Огляд new world-гра мрії або прокляття геймерів? - Gyrus\nдодому Без рубрики Огляд new world-гра мрії або прокляття геймерів?\nПару місяців тому я вже писав думку про new world. На етапі закритого бета-тесту мені гра сподобалася практично у всьому: графічний движок lumberyard(лісовий склад ?), народжений з надр cryengine, показував шикарну картинку і продовжує це робити, хороша анімація і всякі красивості в ефектах. З іншого боку, ми отримали сумну систему “квестів з дошки”, нескінченну біганину на своїх двох і копіпастние стартові зони для новачків.\nАле головною фішкою гри стали цікаві pvp-баталії. Будь то квести у відкритому світі або облоги фортів — за можливість порубатися вкотре між собою великі гільдії готові пробачити цій грі багато.\nТісний новий світ\nА прощати є що. І справа не в квестах або біганині. Справа в тому, що розробник гри, amazon games, new world зробили дуже … Тісним. Сюжет гри розповідає нам про величезний острів aeternum! масштабу і епіка наганяє. Стародавні таємниці, таємничий мінерал, невідома цивілізація чотирируких велетнів — індіана джонс вдавився б від заздрості.\nТа ось біда: на релізі гри виявилося, що розробники розраховували свою гру всього лише на 2000 (дві тисячі) чоловік онлайну. І це при тому, що і на закритому бета-тесті, і під час обт сервери вміщали в себе значно більше людей! так, ось так, всього пара тисяч щасливчиків, які змогли потрапити на обраний сервер, і десять тисяч чоловік в черзі. Не сто, не тисяча-десять тисяч, і більше! як ти вважаєш, мій читач, які емоції відчуває гравець, який простояв 15 годин в черзі на сервер, який так і не зміг зайти в гру разом з друзями? ви пам’ятаєте, я писав раніше, що в new world нема чого робити одинакам і гравцям в малих групах? забудьте, я помилявся! ця гра створена виключно для тих, хто любить бродити на самоті або невеликою компанією з двох-трьох друзів. А як інакше пояснити цей відверто безглуздий ліміт на кількість гравців в 2000 чоловік? “розробники не розраховували”? що? вони працювали в таємному бункері все своє життя і ніколи не виходили в мережу, а світ навколо них був схожий на бомбосховище з серії fallout? або за 30 років існування жанру mmorpg вони не спромоглися пограти в яку-небудь world of warcraft або там lineage 2?\nВсі, хто стежить за грою, знають, що спочатку new world планувався як виживач з елементами rpg. Типу conan exile. Гравці б самі будували міста навколо ключових джерел ресурсів, організовували б торгівлю, створюючи економіку на сервері, воювали б, укладали союзи і так далі, тощо. Але прийшов якийсь надмозок, і сказав, що треба все переробити. Що гравцям не подобаються ігри про виживання (чути гучний регіт valheim), їм подобаються mmorpg. Команда взяла під козирок і зробила так, як були потрібні: додали підземелля-інстанси. Як би на цьому і все. Без жартів! наявність данжиків і є критерієм mmorpg, на думку amazon studios. Не масштаби того, що відбувається, не сотні тисяч квестів, не кат-сцени, не захоплюючий сюжет, не численні гільдії, що з’ясовують між собою відносини в битвах тисяч воїнств. Нічого з цього! тільки підземелля.\nАле в сторону негативні емоції через те, що за майже добу я зіграв всього години півтори, а зараз стою в черзі на обраний сервер. Читач чекає об’єктивного огляду позитивних і негативних сторін гри.\nПочну, несподівано, з поганого. Крім того, що я описав раніше, у гри очевидні проблеми з оптимізацією движка lumberyard. Він поводиться, немов примхливий підліток, у якого розігралися гормони. На збт я грав на gtx 760 (4gb), і nw мені видавала в цілому стабільні 30 кадрів на мінімалках з осіданнями до 24-25 fps в містах і під час pvp-замісів.\nАле зараз в системному блоці у мене стоїть 3060 ti, я поставив блок fps на 60 кадрів, і гра мені їх показує при максимальних налаштуваннях. Але рівно до тих пір, поки персонаж не опиниться в місті — тут же частота кадрів падає до 20, а на екрані я спостерігаю солідний такий фриз-статтер. Те ж саме трапляється і під час сутичок. Мало того, при такому навантаженні на вашу систему гра показує “проблему з коннектом” (lag detected), і ви тут же вилітаєте в меню. І ставайте в чергову багатотисячну чергу. Як це і сталося у мене.\nВ іншому, у мене немає значущих претензій до гри. І всі позитивні сторони з збт гра не розгубила. Я в цілому повторю інформацію з минулого огляду, тому що додати мені особливо нічого.\nГрафіка, звук, анімація і бойова система\nГрафіка в грі шикарна, а з урахуванням того, що нових красивих mmorpg на ринку давно не було (аж з часів bdo), то об’єктивних претензій до неї просто бути не може. Світ aeternum дуже мальовничий, художники і дизайнери постаралися від душі, а у гравця палець регулярно буде тягнутися до клавіші створення скріншота. А шикарне звуковий і музичний супровід дозволяє максимально зануритися в те, що відбувається.\nАнімація рухів персонажів і різних навичок на висоті, видно, що робили за технологією motion capture, і не прогадали. Бойова система взята прямо з ігор жанру soul-like, правда, дещо спрощена. Тобто, ви не склеїте ласти від одного-двох ударів, але недбале “закликування” мобів, вбираючи шкоди, теж не вийде — противник сильний, особливо, якщо їх відразу кілька. Для жанру онлайнових рольових ігор це незвично, що додає свіжості і новизни “новому світу”. Ти натурально відчуваєш тяжкість своєї зброї і амплітуду ударів.\nЗавдяки незвичайній системі розвитку персонажа і його скілл-сетів, гравцеві відкривається простір для білдостробудування — адже герой володіє відразу двома видами зброї, що додає в бойову механіку гнучкості і варіативності. А завдяки тому, що гра не замикає вас в межах обраного класу, ви самі вирішуєте, ким бути в той чи інший момент. Так, якщо ви постійно качали параметр сили, то лікувати посохом життя ефективно у вас не вийде, але в крайньому випадку ви можете стати лікарем, хоч і слабким. Рідко яка гра може запропонувати подібне.\nФракції і крафт\nПройшовши стартовий ланцюжок завдань, зібравши початкові ресурси і познайомившись з базовими функціями, гравець направляється в найближче місто. Тут ви дізнаєтеся, що світ розділили між собою фракції, які знаходяться в стані постійного конфлікту один з одним. Звичайно, у кожної сторони своя правда і аргументи на свою користь — хтось за найсуворіший порядок, хтось хоче свободи, що межує з анархією, а хтось вирішив закластися місцевими масонами. Але в цілому, вибір сторони в тому вигляді, який задумали розробники, працювати не буде. А вийде ось як: чия сторона отримає перевагу на старті , за неї і підуть новачки. Розробники ніяк не регулюють кількість учасників сторін.\nІ тут ми отримуємо стару проблему, що тягнеться ще з wow, – сервери однієї фракції. Врятувати ситуацію можна тільки адмінським вольовим втручанням: забороною на вступ до фракції в той момент, коли одна зі сторін набирає 33% учасників від загального числа гравців на сервері. Але судячи з того, що розробники не бажають збільшувати місткість серверів в цілому, таким питанням, як регулювання розподілу по фракціях, вони не стануть займатися.\nВибравши сторону конфлікту, вам відкривається можливість брати участь у вільному pvp. Але тільки в тому випадку, якщо ви активуєте цей режим. Ще на етапах ранніх тестів розробники пішли на поводу у казуальної аудиторії і відключили вільний pvp, обмеживши його окремим функціоналом. Поганого в цьому рішенні не так багато, крім очевидного факту: дуже скоро ми отримаємо безсмертних ботів, що стоять на спотах руди та інших рідкісних ресурсів, з якими нічого не зможемо зробити, тільки відправити скаргу на підтримку. А там поки розглянуть скаргу, поки зреагують…\nАле ось де точно все добре, так це в крафті. Survival-основа гри видно відмінно, варто лише подивитися на асортимент предметів в будь-якій професії. Десятки рецептів їжі, зілля, зброї, приманок для риби тощо. За ремесло нараховується досвід, так що гравець зможе в теорії отримати максимальний рівень будучи виключно трудягою-ремісником. А заодно він стане дуже багатою людиною. Так, доведеться відволікатися на видобуток ресурсів, але результат того вартий. А отриманий результат завжди можна продати на аукціоні. Головне пам’ятати, що в кожному місті свій унікальний аукціон, і, виклавши товар в одному, ви не зможете його купити в іншому поселенні. Як на мене, так це спірне рішення, враховуючи, що початкові рівні проходяться дуже швидко і гравці тікають зі стартових міст, роблячи аукціон там практично не прибутковим.\nХотілося б написати багато, адже на збт фантазія мені малювала епічні битви між гільдіями-противниками, чисельність яких налічує сотні бійців з кожного боку. Але все розсипалося як пил об ліміт в 2000 чоловік на сервері. Без жартів, мозок відмовляється приймати той факт, що розробники не побажали збільшити ліміт гравців хоча б до 5 000 – від цьогоСвіт гри не постраждав би! не постраждали б і задуми гейм-дизайнерів, які явно забули, що роблять не виживалку, а mmorpg, ключовою особливістю якої повинна бути масштабність. Але, на жаль…\nА так-pvp в new world шикарне. Завдяки описаній вище бойовій механіці, ви не ломитеся в гущу подій, розкрутивши, немов вентилятор, величезний, в два людські зрости, меч над головою, як це виглядає в 99% азіатських mmoprg. Навпаки, на перший план виходить тактика і контроль вашого персонажа і дій противника. Адже ви можете померти буквально з двох-трьох ударів одного суперника. А група супротивників зітре вас в пил за частку секунди. Розуміння цього постійно тримає в напрузі. Подібного не було з часів age of wushu — ” легенди кунг-фу)-кращої pvp-гри на mmo-ринку за всі 30 років історії жанру.\nПідсумок і оцінка\nNew world — дуже хороша mmoprg. Балів їй додає і те, що в цьому році конкурентів у неї на ринку просто немає. Swords of legends online вийшла мертвонародженою. Ages of creation не вийде ще мінімум два роки, але точно не раніше star citizen, elyon втратила популярність на батьківщині, а на заході придбати навіть не встигла. Доля ж сумна і незавидна.\nГра красива, в міру динамічна, з шикарною системою крафта, є навіть рибалка — головна ознака елітності продукту. Масове pvp і облоги не дадуть занудьгувати, а фарм розломів і pve-арени утримають високорівневих гравців якийсь час. Головне, щоб не забували додавати в топку свіжих дровишек, і побільше.\nЗ іншого боку, черги на сервери в п’ятикратній кількості від їх місткості і, скажемо чесно, слабка оптимізація, підвищують градус дратівливості гравців майже до критичної позначки.\nЩо переможе: терпіння гравців або здоровий глузд розробників, ми дізнаємося дуже скоро. Питання максимум тижня-двох.\nНу а зараз new world — безумовний хіт, що порвав чарти. Гра показала кращий старт в steam в цьому році, зайнявши перше місце по одночасному онлайну. Вже у проекту величезне ком’юніті, яке створило десятки корисних баз і різних wiki, де ви можете знайти відповідь на будь-яке питання.\nА якщо вам, як і мені, не пощастило потрапити на сервер, який вибрала гільдія, то можна скоротати час очікування на вхід з користю на” твіче ” — до ваших послуг кілька десятків стримерів з твіч-дропсами new world. Нагородою за 10 годин переглядів буде набір скінів на зброю гри.\nшикарні звук і музика\nцікава і нестандартна бойова система\nвільний pvp “за бажанням”\nдуже мала місткість серверів\nПідсумок: 8 з 10.\nNew world неодмінно варто грати, якщо ви чекали нову mmoprg. Альтернативи просто немає. Знайдіть собі невелику компанію і йдіть на самий вільний сервер в європі. Нікуди не поспішайте, спокійно досліджуйте світ гри-і ви отримаєте велике задоволення.\nпопередня статтяНова інформація про смартфон iPhone 2018: яким він буде?\nнаступна статтяThe ghost-спільний хоррор-виживач 1.0.39\nДоброго дня. Я постійно перебуваю у пошуку різних поліпшень для своїх сайтів. Намагаюся використовувати сучасні інструменти оптимізації і захисту контенту.


