Інтернет магазин чоловічого взуття та одягу SKADI для активного відпочинку\nРаді вітати Вас в інтернет магазині SKADI!\nskadi-shoes.com - фірмовий інтернет магазин одягу та взуття для мисливців, рибалок, любителів активного відпочинку від відомого українського виробника SKADI.\nКомпанія SKADI почала масове виробництво взуття, одягу і спорядження для екіпіровки любителів активного відпочинку і охоронних структур в 2015 році в місті Харкові.\nКомпанія на сьогодні входить до п'ятірки лідерів по виробництву одягу, взуття та галантереї для мисливців і рибалок. Вся продукція виготовляється з високоякісних матеріалів і на сучасному обладнанні.\nВикористовуючи передові методи виробництва нам вдається виробляти товари високої якості за ціною, яка конкурує із зарубіжними аналогами. Ми приділяємо дуже велику увагу співвідношенню ціна / якість і при цьому використовуємо тільки якісні і сучасні матеріали від перевірених роками постачальників. Контроль якості здійснюється на всіх етапах виробництва, починаючи з приймання сировини до моменту відправки товару клієнту.\nНові моделі розробляються на основі побажань клієнтів і проходять випробування в реальних умовах. Асортимент включає в себе велику кількість моделей продукції, що випускаються в різних кольорах, матеріалах і розмірах, які розробляються спеціальною лабораторією і тестуються професійними мисливцями і рибалками.\nskadi-shoes.com - зручний інтернет магазин, який допомагає швидко приймати рішення і знаходити все необхідне. В даний момент на нашому сайті широко представлена продукція для екіпіровки не тільки для активного відпочинку. Наші моделі користуються попитом серед охороних та будівельних організацій, пожежних та війскових відомств.\nТакож у нас є лінійка взуття для підлітків та в розробці модельний ряд для жінок, які на достойному рівні з чоловіками ведуть активний спосіб життя.\nМи не збираємося на цьому зупинятися, і плануємо додавати новий асортимент, щоб задовольнити зростаючий попит нашою продукцією.\nЧому skadi-shoes.com - вигідний інтернет магазин?\n1.\tНеобмежені можливості вибору - асортимент, який весь час розширюється.\n2.\tЗручний online-каталог товарів - ми постаралися зробити наш інтернет магазин максимально зручним для вас. Інтуїтивно зрозумілий інтерфейс, логічна структура, швидкий пошук, фільтрація за характеристиками і вартості допоможуть швидко зорієнтуватися і зробити оптимальний вибір.\n3.\tПовна інформація про товари - в нашому інтернет-магазині є дані про всі характеристики товару: доступні забарвлення, фурнітура, технічні характеристики. Також ви можете задати питання нашим менеджерам щодо можливості індивідуальної комплектації і доопрацювання згідно з вашими побажаннями.\n4.\tПросте оформлення замовлення - система інтернет-магазину SKADI дозволяє легко здійснити замовлення. Для цього потрібно лише вибрати товар і виконати кілька простих кроків, які пропонує система.\n5.\tДоступність - інтернет-магазин SKADI адаптований до будь-яких пристроїв і орієнтований на комфорт замовника. Будь-які питання ви можете вирішити, звернувшись за телефоном до нашого фахівця, який з цього моменту буде закріплений як ваш персональний менеджер.\n6.\tІндивідуальний підхід - кожному клієнту ми надаємо максимальну індивідуальну увагу. Наші менеджери завжди готові надати повну інформацію про вибраний вами товар або знайти те, що вас цікавить.\n7.\tЗавдяки сайту інтернет-магазину skadi-shoes.com та підтримки менеджерів ви можете приймати важливі рішення про підбір необхідних вам товарів, не відволікаючись від свого звичайного розпорядку дня. Ми робимо всі можливі дії для вашого комфорту і економії вашого часу.\n8.\tМи постійно працюємо над розширенням асортименту, поліпшенням логістики, оптимізацією цін. Тільки у нас Ви знайдете якісне обслуговування при низьких цінах.\nВ нашому інтернет магазині ви можете вибрати одяг або взуття на любу пору року, які мають такі переваги:\n⦁\tАдаптовані до вітчизняного клімату.\n⦁\tВиготовлені з інноваційних матеріалів - ЕВА, екошкіра, міцна гума, водовідштовхувальні тканини, мембранне полотно.\n⦁\tНизькі ціни на чоловіче взуття для гірського туризму, трекінгу, полювання, риболовлі.\n⦁\tМоделі з різними типами фіксації на нозі, вшитими клапанами від бруду, вологи і пилу.\n⦁\tПрактичні костюми, знімні капюшони, рукава, спинки штанів - легко перетворити демісезонний одяг в універсальний.\n⦁\tМоделі не бояться перепаду температур, морозів, спеки, підвищеної вологості.\n⦁\tЗа екіпіровкою легко доглядати, не потрібно використовувати спеціальні засоби захисту, просочення. Моделі досить промити водою, протерти, просушити. При цьому немає ризику, що чоловіче легке взуття для активного відпочинку деформується, з'являться потертості, зміниться відтінок поверхні.\nКупівля практичних моделей - хороше вкладення, швидко окупиться, дозволить відмовитися від щорічного поновлення обмундирування.


Joint & Cartilage від BioTechUSA: купити в Києві та Україні (опис, як приймати, склад, відгуки, ціна)\nJoint & Cartilage від компанії BioTechUSA — це дієтична добавка для відновлення і підтримки здорового стану суглобів і зв'язок, до складу якої входять оптимальні дозування глюкозаміну, хондроїтину і метилсульфонілметану (MSM). Глюкозамін, хондроїтин та метилсульфонілметан — це три найбільш ефективних інгредієнти, комбінація яких є класичною формулою для підтримки здорового стану суглобів і зв'язок.\nГлюкозамін — це моносахарид, який виробляється хрящовою тканиною суглобів і є одним з основних структурних елементів сполучної тканини. Глюкозамін сприяє відновленню і зміцненню суглобів і зв'язок, а також сприяє зменшенню болів в суглобах. Хондроїтин підвищує міцність сполучної тканини, володіє протизапальною (зменшує запалення) і анельгезуючою (зменшує больові відчуття) дією, а також пригнічує активність ферментів, які руйнують сполучну тканину. Метилсульфонілметан (MSM) є з'єднанням, яке відноситься до класу сульфонів. Метилсульфонілметан (MSM) володіє потужною протизапальною дією, значно зменшуючи больові відчуття в суглобах і зв'язках.\nВ одній порції Joint & Cartilage від компанії BioTechUSA міститься 1200 міліграмів глюкозаміну, 400 міліграмів хондроїтину і 600 міліграмів метилсульфонілметану (MSM).\nJoint & Cartilage від BioTechUSA — це дієтична добавка, яка дозволить вам максимально швидко відновити суглоби і зв'язки після травм, а також зміцнити їх, зменшивши ймовірність отримання нових травм. Даний продукт може використовуватися як чоловіками, так і жінками.\nКупити Joint & Cartilage від BioTechUSA ви можете в інтернет-магазині спортивного харчування IronMuscles. Ціна Joint & Cartilage в нашому інтернет-магазині є однією з найнижчих на ринку спортивного харчування України.\nСпосіб застосування Joint & Cartilage: Приймайте 1 порцію (2 таблетки) на день, запиваючи водою.\nСклад Joint & Cartilage: глюкозамін сульфат, метилсульфонілметан, хондроїтин сульфат, ізомальт, стеаринова кислота, гідроксипропілметилцелюлоза.


Не всі липневі баштанні містять нітрати. Але як не помилитись із вибором? - Люди і проблеми | Expres.online\nНа ринках ціни на перші кавуни і дині щодня стають привабливішими. Чимало покупців вагаються: купувати соковиті ягідки чи ні? Бо ж поширена думка, що рівень нітратів у липневих кавунах і динях неминуче зашкалює. Чи справді це так?\n— В Україні активно вирощують ранньостиглі гібриди баштанних. Їх вегетаційний період — 65 — 80 діб, тож вони достигають у липні. Отож те, що всі липневі баштанні неякісні, — міф, — пояснює докторка сільськогосподарських наук Оксана Сергієнко, завідувачка відділу Інституту овочівництва і баштанництва НААНУ. — Ранньостиглі гібриди баштанних можна успішно культивувати без надміру агрохімікатів.\n— Як визначити, стигла ягода чи ні?\n— У кавуна поверхня має бути без матового нальоту, а малюнок на корі — чітким, не розпливчастим. При стисканні плід зсередини легенько потріскує. Типова ознака якості: місце, де до плоду кріпиться плодоніжка, у достиглого кавуна трохи ввігнуте. Якщо ж плодоніжка (хвостик) надто суха, це може означати, що плід — перестиглий.\n— Якщо є можливість, то раджу перед купівлею подивитися на плід у розрізі, — додає кандидат сільськогосподарських наук Ігор Дидів, доцент Національного аграрного університету. — У стиглого кавуна — цукриста, насиченого кольору м’якоть, темне насіння, характерний аромат.\nУ стиглого кавуна — цукриста, насиченого кольору м’якоть, темне насіння, характерний аромат.\nНестиглу диню видає нерівномірне забарвлення, багато зеленкуватих прожилок і плям на шкірці. Розрізавши диню, зверніть увагу на насіння, воно має бути зрілим, непорожнім, легко відходити від м’якоті. Чим яскравіша диня всередині, чим більше в ній каротину (ця речовина надає плодам оранжевого кольору) — тим вона стигліша.\n— Як зрозуміти, що липневі дині-кавуни не містять нітратів?\n— Вміст нітратів залежить від сумлінності та професійності виробника. Також зауважу, що надмір нітратів може бути і в липневих, і в серпневих баштанних, тож не варто думати, що всі кавуни чи дині у серпні — вільні від цих речовин.\nМаксимально допустимий вміст нітратів у баштанних — 60 мг на 1 кг. Попросіть у продавця відповідний сертифікат про те, що продукція — безпечна.\n— А якщо людина з’їла перенасичений нітратами кавун, що робити?\n— Через 4 — 6 годин у неї можуть з’явитися ознаки отруєння: нудота, сильне слиновиділення, блювання, пронос, загальна слабкість, запаморочення, порушення координації рухів аж до знепритомнення. Це свідчить про те, що азотні сполуки потрапили у кров, — каже Мирослав Гушул, фахівець з гігієни харчування. — Тоді негайно звертайтеся до лікаря!\n— Нагадайте, скільки можна з’їсти кавуна без шкоди для здоров’я?\n— До 250 — 300 грамів (орієнтовно 2 — 3 скибки) на добу. Зауважу, що зловживати кавунами не можна людям із цукровим діабетом, сечокам’яною хворобою (можуть зрушитися камені), гострими патологіями підшлункової залози, шлунка і кишківника, при хворобах серця, які супроводжуються затримкою рідини.


Ведуча Ольга Фреймут порівняла СРСР з мамою, яку не можна розлюбити\nДУМКА 15, Вересень 2019, 22:23 1823\nТелеведуча Ольга Фреймут разом із колегою Романом Кадеміним, з яким вони незабаром вийдуть у програмі «Роман з Ольгою» на телеканалі «Інтер», відповіли на питання в рамках конференції на «КП в Україні».\nКоментуючи своє працевлаштування на «Інтері», Фреймут заявила:\n«Коли люди піддаються стадному рефлексу, кажуть, «вона пішла на проросійський канал», це значить, що це не мій глядач. Мій глядач розбирається в ситуації. Він розуміє, де його дурять, а де – ні. Я, наприклад, не розумію, хто придумав заборонити показувати на Новий рік «Іронію долі, або З легким паром!».\nСРСР – це ж взагалі інша країна була. Це все одно, що сьогодні ви любите свою маму, а завтра вже ні, тому що вона щось зробила, що вам не сподобалося. Як можна миттєво розлюбити?!»\nТакож Ольга Фреймут зізналася, що після закриття шоу «Оля» на Новому каналі їй різні телеканали пропонували вести політичні ток-шоу, але вона відмовилася, бо вважає політичний жанр «брудним жанром».\nНагадаємо, раніше повідомлялося, що президентська партія “Слуга народу” ледь не скасувала указ СРСР про передачу Криму УРСР.\nЗ українців стягуватимуть податок, якщо вони... 22 Жовтня, 2021, 04:28 155\nПутін заявив, що з ЄС приїжджають... 22 Жовтня, 2021, 03:18 80\nПереведення годинників: коли Україна перейде на... 22 Жовтня, 2021, 02:30 4701\n“Слугам по ЗеСлугах”: чому президентська партія... 22 Жовтня, 2021, 02:14 95\nДепутати від “Слуги народу” обмінюються родичами,... 21 Жовтня, 2021, 23:08 78\nКоментарі для: Ведуча Ольга Фреймут порівняла СРСР з мамою, яку не можна розлюбити\nРаїса Карагезян :\n15.09.19 о 11:45 PM


