лише 1% інформаційного простору досліджуваних видань. - Хочеться зупинитися на національно-патріотичній тематиці часопису «Наша віра» (дана тематична категорія не притаманна двом іншим виданням, а тому мова йтиме лише про одне). Ця тема у виданні «Наша віра» складає 16% усіх матеріалів. Вона виражається у патріотичних матеріалах, що закликають\nплекати українське: мову, національну гідність, історію (38%), в публікаціях про УПА (17%), про дисидентський рух (16%), про голодомор (11%) та ІІ Світову війну (9%). Часто на сторінках видання підіймаються теми, що стосуються Т. Г. Шевченка (7%). Поява такої тематичної категорії на сторінках видання «Наша віра» тісно пов’язана з постаттю її засновника та редактора, Євгена Сверстюка (націоналіст, дисидент, пережив арешт за свою творчу діяльність). Як говорить пан Євген: «Нести національну ідею – це справа кількох людей. Тих, що самі пережили багато за свої вподобання, що пройшли школу тих років». - Цікавою є тематична категорія «Вірші» (1%), що зустрічається у «Нашій вірі» (4,4% ). За тематикою, вірші поділяються на дві категорії: вірші про релігійні свята, про Бога та вірші на патріотичну тематику про красу мови, про України тощо. Переважна більшість віршів – це вірші читачів, що надходять до редакції. Окрім того, у переліку тем присутня така умовна «тематична категорія», як реклама. Реклама на сторінках православних видань з’являється рідко і несе релігійних характер: це реклама церковних крамниць, паломницьких центрів, анонси православних каналів та передач. Реклами іншого (нерелігійного) змісту на сторінках видань не має. • Підтеми З діаграми 2 (у розділі 3.4) видно, що найбільший рейтинг має соціальна підтема (15%). На другому місці знаходиться підтема – пропаганда християнського світогляду (11,6%). Обидві підтеми відносяться до моральноетичної тематичної категорії. Як вже зазначалося вище, це зумовлено тим, що релігійні видання намагаються нести християнські істини та відповідати на найчастіші запитання своєї аудиторії. Значне місце займають такі підтеми, як історія православної Церкви, роздуми на філософську тематику, творчість письменників, художників, житія Святих та хроніки офіційних Церковних подій. При цьому, зовсім незначний\nобсяг інформаційного простору приділяється таким підтемам, як викриття «антихристиянства», міжконфесійним питанням, політиці та іншим. Тематична палітра релігійних видань відрізняє цю пресу від світської. Хочеться звернути увагу на існування в православній періодиці таких непритаманних світській пресі тем, як житія святих (4,1%), біблійні сюжети (1,7%), історія православної церкви (5,5%), православні свята (3,3%), молитви (0,1%), єпископська хіротонія (2,5%) тощо. • Жанри Найчастіше журналісти релігійних видань звертаються до жанру «стаття» (32,3%). Досить частими є жанри: замітка (10,1%), інтерв’ю (8,5%), рецензія (5%), звіт (4%), звернення (4,4%), життєві історії (4%) та есеї (3,6%). Замітка характерна для новинарних видань, у публіцистичних зустрічається рідко. Натомість, дуже мало, на наш погляд, використовується жанр репортажу (2,2%), рідко з’являються аналітичні звіти (1,1%), коментарі (0,4%). Характерною відмінністю новинарних та публіцистичних видань, є наявність у них аналітики. Так, «Церковна православна газета» частіше носить звітний характер, аніж аналітичний. Наприклад, такий жанр, як звіт з’являться там у 9,6% випадків, натомість аналітичний звіт – у 1,5%. В публіцистичних виданнях – навпаки, частіше трапляються ґрунтовні статті з глибоким аналізом якоїсь проблеми (наприклад, аналіз творчості літературних чи культурних діячів, рецензії тощо). Окрім того, релігійні видання (як публіцистичні так і новинарні) характерні тим, що на їх сторінках розміщують уривки з художньої та просвітницької літератури. Нечасто, але трапляється жанр опитування (0,8%). На наш погляд поява вказаних жанрів – це нещодавня практика, яка є кроком до якісного покращення видання. Такий же висновок, можна зробити про присутність такого жанру, як рецензія (4,1%).