На країну посипалися чергові «сенсації» про отруєння Президента.\nНапередодні візиту Віктора Ющенка до США на шпальтах українських та європейських ЗМІ знову заговорили про історію з діоксином. І знову про фальсифікацію отруєння. Приводом для галасу стали свідчення начальника відділу з нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими Генпрокуратури Лариси Чередниченко.\nУ рапорті на ім’я генпрокурора, який став надбання громадськості наприкінці минулого тижня, вона інформує, що зразки крові Ющенка були спершу вилучені та відвезені в США, де збагачені діоксином, а лише згодом доставлені в австрійську клініку на експертизу. Начебто, керувала цією спецоперацією особисто Катерина Ющенко. У своїх викриттях пані Чередниченко посилалася на свідчення Давида Жванії, які той дав парламентській комісії. Утім, як повідомило одне з авторитетних видань, на допиті в понеділок авторка сенсації не змогла чітко повторити жодне з анонсованих тверджень.\nМіж тим, вже у вівторок грузинський кум Ющенка не шкодував ні епітетів, ні емоційного запалу. Щоправда, з конкретикою також виникли проблеми.\n«Генпрокуратурі дали установку: отруєння – доведено. Задача слідства – розібратися, як це було зроблено», – розповів Жванія в інтерв’ю «Газеті по-київськи». За його словами, за основу було взято три фактори: перший – Ющенка отруїли діоксином, другий – це було на дачі Сацюка, і третій – готувалося все спецслужбами Росії. «От у цих трьох соснах і працювало слідство, а докази знаходяться в ручному управлінні Катерини Михайлівни», – заявив Жванія.\nВажко сказати, чи матиме ця історія логічне завершення, а тим паче до президентських виборів. Натомість вже зараз вона активно використовується як політична технологія. Хто її автор і як вона може відобразитися на результатах майбутніх виборів «Гарт» запитав у провідних політичних експертів.\nКористі від компроматів не буде\n- Хоч зараз справа про отруєння використовується як елемент дискредитації Віктора Ющенка, в кінцевому результаті вона може зіграти на його користь. Йдеться не просто про політичний чи комерційний скандал, який стосується приватизації, приватного маєтку чи інцидентів в міжнародних аеропортах. Політтехнології навколо отруєння спекулюють на здоров’ї навіть не президента, а окремої людини, яка відчула випробування на межі життя і смерті, її індивідуальних переживаннях та життєвій драмі.\nЯкщо технологія продемонструє ось такий нелюдський цинізм (а по іншому й не може бути), це обов’язково знайде відображення в абсолютно недоказових та пропагандистських речах, що у свою чергу, спровокує зростання симпатії людей до президента – людини, якій постійно конкуренти штучно влаштовують політичні та особисті випробовування.\nОчевидно, що в контексті виборчої кампанії жодна справа не зможе зіграти окремо. Скоріш за все, це буде певний політтехнологічний ряд, ланцюг з окремими ланками та елементами. Утім, відіграти значну роль вони зможуть лише за умови, якщо кампанія буде позбавлена змісту, конкуренції ідей та ідеологій. В іншому випадку, жодні компромати щодо справ минувших днів, особливо що стосується делікатних тем, як от отруєння кандидата у президенти 2004 році, жодної користі не принесуть тим, хто буде їх постійно ініціювати.\nДобити рейтинг Ющенка\n- В цій країні є щонайменше десять осіб, які володіють – хтось у більшій, хтось у меншій мірі – інформацією про ті події. Це Віктор Ющенко, його дружина та колишнє оточення в особі пана Зінченка, Порошенка, Жванії, Червоненка, його найближчі політичні партнери Тимошенко і Турчинов. Кожен з них є носієм вкрай важливої для суспільства інформації, але ніхто не взяв на себе моральне право зрозуміло та аргументовано викласти подробиці справи. Постійно були відмовки, мовляв, в чомусь повинно розібратися слідство.\nЗараз ці люди йдуть на чергові вибори, фігуруючи в скандальних публікаціях, і вони всі мовчать. Суспільство знову стає елементом маніпуляції на темах, які не розкриті й стали вже майже містичними.\nЗзовні ці розмови виглядають як останній репутаційний удар по Ющенку. Дійсно, як ще можна дискредитувати політика, в якого й так низький рейтинг, окрім як назвати його брехуном? Такий хід зрозумілий, і в цьому зацікавлені всі його конкуренти, незалежно від того, що вони говорять в даний момент.\nРазом з тим, будь-які резонансні теми, а особливо містифіковані, якою є вже справа з отруєнням, використовуються для відведення очей. Про що ще говорити восени, коли є системні проблеми, пов’язані з підсумками кризового року, з надзвичайно складним прогнозуванням перспективи?\nЗараз навіть проурядові ідеологи визнають, якщо 2009 рік був одним з найскладніших для національної економіки за всі роки, то і 2010 стає не посткризовим, а ще одним складним роком продовження кризи. В цьому році ми втрачаємо хімічну галузь. В наступному проявляться серйозні ризики в інших, зокрема в сільському господарстві. А тема отруєння – це шикарна тема для «полоскання» у ЗМІ: з одного боку, у нас є рапорти уряду, з іншого – спекулювання «на тему»…\nСправу розкриють за наступного президента\n- Ініціатива пошукати компромат на політичних опонентів через причетність до отруєння з самого початку йшла від президента. Його люди в Генеральній прокуратурі, зокрема ця жіночка Климович з певними людськими вадами, про які давно вже відомо і через які вона в будь-якій європейській країні давно вже забула б, що обіймає таку високу посаду, не перший рік продовжують свою діяльність. Відтак все суспільство було в очікуванні компомату.Все, що відбувалося у звязку з цим у протилежному напрямку викликано протидією спробам підготувати чи сфальсифікувати звинувачення.\nАле погляньте, достовірних данних навіть про факт отруєння ми не знаємо. І я просто переконаний, що довести цю справу до кінці президенту Ющенко не вдасться. Утім гадаю, що вона не така складна як приміром вбивство Кенеді. Вона буде обов’язково розкрита за наступного президента: дуже багато людей знають подробиці та деталі справи, просто треба провести незалежне розслідування, яке зараз неможливо.\nЯ думаю, що від використання цієї справи як політичної технології ніхто не постраждає і ніхто не виграє. У випадку, якщо хтось звинувачуватиме популярних кандидатів на посаду презпидента, у відповідь шукатиметься компромат на Ющенка і його дружину. А ставлення до компромату зараз негативне, вплив на мотивування голосування мінімальні. Як на мене, не це буде вирішувати, чи стане президентом Янукович, чи Тимошенко. Інші речі. Тому не варто переоцінювати всі ці гіпотези, моделі, звинувачення. Будуть вони, нехай. Ми вже звикли, що живемо в цьому багні, але мотиви доля вибору людей інші.


Жебрівський планує встановити телепередавач, який "добиватиме" до Уралу -новости Украины за последний час, Читайте новости на Своем Радио, новости шоу бизнеса, новости политики\nЖебрівський планує встановити телепередавач, який "добиватиме" до Уралу\n"Я думаю, що, щонайменше, українські території - Воронежчина, Курщина, Ростовщина, Краснодарський край - вони будуть чути Україну і навертатися назад, до правитоків. Не лише окуповані території Донецької та Луганської областей", - зазначив Жебрівський. Він уточнив, що такий передавач може бути встановлений вже у найближчий місяць.\nУже найближчим часом у Донецькій області буде встановлено передавач, який транслюватиме українське телебачення не лише на окуповані території Донбасу - аж до Уралу. Про це заявив голова Донецької військово-цивільної адміністрації Павло Жебрівський під час відкриття конференції у Краматорську "Стратегія мовлення для Донбасу", повідомляє Укрінформ.\n"Переконаний, що у найближчий час разом з нашими міжнародними партнерами ми посилимо присутність українського телебачення, у тому числі й на окупованій території. Навіть по аналоговому обіцяють один передавач поставити, що буде "добивати" до Уралу", - заявив губернатор.\n"Я думаю, що, щонайменше, українські території - Воронежчина, Курщина, Ростовщина, Краснодарський край - вони будуть чути Україну і навертатися назад, до правитоків. Не лише окуповані території Донецької та Луганської областей", - зазначив Жебрівський.\nВін уточнив, що такий передавач може бути встановлений вже у найближчий місяць.\n"Голова Держкомтелерадіо Олег Наливайко працює з цього приводу з міжнародними інституціями. Там близько 5 кВт і сигнал буде "добивати" до Уралу", - зазначив він.\nНаразі вирішується питання навколо місця розташування передавача, розглядаються 3 локації.\nРаніше повідомлялося, що український радіосигнал повертають на окуповані території Криму і Донбасу.