Установка сонячних панелей від RADIAN\nОстаннім часом в Україні все більш популярним стає монтаж сонячних панелей на даху приватних житлових будинків. Ціни на електроенергію зростають, а якість енергопостачання, нажаль, залишає бажати кращого. Тому автономні системи енергопостачання – прекрасна альтернатива звичним джерелам електроенергії.\nОптимальним місцем установки сонячних панелей є дах. Всупереч поширеній думці про громіздкість конструкції та ненадійність такого способу монтажу, сонячні батареї на даху встановлюються швидко та безпечно. Виглядають сонячні панелі на даху також досить ергономічно. Крім того, завдяки такому розміщенню, не потрібно жертвувати дорогоцінними квадратними метрами земельної ділянки.\nМонтаж сонячних панелей – фінішний етап створення системи автономної сонячної електростанції для вашого будинку.\nВ процесі установки ми беремо до уваги найважливіший показник – міцність конструкції, на яку відбувається кріплення сонячних панелей. Крім того, обов’язково враховуємо розміщення панелей відносно сонця. Затіненість місцевості та кут нахилу суттєво впливають на енергоефективність системи. Оскільки для вироблення енергії батареям необхідне сонячне світло, то краще монтувати панелі з південного боку даху, де відсутні високі дерева або сусідні висотні будинки, які можуть затіняти сонячні батареї. Врахувавши всі особливості розміщення панелей, можна досягти найкращого результату для максимальної енергоефективності сонячних панелей.\nЯкщо ви ще вагаєтесь стосовно доцільності установки сонячних панелей на даху будинку – перегляньте ціни та акційні пропозиції на нашому сайті.\nПри купівлі сонячних панелей навряд вдасться заощадити, проте дорогі прилади, створені за передовими технологіями, в результаті окупають вкладені в них гроші. А згодом, не лише забезпечать енергетичну автономність вашого будинку, а й будуть приносити не малий прибуток.\nПроектування та установка сонячних панелей від компанії RADIAN абсолютно точно стане вдалим рішенням для вашого будинку або дачі. Наші переваги:\nТому не зволікайте, а обирайте оптимальний варіант установки сонячних панелей для своєї енергетичної незалежності!


Місце народження: м. Надвірна Івано-Франківська обл.\nБіографія. Працює в жанрі живопису, графіки та інсталяції. Проживає в м. Ужгород.\nВадим Харабарук - представник мистецької фармації поптранс, в якій "поп" - свідчення гри із звичними стереотипами, "транс" - гра в підсвідоме. Творчість митця наповнена нашаруванням підтекстів: він не дає нам прямих відповідей на одвічні питання, а вдається до гри узагальнень і цим спонукає до роздумів.\nВже кілька років митець поєднує свою образотворчу практику з кінематографом. Серія його робіт "Кінець фільмів" містить змонтовані в певному ритмі кадри тривалих подорожей, що відтворюють специфіку кожного з них. Від цих робіт створюється враження - злиття сюжетів та деієрхізація образів. У порівнянні з фільмом, який сприймається як образотворча композиція, живопис, що його супроводжує, виглядає ніби його абстрактна анімована версія.\nВибрані виставки: 2011 - АйТуАй, Галерея "Дзига", Львів, Поптранс, Галерея Гарі Боумена, Львів; 2009 - Дев*ять життів Джонні Вайсмюллера (В.Харабарук-А.Стегура), Галерея Коридор, Ужгород; 2007 - The Evening by FLY UNITED, Stanica Centre, Жилина, Словакия; 2002 - " ... пока Фокс не заявиться", Арт клуб 44, Київ; Маленький Ганс Gmbh, Галерея Блок-А, Київ; 1996 -Зрізані квіти (А.Стегура-В.Харабарук), Закарпатський етнографічний музей, Ужгород.\nКінці фільмів 2008 р. Поліптих. Полотно, змішана техніка, 30х40 см (кожна)\nМотострільці 2002 р. Полотно, змішана техніка, 80х80\nМанекенниці 2002 р. Полотно, змішана техніка, 80х80\nПілоти 2000 р. Полотно, змішана техніка, 90х100\nДоярки 2000 р. Полотно, змішана техніка, 90х100\nВисоке та низьке 2008 р. Фанера, змішана техніка, 89х69\nТерористи (Baader Meinhof) 2007 р. Полотно, змішана техніка, 74х66