\nТаке рідке використання репортажу о. Лонгін аргументував тим, що в релігійній пресі поки що є дефіцит професійних кадрів. «Важко знайти людину, що була б православною з освітою журналіста. Доводиться вичитувати тексти і часто переписувати їх. Якби у нас було більше авторів, ми б частіше зверталися до репортажного жанру. Натомість, ми поки що вводимо інтерв’ю. Намагаємося друкувати у кожному номері». • Згадування Митрополита Володимира До\nМитрополита Володимира». Зупинка саме на цій духовній постаті зумовлена тим, що згадування духовенства у релігійній пресі властиво, переважно новинарним виданням. Оскільки представником таких видань була обрана «Церковна православна газета» - офіційний орган УПЦ МП, а одним з її завдань є висвітлювати діяльність Митрополита Володимира, тому відразу, при аналізі, було помічено, що ця особа згадується дуже часто. Робити відповідну зупинку на інших священнослужителях не мало рації, оскільки а ні видання «Наша віра», а ні «Отрок.ua» на постатях духовенства не зосереджуються. Це підтверджують і результати. 98% серед усіх матеріалів, в яких згадується ця постать належать «Церковній православній газеті». Таким чином, у ній, він згадується у 45,8% матеріалів. • Цитування Святого Письма Релігійна преса характерна тим, що часто у публікаціях цитується Святе Письмо. Ми вирішили виразити це у кількісних показниках. Так, з таблиць 23-27 можна зробити наступні висновки: -\nНайбільша кількість цитувань припадає на новинарну «Церковну\nправославну газету» (60%) і приблизно однакова на публіцистичні видання (22% і 18%). -\nОкрім цього, ми проаналізували, в яких темах вдаються до\nцитування найчастіше. Виявилося, у морально-етичній (35,6%), християнськопросвітницькій (33,4%) та у церковних хроніках (23,2%).\nтематичних категоріях, як церковні хроніки (59,6%), та у християнськопросвітницькій (20,2%). «Релігійна журналістика – це твердження правди, - сказав редактор православного культурно-просвітницького часопису «Наша віра», - і тут неважливо, хто її проголошує. Коли у світській журналістиці виходять матеріали такого роду - для мене вони теж частина релігійної журналістики». Подібне розуміння терміну релігійна журналістика, можна вважати високою метою до якої журналістика прагне. Для досягнення цієї мети необхідно, аби в перспективі ці дві течії журналістики: світська та релігійна, ставали все більш наближеними, переймаючи при цьому кращі сторони одна одної. На сьогоднішній день – вони є суттєво різними, як за формою, так і за змістом, за своїми редакційними принципами. При цьому, чим далі, тим з більшою певністю можна говорити про виокремлення та розвиток такого сегменту журналістики, як релігійна журналістика. Таким чином, підводячи підсумки, виділимо характерні риси та особливості сучасної православної періодики. 1. Православна періодика складає 1,25% усієї періодики України. 2. У більшості випадків церковна преса є приналежною до певної конфесії. 3. Як правило, головний редактор релігійного видання – це людина, що має священний сан.\n4. Контент релігійних видань обмежується внутрішньою цензурою церкви. 5. Часто видання дуже обмежені у фінансуванні. Так, на початку 90-их недостатня\nрелігійних видань. Сьогодні, ця проблема стоїть вже не так гостро, але вона існує, а це тягне за собою ряд інших проблем. 6. Проблемою з якою стикаються релігійні ЗМІ – некваліфікованість кадрів. Рідко, в редакціях православних часописів працюють люди з освітою журналіста. Це спричинило появу навчальних курсів, що направлені на підвищення професійного рівня журналістів, які працюють в релігійних ЗМІ. 7. Недолік\nособливості контенту релігійної періодики. Так, у релігійних виданнях мало репортажу, натомість багато заміток. Особливо, у новинарних виданнях переважають звіти про події, замість їхнього аналізу. 8. Сучасною тенденцією у релігійній пресі – є поглиблення тематики, спроба зацікавити читача темами, що його хвилюють. Так, найчастішою тематичною категорією, що підіймається у релігійній пресі є морально-етична тема (36%), що підіймає хвилюючі соціальні питання та дає на них відповіді, що направлена на формування у людини християнського світогляду. 9. Особливість подачі матеріалу у православній пресі – уникання скандалів, сенсацій, конфліктів. Цим зумовлений той факт, що серед досліджуваних видань темі міжконфесійних відносин відводиться лише 3% усього інформаційного простору. Сучасна релігійна преса активно розвивається. Про це свідчать новоутворені організації релігійних журналістів, круглі столи, які проходять з\nцієї теми, численні фестивалі та конкурси серед релігійних ЗМІ. На це вказує покращення якості та стилю оформлення релігійних видань, розширення тематики. На українському ринку православної періодики з’являються видання, що стають переможцями різних конкурсів не лише в Україні, але і закордоном. Яскравий приклад тому, журнал «Отрок.ua», що визнаний у 2008 році у Москві кращим молодіжним виданням. Ці та інші факти є свідченням того, що православна преса України розвивається і стає все більш помітним елементом загального медіапростору в суспільстві.