Thule T2 XT Pro – Ще один не такий як усі…\nОтже перед нама рек (трималка) для велосипедів яка кріпиться на зціпний роз’єм автомобіля (ззаду).\nЦіна. Повна ціна складає від $580, але мені після доволі тривалого очікування вдалося надибати розпродаж в REI на якому я заплатив $450. Чекати довелося роки півтори – занадто сильно жаба давила платити повну ціну. Зараз коли я знаю що воно і як воно вважаю навіть повну ціну виправданою – дуже зручна і надійна штука. Також хочу вказати що XT версія дозволяє перевозити як шосейні так і гірські велосипеди. Якщо ж вас цікавлять лише шосейники то можна взяти простішу версію зекономивши близько $100.\nКількість велосипедів: 2. Існує “розширення” майже за таку саму ціну за допомогою якого можна додати підтримку ще двох велосипедів.\nВага: 23.5 кг (52 фунти).\nМаксимальне навантаження: 54 кг (120 фунтів).\nРозміри: у складеному вигляді (у коробці) – 139 х 57 х 86 см (54.7 x 22.5 x 33.8 дюймів), у розкладеному вигляді – 139 х 38 х 110 см (54 x 15 x 43 дюймів).\nВідстань між велосипедами: 32 см (12.5 дюйми).\nМаксимальна ширина колеса (шини): 5 дюймів.\nРоз’єми: існують версії для 1.25 та 2 дюймів. У мене 2-дюймова версія.\nЗамки: замок на гвинт кріплення, 2 замки вбудовані в фіксацію переднього/заднього колеса.\nМожна “відкинути” вниз усю закріплену конструкцію з велосипедами на 45 градусів.\nНа сайті виробника – https://www.thule.com/en-us/us/bike-rack/hitch-bike-racks/thule-t2-pro-xt-9034xt-_-1691037.\nЯк я вже вище згадав я дуже давно полював за реком і читав багато відгуків та оглядів. Хотілося мені саме цю модель бо відгуки були дуже хороші і ціна найнижча у своїй групі. Проте було і страшнувато віддавати повну ціну – а ну як щось не так?\nВиявилося що все так і мені все подобається.\nВстановлення река дуже просте – вставити трубку в зціпний роз’єм, закрити скобку, закрутити гвинт щоб нічого не хилиталося. Можна ще закрити на замочок (ключі та замки йдуть в комплекті) і тоді відкрутити гвинт можна буде лише якщо його спершу відкрити ключе. Так само просто рек і знімати. Усі операції можна робити самостійно – все дуже просто і зручно. Займає встановлення/знімання максимум 5 хвилин, а то і усі 2.\nКріплення байків також здійснюється елементарно. Спочатку відкриваємо “скобку”, ставимо переднє колесо в корзину (хоча деякі ставлять туди заднє), закриваємо скобку. Ну і заднє колесо фікусуємо спеціальним замком. Кріплення заднього колеса при цьому можна пересовувати – дуже корисно для байків з різною базою.\nШирина корзин як я вже зазначив дозволяє транспортувати як шосейні, так і гірські байки. Не знаю чи стане туди нормально фетбайк, спробую при нагоді і доповню опис. Ми поки що пробували наші шосейники, хардтейли 29, та двохпідвісні 29 – усе працює бездоганно.\nЗамки що йдуть в комплекті не призначенні для довгого зберігання, а лише мають ускладнювати знімання/зрізання велосипедів та самого реку (все ж таки він коштує більше деяких велосипедів). Замки для колес вбудовано разом з кабелем у “скобку” яким фіксується переднє колесо. Виглядають замки дуже просто і не мають скласти труднощів для досвідченого крадія, тому якщо ризикуєте залишати усю конструкцію на тривалий час без нагляду вам знадобляться кращі додаткові замки.\nОдна з найкращих можливостей це те що можна відкидати стійку разом з велосипедами вниз на 45 градусі. Це дозволяє відкрити багажник який інакше перекритий велосипедами.\nМоя оцінка – 10/10. А недолік можна вказати лише один суттєвий – ціна. Проте якщо глянути на подібні реки від інших виробників то нижчої ціни ви все одно не знайдете.\nАвтор Oleksandr GolovatyiОприлюднено 12 Вересня, 2017 Категорії Велосипед,Рецензії на спорт-обладнання\nНазад Попередній запис: Split (2017)\nВперед Наступний запис: War on Everyone (2017)


На Київщині грабіжник втік з відділку поліції » ТВА\nНа Київщині грабіжник втік з відділку поліції\nРаніше судимого чоловіка затримали за крадіжку мобільного телефона, проте йому вдалося втекти з відділку.\n“У селі Триліси нападник відкрито викрав мобільний телефон у свого знайомого. Вже за кілька годин працівники Фастівського відділення поліції встановили особу зловмисника та затримали його за ст. 208 КПК України.\nНим виявився 27-річний Микола Смолінський, житель села Кожанка, що на Фастівщині. Чоловік рік тому умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі. Там він відбував покарання за скоєння крадіжки і незаконного заволодіння автомобілем”, – йдеться у повідомленні.\n“Усвідомлюючи те, що йому знову загрожує покарання у вигляді позбавлення волі, чоловік втік з-під варти.\nПрикмети зловмисника: зріст 175 см, худорлявої тілобудови, волосся світле, розмовляє «суржиком». Був одягнений в кофту зеленого кольору, синьо-світлі джинси, кросівки без шнурків”, повідомляють в поліції.


Підтвердилася загибель 21-річної військової з Кіровоградщини на "Азовсталі". ФОТО | Без Купюр - Новини Кропивницького і Кіровоградщини\nПідтвердилася загибель 21-річної військової з Кіровоградщини на “Азовсталі”. ФОТО\n20 Червня, 2022 @ 19:31\nПідтвердилася загибель 21-річної військової з Павлиша Онуфріївської громади Алли Порплиці на “Азовсталі”.\nФото зі сторінки Онуфріївської селищної ради у Фейсбуці\nПро це повідомляє Онуфріївська селищна рада.\nЧитайте також: Інформація про замінування кропивницької школи не підтвердилася\nАлла ще до початку повномасштабного вторгнення російських військ в Україну підписала контракт на військову службу. Мріяла саме про “Азов”, де служив її коханий хлопець. І в неї вийшло поповнити лави азовців.\nЯк розповідають земляки, дівчина з дитинства мала активну громадянську позицію, була щирою патріоткою України. Гарно навчалась у школі, була слухачем Кіровоградської Малої академії наук учнівської молоді (секція “психологія”).\nЗдобула вищу освіту еколога в Кременчуцькому національному університеті ім. М. Остроградського. Готувалась здобути другу — слідчого національної поліції. Але змінила своє рішення, аби не розлучатись з хлопцем, із яким кохали один одного.\nЗ першого дня повномасштабної війни вона захищала Маріуполь разом із іншими легендарними оборонцями “Азовсталі”.\n10 квітня під розриви бомб та снарядів Алла з позивним Вігман та її хлопець одружились.\n5 травня дівчина останній раз вийшла на зв’язок із мамою, а 7 травня написала повідомлення, в якому вітала її з Днем матері, про який у пеклі війни не згадала вчасно.\nІ далі для родини розпочались тяжкі дні очікування звісток від Алли.\nАле телефон мовчав. Всі намагання зв’язатись із нею були марними.\n27 червня Аллі виповнилося б 22 роки…\nТіло Алли та інших загиблих азовців за обміном загиблими доставлено в Київ для проведення експертизи ДНК. Про день і час поховання повідомлять додатково.\nВічна слава Героїні!