Іван Багряний огненне коло - Сторінка 7\nШвидко сутеніло. В міру того, як спадала темрява, почали проступати все дужче сполохи заграв у всіх кінцях. Замерехтіли разки трасуючих куль, то там, то там. Запалахкотіли освітлювальні ракети на півдні й на заході. Забили вогненні водограї управо — десь, мабуть, над Бузьком і вліво над Золочівом. Заморгали мовчазні блискавиці від далеких розривів бомб і гарматнів у ріжних кінцях. І так само, як спалахи вогню, почав з темряви проступати, наростати людський притишений гомін і тупіт ніг, то пустилися бігти людські товпища з усіх сторін, повихоплювавшись зі своїх денних сховищ. Вони бігли більше навпростець, без доріг і стежок, по витолочених житах і пшеницях, попід гайками й перелісками, ярками й переярками... Як дикі істоти. Піди налови з них боєву групу!\nОдначе вони встали й теж пішли. Але пішли не на південь, і не на захід, а так, навскоси, пішли помалу, все надіючись надибати якусь організовану групу. А вже як зневіра остаточно опанувала їх, вони несподівано знайшли те, чого шукали. В темряві почувся гомін і сміх — бадьорий, веселий, безтурботний сміх. Хлопці нашорошились і взяли автомати на поготівлю. Постояли, дослухаючись... Над шляхом сиділа група людей, вони курили й про щось гомоніли. З мови видавалося, що то ніби свої, а в той же час ніби й не свої, забагато російських словечок, вроді «да», «канєшно», «дайош». Петро й Роман помалу посувалися вперед. Аж поки не підійшли щільно до тих, що гомоніли, а підійшовши, сіли з ними поруч на канаві і аж самі здивувалися, що на них ніхто не звернув уваги. Якийсь хлопчина поволі розтягуючи слова з насолодою, як фаховий, закоханий у свій власний голос оповідач, розповідав про Броди, де він «собственною персоною» був. Розповідав доброю ядерною українською мовою, лише іноді ввертав іронічно поковеркані російські або німецькі словечка, як-от «шпрехав» «тріпкав», «гози», з чого наші хлопці зробили вже твердий висновок, що це свої, дивізійники, і відідхнули відпружено. А оповідач розгортав картину нічного бою в Бродах. Він говорив про жаскі речі спокійно-спокійно, ніби про оранку на зяб, але саме тому його оповідання й було цікавим, епічним... їх туди було кинуто на допомогу, їхню кулеметну сотню, і от вони були в тім бою, і він теж. І видерся. І от тепер оповідає... Він подавав репортаж, як сторонній безсторонній звітодавець, що все спокійно і старанно зафіксував у своїй пам'яті. Як ішли до бою «ті» — гвинтовочки й фінки на мотузочках, в кишенях сухий горох і варена пшениця (харчі!) всуміш з патронами, ганчіряні шапочки-вошоловки набакир,— ідуть, жують пшеничку й смалять з «фінок» у кожен стовп, в кожен ріг, у білий світ, в ніч. Печуть світляними кулями в небо... І кричать, кричать, самі себе підбадьорюють, ніби гучки на полюванні, на мисливській облаві... І падають, падають, як зрізане колосся...\nПочувши про «махорку», хлопці захвилювалися, затурбувалися. «Хто це?!» З дивізійників ніхто так не міг говорити, такого епітету вживати! А оповідач вів далі про бідолашну «махорку»...\nАле та «махорка» все-таки добре воювала: відступали по згарищу, по черепках, по попелу... А тут як налетіла авіація!..\nА тоді як налетіло їх сила-силенна тих чортових Іванів, може, з сотню або й дві, та як почали «давати прикурити»! Так били, що аж «паникадила в небі носило сюди та туди». Земля хиталася...\nПісля загального опису оповідач спиняється на одній деталі, яка йому найбільше запала в око, «навіки стоятиме у душі кілком», така страшна. В самий розпал бомбардування з пекла, в яке обернулися Броди, раптом вискочила легкова машина, німецька, з якимсь начальником, з генералом, «може, й з нашим». Вискочила та й мчить шляхом, це вже на околиці. Машина відкрита і видно, як той начальник у ній поклони б'є й дивиться на паникадило... Аж тут як не «рипне» якась півтонова просто попереду. Тую машину вхопило і понесло геть у небо, та й кинуло геть метрів за сорок. А генерал з неї вилетів та й ще полетів метрів з двадцять, та й упав перед нами посеред шляху. О!\nХлопці ж побачили перед собою зразу відзнаку «УВВ» на ремені оповідача («А-а! Он воно що!»), що звівся їм назустріч, а разом з тим побачили і всю компанію, що розташувалася на канаві — це була група стрільців тяжко озброєних, «до зубів», з наплечниками, в шоломах; були там дивізійники з «левиками» і були хлопці з «УВВ». Зібралися, бач! Це не був так собі уламок розбитої частини, не здеморалізована купка утікачів, а боєва одиниця. Безперечно! Здисциплінована, сильна духом, ціла тілом... Од Петра й Романа, мабуть, теж було не кепське враження.\n— Здорово... — повторив і Петро радісно й обернувся до Романа.— От, бач, а ти казав... От і знайшли!\nТак договорившись, вони розставилися на бічних дорогах, зайняли шлях, що вів до Бугу, до переправи...\nДо світанку у них була група чоловік із сотню. Досить ручної автоматичної зброї та гранат, кілька панцерфавстів, кілька кулеметів... Головне ж — у них був добрий настрій, рішучий, бойовий. До них приєдналася ще група німецьких солдат, 8 чоловік при трьох конях, запряжених у два вози. Ця група німецьких солдат посувалася на захід, очевидно, з наміром прослизнути десь непомітно, у якусь щілину, так, як і ті хлопці, що говорили про свою хитру мишачу тактику. Ну, а якби не вдалося, то вони знову-таки приготовані й на це, на здачу в полон. Для цього вони їдуть порожніми возами, без зброї, немов не вояки, а якісь там «гільфсарбайтери», «мирні люди». Відзнаки вони повідривали, документи подерли. Вони думали, що вони останні в оточенні. Але коли зустріли цю штурмову групу, дуже зраділи й рішення своє змінили. Вирішили пробиватися разом оружно. Пошепотіли між собою й троє з них однією підводою швидко мотнулись назад... Десь вони там на шляху викинули зброю. Скоро посланці повернулися й притарабанили з собою два міномети й цілу купу муніції до них. Виявилося, що всі вони були відділом мінометної сотні вермахту, з XIII корпусу. Були ці вояки дуже симпатичні, знали, що це за такі солдати з «левиками», знали долю їхньої дивізії, а також знали їхню долю під большевиками та що їх чекає, коли б потрапили до рук ворога. Самі вони теж не належали до тих, що конче хочуть здаватися в полон, вони солдати, але вони люблять свою батьківщину й ще хочуть її бачити. А в милість ворога вони зовсім не вірять. Тая милість — то, по їхньому розумінню, куля або мотузка. І не за їхню провину, а за Гітлерову. З Гітлером, на їхню думку, нічого не станеться, бо цілувалися ж всі ті сталінови-молотови з гітлеровими рібептропами ще перед самим початком війни, то можуть ще цілуватися й після війни. Не будуть тільки вони цілуватися з простими Гансами та Фріцами, бо з того малий навар...\n— Ми не знаємо... Немає виходу... Ми загинули...\nЗустріли вопи й того молоденького старшину, що біля штабу квапив їх та що поділився з ними хлібом. Як він зрадів цій зустрічі! Він витягнувся перед Петром в тонюсінький прутик, так як, мабуть, не витягався ніколи перед Фрайтагом, ударив обцасами й зголосився до послуху...\nВ однім дворі Петро почув плач дитяти. Пішов на той плач. Плач просочувався десь з-під землі. Ледве знайшов Петро під руїною двері до погреба. Розгорнув груз. Відчинив (підняв) двері — в лице йому вдарив тяжкий сопух і вибухнуло ревище дітей та жінок... їх було повнісінько в погребі, там, в темряві, немов живцем погребенних. Це ж вони поховалися від смерти й від ворога.\nІ не так тому далеко, що багато кілометрів, як тому далеко, що всі шляхи їм перетяті, що всюди, куди не повернись, ворог, з яким треба битися... А з повітря полюють залізні стерв'ятники...\nСпочатку їх забирали з собою й везли на підводах, що звільнилися після того, як довелося викинути міномети через брак мін до них. Але згодом двох коней було вбито, лишився один і не можна було їхати возами, бо й вози потрощено. Для цілого загону це було певне щастя, бо наявність підвід обтяжувала його, зменшувала маневреність, бо не потягнеш же ті підводи на вузенькі стежки, на манівці через броди, через ярки й вибалки. Тим часом відсутність такої обузи, як підводи, збільшувала повороткість загону в ріжній місцевости. Проте брак підвід теж був злом. Ну, де ж ти дінеш тих ранених!? Та втрутилася доля, поламала вози й побила коней — і проблема була розв'язана. «На все воля Божа!» На тому коні, що вцілів, їхав охляп знесилений Роман. Він був поранений у ліву руку, дуже зійшов кров'ю, але не хотів дострілюватися, як не хотів і лишатися.\n«Коли ти маєш ще цілу праву руку й можеш нею стріляти, а особливо, коли є так багато охочих тебе вбити з-за кожного куща й. з ясного неба, не поспішай убивати себе сам!» Так розважав уголос Роман, сидячи охляп на коні, гарячкуючи, ніби з високої трибуни повчав товаришів набутою за таку дорогу ціну мудрістю.\nУтома, спрага й голод допікали хлопців не згірше за ворога.\nПохмарило. Небо затягло сірою суцільною ковдрою, вірніше, безліччю ковдр, згромаджених одна на одну. Збиралося на дощ.\nЦе було гарною прикметою, само небо допомагає їм. Стало легше. Принаймні щезла небезпека з повітря. Хмари йшли низько, ніби захищаючи цих вимучених, стерзаних, зацькованих, обшарпаних і вже деяких босих людей (деякі побили свої черевики й чоботи а в деяких вони лишилися в мулуватих потічках та в торфовищах).\nГрупа вийшла на шлях Красне — Золочів. Це не був просто собі шлях — це був своєрідний запис великої трагедії, на кілька відмін. Обабіч шляху поле захаращене кістяками спалених машин, розбитими танками кількох систем, побитими возами. В багатьох місцях димилася спалена земля, так нібито під землею щось горіло й дим пробивався на поверхню... Посередині й скрізь, де оком кинеш, зяяли величезні вирви й малі «лієчки» від дрібніших бомб... Багато трупів, розкиданих в ріжних позах... Проте шляхом легше йти.\nОдначе зі шляху їх скоро зігнали танки, з'явившись ген з півночі... Та їм і так треба було звертати вправо. Хлопці зійшли зі шляху у вибалок, а далі в ліс і подались навпростець, орієнтуючись на рокіт бою.\nІ от .як вони вже були зовсім близько, грім бою ущух. Урвався нагло. Затих. Тиша. Де-не-де пакне поодинокий постріл чи коротка серія з ручного автомата, і більш нічого. Таке враження, що хтось хотів знову підпалити ту веремію, яка так гарно шуміла, але це йому не вдавалося. Веремія вщухла.\nЩо це означає? Чи всіх перебито? Чи всіх узято в полон? Чи всі врятувалися, розпорошивши ворога?\nНазустріч трапилася підвода, що просувалася попід ліском. На підводі лежав поранений юнак, а конем правила молода дівчина, заплакана й перелякана, вона озиралася на сторони й квапила коня чимдуж. Юнак виявився їхнім товаришем, дивізійником, а дівчина — добровільною сестрою-жалібницею, що взялася вирятувати юнака від смерти,— вона його везла десь в глушину, до якихось родичів, чи що.\nЮнак, поранений в ногу, був при пам'яти й дуже зрадів товаришам і в той же час злякався, за них злякався. «Швидше, швидше! — загукав він.— Може, ще встигнете!»\nТак ніби йшлося про відчинені ворота до раю, які ось-ось мають зачинитися.\nЙого обступили. Почали швидко розпитувати, що то був за бій, хто бився, як скінчилось, куди їм краще йти?..\nЙти треба прямо. Билися ж німецькі частини Ліндеманна, проломували перстень. Аж три лінії перстеня — біля Княжого, під Ясенівцями й за Ясенівцями. Серед тих частин багато українців, що приєдналися на шляху до прориву. Бій тривав цілу ніч і увесь ранок. Перстень проломано ще опівночі і всю ніч ішли вермахтівські частини та обози, йшли просто на південь, в ліси, в яри, в кручі,— йшли з боями, бо ворог їх переслідував і намагався відтяти шляхи... На місці пролому навалено таких трупів, поломано стільки машин і танків — большевицьких і німецьких, побито стільки гармат, що й не приведи!.. Але майже всі вийшли в проломину... Спішіть, може, й ви встигнете! Ви маєте зброю, ви маєте здорові й цілі ноги!.. А генерал, що командував проривом, загинув разом з усім своїм штабом в селі Хильчицях. Загинув також майор Палієнко. Він був тяжко поранений і застрілився сам.\nДівчина хльоснула коня, й розмова на тому урвалася. Віз поторохкотів на північ, відділ пішов швидким маршем на південь. Хлопці побажали раненому товаришеві щастя.\n«До побачення, друже! До побачення!..»\nЧи знайшов щастя той юнак з своїм янголом-хоронителем, з тією заплаканою дівчиною, невідомо. Але від хлопців щастя втекло. Зрадило їх.\nДоки вони дійшли до місця пролому, до Княжого, шлях їм до волі був уже закритий. Большевики швидко залатали проломину, затягли її свіжими силами, замкнули. І коли хлопці наблизилися кількома розстрільнями, на всяк випадок розгорнувшись так по житах і картоплях, на них від Княжого полоснуло шаленим кулеметним, а потім і мінометним вогнем. Заговорило з Княжого, заговорило з Хильчиць і із Скваряви...\nТо вже був безнадійний бій.\nКілька разів розстрільні підіймалися й кидалися на приступ у проміжок між Княжим і Хильчицями і кожен раз були відкидані з великими втратами.\nТут можна здуріти з одчаю. Петро зовсім посірів і вибився з сил. Він бачив усю безнадійність операції, безнадійність їхнього становища й одчайдушно кидався перший вперед, але, побачивши, як падають товариші й як вони відступають, вертався назад, мало не плачучи. Він би ладен уже був умерти, але кулі його чомусь не брали, оминали, ніби він заговорений...\nДорого коштував цей бій.\nГрупа їхня дуже поріділа. Багато загинуло з тих, що вночі так щиро сміялися з оповідання про Броди й так щиро зголосилися йти на прорив. Загинув і сам веселий оповідач — його розірвало міною. Загинула й половина німців. Але живі не нарікали, билися хоробро й затято.\nТільки ж, гай-гай! Спізнилися вони. А батогом обуха не переб'єш. Треба шукати іншого, слабшого місця.\nСкориставшись з того, що знялася буря, загриміло й линув буйний дощ, загін відступив. Петро ледве знайшов Романа. Коли б не дощ, то, може, й не знайшов би. Кінь тинявся по житі, а Романа не було. Бо Роман лежав на землі непритомний, він пішов був зразу з розстрільнею до бою, та скоро звалився безсило. Дощ опритомнив Романа, він очуняв і застогнав. Саме вчасно. Петро почув голос, підбіг, звалив Романа на свою широку спину й подався слідом за товаришами в дощову мряку... Коня вони покинули, бо він уже їм не потрібен, він тільки зраджує їхню присутність.\nКінець. Уже їм не видертися з цієї пастки, з цього котла смерти. Це тепер ясно. Від тієї думки, власне, від того болісного переконання душа Петрова заячіла тужно, як на смерть розкремсаний птах. Але він зціпив уста й мовчав.\nРештки загону відійшли далеко від місця бою й залягли в житах. Попадали змучені на землю й так лежали. Ніхто ні на що не скаржився, ніхто ні на що не нарікав. Не нарікав ніхто й на Петра. Що ж, значить, така їхня доля. їх давно вже покинено напризволяще, на самих себе. А яка з них сила?! Супроти такого ворога!\nПетро зціпив зуби й думав, думав. Не відчував навіть власної рани. Не відчував утоми. Відчував тільки відчай, метався серцем і душею за цих людей, шукав думкою виходу й не знаходив його. Передумував, чи не винен він у біді цих людей. Ні, він не винен у біді цих людей. Він не винен ані в Романовій долі, ані в долі цих німців, що виявилися такими симпатичними, такими щирими товаришами, ані в долі інших.\nПорадилися й вирішили: перепочивши, йти на обхід тих обсаджених сіл. Ні, раніше дочекатися ночі, а тоді йти на обхід тих сіл, пошукати слабшого місця і в темряві спробувати ще щастя, досягти вночі того, що не вдалося вдень.\nАле здійснити цей намір їм уже не судилося.\nЯкась вища сила розпорядилась по-своєму їхньою долею. Як пішло на кінець, то відповідні події почали розвиватися швидким темпом їм на погибель.\nСпершу прояснилося небо, відійшла гроза далеко на південь, ніби проломила перстень і погнала полчища своїх хмар навтьоки, услід за частинами генерала Ліндеманна. Сліпуче сонце залило світ. І воно світило так яскраво, що тяжко було на той світ дивитися, ніби не перед добром. Ніби сонце хотіло сказати всім, що от нате, надивляйтеся на мене, на моє радісне, золоте, життєдайне сяйво — востаннє, а я вам посвічу й засяю так, як ще ніколи в вашому житті...\nПотім у сліпучій синяві зарокотали мотори. Всі дивилися пильно й зразу не побачили нічого. Петро мав гостре око, але теж не міг щось угледіти, хоч мотори ревли досить низько. Нарешті розгледів — в блакиті над ними рухалися теж блакитні від повітря між ними й землею великі машини, на крилах у них чітко вимальовувались чорні хрести. Ескадра бомбардувальників, штук із двадцять. Німецькі. Побачили гостей і інші й зідхнули з полегшенням — ці не будуть їх бомбити. І лежали мирно, обличчям вгору, дивились на бомбовозів і дивувалися, що вони такі великі, так низько летять, а майже непомітно їх з землі... Тим часом бомбовози робили дугу, звертаючи назад... Хлопці дивилися на них з цікавістю, спокійно міркуючи, що це вони звертають на Княже, заходять на бомбардування. Це добре буде, допоможуть прорватися. Перші літаки доходили до того місця, де вони (рештки загону) лежать горілиць... Раптом літаки з виттям пішли вниз, пікіруючи... Схоплюватись і ховатись було вже пізно... Гряд бомб укрив їх, лежачих горілиць на відкритому місці, бо ж вбоге жито не може прикрити від ока згори... За першими літаками скинули свій вантаж інші, вони долітали до об'єкту й ішли в піке, виючи й стріляючи з бортових гарматок та скидаючи бомби... Хтось закричав крізь пекельний грохіт, хтось схопився й побіг...\nПетро з Романом Лежали поруч і ждали своєї черги — влучить чи не влучить.\n— А він же, сучий син, бачить, хто ми такі!.. — промовив Роман назустріч німецьким бомбам, заїкаючись не так від жаху, як від досади, від злости, від жалю.— А він же, сучий син, знає, хто тут лишився в оточенні!..\nПетро мовчав. У його голові за ці хвилини перебігло більше думок, ніж за цілі роки, і він зрозумів деякі речі ясніше й глибше, аніж за все своє життя.. І мабуть, за ці хвилини він остаточно посивів.\nІ на цей раз Петра й Романа минула смерть. Хоч не минула більшости з їхньої групи.\nКоли закінчилось бомбардування й блакитнокрилі машини відлетіли й коли розвіявся дим і пил, очам живих відкрилося жаске видовище.\nЗемля навколо них вивернута наверх золотого жита, поховала під чорним шаром столочене гураганом золоте колосся, взялася велетенськими кротовими на-гребками, вкрилася димлячими кратерами й їдучим смородом тротилу. Поміж тим усім лемент, стогін, прокльони й благання поранених про допомогу. Покалічені тіла товаришів звивалися тут і там... Загинули майже всі... Лишилося чоловік з десять, що разом з Петром і Романом зірвалися на ноги. Серед уцілілих було й троє німців... Живі побігли помежи кратерами, оглядаючи моторошну картину спустошення. Ранені кричали до них, благали дострілити... Боже, як вони кричали, як вони благали, ті люди з повириваними животами, з попереломлюваними хребтами, з повідриваними ногами й руками!.. А один здалеку, боючись, що його не помітять, високо підняв голову, звівся на руки й повз, тягнучи перебиті стегна за собою, повз швидко й кричав щось нечленоподільне... Петро глянув і стрепенувся увесь, мов ударений струмом:\n«Знову той кінь! З перебитим хребтом!.. Біжить на передніх ногах і не може, й ірже жалібно, тоскно!..»\nЮнак, що стояв поруч, великоокий, без шолома, з присмаленим чубом, зняв тремтячими руками свій автомат з шиї й простяг його німцеві, такому ж як і сам молодому розгубленому солдатові:\n— На... Ти німець, тобі не жаль... Достріль!.. Достріль їх усіх... Ти німець, тобі не жаль... На! На!\nНімець відсахнувся, подивився на простягнений автомат, подивився навколо, подивився тоскно угору — і опустився на землю... І раптом заплакав. А потім зідхнув і під поглядами всіх присутніх, звертаючись до них, твердо промовив:\n— Добре... Я німець... Я покажу приклад.\nПо тих словах вийняв пістоля й швидко вистрілив собі в скроню.\nЮнак, що подавав автомат, вражений, хотів миттю зробити те саме, але Петро вхопив за автомат рукою.\n— Стривай!.. На те є ворог, щоби нас убивати! Ти чув, як про це казав Роман?\nА лемент ранених не вщухав...\nБоже, цього не можна витримати! Але як же ж бути? Найлегше би було утекти. Але як утекти?! Як же ж покинути цих нещасних отак мучитися?!\nЧас наглив, вони не мали у себе в запасі жодних зайвих хвилин, бо кожної миті міг їх викрити ворог, оточити й винищити, одначе не могли залишити цього місця, їх в'язало почуття товариської солідарності, оте саме, що змусило німецького солдата застрілитися самому, якщо він не в стані був прикоротити мук товаришів, а тим більше не міг їм допомогти.\nАле чим їм можна допомогти? Нічим. Вони вже нічим не зможуть їм допомогти. І ніхто в цілому світі не зможе їм допомогти!\nТяжкі секунди повзли для кожного довго, як на тортурах. Треба негайно рушати! Але хто візьме на себе відвагу подати команду рушати, покинути все так…\nДеякі з поранених уже сконали самі, але більшість були живі й кричали про допомогу... От людина без рук, без ніг, вона кричить про допомогу, або про смерть, як про милосердя. Про смерть з товариської руки! А той з перебитими стегнами, заплутавшись у столоченому гураганом житі, уже не міг повзти, звивався й квилив, квилив щось нечленоподільне — він благав; крім того, що йому було перебито стегна, він був поранений у груди... Петро, обливаючись потом, запитував себе, чи це справді милосердя: не могти людині допомогти й допускати, щоби вона так тяжко мучилася. Воскове бліде обличчя того нещасного трепетало корчами й було вкрите буйним потом, що стікав струмочками, на закривавлену землю, а голос усе квилив і квилив.., Петро дивився на той піт, слухав квиління й стискав руків'я автомата, відчуваючи, що він перестає володіти собою... Але хтось раніше перестав володіти собою, тим вирятувавши Петра від необхідності! братії зайвий тягар на свою совість. Поки тривала боротьба в Петровій душі, вояк, що стояв збоку, перехрестився, тяжко зідхнув і ступнув наперед, пішов помежи вирвами... Низка коротких пострілів — і лемент ущух. Настала тиша... Вояк вернувся назад, до живих товаришів, і став осторонь, окремо, продмухуючи пістоля. Він стояв, повернувшись спиною до друзів, і млявими, спокійними рухами намагався вправити магазинок у пістоль, а руки йому несамовито тремтіли...\nБез команди всі постягали шоломи й похилили голови. Раптовий тягар, що навалився на душу, пригнув ті голови до землі... Ніхто не сказав ні слова над цією незаритою братською могилою, всі тільки тяжко дихали й витирали, розмазували піт на обличчях... Лише той, що стріляв, пішов, і пішов, і пішов житами помалу, зсутулений.\nПостоявши хвилинку, всі кинулися слідом. Вони утікали від цього місця, як від місця ганебного, як від місця довершеного тяжкого гріха. Хоч вони в тому й не винні! Ні, вони в тому не винні! Але чи їм матері це вибачать? Оті, що будуть чекати своїх синів, чи вони вибачать! І чи вони це простять?! І чи вони це зрозуміють?!!