\nСучасна церковна преса в Україні: проблематика та зміст// Вісник\nЛьвівського університету: серія журналістика. - Вип.23 – Львів: ЛНУ ім. І. Франка, 2003. – С.257–269. 2.\nЮраш А. В. Тенденції становлення модерної релігійної преси: нова\nякість чи рецидив тоталітарного мислення // Українська журналістика: формування сучасного обличчя. — Л.: Світ, 1993. — С. 22-31. 3.\nПравославна преса України 1900-1917 рр.: класифікація та\nсистематизація // Збірник праць Науково-дослідного центру періодики. Випуск 8. Львів-2000, ст. 52-70. 6.\nРелігійна періодика Волині в контексті проблеми толерантності//\nконференція 2005р. – С. 93-100. 7.\nДіалог церкви і держави: концептуальні проблеми (на матеріалі\nжурналістики,19 том, 2005 рік 8.\nВісник Київського Університету. Серія: журналістика, 2005, вип.13\nВ.И. Вернадского. Серия «Филология». – Том 19. – 2006. – № 5. – С. 53–59. 10. Науковий збірник ІЖ: журналістика 2007, вип. 6. 11.\nЮраш А. В. Українська Церква в контексті сучасних політико-\nконфесійних та комунікативних процесів (історико-політологічний аспект). — Дис. канд. політ. наук: 23.00.01 / Львів. держ. ун-т ім. І. Франка. — Л., 1996. 12. Скленар І. Сучасна церковна преса в Україні: головна проблематика // Вісник Львівського університету. Серія Журналістика. – 2003. – Вип. 23. – С. 258–259.\n13. Скленар І. Церква і засоби масової інформації // Вісник Львівського ун-ту. Серія: журналістика. — 2001. — Вип. 21. — С. 218-223. 14. Скленар І. Християнський часопис «Місіонар» як взірець сучасного релігійного видання журнального типу // Вісник Львівського ун-ту. Серія: журналістика. — 2003. — Вип. 22. — С. 324-335. 15. Баршай С. Преса Української Православної Церкви на зламі тисячоліть: столичні видання // Вісник Київського ун-ту. Серія журналістика. — 2001. — Вип. 9. — С. 21-22. 16. Крупський І. Українська релігійно-церковна періодика і проблеми національного державотворення // Збірник праць Науково-дослідного центру періодики / НАН України. ЛНБ ім. В. Стефаника. Науково-дослідний центр періодики. – Львів, 1995. – Вип. 6. – С. 395–399. 17. Антошевський Т. Релігійні мас-медіа в Україні. 18. Мас-медіа Церков і релігійних організацій в Україні: до методики вивчення і викладання// Журналістика-2005 в контексті сучасних професійних стандартів та трансформації журналістської освіти. Міжнародна науковопрактична конференція 2005р. – С. 93-100. 19. Канчалаба О. Релігійно-церковна періодика XIX – першої половини XX ст. у фондах ЛНБ ім.. В. Стефаника НАН України // Українська періодика: історія і сучасність, за ред. М. М. Романюка, Львів-2000, С. 189-193. 20. Православна церковна періодика: вчора, сьогодні, завтра // Церковна православна газета. – Київ-2007. - №14(190), С. 6-7. 21. Архиепископ Питирим: «Меня арестовали прямо во Владимирском соборе» // «Киевские ведомости». – Київ-1996, 12 жовтня. 22. Колодний А. М., Філіпович Л. О. Проблемний огляд журналу «Православний вісник», Київ-1989, C. 1-32. 23. Православна періодика в Україні // Людина і світ. – Київ-2001, №4, С. 28-31\n24. Мас-медіа, школа і церква, як суспільні фактори утвердження // Релігійна свобода, - Київ-2001, №5, С. 11. 25. Мас-медіа, школа і церква, як суспільні фактори утвердження // Релігійна свобода, - Київ-2001, №5, С. 66-76 26. Преса православної Волині: тематичний аспект (за матеріалами часописів «Дзвони Волині», «Волинь православна») // Українська періодика: історія і сучасність, - Львів-2005, С. 522-524. 27. Мас-медіа України: проблеми релігії // In medias res. Збірник наукових праць. - Дніпропетровськ-2007, С.12-18. 28. Бойко А. А.\n«Тематичні аспекти релігійної проблематики в\nукраїнських мас-медіа: проблема комунікативного впливу на аудиторію». 29. http://www.risu.org.ua/ukr/religion.and.society/interview/article;22415/ 30. http://novomedia.org/ 31. http://asd.in.ua/2008/04/10/religiini_zhurnalisti_hochut_utvoriti_svoyu_ hildiyu_i_proponuyut_rekomendacii_svitskim_kolegam.html 32. http://www.business.ua/i586/a20871/ 33. «Преса реклама поліграфія: Довідник-каталог. 2007», Київ-2007.\nОксюк Ольга - диплом, 2008\nКваліфікаційна робота: "ТЕМАТИЧНО-ЖАНРОВА СПЕЦИФІКА СУЧАСНИХ ПРАВОСЛАВНИХ КОНФЕСІЙНИХ ЧАСОПИСІВ В УКРАЇНІ", Могилянська школа журналістики,...