21 лютого на Тернопільщині — Тернопедія\n21 лютого на Тернопільщині\n(Перенаправлено з 21 лютого)\n21 лютого — 52-й день року в григоріянському календарі. За юліянським календарем — 8 лютого.\n1944 — у Чорткові підпільники вбили шефа кримінальної поліції Ізельта; атентат виконали окружний провідник СБ Антін Михальчук («Крилатий») та заступник окружного провідника Юнацтва ОУН Орест Чорпіта («Меткий»);\n1948 — у Дубівцях відділ УПА спалив приміщення сільської ради;\n1992 — рішенням сесії Тернопільської обласної ради відновлене село Гущанки Підволочиського району;\n1999 — до 100-річчя від дня народження Ганни Когут у Тернополі відбувся концерт заслуженої капелі України «Трембіта», а в Терпилівці — святкова академія, у якій взяв участь сільський хоровий колектив, яким вона керувала;\n1508 — найдавніша письмова згадка про село Очеретне (околиця Почаєва), заява землянина Бальцера Гнивоша про арешт із фальшивими грішми на ярмарку в селі Свинюхи селян панів Михайла Козінського й Олександра Жоравницького зберігається в Київському центральному архіві (№ 2042, п. 55, с. 5).\n1830 — Ісидор Дольницький — український священник, освітянин, папський прелат, проповідник (с. Заложці Старі, нині м-ко Залізці);\n1876 — Степан Бохенський — український правник, громадський діяч (с. Зарубинці в околиці Збаража);\n1878 — Олександр Прусевич — польський історик, етнограф, природознавець, бібліограф, музеєзнавець, дослідник Поділля та Волині (с. Окопи в околиці Борщева);\n1901 — Амвросій Хруставка — український релігійний діяч (с. Ягольниця Стара, нині Стара Ягільниця в околиці Чорткова);\n1902 — Іван Романюк — український кооператор, громадський діяч (с. Новий Тараж, нині належить до м. Почаєва);\n1903 — Михайло Бундза — український громадський діяч у Канаді (с. Кобиловолоки в околиці Теребовлі);\n1924 — Іван Процик — український діяч ОУН (с. Саранчуки в околиці Бережан);\n1926 — Мирослав Павлюк — український громадський діяч у діяспорі (м-ко Коропець);\n1945 — Роман Замковий — український господарник, громадський діяч (с. Чистилів в околиці Тернополя);\n1953 — Зіновій Крушельницький — український господарник, ветеринар, громадський діяч (с. Яблунівка, тепер Язловець в околиці Бучача);\n1957 — Іван Вишневський — радянський та український футболіст, тренер (с. Лучка в околиці Тернополя);\n1959 — Марія Євгеньєва — українська бандуристка, освітянка, публіцистка (с. Кадубівці, Буковина);\n1956 — Богдан Вороблевський — український господарський і громадський діяч;\n1973 — Мар'яна Савка — українська поетка, перекладачка, сценаристка, редакторка, видавчиня;\n1936 — Северин Ашкеназі — польсько-американський готельєр та філантроп;\n1956 — Олександр Слободян — український політик, президент АТ «Оболонь», член Правління фонду Національної пам'яті України, Президент ФК «Оболонь-Бровар».\n1861 — Теодор Цегельський — український священник, публіцист, громадсько-просвітницький діяч; парох у Струсові (с. Закомар'я, Львівщина);\n1871 — Осип Микитка — український військовик, генерал-майор УГА; під час Чортківської офензиви 1919 — командир 1-го корпусу УГА, який відзначився у боях за Тернопіль і Теребовлю (с. Заланів Великий, нині с. Заланів біля Рогатина, за иншими даними — у Львові);\n1899 — Ганна Когут (з дому — Герасимович) — українська фольклористка, хорова дириґентка-аматорка (с. Красів, Львівщина);\n1942 — Петро Рамський — український громадський діяч; після війни проживав у Лановецькому районі, у 1988 — співорганізатор Тернопільської обласної організації Спілки колишніх малолітній в'язнів фашизму (концтабір у м. Бремен-Ґемелінґу, Німеччина);\n1960 — Едуард Валенко — радянський і український футболіст; грав у бережанській «Ниві» (м. Львів).\n1965 — Михайло Ткач — український громадський діяч, публіцист у США;\n1984 — Мечислав Стриєвський — польський поет (м. Торунь, Польща);\n2000 — Роман Романишин — український освітянин, громадський і церковний діяч (м. Норт Порт, США);\n2005 — Ольга Гайдимовська — українська громадська діячка, освітянка (Канада);\n1569 — Миколай Сенявський — державний, політичний і військовий діяч Польського королівства; проживав у Бережанах (м. Люблін, Польща).\n1676 — Теребовельським старостою (до 1697) став Лука-Францішек Маковецький.\n↑ Татарнюк, Я. Ольга Гайдимовська / Ярослав Татарнюк // Наша дорога. — 2006. — Ч. 4 — С. 28. — (Вічная пам’ять).\nОтримано з http://ternopedia.te.ua/index.php?title=21_лютого_на_Тернопільщині&oldid=51993\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 12:01, 21 лютого 2022.


На Хмельницькій атомній електростанції шукали вибухівку : 04:06:2020 - vsim.ua\nСБУ отримала анонімне повідомлення про загрозу підриву станції.\nНа станції негайно провели всі необхідні заходи.\nВибухівки не знайшли.\nВвечері 3 червня на адресу колл-центру Служби безпеки України надійшло анонімне повідомлення про загрозу підриву Хмельницької атомної електростанції. На АЕС одразу був введений план заходів з протидії загрозі. На місце прибули правоохоронці. Водночас, підрозділи Національної гвардії та відомчої воєнізованої охорони посилили режим охорони АЕС.\nВибухотехніки оглянули приміщення та територію АЕС. В результаті проведених заходів вибухонебезпечних предметів та вибухових матеріалів не виявили. Про це повідомляє інформаційний центр ВП "Хмельницька АЕС".\nЯкісь викиди були, це було відчутно


На Чернігівщині відкрили пам’ятник воїнам, загиблим на Донбасі\nп’ятниця, 04 грудня 2020, 01:13\nУ Прилуках Чернігівської області відкрили 4-метровий гранітний пам’ятний знак на честь земляків, які загинули в зоні проведення АТО/ООС.\n"У парку поблизу центральної площі Прилук цими вихідними відкрили пам’ятний знак, споруджений на честь земляків, які загинули в зоні проведення антитерористичної операції та операції Об’єднаних сил", - ідеться у повідомленні.\nУ Прилуках відкрили памʼятник воїнам АТО / Фото: Чернігівська ОДА\nПам’ятник являє собою 4-метрову гранітну стелу із зображенням українського герба та журавлів, які символізують душі загиблих героїв. Біля підніжжя викарбувані рядки поета Василя Симоненка: "…живе лиш той, хто не живе для себе, хто для других виборює життя".\nЧитайте також: На Чернігівщині знесли погруддя Ватутіна\nПам’ятний знак споруджено за кошти міського та районного бюджетів. Ескіз безкоштовно розробив місцевий архітектор і художник Павло Бережний.\nУчасть у відкритті пам’ятника взяли представники влади, громадськості, ЗСУ, духовенства та рідні загиблих. Після поминальної літії вони поклали квіти до знаку і вшанували хвилиною мовчання всіх, хто загинув за волю, незалежність і свободу України.\nПам'ятник Військові Чернігівщина


Твір-опис озера “Гірське озеро” | Твори на вільні теми\nТвори > Твори на вільні теми > Твір-опис озера “Гірське озеро”\nТвір-опис озера “Гірське озеро”\nОзеро в горах просто чудове, іншого слова не підібрати. Воно схоже на перлину або на коштовний камінь – сапфір. Озеро лежить неначе в чаші, оточене з усіх боків хребтами гір. Під променями сонця озеро набуває яскраво-синього або яскраво-блакитного кольору. Все залежить від того, під яким кутом на нього дивитися.\nМитькозавр із Юрківки, або Химера лісового озера – ЯРОСЛАВ СТЕЛЬМАХ Скорочено Зоологія й комахи. “Відпустіть нас до бабусі!” Коли ми склали іспити й перейшли до шостого класу, вчителька ботаніки та зоології Ірина Семенівна запропонувала нам під...\n« Садок вишневий коло хати – крилаті вирази


ВІТАМІНИ НА ВАШОМУ СТОЛІ. | Лисичка\nГлавная > ВІТАМІНИ НА ВАШОМУ СТОЛІ.\nВІТАМІНИ НА ВАШОМУ СТОЛІ.\nОпубликовано чт, 07/16/2015 - 01:48 пользователем admin\nВІТАМІНИ - біологічно активні речовини, які відіграють важливу роль у життєдіяльності організму. Вони є регуляторами обмінних процесів, підвищують опірність організму до різних шкідливих факторів, беруть участь у процесах кровообігу.\nВітаміни, як правило, не синтезуються в організмі і тому повинні надходити з їжею. Вітаміни ділять на дві групи: водорозчинні (С, В1, В2, РР, В12) і жиророзчинні (А, Д, Е).\nВітамін С (аскорбінова кислота) відіграє велику роль у білковому, вуглеводному і мінеральному обмінах; сприяє росту клітин і тканин; підвищує стійкість організму до захворювань. Основними джерелами вітаміну С є: зелень, свіжі фрукти і овочі, ягоди.\nВітамін В1 (тіамін) відіграє важливу роль у всіх обмінах; забезпечує нормальне функціонування травної та центральної нервової систем. Вітамін міститься в житньому хлібі, крупах, бобових, субпродуктах.\nВітамін В2 (рібофламін) входить до складу ферментів; бере участь у всіх видах обміну; має значення для росту і розвитку організму. Міститься в продуктах тваринного походження (м'ясо, печінка, яйце, сир, сир), в цвітній капусті, зеленому луці.\nВітамін РР (нікотинова кислота) відіграє важливу роль в обмінних процесах; регулює судинний тонус; впливає на кровотворение. Міститься в м'ясі, рибі, хлібі, картоплі, гречаній крупі, субпродуктах.\nВітамін В12 необхідний для нормального кровотворення; впливає на білковий обмін. Міститься в м'ясі, субпродуктах, яєчному жовтку, сирі, молоці, сирі.\nВітамін А (ретинол) бере участь в обміні білків, жирів; пов'язаний з процесами росту дітей; впливає на стан шкіри; входить до складу зорового пігменту. Міститься в печінці, яєчному жовтку, вершковому маслі, вершках, сметані, молоці.\nВітамін Д регулює обмін кальцію і фосфору; стимулює ріст кісткової тканини. Міститься у вершковому маслі, яєчному жовтку, печінці, деяких сортах риб. Частково утворюється в шкірі, під впливом сонячних променів.\nНЕДОЛІК будь-якого вітаміну веде до збою в організмі.