Стимулятор роста Терпал | ТДА\nСтимулятор роста ТерпалПод заказ\nСтимулятор роста Терпал - Регулятор росту для посiвiв ячменю та iнших зернових культур\nЗавдяки оптимальному внесенню азоту та застосуванню регулятора росту Терпал® можна досягти максимального використання потенцiалу урожайностi та високої якостi врожаю.\nДіюча речовина: мепікват-хлорид, 305 г/л+етефон, 155 г/л\nДіючі речовини препарату Терпал впливають на вміст гібереліну та етилену в рослині і, таким чином, регулюють ростові процеси. У соломині збільшується кількість судинно-волокнистих пучків, підвищується питома вага механічних тканин, збільшується вміст клітковини та лігніну в соломині. Гальмується розтягування (видовження) клітин субапікальної меристеми, вони діляться переважно в поперечному напрямку, призводячи до потов- щення соломини і збільшення її діаметру. Препарат протидіє фізіологічно обумовленому виляганню, призводячи до скорочення міжвузлів. Отже, механічна стійкість стебел до вилягання обумовлюється внаслідок:\nзменшення довжини клітин;\nпідвищення щільності клітин;\nзбільшення товщини стінок клітин;\nзбільшення вмісту лігніну у стінках клітин;\nзбільшення діаметру соломини і потовщення її стінок.\nТерпал® сприяє кращому розвитку кореневої системи\nВнаслідок укорочення міжвузлів знижується потреба у продуктах асиміляції, отже більші їх обсяги перерозподіляються для викорис- тання кореневою системою. Тому, як результат, маємо інтенсивніший розвиток кореневої системи. Перші заходи щодо регулювання росту можна проводити при середньоденній температурі 5 – 12°С. За сприятливих погодних умов росту ефективність дії препарату найвища.\nТерпал використовують з нормою витрати 1,0 – 2,5 л/га, починаючи з появи 2-го вузла (ЕС 32) до появи язичка в останнього листка (ЕС 39).\nВ умовах інтенсивних технологій вирощування озимої пшениці використання регуляторів росту Хлормекват-Хлорид 750 та Терпал проводять в два прийоми:\nперший – ЕС 25 – 31 (повне кущення – поява 1-го вузла) з нормою витрати Хлормекват-Хлорид 750 – 1,5 л/га;\nдругий – ЕС 32 – 39 (фаза двох вузлів до появи прапорцевого листка) з нормою витрати Терпал® – 1,0 л/га.\nТерпал використовують з нормою витрати 1,0 л/га при появі прапорцевого листка – розкритті останньої листкової пазухи (ЕС 37– ЕС 49).\nДля пивоварного ячменю:\nПри інтенсивних технологіях вирощування пивоварного ячменю викорис товуються два прийоми внесення регулятора росту Терпал:\nперший – на стадії появи 1 – 2-го міжвузла (ЕС 31 – 32) з метою зменшення висоти рослини і збільшення товщини стінки стебла (діаметр стебла). Норма витрати – 1,0 л/га;\nдругий – поява прапорцевого листка (ЕС 37, до появи остюків). Мета – зміцнити та укоротити частину стебла між прапорцевим листком та основою колоса для покращення відтоку поживних речовин до колоса (наливу зерна) та призупинити його відламування. Норма витрати – 0,5 – 0,9 л/га.\nНе рекомендується застосовувати Терпал:\n■ в умовах нестачі вологи;\n■ на слаборозвинених посівах;\n■ якщо перед або після застосування очікуються заморозки;\n■ за умов температури понад 24°С;\n■ на площах після стерньових попередників, де буде внесено азоту не більше N60;\n■ під час перебування рослин у стресовому стані, сповільненні ростових процесів;\n■ до 8 – 10 днів після обробки зернових культур гербіцидом;\n■ після появи остюків на посівах ячменю (після ЕС 37).\nЗернові колосові 1,0–2,5 л/га обприскування рослин на ранніх фазах органогенезу запобігає виляганню культури (інгібує ріст стебла) 1\nПрепарат можна змішувати з фунгіцидами та інсектицидами, наприклад: Абакус , Рекс Дуо, Флексіті, Фастак та Бі-58 Новий. В окремих (інших) випадках необхідно проводити тест на сумісність. Не змішувати з гербіцидами.


Айсланд - туристичне місце Парижа\nМетро: Pont Neuf або Cite; станція ж/д RER: St-Michel. Місце дії: Район з очевидним «туристичним» відтінком, але не позбавлений певного шарму.\nСпецифіка: В цьому місці Сени знаходяться два острови, які з'єднуються між собою невеликим пішохідним мостом, розташованим з задньої сторони собору Notre-Dame (Нотр-Дам). Найбільш відомим є острівець Не St-Louis (Іль Сен-Луї); собор Notre-Dame розташований на острові Cite (Іль де ля Сіте). Навколо собору розмістилися численні торгові точки для туристів, поряд з поліцейською ділянкою - квітковий і пташиний ринки; проте найбільший інтерес і радість викличе у вас візит на острів Ле St-Louis.\nНа вулиці St-Louisen Не (рю Сен-Луї ан Іль) знаходиться безліч яскравих і вишуканих магазинів, які відкриті в неділю. Rue Qer, 7е (Рю Кле, 7-й округ) Метро: EcoleMilitaire. Місце дії: Цей район - справжній подарунок для гурманів. Специфіка: Одним з моїх улюблених недільних розваг стало відвідування вулиці Cler на кордоні 7-го і 15-го округів, де вранці в неділю працює чудовий ринок. Деякі вважають його звичайним продуктовим ринком Парижа. Я ж сприймаю візит сюди як незабутній божественний досвід.


ДТП у Житомирській області: Стан 9 потерпілих стабілізовано | Газета «День»\n21 липня, 2018 - 13:40\nСтан дев’ятьох потерпілих, які потрапили в ДТП поблизу Глибочиці, стабілізовано. Про це повідомив начальник управління охорони здоров’я ОДА Микола Суслик сьогодні, 21 липня.\n"Наймолодші з потерпілих – дівчинка та хлопчик – стабільно тяжкі, але їм уже краще. Сьогодні, можливо, 3 із 9 людей транспортуємо до Новоград-Волинського, де вони продовжать лікування. Медичними препаратами всі потерпілі повністю забезпечені, наразі потреби в цьому немає", – зазначив Микола Суслик.\n21 липня на Житомирщині оголошено Днем жалоби за загиблими в автокатастрофі поблизу с. Глибочиці. В обласному центрі, районах та містах приспущено державні прапори.\nЗа інформацією ГУНП у Житомирській області, станом на 21 липня відомо, що серед травмованих 2 дітей: дівчинка, 2007 р.н., жителька с. Гульськ Новоград-Волинського району; хлопчик 10 років, громадянин Росії.\nТіла загиблих доправлено на судмедекспертизу.\nНагадаємо, у Житомирської області на 127-му км траси Київ - Чоп зіткнулися маршрутний автобус і вантажівка, загинули 10 людей, стільки ж травмовано. У поліції згодом повідомили, що серед загиблих - одна дитина, а також водій маршрутки. За фактом ДТП відкрито кримінальне провадження.


Андрій Білецький про те, чому полк як цілісний бойовий підрозділ вийшов на передову саме зараз - Національний Корпус\nby\tІм’я Прізвище\t/ 12 Лютого, 2019 14:57\t/ Published in Новини\n«Азов» ніколи не зникав з передової, але з кінця 2015 року полк не був не передовій як єдиний бойовий підрозділ. Зараз він вийшов як полк у повному складі», – сказав він.\n«Саме зараз «Азов» вийшов на Світлодарську дугу як цілісний підрозділ», – додав він.\n«Один з факторів – це, безумовно, нестача особового складу, яка зараз є у Збройних силах. Друга причина – зараз у влади вибори, і бути ворогом всіх добровольців тому ж Порошенку не хочеться. Ми чудово розуміємо, що всі гілки влади, не тільки Порошенко, знищували добровольчий рух як такий. Зараз залишився один єдиний «Азов» – і це такий гарний приклад того, що Порошенко добре ставиться в тому числі і до добровольців. Десь так це виглядає», – зазначив він.\n«Посилювати треба завжди. Ескалація перед виборами – ні, не думаю. Ескалація може бути будь-якої секунди, і вибори до цього абсолютно недотичні. Якщо Росія вирішить, що для неї наступив зручний момент – то ми можемо мати ескалацію», – сказав він.