Луйтра в небо – до самого себе @ Закарпаття онлайн\nЛуйтра в небо – до самого себе\nУже добігав кінця студений день 9 лютого, коли на Закарпаття зі столиці поспіла гаряча новина — Комітет із Національної премії України ім.Т.Шевченка, за підсумками таємного голосування, присудив Шевченківську премію у галузі літератури Петру Мідянці за збірку поезій «Луйтра в небо». І справді – не знає меж у примхах пані доля. Це ж треба було звести в один рік в одній номінації двох талановитих і визнаних Майстрів слова Срібної Землі – Петра Мідянку і Мирослава Дочинця. Бо обидва вони, маючи визнання загалу, безумовно, заслуговують і на визнання офіційне. Не факт, що за іншої ситуації претендент, який не став лауреатом, на прохання редакції написав би щире слово визнання переможцю, як це зробив Мирослав Дочинець, що засвідчує не лише шляхетність письма, а й шляхетність душі наших земляків. Тож, вітаючи лауреата з перемогою, щиро бажаємо і Петрові, і Мирославу підкорення нових літературних вершин.\nВідколи його пам’ятаю, він піднімався. Ми топталися, дріботіли, озираючись навсібіч, на все і на всіх. А він піднімався. При цьому заглибившись у дикий марамороський закутень. Мабуть, як і трави, – існують і луйтри Господні. До небесних ваг, де зважує твій доробок сам Майстер. Бо не все можуть поцінувати люди, не все своє приймаєш ти сам.\nВін завжди тягнувся д’горі, чіпкий і твердий, як нагірна ожина. І колючий, як зовні, так і зсередини. Але то лише для тих, хто радше звик бачити колючки, а не цвіт і ягоди. Є жовтоока косиця – мідянка. І є мідянка-змія. Усе як приписано нам знадгори. Як день і ніч. Як кров і вино. Як папір і чорнило. І все, що самі собі допишемо на низині духу.\nЯ завжди знав, що він прийде до цього – до найвищої оцінки його письма. Коли два тижні тому мене, теж номінанта, запитали на зустрічі в Києві, як я дивлюся на шанси Петра Мідянки, я відповів: «Він гідний Нобеля, а про Шевченківську премію й говорити нічого». І він до неї прийшов. Прийшов у стоптаних топанках, з порепаними від роботи долонями і збитими коліньми. Прийшов налегко, давно скинувши з пліч бесаги словесної потерухи. Прийшов, не полишаючи свого нянькового порогу.\n…Пишу про Петра нинішнього і кличу в поміч дитинство. І розвидняється в пам’яті жвавий інтернатівський двір у благословенному Хусті. Церковні липи, під якими стрічалися ми, підкреслювали нашу малість і дурманили ароматом затисянської незвіданості. Ми гріли в пазухах «Ленінську правду» з першими замітками. А він носив під гострим ліктем голубий альбомчик з віршами. І там не було звичних слів з великих літер, і не було ком – як у Гоголя. Ми дивилися на дівчат у коричневих фартушках, а він дивився кудись крізь нас, крізь іржаву огорожу, крізь липи. Він уже тоді бачив щось таке, що ми намагаємося вгадати зараз.\nПотім нас із цілої області зібрала Спілка письменників у літньому таборі Великого Березного. Юрій Керекеш і Юрій Чорі вчили нас стулювати слова, нанизувати рими, з букв ліпити картинку, образ. Після уроків у некошеній траві ми списували зошити віршами. А він не писав, він з біологічним довідником придивлявся до трави, яку ми толочили. І читав, як роман, словник. Нам смішно було навіть запитати – який. Всі ми потаємно і явно мріяли стати письменниками. А він мріяв поїхати до брата в Ростов і повезти йому яфин і бринзи. А ми сміялися, не розуміючи, що сміємося – з себе.\nЯкось, коли ми вже були студентами різних вузів, він приїхав до мене в канікули. Якраз ми готувалися заколоти свиню. У затінку ізабелли він став читати вірші, стріпуючи худою кистю. Старий різник припинив гострити ножі, а сусіди з мотузками лячно кліпали під стіною. А Петро читав, читав грізним голосом.\nІ скаже в краї перший чоловік:\n«Бравісимо! Всі русини із глини!»\n...І свиня ще якийсь час жила. Років через три той різник знову мав місію у нашому дворі. Підійшов до мене і довірливо спитав: «А поета не буде?» Я відповів, що не буде і прочитав розчарування в його очах. Петре, м’ясникам теж потрібна Поезія. Як і рибарям, котрі, як відомо, першими пішли за Словом.\nА ми, ті іграшкові словотворці літа-73, пішли снувати кожен свій житейський сюжет. Стали хто журналістом, хто редактором, хто видавцем, хто чиновником. Ми творили родини, ліпили житло, створювали газети, верстали кар’єри і боролися з допомогою чужого дешевого газу з власними вітряками.\nА Петро…Петро цього уникнув. Він одразу оженився на Поезії і привів її до свого порогу, звідки найближча криниця – 300 метрів, а всі зручності – за пасулинням. Лише в потоках труться харіуси-пірі і Унгуряска сивіє в далині, як Фудзіяма. І Поезія сказала: тут мені любо, тут я залишуся назавжди.\nСвітися, світися, новий Марамороше, слово поетове на тобі…\nОдин редактор сказав мені якось: «Мідянка талант, але його треба перетрясти через добре сито. Бо інакше його не всі розуміють». А для чого, шановний, усім його розуміти і все розуміти? Коли ти слухаєш «Бітлз» чи «Ролінгстоунс», ти все розумієш хіба? Коли турист споглядає Нотр Дам чи Хеопса, чи він розуміє сутність золотого перетину? Але ж щелепа звисає від подиву. Якби Ісус хотів, аби ми все розуміли, він написав би це власноруч, а не розповідав би загадками. Ні, Він дав кожному обрати своє розуміння. Бо якщо ми походимо від Творця, то ми – співтворці.\nДругий поважний чоловік з Києва щойно сказав: «Якби Мідянці дали найбільшу українську премію, то його треба перекласти українською». Нікуди Мідянку перекладати не треба. Він був і залишається там, де посіяний Небом. Небом, до якого підтягує свою луйтру Поезії. І Київ сам зійшов до нього на його луйтрі-драбині.\nВідома (і не тільки в Україні) поетеса Маріанна Кіяновська, коли ми поверталися якось від Петра, сумно зауважила: «Якби це можна було гідно перекласти, донести, і якби Закарпаття не було таким дрібним і невиразним ареалом, то Мідянка стояв би поруч із Бродським». Та «кохана Ельзо, край наш не Ельзас…»\nХтось із нинішніх мудрих підмітив: ми вже маємо якісну літературу і фахову критику, але ще не маємо якісного і фахового читача. Це знову ж таки про Мідянку. Земляки йому присвоюють вчительські звання, дарують холодильник і комп’ютер, але його не можуть оцінити як поета. Як продуцента слова нової якості та енергії. Ми зараз спазматично шукаємо замінники теплової енергії. І ми знову запізнимось, коли прийде час збирати енергетику культурну, духовну.\n«Хто ж поведе розрізнену юрбу?\nОдвік неситу, з правіку суєтну!»\nЗа 100 кілометрів від Широкого Лугу за Тисою, в Румунії, поезія лунає в храмах і на головних майданах (я очевидець), професійні літератори живуть на державні стипендії. А тут поет вивозить гній, мантачить косу, доїть козу і вечорами готує поурочні плани, «коли веселка сяє в голові».\nБідуєш мовчки в прадіднім селі,\nВ запліччі Марамороша стрімкого,\nДе від поезії немає вже нікого,\nНа торжищах – попи і вчителі.\nЦе – Мідянка.\nЙого книги знають у Чехії, Сербії, Польщі. А вдома – він просто вчитель, котрий щось пописує. «Поет у повітрі», як влучно сказав наш спільний приятель Василь Герасим’юк. Між небом високості Слова і грішною землею некнижної буденності. «Читати поезію в селі – нонсенс», – коли ще мовив Петро. Поет – як дух во плоті понад ландшафтом Срібної Землі. «На Мараморош Бог поклав ціпок».\nНа обкладі його останньої книжки «Марамороський розлом» – застигла квітка чи то в склі, чи то в кризі, чи в бурштині. Так і образи його – світлоносять через словесну кришталеву решітку.\n«Зелений фирес», «Фараметлики», «Срібний прімаш», «Дижма», «Ярмінок», «Луйтра в небо», «Вірші з поду» – самі назви книг – як цифровані стовпи лексикографії, як аромат загадкового маргінесу, як золоті монети радості в «траві господній» нашого життя.\nВін не просто екзотист найзахіднішого терену української поезії, що накидав у неї жмені несподіваних смачно-пахучих метафор. Він системний міфологіст краю, що сфокусував нашу регіональну подрібнину в струнку і дзвінку міфологічну євангелію. Це він робить, наче новітній Сковорода, прошкуючи образними путівцями Потисся, Марамороша, Закарпаття і ув’язуючи їх у всеєвропейську, всепланетарну сув’язь. «О, Руська Крайна. Файна. Обітована, свячена, свята». Це образна світобудова Петра Мідянки, його циклічне світобачення, в якому всі сучасні події мають свій празразок у минулому і через те набувають нового сенсу (за Габором Кернером).\n«З Карпат знову подув свіжий літературний вітер», – чув я недавно в Києві. Україна сильна окраїною. Від білої хати до білого палацу тягнеться горизонталь і вертикаль націєтворення. Плоть, інтелект і дух сильніші і здоровіші тут, біля кореневища. Петро Мідянка тут знайшов настільки тверде опертя, щоб головою піднестися до столиці, щоб обернути її очі і вуха до живих потоків слова.\nТеги: Мідянка, Луйтра в небо, Дочинець\nSolo 2012-02-24 / 16:04:28\nярослав орос 2012-02-22 / 20:51:03\nКК, якщо, можливо, матиму охоту, розповім і про Тебе, чужорідне тіло мого народу...\nЯкого народу, пан Ярослав? Ви ж не українець...\nА що до матеріалу - дійсно сильно! Дуже сподобалось!\nEmber Zoltán 2012-02-23 / 16:19:06\nНичего не скажешь: прекрасные слова Журналиста о Поэте!\nКорятович 2012-02-22 / 21:58:28\nСлавіку - ваші тут дитячі, негативні реакції щодо нагородження Мідянку Шевченківської премії уже всім тут мабуть учортіло...Напишіть щось вартісне і може вас чим то теж нагороджуть...можливо напишіть щось про мене, як і ви пропонуєте, і виграєти Нобелівську премію (терпи козаче, ще будеш отаманом!):-)\nцить, дія-дія-споро!.. "чужестранна"...\nКорятович 2012-02-22 / 20:45:41\nА мені здається що тільки одному ідоло-поклонику тут бракує хоч одної краплі олії в голові! :-)\nярослав орос 2012-02-22 / 20:09:39\nа мнє кажется, рєбята, что иноверець владимир ешкилев в журнале "новый мир"... "на противагу вам" - найкраще вивів творчий шлях петра мідянки...\nучітеся тутешняки в іновірців...\nя в даному разі на боці єшкілєва...\nтутешняки, вам таки бракує олії...\nпро те - згодом...\nВдячний читач 2012-02-22 / 14:03:14\nМоже, для когось щось там і зашкалює, але - це стиль Дочинця.Прочитайте його прозу - там між рядками стільки світла й тепла. І аромат слова. Згідний з Марічкою: це не сірий обрус тексту...\nВдячний читач 2012-02-22 / 13:56:40\nІ.Габор 2012-02-22 / 11:11:32\nСхиляю голову перед Мирославом за його шляхетність. І за вишукані слова про колегу.Ви обидва - гордість Закарпаття.\nЛюдмила Загоруйко 2012-02-22 / 00:18:48\nДвенадцать часов ночи, хочется спать,я читаю. Потрясающий текст, бездоганний. Я читала почти всё, написанное о Петре, вклячая Сергея Жадана, но это жемчуг. Роскошный текст, в меру эмоций, без перегибов, знание поэзии и Мідянки, як людини. Я никогда не смогу написать подобный текст, хотя уже больше двух лет живу рядом с ним на крошечной территории плотно до стирания личностного пространства и чем больше я на него смотрю, чем вкусней кормлю, тем сильнее понимаю - он для меня загадка.\nСегодня мы ездили в Тячев, я тащила Петра в здание администрации, как нашу козу, потому что он упирался, придумывал отмазки и всё время оглядывался и намеревался сбежать. В освіті нас приняли очень хорошо, даже с распростёртыми руками, но говорила я. Петро молчал и оказалось, что порог этого кабинета, своего непосредственного самого главного школьного начальства, он переступает второй раз в жизни.\nЧуть отвлеклась. Вернусь к сути. Поздравляю Мирослава с одним из самых сильных его текстов. Мидянка спит и уже ничего сказать не может. Завтра ему в школу, за четыре километра от родного села, через снег, по морозу.\nКорятович 2012-02-21 / 23:56:01\nСправді Дочинець являє не скромну любов до свого рідного брата...ніжно...тепло....\nDemon Killer 2012-02-21 / 23:06:42\nКласно написано. Дочинець ще раз довів, що він таки майстер слова і гідна людина. Мідянку знаю особисто, тому емоції автора мені цілком зрозумілі. Респект!\nМарічка 2012-02-21 / 22:14:37\nЗабагато пафосу.Емоційність і захоплення аж зашкалює.Як червона євнотанка на сірому обрусі.\nУйко Пішта 2012-02-21 / 21:40:40\nДоста ганьба, щто Кійов нас ліпше цінит ги ми самі себе...\nкниголюбка 2012-02-21 / 21:33:38\nЄ-є-єс! Це справді свіжий літературний вітер.\nМ.Носа 2012-02-21 / 21:29:41\nІз великим задоволенням прочитав цей есей М.Дочинця.\nЗнімаю крисаню із своєї сивої голови перед обома - і перед Мирославом, який зумів задушевно і витончено сказати про високе (а про творчість Мідянки писати непросто - сам пробував), і перед Петром, який насправді заслужив премію і тим навіки прославив наш Мараморош, Верховину, Закарпаття, Україну.\nярослав орос 2012-02-21 / 21:20:11\nта... ярослав усе знає, тільки, він не -- КіО...\nКіО 2012-02-21 / 21:15:40\nЯрославе, трошки зупиніться і впорядкуйте те, що носите в собі.\nСоромно такому чоловіку виглядати слабким.\nярослав орос 2012-02-21 / 20:17:58\nмирославе, впорядкуйте Ваші речення, вони такі глибокі як НСПУ та ЗАЛУП, здається... вийдіть на двір і відчуйте повітря...\nборотьба за вукаїну триває...\nГалина Малик 2012-02-21 / 17:08:25\nМирославе, що далі Вас пізнаю, то більше Вами пишаюся! Яке точне і дзвінке ваше слово!