Почесний “Приз Європи” – вже в Івано-Франківську (фотофакт) - Pravda.if.ua\nПочесний “Приз Європи” – вже в Івано-Франківську (фотофакт)\nІвано-Франківськ отримав найвищу нагороду Ради Європи, яку вже привезли в місто.\nПро це повідомив Руслан Марцінків\n“Так виглядає найвища нагорода Ради Європи! І вона вже тут. Івано-Франківськ тепер назавжди викарбуваний серед найкращих на звороті призу. До цього лише одне місто України – Харків – було удостоєне нагороди ПАРЄ. І це неймовірне досягнення для усіх нас, що тепер Івано-Франківськ – в історії переможців!”, – йдеться у повідомлені.\nНагороду урочисто вручать місту у п’ятницю, 28 вересня.\n28 Вер, 12:26\t Версія для друку Лист редактору


В Білій Церкві відродили проведення Всеукраїнського турніру з боксу - 04563.com.ua\nВ Білій Церкві відродили проведення Всеукраїнського турніру з боксу\n14:30, 5 травня 2017 р.\nНещодавно в нашому місті пройшов ХХХІІ Всеукраїнський турнір з боксу, присвячений пам’яті льотчика-космонавта П.Р.Поповича.\nУ змаганнях взяли участь 150 найсильніших боксерів – членів збірної команди України. Фінальні змагання проходили 22 квітня. У рамках турніру провели відкритий чемпіонат міста Білої Церкви серед юнаків.\nНагадаємо, що Всеукраїнський турнір з боксу не проводився вже два роки. За сприяння у відродженні та допомогу в організації турніру, ряд депутатів міської ради були нагороджені відзнаками Київського обласного відділення Національного олімпійського комітету України та подяками Федерації боксу м.Біла Церква.\nВіце-президент Федерації боксу м.Біла Церква Ігор Гейло висловив слова вдячності депутатам та наголосив, що спорт - це запорука здорової нації, він є основою та фундаментом будь-якого розвитку.\nЗа вагомий внесок у розвиток олімпійського руху були нагороджені: Юрій Петрик, Олександр Русс, Олександр Даліба, Андрій Король, Юрій Гончаренко, Олег Музальов, Володимир Бабенко, Юрій Петрик, Павло Іщенко та Володимир Вовкотруб.\nМіська рада та її виконавчі органи\nтурнірзбоксу новиниБілоїЦеркви новиниУкраїни бцрада


“Агробізнес” не гратиме в Прем’єр-лізі, - президент клубу Собуцький : 06:03:2020 - vsim.ua\n“Агробізнес” не гратиме в Прем’єр-лізі, - президент клубу Собуцький\nФутбольний клуб з Волочиська не буде підвищуватися у класі, навіть якщо здобуде це прав за спортивним принципом.\nТаку заяву зробив Олег Собуцький. Він назвав причини такого рішення.\nВолочиський “Агробізнес” успішно провів першу половину сезону 2019/2020 років. У першій футбольній лізі України команда йде на четвертому місці і всього на два очки відстає від лідера. Тобто, шанси потрапити до призової трійки і отримати право вийти до найсильнішої ліги країни у команди доволі високі.\nАле грати у Прем’єр-лізі, де виступають “”Динамо”, “Шахтар” та інші найсильніші команди країни, клуб із Волочиська не буде. Принаймні у наступному сезоні 2020/2021 років. Навіть якщо команда здобуде це право.\n"Яке б місце ми не зайняли, – перше, друге або, як ставили завдання перед початком цього сезону, не нижче шостого, – ми в цьому році не йдемо у Прем'єр-лігу, тому що ми ще не створили базу. У нас на сьогодні стадіон не готовий до матчів в УПЛ. Якби стадіон був готовий, то ми, звичайно, могли б говорити про підвищення в класі”, - цитує слова президента клубу Олега Собуцького сайт “Футбол 24”.\nПоновиться чемпіонат 22 березня. В цей день “Агробізнес” має зіграти у Львові проти лідера першої ліги “Руху”.\n“В Росії так можна”: як розвивається скандал за участю хмельницького “Поділля”\nСмисл тоді вигравати? Стадіон не готовий? То грайте в Хмельницькому , поки свій доведете до ладу. Там хороший стадіон і думаю кожен матч був би аншлаг. На другу другу лігу там ходить по 2-3 тис. глядачів\nНащо тоді взагалі грати, якщо не плануєш грати вище.... Не можеш не берись...\nНашо тоді грати в тей футбол ?!


Тема духовного переродження людини в оповіданнях А. П. Чехова | Шкільні твори\nHome ⇒ 📕Шкільні твори ⇒ Тема духовного переродження людини в оповіданнях А. П. Чехова\nЧехов – майстер короткого оповідання, і предметом дослідження в них найчастіше для письменника стає внутрішній світ людини. Він був непримиренним ворогом вульгарності і міщанства, ненавидів і зневажав обивателів, їх порожню і безцільно життя, позбавлену високих прагнень та ідеалів. Головне питання, яким задається А. П. Чехов протягом усього свого творчого шляху, – це причини втрати людиною духовності, його моральне падіння. Найчастіше такими причинами виявляються схильність людини до впливу середовища, в якій він веде своє існування.\nПисьменника турбує те, що люди з гарними внутрішніми задатками, чистим серцем і доброю душею, ті люди, які покликані вести за собою народ, перетворюються на обивателів, деградують під впливом середовища, в яку потрапляють. Найпоказовішим у цьому плані, на мій погляд, є розповідь “Іонич”. Дмитро Іонич Старцев, Молодий лікар, розумний і цікавий людина, Потрапляє у глухий, сірий губернське місто С. Він повністю віддає себе роботі, живе відлюдником. Старцев зневажає обивателів, з якими нема про що поговорити, тому що їхні інтереси зводяться тільки до їжі, провину, картками і пліткам. Старцев рідко розмовляв зі своїми пацієнтами,\nтому що, про що б він не говорив, все обивателями сприймалося як особиста образа. Вони не здатні думати і говорити ні про що, що не стосується їжі або їх дрібних життєвих інтересів. Коли Старцев намагався говорити з ними про користь праці, то кожен відчував у цьому докір собі. Для мешканців міста Старцев був чужий, обивателі його називали “поляк надутий”, відчуваючи його відстороненість від них.\nАле проходить час, і Дмитро Старцев опускається і стає таким же, як вони. Герой змінився під впливом течії часу, якому він мало опирався. Він вже не співчуває ближнім, стає жадібним, байдужим. Лікарня, на яку раніше йшли всі його сили і час, більше вже не цікавить Старцева, він розгубив усі свої ідеали, вульгарність обивательського життя захлеснула його. Йому нічого більше в житті не залишається, як є, пити, збирати гроші і грати в карти у клубі. Герой ненавидів і зневажав життя оточуючих його обивателів, але це не завадило йому в кінцевому підсумку і самому помножити їх число. Чехов продемонстрував нам процес перетворення молодого доктора Дмитра Старцева в запливаючого жиром користолюбця, якого всі кличуть тепер просто Іонич, тим самим підкреслюючи, що він став “свій” в їх містечку.\nНавіть спогади про колишню любові його до Катерини Туркіної не можуть розбудити полуспящую душу Старцева. Він втомлено думає: “Добре, що я на ній не одружився”. Старцев духовно мертвий. Від цього створюється ще більш тяжке враження, тому що він цілком усвідомлює, в яке болото він занурюється, але ніяк не намагається з цим боротися. Йому не шкода ні молодості, ні любові, ні своїх нездійснених надій. Герой ненавидів і зневажав життя оточуючих його обивателів, але це не завадило йому в кінцевому підсумку і самому помножити їх число. Своєю розповіддю Антон Павлович Чехов попереджає нас: “Не піддавайтеся згубному впливу середовища, не віддавайте своїх ідеалів, бережіть в собі людину”.\nУ своїх оповіданнях А. П. Чехов постійно звертається до теми “маленької людини”. Персонажі Чехова – духовні раби суспільства, позбавленого вищих цінностей і сенсу життя. Томлива, буденна, сіра дійсність оточує цих людей. Вони замкнулися в маленькому світі, який самі собі створили. Ця тема об’єднує так звану маленьку трилогію, написану Чеховим в кінці 1890 х рр.. і складається з трьох оповідань: “Людина у футлярі”, “Агрус”, “Про любов”. Герой першого оповідання – вчитель грецької мови Бєліков. Це закритий у своєму “футлярі” людина з дріб’язковими, нікчемними прагненнями. Він боїться життя і прагне сховатися від неї у свій закритий від стороннього ока маленький світ. Він ховає у футляр не тільки свої речі, а й самого себе, свої думки і почуття, постійно повторюючи: “Як би чого не вийшло”. Бєліков ніяк не намагається змінити хід свого життя, тому що в будь-якій можливості різноманіття, чого то нового і не обмеженого жорсткими рамками, ховалася для нього невизначеність. Це викликало у нього непереборне бажання оточити себе “оболонкою”, “футляром”, щоб захиститися від навколишнього його світу.\nВсе своє життя Бєліков чого то побоювався сам і наводив страх на оточуючих, під його впливом завмерло життя в місті. Тому тільки після смерті його особа прийняла просте, приємне, лагідне вираз: нарешті то він знайшов вічний футляр, з якого більше не треба виходити. Смерть примиряє його з навколишньою дійсністю, але вже не може позбавити місто від Беликовщина. “Бєлікова поховали, а скільки ще таких людей у футлярі залишилося, скільки їх ще буде! – Пише Чехов. Образ людини у футлярі дано Чеховим в гротесковій формі. Ім’я Бєлікова стало прозивним, під ним мається на увазі нікчемність душі і розуму, страх перед новим і сміливим, придушення всього людського.\nТа ж тема вульгарності і духовної злиднів звучить в оповіданні “Агрус”. Його герой, Микола Іванович Чимша Гімалайський, всі поняття про щастя звів до одного – власному іменьіце з кущами агрусу, і на досягнення цієї єдиної мети він витратив усі свої сили, все життя. Все життя він збирав, у всьому собі відмовляв, його життя було просто принизливою і жалюгідною. Він міг принижуватися із за кожної копійки, але ось, нарешті, мрія його здійснилась – він їв свої, на власній садибі зібрані ягоди, він був щасливий. “Але хіба це щастя?” – Вигукуємо ми разом з автором. Хіба для цього живе людина? Агрус в цьому оповіданні стає таким же символом потворною життя, підпорядкованої дрібної, безглуздою мети, як і калоші і парасольку Бєлікова в оповіданні “Людина у футлярі”.\nОстанній розповідь трилогії – “Про любов” – Оповідає про те, як поміщик Альохін та його кохана жінка не зважилися піти назустріч своїй любові, Відступилися від неї. Це теж свого роду прояв “футлярной” життя: страх перед невідомим, страх власних забобонів. І тут Чехов розкриває ще одну причину, що породжує вульгарність і бездуховність суспільства – невміння відчувати, любити. Любов покликана підносити і облагороджувати душу людини, і відмовляючись від неї, люди власноруч гублять все добре і світле, що закладено в них природою. Тема “маленької людини” найбільш гостро звучить в ту епоху, коли життя втратило сенс, у суспільстві зростає відчуття незахищеності перед владою, відбувається поширення обивательщини, міщанства. Тому розповіді Чехова так актуальні в наші дні.\nПопередній Попередній запис: Образ жінки-трудівниці (За поезією П. Грабовського)\nНаступний Наступний запис: Проблема пошуку істини в добутках Пікуля


Реклама на старих покинутих автомобілях | Бізнес проекти та ідеї для бізнесу\nРеклама на старих покинутих автомобілях\nНа вулицях і у дворах практично кожного провінційного міста можна зустріти старі, занедбані транспортні засоби, які роками припадають пилом і гниють перед офісними центрами, житловими будинками, гаражами, на придорожніх узбіччях. Як би міська влада не намагалися очищати вулиці від подібного непотребу, він все одно час від часу з’являється то в одному місці, то в іншому. Такі безхазяйні автомобілі, займають вільний простір, дуже дратують. Але заповзятливі бізнесмени-початківці повинні одразу второпати, що і на цих руїнах можна заробити, адже вони є відмінним місцем для реклами.\nЯк показує практика, рекламодавці із задоволенням готові використовувати автотранспорт в якості рекламного носія. І не завжди цей транспорт зобов’язаний бути рухаються, хоча мобільність, звичайно, краща. Покинуті машини — прекрасний спосіб просування товарів і послуг. До речі, зовсім необов’язково вони повинні бути безхазяйними. Багато пенсіонери, які не мають гаражів, залишають свої авто на осінньо-зимовий період прямо на стоянках, та за невелику плату вони, швидше за все, будуть готові дати дозвіл на використання своєї чотириколісної власності в якості рекламного носія.\nЩоб реалізувати проект, для початку створіть своєрідну базу даних про покинутих машинах вашого міста. Потім з цими відомостями необхідно звертатися до рекламодавцям. Проявляйте фантазію, креативьте, і клієнти неодмінно з’являться.\nЩо ж стосується нанесення реклами на авто, то способів може бути багато. Це і аерографія, і наклейки, і установка невеликих банерів. Простір для діяльності широке: використовувати можна не тільки скла машини, але і весь кузов, включаючи капот і багажник. Якщо підійти до справи з розумом, то можна отримати непоганий джерело для додаткового заробітку, адже конкурентів у вас точно не буде.\nNewer Post Гаджет для міцного дитячого сну\tOlder Post Виготовлення та продаж ланцюгів протиковзання