Вконтакте – унікальна соціальна мережа. Крім того, що користувачі можуть завдяки цій соціальній мережі спілкуватися зі своїми друзями з різних країн і регіонів. Користувачам надається можливість викладати свої фотографії, музичні композиції і навіть відеоролики. але, як подивитися, хто дивився відео в вк? Ця стаття докладно розповість про це.\nЯк дізнатися, хто дивиться мої відео ВК\nДля того, щоб дізнатися, хто подивився відео, яке виклав користувач необхідно зробити наступне:\nЗайди на сторінку, і вибрати пункт «Відеозаписи»;\nВибрати будь-яке відео, яке користувач виклав на сторінку;\nЗайшовши в «Відеозаписи» можна побачити такий пунктик «Мені подобається»;\nНатиснувши на «Мені подобається» можна дізнатися, хто оцінив відеоролик.\nНа жаль, з’ясувати, хто дивиться мої відео вконтакте неможливо, так як користувач може дізнатися кількість переглядів, але, то, хто його подивився користувач, дізнатися не може. За допомогою тематичних скріншотів можна зрозуміти, про що йде мова:\n«Заходимо в« Відео »\n«Дізнаємося, кому сподобалося відео»\nЯк викласти відео в «Вконтакте»\nНу, а якщо користувач захотів викласти відеоролик в соціальну є, але не знає, як це зробити, то для цього потрібно всього лише виконати наступні дії:\nПо-перше, відеоролик повинен важити максимум 1 ГБ;\nПо-друге, відеоролик повинен бути форматом AVI, MPEG, 3GP, FLV, WMV, MOV;\nПотім, заходимо в «Мої відео»;\nВибираємо пункт «Викласти відео»;\nВийде вікно, в якому необхідно вибрати відео;\nА потім викладаємо.\nТак, користувачеві вдасться викласти своє відео, і поділитися приємними враженнями виклавши відеоролик. Але варто запам’ятати, відеоролики категорії +18 заборонено викладати дітям не досягли шістнадцяти років.\nНа жаль, як говорилося вище як дізнатися, хто дивився мої відео вк неможливо. Тому дізнатися, хто постійно дивиться відео з сторінки користувача ніяк не можна. Це так і залишиться таємницею, можливо в майбутньому функція як подивитися, хто дивився мої відео вк буде доступна всім. Технології йдуть вперед, як і оновлення соціальних мереж. Адже, наприклад, раніше в «Вконтакте» неможливо було переглянути, хто постійно до тебе заходить на сторінку, але з деяких програм у «Вконтакте» це стало можливим. Сподіваюся, ця стаття допомогла відповісти на виниклі питання.\nЯк дізнатися, хто дивиться мої відео в ВК Ссылка на основную публикацию


Телевізор KIVI 24H600KD купити в Україні - RINGOO | Ціни, відгуки, характеристики - ringoo.ua\nТелевізори та відео / Телевізори / Телевізор KIVI 24H600KD\n₴ 5 999 ₴\nТелевізор Kivi 24H600KD з функцією Смарт-ТВ стане відмінним доповненням затишної кухні або дитячої кімнати. Модель працює на платформі Android TV, підтримує цифрові і аналогові тюнери.\nМінімалістичний дизайн телевізора Kivi 24H600KD\nТонкі рамки і елегантна підставка — ці деталі першими кидаються в очі. Телевізор виконаний в мінімалістичному стилі, тому гармонійно впишеться в невелику кімнату. Модель порадує класичним чорним кольором, тому без проблем поєднується з інтер'єром. Вага пристрою з підставкою становить 2,7 кг.\nТелевізор побудований за технологією IPS, має роздільну здатність 3840x2160 пікселів і частоту оновлення екрану 60 Гц. Глядача приємно вразить повний колір, високий рівень деталізації і насиченість відтінків. Підтримується технологія HDR, що дозволяє домогтися найкращої деталізації і чіткості.\nТелевізор Kivi 24H600KD: підтримка Smart TV\nРозумний телевізор працює на платформі Android TV, яка дає доступ до необмеженого контенту. Дивіться фільми і серіали онлайн, не чекаючи виходу нової серії, адже з таким дисплеєм картинка стала ще яскравіше і яскравіше. Скористайтеся фірмовим магазином додатків, щоб завантажити популярні ігри, фільми або новинні сервіси. Також в телевізор вбудований модуль Bluetooth, який дозволить підключити зовнішні пристрої: колонку, геймпад, клавіатуру і багато іншого — одночасно до п'яти пристроїв.\nПідключайте флешки і зовнішні диски\nНабридли одноманітні серіали вечорами? Тоді підключіть власні гаджети, щоб вивести на екран бажаний контент. На корпусі телевізора Kivi передбачені:\nEthernet, Wi-Fi, DLNA — для виходу в інтернет;\nHDMI — для виведення зображення з екрану лептопа;\nUSB — для підключення флешок, зовнішніх дисків та інших USB-накопичувачів.\nВіддалене управління телевізора Kivi 24H600KD\nОдна з головних переваг телевізорів Kivi — можливість віддаленого управління навіть в бюджетних моделях. Встановлюйте додаток KIVI Remote, щоб перемикати канали і регулювати гучність за допомогою сенсорного екрану. Через додаток також можливе голосове керування, обмін контентом через інші гаджети і активація режиму мишки.\nСеред головних достоїнств представленої моделі відзначимо:\n10-ватні динаміки з об'ємним звуком;\nпідтримка технологій Bluetooth і Wi-Fi.\nЦифровий тюнер DVB-T2 (ефірне ТБ), DVB-C (кабельне ТБ)\nРоз'єми HDMI, USB, Аудіовихід AUX, S/PDIF, RCA (Y,Pb,Pr), Ethernet-lan, CI Slot, mini RCA, HDMI-CEC, HDMI-ARC\nРозміри 550 x 366 x 175 мм