В обласному скансені в Ужгороді лунали колядки з усього Закарпаття (ВІДЕО) @ Закарпаття онлайн\nВ обласному скансені в Ужгороді лунали колядки з усього Закарпаття (ВІДЕО)\nCьогодні, 17 січня, в атмосфері автентичного українського села в Ужгороді розпочався обласний фестиваль коляди. В Закарпатському обласному музеї народної архітектури та побуту дійство відбувається вп’яте. Традиційно вертепи покажуть колективи з усією області.\nРозпочались святкування із богослужіння у старовинній Шелестівській церкві Архангела Михаїла. Далі на святковій сцені вертепи змінювали один одного. Колядували, щедрували, віншували і діти, і дорослі. Серед колядників є як професійні, так і аматорські колективи. Колядники щорічно готують до фестивалю нові колядки, тому тут можна почути, як їх співають у різних селах та районах Закарпаття.\n«Кожного року ми готуємо щось нове. Мають бути костюми, відповідна тематика і, звичайно, хочеться, щоб були цікаві колядки. Оскільки Різдво вже минуло, сьогодні співаємо більш світські колядки, щедрівки. Якщо на новий і старий новий рік вони більш церковні, то вже на Водохреща більш світські народні колядки, які на Закарпатті в кожному селі співають по-різному. Ми старались охопити все Закарпаття», – розповіла керівник Заслуженого академічного Закарпатського народного хору Наталія Петій-Потапчук.\nАби послухати автентичні українські колядки та поринути в атмосферу давнього села на фестиваль приїжджають з усього Закарпаття. Люди особливо цінують те, що свято відбувається надворі, тож можна побачити давні українські традиції, прогулятись та досхочу повеселитись.\nВікторія Сабо-Жуйко, ZIK\nТеги: колядки, скансен


Відділ містобудування та архітектури | Свалявська міська рада Закарпатської області\nСвалявська громада » Відділ містобудування та архітектури\nПоштова адреса: пл.Головна,1, м.Свалява, Мукачівський район, Закарпатська область, 89300\nВідділ виконує завдання:\nЗабезпечує реалізацію державної політики у сфері містобудування та архітектури, охорони, контролю за використанням пам’яток архітектури і містобудування, паркових та історико-культурних ландшафтів на території Свалявської міської ради Мукачівського району Закарпатської області, подає до Свалявської міської ради пропозиції з цих питань;\nАналізує стан містобудування, забезпечує дотримання законодавства у сфері містобудування, державних стандартів, норм і правил забудови;\nОрганізовує містобудівну діяльність відповідно до повноважень, визначених нормативними та законодавчими актами та рішеннями органів місцевого самоврядування.\nОрганізовує розроблення, експертизу і подання на затвердження в установленому порядку генерального плану міста, іншої містобудівельної документації.\nВідповідно до делегованих повноважень органам місцевого самоврядування координує та організовує діяльність суб’єктів містобудування щодо: комплексної забудови міста і комплексного підходу до розвитку історичного середовища міста; реставрації, реконструкції та реновації пам’яток історії, архітектури, містобудування; збереження традиційного характеру історико-архітектурного культурного середовища, природних ландшафтів або їх елементів, які становлять культурну цінність; створення дизайну міського середовища.\nОрганізовує ведення містобудівного кадастру на території Свалявської міської ради Мукачівського району Закарпатської області.\nОрганізовує розроблення, оновлення та проводить моніторинг реалізації містобудівної документації на місцевому рівні (комплексного плану просторового розвитку території громади, генеральних планів населених пунктів територіальної громади, планів зонування території, детальних планів територій), комплексних схем розміщення тимчасових споруд, планів забудови та іншого використання територій;\nРозглядає у випадках, встановлених законодавством, пропозиції суб’єктів містобудування щодо визначення територій, вибору, вилучення (викупу) та надання земель для містобудівних потреб згідно з містобудівною документацією, розробляє та надає висновки з цих питань, забезпечує контроль за використанням і забудовою зазначених територій, а також можливість провадження на них запланованої містобудівної діяльності;\nНадає такі адміністративні послуги:\n- видача будівельного паспорту забудови земельної ділянки (внесення змін до будівельного паспорту забудови земельної ділянки);\n- видача дозволу (переоформлення, анулювання) на розміщення зовнішньої реклами;\n- надання містобудівних умов та обмежень для проектування об’єкта будівництва (внесення змін до містобудівних умов та обмежень, скасування містобудівних умов та обмежень);\n- оформлення (продовження строку дії, переоформлення, внесення змін у частині ескізів фасадів) паспорту прив’язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності;\n- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;\n- присвоєння адреси об’єкту будівництва (або об’єкту нерухомого майна);\n- зміна адреси об’єкта нерухомого майна у разі об’єднання (або поділу, або виділення частки з об’єкта нерухомого майна).\nГотує пропозиції до проєктів програм соціально-економічного розвитку міста Сваляви та населених пунктів Свалявської територіальної громади Мукачівського району Закарпатської області щодо розроблення (оновлення) містобудівної документації та подає їх на розгляд Свалявської міської ради;\nГотує і подає на затвердження Свалявської міської ради відповідні місцеві містобудівні програми;\nБере участь у роботі постійних депутатських комісій з питань земельних відносин, благоустрою, будівництва, архітектури, природних ресурсів, екології та техногенної безпеки Свалявської міської ради;\nРозробляє проєкти розпоряджень міського голови, рішень Свалявської міської ради та її виконавчого комітету з питань, віднесених до компетенції відділу;\nРозглядає звернення громадян, підприємств, установ, організацій та запити в порядку, передбаченому чинним законодавством України, забезпечує виконання вимог законодавства України про доступ до публічної інформації, розпорядником якої він є, забезпечує захист персональних даних;\nОрганізовує громадське обговорення містобудівної документації; в разі потреби організовує проведення в установленому порядку архітектурних та містобудівних конкурсів;\nЗабезпечує виконання робіт з укомплектування, зберігання, обліку та використання архівних документів, містобудівної документації, топографо-геодезичних матеріалів, а також матеріалів містобудівного кадастру;\nГотує проєкти розпорядчих актів відповідно до вимог чинного законодавства стосовно присвоєння та зміни поштових адрес об’єктам нерухомого майна, об’єктам будівництва, земельним ділянкам, які у встановленому законом порядку надаються у власність, оренду та постійне користування з метою розміщення об’єктів містобудування;\nРозробляє пропозиції та готує виконкому міської ради висновки щодо розміщення, будівництва і реконструкції житлово-цивільних, виробничих, інженерно-транспортних та інших об’єктів;\nГотує пропозиції щодо найменування (перейменування) вулиць.\nРозробляє та подає до міської ради пропозиції щодо роз¬міщення, будівництва житлово-цивільних, комунальних, промислових та інших об'єк¬тів, створення інженерно-транспортної інфраструктури, розглядає і погоджує проекти конкретних об'єктів архітектури та надає замовникам висновки щодо їх затвердження.\nВносить інформацію про присвоєння адрес до реєстру адрес на офіційному порталі Свалявської міської ради;\nРегулює в межах своїх повноважень та в порядку, встановленому законодавством діяльність з розміщення зовнішньої реклами та надання дозволу на її розміщення на території населених пунктів територіальної громади.\nНадає пропозиції до переліку земельних ділянок, призначених для продажу або передачі в оренду на земельних аукціонах, торгах, конкурсах.\nНадає висновки щодо розгляду проектів землеустрою.\nУ процесі виконання покладених на нього завдань взаємодіє з іншими структурними підрозділами Свалявської міської ради, виконавчими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, об’єднаннями громадян та громадянами;\nСприяє охороні культурної спадщини, розвитку національних культурних традицій в архітектурі та містобудуванні, створенню цілісного архітектурного міського середовища.\nВизначає умови дотримання режиму використання історичного міського ландшафту, пам’яток місцевого значення, територій їх розташування, охоронних зон.\nЗабезпечує в межах повноважень охорону, реконструкцію,\nреставрацію пам’яток містобудування та архітектури, дотримання режиму використання пам’яток культурної спадщини місцевого значення, їх територій, зон охорони.\nНадає пропозиції щодо розроблення комплексних схем розміщення тимчасових споруд та літніх майданчиків для здійснення підприємницької діяльності на території міста.\nРозробляє схеми розміщення торгових рядів та торгових точок для проведення культурно-масових заходів.\nРегулює діяльність з питань розміщення вивісок.\nОрганізовує проведення в установленому порядку архітектурно – містобудівних рад.\nОрганізовує проведення в установленому порядку містобудівних та архітектурних конкурсів.\nСприяє діяльності місцевих організацій творчих спілок у сфері містобудування та архітектури.\nСпівпрацює з органами державного архітектурно-будівельного контролю з питань дотримання законодавства у сфері містобудування.\nСкладає договори про пайову участь забудовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста та контролює їх виконання.\nІнформує населення через засоби масової інформації про розроблення містобудівних програм розвитку міста, розміщення найважливіших об’єктів архітектури.\nРозглядає заяви про наміри замовників щодо розміщення об'єктів торгівлі, ресторанного господарства, сфери послуг, відпочинку та розваг, промислових об'єктів на території громади з погодженням графіку роботи.\nЗдійснює інші функції у сфері містобудування та архітектури, визначені законодавчими та нормативно-правовими актами.\nЗ метою колегіального та професійного розгляду містобудівних та архітектурних рішень при Відділі містобудування та архітектури Свалявської міської ради у відповідності до Типового положення про архітектурно-містобудівні ради, затвердженого наказом Мінрегіону України від 07 липня 2011 р. № 108 та зареєстрованого у Мін’юсті України 22 липня 2011 р. за № 903/19641, може утворюватися архітектурно-містобудівна рада як дорадчий орган, що діє на громадських засадах. Склад архітектурно-містобудівної ради затверджується виконавчим комітетом Свалявської міської ради.\nНачальник відділу є головою архітектурно-містобудівної ради.\nСклад архітектурно-містобудівної ради затверджується виконавчим комітетом Свалявської міської ради за поданням начальника відділу та погодженням міського голови\nПоложення про відділ містобудування та архітектури Свалявської міської ради Закарпатської області


Кремлю не вдалося підім’яти Інтерпол | Збруч\nНовим президентом Інтерполу став кореєць Кім Чен Янґ. Він переміг у жорсткій боротьбі ставленика Кремля й уродженця України генерала Алєксандра Прокопчука. Це при тому, що саме останнього вважали фаворитом, а Володимир Путін вже потирав руки в передчутті перемоги.\nЗазвичай вибори президента Інтерполу не стають тією подією, що опиняється в центрі медійної уваги. Керівники міжнародної правоохоронної організації змінюються що чотири роки, й у світі складно було б знайти не причетну до відомства людину, котра б назвала ім’я її керівника. От, наприклад: чи багатьом щось скаже ім’я Мірей Баллестразі? А ця французка ж була однією з найславніших президенток Інтерполу. Уже хоча б тому, що вперше цю організацію очолила жінка (хоча не тільки тому, але не розвиватимемо теми, бо не про неї мова). Причому працювала на цій посаді вона ще зовсім недавно – якихось два з половиною роки тому.\nУтім цієї осені медійна ситуація з Інтерполом і його керівництвом радикально змінилася. Почалося все зі загадкового зникнення попереднього президента 64-річного китайця Мена Хунвея. Наприкінці вересня він вирушив на батьківщину, де безслідно зник. Востаннє Хунвей вийшов на зв'язок зі своєю дружиною 25 вересня. Складно собі придумати анекдотичнішу ситуацію: шеф світового полійційного відомства пропадає безвісти на своїй батьківщині. Суцільна тобі голівудщина.\nІнтерпол запросив за офіційними правоохоронними каналами роз'яснень від китайської влади про статус президента організації. Щойно за тиждень з’ясувалося, що Хунвея заарештувала китайська поліція, коли він вийшов з літака в Пекіні.\nНаціональна спостережна комісія Китаю повідомила, що проти тодішнього керівника Інтерполу, котрий також обіймав посаду заступника міністра громадської безпеки Китаю, проводять розслідування. Його підозрюють в корупційних діях.\nСьомого жовтня Генеральний секретаріат Інтерполу в Ліоні опублікував, офіційне повідомлення, в якому зазначено, що президент цієї організації Мен Хунвей звернувся зі заявою про негайну демісію. Тимчасовим виконувачем обов'язків керівника Інтерполу став вже згаданий старший віце-президент Кім Чен Янґ.\nТож ситуація з Інтерполом вже тоді склалася безпрецедентна: шефа міжнародної поліційної організації арештовує поліція країни-члена. Зрозуміло, що подія потрапила на перші шпальти світових медій. Трохи дивно, що ні сама організація, ні впливові країни-члени не обурилися таким самоуправством Пекіна, котрий так собі запросто обезголовлює Інтерпол. Це, звісно, підточує авторитет відомства, але, можливо, китаєць на чолі відомства багатьом муляв око. Адже Пекін через нього міг впливати на Інтерпол. Хоча дивно, що Китай вирішив позбутися такого поважного важеля впливу. Можливо, Хунвей не надто поспішав виконувати циркуляри Пекіна? Можливо, були й інші причини, утім зараз не про це.\nЩе цікавішим розвиток ситуації став тоді, коли з’ясувалося, що головним претендентом на посаду нового президента став російський генерал-майор Алєксандр Прокопчук. Логічно виникає запитання: а чи не завдяки кремлівській спецоперації було усунено китайця Хунвея з такого привабливого для Москви крісла? Оцінюючи весь попередній масив інформації про спецоперації російських спецслужб, волею-неволею схиляєшся до позитивної відповіді.\nКілька слів про самого російського претендента. З відкритих джерел відомо, що Алєксандр Прокопчук народився 18 листопада 1961 року в Україні, у місті Коростені на Житомирщині. За першою освітою він філолог: 1983 року абзольвував Київський університет імені Тараса Шевченка за спеціальністю «романо-германські мови та література». Відтак досконало володіє п'ятьма європейськими мовами: англійською, німецькою, французькою, італійською та ще на додачу польською.\nЩе студентом Прокопчук влаштовував собі кар'єру, так би мовити, «по комсомольській лінії». Пробивався функціонером у керівні органи ЛКСМУ. Спершу працював у Житомирському обкомі комсомолу, а 1986 року перебрався до Москви разом з призначеним першим (і, за іронією долі, останнім) секретарем Центрального комітету ВЛКСМ Віктором Мироненком. Таким чином він потрапив у так звану комсомольсько-партійну номенклатуру. Відтак працював у найрізноманітніших керівних партійних, профспілкових, господарських органах.\n1996 року його призначили керівником департаменту кадрової політики Управління внутрішньої безпеки та захисту інформації Міністерства РФ з податків і зборів. 2000 року Прокопчук закінчив Всеросійську державну податкову академію за фахом «юриспруденція».\nВ органах внутрішніх справ Прокопчук служить з 2003 року. Обіймав посади: начальника Федеральної служби з економічних і податкових злочинів МВС Росії; начальника управління правового регулювання і організації міжнародної взаємодії Департаменту економічної безпеки МВС Росії. 28 серпня 2003 року отримав звання «генерал-майор міліції».\nЗ Інтерполом доля звела Прокопчука у травні 2006 року, коли його призначили заступником начальника Бюро Інтерполу при МВС Росії. А за п’ять років він вже сам очолив російське Бюро. 10 листопада 2016 року на 85-й Генеральній Асамблеї Інтерполу Алєксандра Прокопчука було обрано на посаду віце-президента Інтерполу.\nЗагалом у президента Інтерполу є чотири заступники – віце-президенти. Але якраз на момент зникнення і наступної демісії Хунвея саме Прокопчук виявився серед всіх чотирьох найімовірнішим претендентом, аби очолити відомство.\nКілька слів про Інтерпол. Це, як ми знаємо, впливова правоохоронна організація, яка займається масою важливих проблем: зниклими людьми, боротьбою з торгівлею людьми, торгівлею наркотиками, незаконним продажем предметів мистецтва, злочинами у сфері інтелектуальної власності, розповсюдженням дитячої порнографії, відмиванням грошей, боротьбою з тероризмом, торгівлею зброєю, організованою злочинністю і тощо, тощо, тощо. Річний бюджет організації відносно невеликий – приблизно 113 мільйонів доларів. Утім більше організації ніби й не потрібно, бо головний її козир – угоди з національними поліціями. У межах цих угод правоохоронці на місцях виконують свої зобов’язання, дотримуються певних обумовлених норм і правил у рамках цієї співпраці. А членами Інтерполу є віднедавна небагато-немало 194 країни. Основним завданням відомства є координація зусиль всіх цих країн і проведення єдиної політики в царині боротьби зі злочинністю.\nІ от цю організацію міг очолити російський міліцейський генерал, котрий пройшов комсомольсько-партійно-номенклатурну школу, тобто є «плоттю від плоті» кремлівської системи.\nЧи великим є вплив президента на роботу Інтерполу? Експерти стверджують, що не надто. Керівник відомства є радше представницькою, церемоніальною фігурою. Роль президента більше пов'язана з підтвердженням статусу держав-членів, ніж з повсякденною діяльністю організації. Він лише раз на рік (за нагальної потреби частіше) скликає виконавчий комітет, який складається з нього, чотирьох віце-президентів і дев’яти делегатів, і головує на його засіданні. Лише так окреслені його повноваження в статуті.\nЗвісно, президент користується певним впливом, але справжньою владою в організації володіє генеральний секретар. Саме він керує рутинною поточною роботою організації. А посаду цю обіймає нині Юрґен Шток з Німеччини.\nОкрім того, завдяки функціонуючій в Інтерполі системі управління, президент суттєво обмежений у відстоюванні інтересів своїх чи своєї країни. Як стверджують експерти, Інтерпол – добре структурована організація, і там діє система численних стримувань і противаг, яка не дає навіть дуже впливовій людині проштовхувати неузгоджені рішення від імені організації.\nТо, здавалося б, навіть з обранням росіянина на президента нічого страшного не мало б статися. Утім, це власне «здавалося б». У спецслужб західних країн існують обґрунтовані підозри, що Прокопчук не просто російський генерал МВД, він, окрім того, чинний аґент ГРУ, тож займається відповідною діяльністю, використовуючи свою посаду. Окрім того, ми вже добре знаємо, як Росія вміє ефективно корумпувати функціонерів міжнародних ґреміумів, шантажувати їх для ухвалення потрібних їй рішень. Тому посада президента Інтерполу стала б для Кремля просто неоціненною.\nДо Росії вже неодноразово висловлювали претензії, що вона зловживає своїм членством в Інтерполі. Мова йде передовсім про так звані «червоні циркуляри». Це фактично міжнародний ордер на арешт. І вже неодноразово виявлялося, що Кремль використовує цей інструмент для нейтралізації своїх політичних опонентів. Так Москва намагалася здобути міжнародний ордер на затримання американського фінансиста і критика президента Путіна Білла Браудера. Саме він домігся від заходу ухвалення знаменитого «Списку Магніцького». Також через Інтерпол Кремль намагався звести порахунки з колишнім лідером чеченських повстанців Ахмедом Закаєвим, з російським журналістом та громадським активістом Петром Силаєвим, соратником Олексія Навального Микитою Кулаченковим тощо.\nОкрім того, обрання ставленика Москви президентом Інтерполу зміцнило б авторитет Росії у світі. Продемонструвало б відсутність міжнародної ізоляції, можливість входження російських можновладців у найвищі кабінети міжнародних ґреміумів.\nВільний світ не міг цього допустити, тому на Заході почалася активна кампанія з протидії обранню Прокопчука на посаду президента. Група сенаторів США виступила зі зверненням до президента Дональда Трампа і Генеральної асамблеї Інтерполу перешкодити росіянину зайняти цю посаду. Вони мотивували це тим, що Росія порушує правила Інтерполу, використовуючи організацію «для зведення порахунків і переслідування політичних опонентів, дисидентів і журналістів».\nПроти Прокопчука й на користь Кіма Чена Янґа виступив державний секретар США Майк Помпео. «Ми рішуче підтримуємо Кіма Чена Янґа, котрий зараз виконує обов'язки президента. Ми вважаємо, що він – найкращий кандидат на цю роль», – заявив Помпео на прес-конференції в Державному департаменті США. Він додав, що Сполучені Штати закликають всі країни і організації, які входять в Інтерпол, «відповідально підійти до виборів лідера організації» і проголосувати за «чистого керівника». Очевидно, вважаючи російського ставленика не надто «чистим».\nПроти обрання Прокочука виступили з відкритим листом окремі депутати Європейського Парламенту. Одна з підписанток, євродепутатка від німецьких «зелених» Ребекка Гармс, заявила: «Якщо російський кандидат очолить керівництво Інтерполу, держави ЄУ повинні полишити Інтерпол».\nВийти з міжнародної поліційної організації пригрозив і Вільнюс. «Якщо Алєксандра Прокопчука буде обрано головою Інтерполу, то Литва разом з іншими демократичними країнами має негайно розглянути можливість виходу з цієї організації», – йдеться у заяві литовського парламенту. За неї проголосували 88 депутатів, семеро утримались і жоден не проголосував проти.\nЯкщо й не припинити, то принаймні призупинити своє членство в Інтерполі погрожувала й Україна. Що, власне, було б логічно.\nОтже, хвиля обурення напередодні чергової, 87-ї, сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу піднялася чималенька. Засідання проходило 18-21 листопада в Дубаї. Боротьба між корейцем і росіянином була запекла. І вільний світ переміг.\nЗі 162 делегатів, котрі взяли участь у голосуванні за кандидатуру президента, 101 проголосував за Кіма Чена Янґа. Алєксандра Прокопчука підтримав 61 делегат. Хоча кандидатуру останнього було переобрано на посаді віце-президента, де він, як це не смішно звучить, репрезентуватиме Європу. Але добре, що все ж не президентом.\nА президентом став 57-літній Кім Чен Янґ з Південної Кореї. Він служив начальником поліцейського управління провінції Кенги з 2014 до 2015 року. Три роки тому він був обраний віце-президентом Інтерполу, котрий репрезентує Азію у виконавчому комітеті Інтерполу на період 2015-18 років. А з жовтня цього року, після вже згаданої вимушеної демісії Мена Хунвея, Кім Чен Янґ виконував обов’язки президента. Побажаємо йому успіху на цій відповідальній посаді.\nАле історія з кремлівською претензією на президентство у Інтерполі не минула дарма, принаймні для України. Ми, наприклад, дізналися, що в нас на відповідальній посаді перебуває рідний молодший брат російського генерала – Ігор Прокопчук. Він є не просто кадровим українським дипломатом, а постійним представником України при ОБСЄ. На цій посаді йому постійно доводиться протистояти російському натиску, домагатися санкцій для Москви, доводити злочини Кремля в Криму й на Донбасі.\nЧи не шкодив йому на цій посаді такий дискредитуючий родинний зв'язок? Міністерство закордонних справ України й колеги Ігоря Прокопчука стверджують, що ні. «Класно, що в нас у дипломатичній службі є такі патріоти, як Ігор Прокопчук. Я ніколи не розумів закидів на предмет того, що родинні зв'язки є якимось чином мірилом порядності. Важлива особиста позиція та внесок, відданість Україні та патріотизм. Ігор саме такий, ви це зрозумієте – написав у Facebook міністр закордонних справ України Павло Клімкін.\nПринаймні поки що щодо молодшого брата не виявлено фактів, які б вказували на якісь негативні пов’язання з Росією. Хоча є певні натяки, що не все так чисто і з Ігорем. Наприклад, його дружина є не просто парфіянкою Російської православної церкви, вона співає у церковному хорі Московського патріархату. І це ще не все: діти «дипломата-патріота» чомусь закінчили школу при російському посольстві. Так що треба ще буде ретельніше пригледітися до молодшого брата російського генерала.