Як орендувати житло у Львові без ріелтора?\n13:51, 24 січня 2016 р.\nНерухомість Львова користується шаленим попитом не тільки серед співвітчизників, але й громадян інших держав. Що не дивно, адже він розташований поруч з країнами ЄС й є містом, у якому поєднуються архітектура й стилі різних епох. Так, жити тут, певно, мріє чи не кожен українець. Але багато сил доведеться прикласти для того, щоб знайти й орендувати квартиру у Львові. Самостійний пошук нерухомості на ЛУН.ua допоможе зекономити ваш час, а головне - кошти. Хоча треба зазначити, що чимало людей ще звертаються за допомогою до ріелторів, переплачуючи величезні гроші. Та чи варто користуватись послугами посередників, або краще спробувати самотужки зайнятись пошуком житла?\nПослуги ріелтора? Ні, дякую!\nДовгосрокова оренда квартир у Львові поставлена на потік й спритні маклери норовлять нажитися на своїх клієнтах. Та чи є сенс платити відсотки за послуги, які вам й не так вже потрібні? Зазвичай посередник бере комісію у розмірі місячної платні. А деякі кмітливі маклери звикли додатково брати по 100-200 грн за показ кожної квартири. Не очікуйте, що підписання договору надасть вам якісь переваги. Якщо виникнуть проблеми з житлом, доведеться все вирішувати самотужки, адже робота посередника закінчується, коли він отримав свою винагороду. Крім того, ріелтори всіляко намагаються нав’язати вам те чи інше житло, обмежуючи ваш вибір.\nПереваги пошуку житла з ЛУН.ua\nВ першу чергу ви економите свої кошти, самостійно шукаючи варіанти, тим паче, що навігація порталу сприяє детальному пошуку. Вам треба задати свої вимоги, після чого система згенерує та відобразить варіанти, які найбільше підходять.\nЩе одна перевага - можливість вибору, адже вам буде доступна величезна база варіантів: від квартир в старих австрійських будиночках до апартаментів у центральній частині міста. До речі, ви можете одразу побачити умови оренди, вартість й справжні фото житла, що дозволить детально вивчити обрані квартири. А ще надаються контактні дані власника нерухомості, то можна самостійно зв’язатись з ним й домовитись про огляд помешкання. Й, звичайно ж, на порталі ще є карта славетного міста, де позначено розташування квартир, які можна орендувати.\nОрендувати квартиру у Львові без посередників - дешевший та зручніший варіант. Вам не потрібно зустрічатися з ріелторами, або гаяти час на пошук об’яв у соціальних мережах. На сторінках порталу нерухомості ЛУН.ua зібрані всі актуальні оголошення з тематичних ресурсів, тому проблем з вибором бути не повинно.


Сергій СУХОБОК, заступник головного редактора obkom.net, Vechirka.uafor.net\nПародоксом і феноменом українських реалій стала наявність політика, що не вдається у пояснення, що таке мораль, але відкрито заявляє, що він „моральна людина" і веде „моральний спосіб життя". Хто ж цей „месія", що раптом став символом національно-патріотичних ідей і постійно нагадує про свою любов до України?\nПочнемо здалеку. У пресі неодноразово і досить переконливо писалося про те, що Віктор Ющенко є безпосереднім „продуктом", що сформувався під впливом справжнього архітектора банківської системи Вадима Гетьмана. Ще 1987 року в АПБ „Україна", який очолив нині покійний Гетьман, Віктор Андрійович зайняв одне з ключових місць, а з 1992 року став його правою рукою, тобто — першим заступником. У зв'язку з тим, що з березня того ж року Вадим Петрович став одночасно виконувати обов'язки голови Нацбанку, то Ющенко став повноправним „господарем" в АПБ „Україна". Тут слово „господар" взято в лапки не випадково — Віктор Андрійович за життя Гетьмана ніколи не був абсолютно самостійним банкіром і прямо чи опосередковано брав участь у всіх тих діях, які розробляв і втілював талановитий банкір Вадим Гетьман.\nПочинаючи з 1992 року, в уряді України було пролобійоване питання про необхідність представлення бюджетних кредитів сільгоспвиробникам для проведення посівних і збиральних кампаній. Оператором розподілу цих „вливань", звісно, виступив АПБ „Україна". Нацбанк не заперечував навіть проти додаткової грошової емісії для покриття цього кредитування. Одночасно, під приводом дефіциту в Україні достатньої кількості готівки, значна частина іноземних кредитів ввозилася в країну у вигляді реальних зелених грошових знаків. Ця валюта у вигляді міжбанківських кредитів під скромні проценти також надавалася у розпорядження комерційних банків.\nУ кінці 1992 року, працюючи у комерційній структурі, я познайомився з начальником валютного управління одного із обласних управлінь АПБ „Україна". Десь чи в кінці того року, чи на початку 1993-го у довірливій розмові він запропонував мені відкрити власну фірму і взяти у його ж банку кредит на рік. На моє питання: „ У якому розмірі?" відповідь була неочікуваною: „ Той кредит, про який я говорю — не менше 200 тисяч доларів". Подальший діалог був не менш цікавим:\n— Під які відсотки кредит?\n— Для тебе — 360 річних.\n— Які ще умови?\n-15 відсотків відразу „відкачуєш" готівкою.\n— А де я її візьму?\n— Ми тобі її відразу видамо.\n— А що я робитиму з 85-ма відсотками при таких річних? Це ж який обіг треба на них мати?\n— Ми всі гроші, що залишаться, обміняємо на долари США і нехай вони у тебе будуть. Згоджуйся! У нас мільйонами беруть.\nТоді купоно-карбованець ще не наблизився до курсу одна тисяча за один долар, і хоча девальвація українських „фантиків" була стабільною, але не в такому темпі, щоб сподіватися на те, що при запропонованій річній ставці можна було прогнозувати раціональність подібного кредиту.\nУ жовтні 1993 року один долар уже коштував 30 тисяч карбованців, і тоді я взяв калькулятор і підрахував, що, взявши кредит у 200 тисяч у.о., віддавши хабар у 30 тисяч у.о., проконвертувавши суму, що залишилася, через дев'ять місяців повернувши кредит з усіма відсотками, я міг би залишити собі на абсолютно законних підставах 140 тисяч американських доларів.\nНезабаром зустрівши того самого знайомого, я запитав, чи знав він, що буде така інфляція? Відповідь була простою: виграв той, хто ризикнув. „Але ще більше виграв той, хто знав, що так буде", — був підтекст у його відповіді. Це приватний випадок, але не єдиний. Тоді одержати кредити у банку „Україна" було дуже просто. І саме вони стали основою багатьох сьогоднішніх велетенських статків.\nЗовні вся ця операція по наданню кредитів мала вигляд вельми законної. Іноземні кредити у валютній готівці стали державним боргом. Комерційні структури повернули банкам кредити у девальвованому вигляді, якими ті у свою чергу розрахувалися з бюджетом. Останній покрив свій супердефіцит, що утворився, за рахунок чергової емісії.\nНароду, чий реальний дохід знизився у десятки разів, пояснили, що це „падіння виробництва", „вимивання оборотних коштів", „інфляція, викликана реформуванням економіки", „неконкурентоздатність вітчизняного виробника" і т.п. Насправді ж це були продумані на вищому банківському рівні, чудово сплановані і прекрасно проведені акції.\nПобічним ефектом „реформи", що відбулася, стало те, що більшість підприємств дійсно стали нерентабельними, неконкурентоспроможними, а значить готовими до майбутньої приватизації на вельми привабливих умовах. І архітекторами цього процесу по праву можна вважати керівників банківської системи України.\nНаступною, але вже більш тонкою комбінацією, проведеною тими ж людьми, стала домінація національної грошової одиниці під псевдопатріотичними лозунгами.\nНАША ГРИВНЯ — НАЙКРУТІША\nДо початку 1996 року український купоно-карбованець стосовно американського долара став найбільш багатонулевою одиницею в СНД. Виходом бачилося введення повноцінної грошової одиниці, якою повинна була стати гривня.\nПереживши шок гіперінфляції 1993 року, купоно-карбованець досяг з відмітки 34 тисячі за один долар уже 190-200 тисяч за один долар. Після цього і з'явилися у промовах голови нацбанку Віктора Ющенка слова про жорстку монетерну політику, чітке валютне регулювання і недопущення грошової емісії.\nУмови введення гривні, призначеного на вересень 1996 року, були простими і ліберальними. Але недовірливий українець, уже не довіряючи запевненням уряду, перед реформою почав позбуватися старих грошових знаків, намагаючись перевести їх у долари, купуючи останні навіть по 220 тисяч купонів за одну у.о.\nВводячи гривню, нацбанк заявив, що віднині вона стає однією з найстабільніших у Європі, і встановив курс 1,72 — 1,75 грн. за долар. Тобто, зовсім невідповідний тому, який склався на ринку на момент реформування. Багато про що можна здогадатися, якщо уявити, що той, хто мав на руках американські гроші, відразу на кожному доларі втратив від 22 до 28 копійок. Той же, хто перед самою реформою перевів іноземні грошові знаки в українські купони, на кожному доларі одержав такий же прибуток. Прибутковість операції долар-карбованець-гривня-долар, якщо вона була проведена оперативно і грамотно, склала від 12 до 16 відсотків за один місяць. Навіть за рік такий прибуток вважається вельми високим.\nТепер можна лише замислюватися: чи ризикували фінансисти, чи знали, що так буде? Питання риторичне, адже просто неможливо припустити, що керівництву НБУ і Віктору Ющенку за одну ніч приснився новий курс і був ними затверджений. Хто володіє інформацією, той володіє всім!\nНа рівні спеціалістів валютного ринку України досі побутує тверде переконання, що в передреформенній ситуації дефіциту купоно-карбованців зумів взяти участь і тодішній прем'єр Павло Лазаренко, мав повне уявлення про ці операції і Вадим Гетьман...\nСаме по собі введення гривні не було трагедією для України. У морально-психологічному плані деномінація навіть укріпила довіру народу до власних грошей, чим і скористався голова НБУ Віктор Ющенко, зігравши на патріотичних почуттях співгромадян. Але як це було зроблено і до яких наслідків привело, навряд чи дає привід пишатися самою грошовою реформою. Особливо, якщо думати про благо України.