Збиття літака в Ірані стало викликом для Офісу Президента | TRUMAN\nЗбиття літака в Ірані стало викликом для Офісу Президента\nЖахлива трагедія в Ірані 8 січня торкнулася багатьох сторін, змусивши їх реагувати, коментувати та розслідувати. У кризових ситуаціях Офіс Президента має виступати надійним каналом комунікації та надавати повну правдиву інформацію своєчасно. Своєчасно, надійно, релевантно – чи було це так?\n8-го січня літак авіакомпанії МАУ при виконанні рейсу PS752 за маршрутом Тегеран – Київ зник з радарів через декілька хвилин після вильоту з міжнародного аеропорту Тегерану о 4:10. Літак упав, всі пасажири та екіпаж загинули.\nУ час катастрофи Президент Зеленський перебував у Омані з приватним візитом. Повернувшись в Україну, Президент негайно – але вже через 14 годин після трагедії – зібрав робочу нараду щодо питань, пов’язаних з падінням літака. Жалобу оголосили лише наступного дня через те, що президента не було в державі.\nКризові ситуації вимагають невідкладної реакції. Відповідно, доцільність тактики «спершу робимо – потім говоримо», обраної Офісом Президента, викликає сумніви. Для порівняння, керівництво авіакомпанії МАУ зібралось на зустріч протягом трьох годин після трагедії, а перший прес-брифінг був негайно призначений на десяту годину ранку.\nУряду України знадобилося три дні, щоб офіційно заявити про причину катастрофи. 11 січня Президент наполіг на офіційних вибаченнях Ірану за збиття літака МАУ.\nДо цього було декілька думок щодо можливих причин катастрофи:\n8 січня о 10:25 – брифінг МАУ, під час якого керівництво компанії запевнило у технічній справності повітряного судна та досвідченості персоналу. Із самого початку компанія відмовилась навіть допускати вірогідність помилки екіпажу.\n8 січня – заява Офісу Генерального прокурора про початок розслідування за ч. 3 ст. 276 КК (порушення правил безпеки руху або експлуатації повітряного транспорту, що спричинила загибель людей).\n9 січня о 10:52 – пост Олексія Данилова на ФБ стосовно чотирьох версій, що вивчалися, а саме: (1) ураження літака російською ракетою; (2) зіткнення з іншим об’єктом; (3) технічні причини; та (4) терористичний акт.\n9 січня о 20:30 – слова Дональда Трампа про те, що він підозрює «когось» у можливому скоєнні помилки «з іншої сторони».\n9 січня о 21:48 – заяви Джастіна Трюдо про те, що Канада має докази збиття літака іранською ракетою.\n9 січня о 23:07 – заява Бориса Джонсона щодо підтвердження версії про збитий літак.\nУ той час, коли міжнародні партнери активно виступали з приводу усіх версій, більше схиляючись до версії про збитий літак, Офіс Президента мовчав; його пріоритетним завданням, здавалося, було зменшення спекуляцій навколо трагедії.\nЧерез невідповідності у повідомленнях, а також надмірно стримане ставлення Президента, виникають сумніви з приводу надійності озвученої ним інформації.\nПісля офіційного підтвердження факту збиття літака від 11 січня Олексій Данилов зізнався, що Україна мала докази ракетного удару по літаку ще до того, як відповідну інформацію оприлюднили партнери з інших країн.\nТакі приховування чи притримування правди ставлять під сумнів релевантність інформації, що подавалась у повідомленнях представників українського уряду.\nСвоєчасність, надійність та релевантність – три основних елементи комунікації в умовах кризи. Їх присутність у кризових комунікаціях президентської команди у не просто кризовий, а в трагічний для України час, на жаль, сумнівна.\nТрагедія в Ірані 8 січня принесла немислимі втрати родинам в Україні, Канаді, Великобританії, Швеції, Німеччині, Ірані та Афганістані. Жодні слова не можуть висловити горе втрати.\nНаше глибоке співчуття сім’ям загиблих.\nАвтор: Поліна Бойчук


Журналіст відсудив у СТБ посаду і 290 тисяч | Рідна країна\nЖурналіст відсудив у СТБ посаду і 290 тисяч\nЖурналіст Осман Пашаєв через суд домігся відновлення на посаді спеціального кореспондента «Вікна-новин» телеканалу СТБ.\nПро це у блозі на «Українській правді» пише Юрій Свірко.\nЯк відомо, Пашаєву запропонували перейти зі спецкора на посаду диспетчера, розшифровувальника відеокасет або спеціаліста з документообігу «у зв'язку з ліквідацією департаменту інформаційно-аналітичного мовлення».\nЖурналіст зазначив, що глава правління «ММЦ СТБ» Володимир Бородянський «в очі» йому сказав: «Або погоджуйся звільнятися за власним бажанням, або будеш звільнений, бо ліквідують департамент».\n«Тільки що апеляційний суд Києва задовольнив мою скаргу і відновив Пашаєва на роботі в СТБ. З телеканалу стягнуто 284 тисяч 891 гривну 80 копійок, плюс 5 тисяч гривень моральної шкоди. Рішення набуло чинності негайно», — зазначає Свірко.


Комплексне видання (ЗНО 2021) Історія України авт: Земерова Т. вид: Підручники і посібники\nТетяна Земерова з метою допомоги при підготовці до ЗНО 2021 з історії України в стислій формі підготувала довідковий матеріал за програмою ЗНО. Комплексне видання Земерової Т. поділене на 32 теми. Після кожної теми присутні тестові завдання. Багато уваги автор приділяє фрагментам історичн..\nТаблиці та схеми Історія України ЗНО 2021 авт: Земерова Т. вид: Підручники і посібники\nДобре себе зарекомендували для підготовки до ЗНО 2021 з історії України таблиці та схеми Тетяни Земерової. Книга розбита на розділи. Матеріал охоплює всю шкільну програму. Дати, події, основні поняття - подано в табличній формі. Таблиці та схеми Земерової з історії України можна т..


Моя дитина «жмот» або ж це просто право на власність? | Маленькі рівняни\nВсім нам давно відома фраза: «у медалі дві сторони ». Ми її можемо застосовувати як до будених щоденних справ, так і до тем, над якими інколи потрібно порозмірковувати. І майже щодня для батьків такі теми обертаються навколи виховання. Наприклад, як виховати чемного, щедрого … малюка? Та чи завжди ці, здавалося би, зовні благополучні характеристики є щирим відтворенням внутрішнього стану … чи просто бажання відповідати очікуванням навколишніх?\nНа одним із таких запитань задумалася блогер, мама Поліна Булгакова. Вона «приміряла» на себе роль дитини. Знайомтеся, що з цього вийшло.\nОсь уявіть. Приходите ви на роботу. Знімаєте куртку. Сідайте за свій стіл. Вирішуєте випити кави. Йдете до тумбочки, де стоїть ваша улюблена чашка. А я ЇЇ там немає. Ви в подиві дивіться по сторонам. І тут по коридору проходить незнайомець: неохайний, соплі стирчать з носа, під пальцями бруд, а в руках – ваша чашка. Ваша улюблена чашка з написом “Ленусик”. Незнайомець смачно надпив чай з вашої чашки і щось шукає в смартфоні. Ви дуже дивуєтеся, що відбувається, округляєте очі, можливо, тихенько кажете нецензурне слово, і підходите до незнайомця:\n– Вибачте, але це моя чашка, – говорите ви.\n– А ?, – крекче незнайомець.\n– Це моя чашка, – повторюєте ви переконливіше і тицяє пальцем в напис, мовляв, “Ленусик”, це – я.\n– Аааааааа …, – відповідає незнайомець.\n– Будь ласка, віддайте чашку, – починаєте нервувати ви.\n– Але я хочу подивитися !, – каже незнайомець і починає шкрябати пальцями напис на чашці.\n– Будь ласка, віддайте, – повторюєте ви.\n– Тобі що, шкода? Я ж просто дивлюся !, – відповідає незнайомець, і нагло відпиває ще ковток прямо у вас на очах.\nНа секунду ви губитеся, але, вдихнувши, продовжуєте:\n– Слухайте, це моя чашка, і я хочу її забрати.\nНезнайомець складає губи сопілкою, морщить ніс і каже протяжно:\n– Фуууууууу, скнара!\n– Так-так, це некрасиво з вашого боку !, – каже, проходячи повз колега, але не незнайомцю, а вам, – Він же просто дивиться, йому теж цікаво!\n– Треба ділитися !, – кричить з рецепції охоронець Володя.\nВи з криком “так ви всі тут зійшли з глузду з’їхали” вбігаєте в свій кабінет і говорите подрузі Наташі:\n– Ната, там якийсь цирк! Цей незнайомий тип – забрав мою чашку, п’є з неї і несе якусь нісенітницю! Це що, розіграш? Так це не смішно !, – і в горлі з’являється клубок.\nНаташа неспішно відсуває клавіатуру, піднімає на вас очі і гидливо морщиться:\n– Ууууууууу, така доросла і плачеш! Фууууууууу!\nВаші ноги підкошуються, ви в ступорі. Хто всі ці люди? Що з ними сталося? Невже їх покусав консьєрж і вони втратили залишки розуму? Це сон? Точно сон! Такого просто не може бути! Щоб дорослі розумні люди несли таку нісенітницю!\nАле таке трапляється щодня. Кожен день в пісочниці хтось із дуже дорослих, але не дуже розумних примушують ділитися свого (чи не свого, що ще гірше) дитини, знецінюючи його право на власність.\n– Маааарк, ану дай хлопчикові м’яч! ТИ ЩО, ЖЛОБ?!, – недавно кричав один татусь своєму маленькому білявому синові. Дворічний Марко не знав – жлоб він, тому що це слово він чув вперше і не зовсім розумів що відбувається. Він розгублено дивився на м’яч і на тата – на тата, який, по ідеї, повинен був його захищати від великого недружнього світу, але чомусь кричав і махав руками. Марк плакав.\nЦе один випадок зі ста. Майже кожен день я чую на майданчиках горезвісне “Ти повинен ділитися!”. Няні виривають з рук своїх підопічних машинки і літачки і повчально додають: “Ти ж не скнара! Дай іграшку! А то що про тебе люди подумали?”.\nМалюк, не переживай, розумні люди подумають, що у тебе є почуття і права і ти можеш НЕ ХОТІТИ ділитися в цей самий момент, це нормально. Ти можеш змінитися іграшкою зараз або трохи пізніше, ти можеш піти з пісочниці і грати на самоті, ти можеш притиснутися до мами і заховати свого нового динозавра, але ти не повинен віддавати з істерикою те, що тобі не хочеться. У тебе є маса варіантів як діяти, і я з радістю тобі їх підкажу. Завжди є вихід з ситуації, майже завжди можна домовитися. Було б бажання РОЗМОВЛЯТИ з дитиною, а не клеїти ярлики.\nОлена сиділа на стільці нерухомо. Перед нею стояла її улюблена чашка.\n– Льон, ти чого ?, – запитала її Наташа.\n– Так, напевно, не виспалася …, – видихнула Олена.\nА десь в одній з пісочниць на одну дитину, що плаче стало менше.\nвиховання, думка мами, помилки у вихованні, поради батькам переглядів: 281


Музей на Поштовій: проект рішення «Самопомочі» розглянули всі необхідні комісії Київради - Самопоміч Київ\nГоловнаНовиниМузей на Поштовій: проект рішення «Самопомочі» розглянули всі необхідні...\n16:02, 06 лютого 2018 Музей на Поштовій: проект рішення «Самопомочі» розглянули всі необхідні комісії Київради\nПроект рішення про створення музею археології та історії Києва замість підземного торгового центру на Поштовій площі розглянули всі уповноважені на це комісії КМР. Після проведення правової експертизи документ буде винесено на голосування в сесійну залу.\nЧетвертою, фінальною, комісією Київради, яка вивчала документ, стала комісія з питань бюджету та соціально-економічного розвитку.\n«Розгляд цього питання повинен консолідувати Київську міську раду. Це рішення не має бути пов’язане із політикою, адже це в чистому вигляді питання ставлення до нашої історії і культури», – наголосив автор проекту рішення, голова фракції «Об’єднання «Самопоміч» у Київраді Сергій Гусовський під час засідання «бюджетної» комісії.\nРаніше проект рішення про створення музею на Поштовій площі отримав підтримку від комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування, комісії з питань культури, туризму та інформаційної політики та комісії з питань власності.\nВищезгаданий проект рішення передбачає ініціювання припинення договору з інвестором будівництва підземного ТРЦ на Поштовій Площі ТОВ «Хенсфорд-Україна» та прийняття об’єкту незавершеного будівництва до комунальної власності Києва.\nЦим документом також пропонується передача об’єкта у постійне користування Музею історії міста Києва, а також укладання угоди з Державним підприємством «Центр археології Києва Інституту археології НАН України» про продовження виконання археологічних робіт і проведення відкритого міжнародного конкурсу на найкращий проект майбутнього музею.\nНагадаємо, що починаючи з 2015 року на Поштовій площі, під час підготовчих робіт до будівництва чергового торгово-розважального центру археологи знайшли унікальні артефакти ХІ-ХІІ століть. Наразі їх доля (як і продовження археологічних робіт) повністю залежить від волі інвестора будівництва підземного ТРЦ – ТОВ «Хенсфорд-Україна». Кияни вже неодноразово демонстрували свою підтримку ідеї створення музею на Поштовій. Зокрема, вони зібрали понад 13000 підписів під петицією «Просимо врятувати безцінні історичні артефакти та археологічні розкопки на Поштовій площі». Ідея створення музею також показала високий результат в рамках голосування «Громадського бюджету» – ця ініціатива посіла друге місце з 809-ти пропозицій.\nІсторія київ Київрада комісія музей на поштові Поштова площа розкопки на поштовій Сергій Гусовський Столиця Хенсфорд-Україна\nСрібнокільську водойму прикрашатиме зона...