Добрий дух Могилянки - UAHistory\nГоловна » Регістрація » Видатні люди » Добрий дух Могилянки\nГальшка – Лізавета з Гулевичів. Її батько із славетного роду шляхтичів Гулевичів, маєтки яких розкидані по Волині, Поділлі, Київщині. Мати з роду князів Острозьких, тому дитинство і юність Гальшки пройшло в Острозі. Там вона захопилася вивченням давніх рукописів.\nА у липні 1614 року на Подолі трапилася біда: за якусь годину згоріли майже всі будинки давнього Києва. Згоріли пергаментні сувої з нерозгаданими рунами, історія Атея, Україна втратила свою праісторію. Гальшка разом із чоловіком пожертвувала 8 тисяч золотих, відбудувала хати для двохсот родин, подарувала свою садибу із землями для влаштування Богоявленського монастиря і школи при нім. Пожертвувала сім’я і 20 тисяч золотих на це будівництво. На Покрову, 14 жовтня 1615 року, у Києві на Подолі Гальшка Гулевечівна склала й підписала дарчу (фундуш), у якій передала її спадкові землі (а це нинішня Контрактова площа) під шпиталь для старих козаків, монастир і братську школу для бідних дітей.\nІдея Братського монастиря запала в душу козакам і у 1620 р. вони «з усім військом» разом із гетьманом Петром Конашевичем-Сагайдачним вступили до братства. З цього часу козаки фінансували школу.\nЖов 12, 2015 Ганна Черкаська\nОдеський король аквареліВолодимир Ґжицький\nВ’ячеслав Чорновіл. Перший мітинг\nImage4 years ago\tВидатні люди1,531


Виходuло, що я з її чоловіком і діткамu проводuла дуже багато часу. Якось я помітuла, що Олег почав на мене по-особливому дивитися — Право на слово\nВиходuло, що я з її чоловіком і діткамu проводuла дуже багато часу. Якось я помітuла, що Олег почав на мене по-особливому дивитися\nВлітку я підробляла в столиці, і на цей час переїхала з Дніпра в Київ. Жила у двоюрідної сестри. Сестра заміжня, у них з чоловіком двоє діток. Сестра дуже часто працювала допізна, затримувалася. та і я теж, і наші вихідні майже не збігалися. Виходило, що я з її чоловіком і дітками проводила дуже багато часу. Ми розмовляли, жартували, іноді підколювали один одного. нам було легко і весело.\nЯкось я помітила, що Олег почав на мене по-особливому дивитися, фліртувати зі мною. Наступні півроку я намагалася перетворювати це в жарт, робити вигляд, що я не помічаю.\nАле потім сестричка поїхала на два тижні у відрядження, і ми залишилися самі з дітьми. Я не встояла… Я думала, кілька зустрічей, і на цьому все закінчиться, але не вийшло. Все дуже стрімко почало розвиватися і я закохалася в Олега. Він теж мене любить, але разом ми бути не можемо, Олег говорить, що дітей без батька не залишить, тому що сам ріс без тата. Каже, що з сім’ї піде, тільки коли діти школу закінчать, а це буде років через десять.\nЯ намагаюся на ньому не зациклюватися, знайомлюся з іншими хлопцями, але весь час думаю про нього…\nЛюблю його шалено! Я вже і з’їхала на знімну квартиру, щоб якомога менше мені про Олега нагадувало, але все одно думаю про нього постійно. А він до мене іноді приїжджає… У мене не вистачає сили волі сказати, що між нами все скінчено, бо я його кохаю.\nЯк же мені бути?.. Я молода і красива дівчина, мені всього лише 25 років. Все це вже триває між мною і чоловіком сестри три роки. Я залишилася в Києві, працюю тут. І я не знаю, як розірвати це коло. А рапотом ми з Олегом – дві половинки одного цілого, і мені варто почекати?..


Оптова торгівля 70% спиртовим миттєвим антибактеріальним гелем для дезінфекції рук з брелоком, що налаштовується, постачальник та виробник | Краще\n70% спиртовий миттєвий антибактеріальний гель для дезінфекції рук з брелоком, що налаштовується\nМиттєвий дезінфікуючий засіб для рук - це дезінфікуючий засіб для рук, який може ефективно стерилізувати. 80 мл (2.7FL.OZ.) Це гелева рідина, яка швидко розплавиться у воді при падінні на долоню. вбиває мікроби за 15 секунд. мити безкоштовно, швидко висихати, чистити, доглядати.\nНазва продукту: Антибактеріальний дезінфікуючий засіб для рук із швидким вмістом спирту 70%\nНомер моделі: BTX-002\nАктивні інгредієнти: Етиловий спирт 70% (об / об)\nНеактивні інгредієнти: Амінометилпропанол., Карбомер, Гліцерин, Пропіленгліколь, Вода.\nМісткість: 2,7 OZ / 1,0 OZ\nСертифікація: SGS, FDA, REACH\nДеталь упаковки： 48 банок / коробка\n1. Він може вбити бактерії протягом 15 секунд. Цей дезінфікуючий засіб для рук містить 70% спирту і дуже ефективний при стерилізації. Якщо вам потрібні налаштування, наша фабрика також може налаштувати дезінфікуючі засоби для рук різних специфікацій для вас. Наприклад, ізопропанол, бензалконію хлорид або спирт різного вмісту.\n2. мити безкоштовно. Дезінфікуючий дезінфікуючий засіб для рук - це дезінфікуючий засіб для рук, який не змивається водою. У старому дезінфікуючому засобі для рук ви повинні промити одну сторону чистою водою після використання. Інакше на ваших руках не тільки будуть бактерії, але і ваші руки будуть надзвичайно липкими. Цей дезінфікуючий засіб для рук може змусити вас швидше чистити руки, і ви можете використовувати його для чищення рук там, де немає раковини.\n3. швидкий сухий. Після витирання рук дезінфікуючий засіб для рук швидко висохне. Ви можете йти безпосередньо на роботу.\n4. Дизайн пляшки дезінфікуючого засобу для рук дуже зручний. Маленьке тіло. Легко стискати корпус пляшки. Особливо пляшка має брелок. Ви можете легко покласти його у кишеню, рюкзак, сумочку, пряжку на ремінці тощо. Крім того, щодо упаковки ми також зробили вітрину для полегшення відображення на прилавку. Продукт можна використовувати в багатьох випадках, в офісах, будинках, школах, готелях тощо.\n5. Ми можемо вибрати різні дезінфікуючі засоби для рук. Ми підтримуємо OEM та ODM.\nПокладіть достатньо продукту на руки, щоб покрити всі поверхні. Потріть руки до висихання. Наглядайте за дітьми віком до 6 років під час використання цього продукту, щоб уникнути ковтання.\nТільки для зовнішнього застосування. Легкозаймистий. Тримати подалі від вогню або полум’я\n* Під час використання цього продукту\nНе допускати потрапляння в очі, у разі потрапляння в очі ретельно промити водою.\nНе вдихати і не проковтнути.\nУникайте контакту зі зламаною шкірою.\nПрипиніть використання та зверніться до лікаря, якщо подразнення або почервоніння не зникають більше 72 годин.\nНе зберігати вище 105 F.\nМоже знебарвити деякі тканини.\nШкідливий для обробки деревини та пластмас.\nПопередній: Невеликі та портативні щоденні дезінфекційні та антибактеріальні серветки\nДалі: 75% вдосконалений алкогольний антибактеріальний гель для дезінфекції рук\nспеціальний дезінфікуючий засіб для рук\nдезінфікуючий засіб на замовлення\nДезінфікуючий засіб для рук Fda\nБрелок для дезінфекції рук\nподорож дезінфікуючого засобу для рук\nМіні-дезінфікуючий засіб для рук\nКишеньковий дезінфікуючий засіб для рук\nНевеликий дезінфікуючий засіб для рук\n75% вдосконалений алкогольний антибактеріальний алкоголь ...\nНастроюваний 75% алкогольний миттєвий антибактеріальний ...


Уха для нардепів: активісти налякали хабарників в’язницею. Politeka\nУха для нардепів: активісти налякали хабарників в’язницею\n3 жовтня, 16:15\nТюремною юшкою відповіли активісти на спроби представників правлячої коаліції обмежити дію законодавства про електронне декларування та повноваження НАБУ.\n«Гроші МВФ взяли, реформи відклали», «Не робіть ідіотів з МВФ», «Депутати, ви уху їли?» – такими плакатами зустрічали нардепів, які зібралися на погоджувальну раду. Щоправда, крім трьох депутатів до мітингувальників так ніхто і не вийшов, хоча одразу ж біля сходів народних обранців очікував величезний чан з юшкою, частину з якої заздалегідь розфасували по банках.\nОбурення активістів викликала остання ініціатива голови президентської фракції Ігоря Гриніва, який запропонував закрити від суспільства інформацію про статки та гроші посадовців. Також у законопроекті ідеться про закриття інформації про цінне рухоме майно чиновників.\nЦікаво, що в 2011 році Гринів був одним із фігурантів журналістських публікацій про чиновників, які мають багатомільйонні ікони та старовинні книжки. За даними журналістів, деякі ікони з його колекції можуть коштувати мільйони доларів.\n«Сьогодні ми говоримо, насамперед, про законопроект авторства Ігоря Гриніва. Законопроект Тетяни Донець з Народного фронту був з цієї ж серії. Таким чином, дві найбільші фракції у Верховній раді зацікавлені в тому, щоб змінити антикорупційне законодавство», – пояснювала Politeka мету заходу голова Громадського люстраційного комітету Олександра Дрік.\nУ прагненні змінити антикорупційне законодавство чиновники, схоже, нічим не гребують. Дрік згадує, що лише за перший тиждень роботи системи електронного декларування на неї було здійснено 230 тисяч хакерських атак. На другий тиждень про можливість зламу системи заявили депутат БПП Іван Вінник та нардеп від Народного фронту Антон Геращенко.\n«Оскільки жодна спроба хакерських атак не була успішною – вони не придумали нічого кращого, ніж зламати її за допомогою справжнього ключа, який їм видав Держспецзв’язок», – згадує активістка.\nЯкщо за законопроект Ігора Гриніва проголосують – депутати вноситимуть відомості про наявність коштів та цінних речей, але доступ до цієї інформації матиме лише Національна агенція з питань запобігання корупції. Ініціатори закону зі свого боку заявляють про необхідність захистити чиновників від крадіїв та злочинців, які можуть скористатися такою інформацією.\nВтім, рішуче налаштовані нардепи не збираються припиняти спротив змінам до антикорупційного законодавства лише безкоштовною юшкою. Голова Комітету з протидії корупції Єгор Соболєв пояснював, до чого він готовий вдатися, якщо законопроект Гриніва потрапить до сесійної зали парламенту.\n«Якщо вони все ж поставлять цей закон на голосування – ми готові протидіяти йому навіть фізично. Якщо в цьому парламенті і є щось добре – це їх страх перед людьми. Я буду відверто говорити, що той, хто проголосує за цей закон, – агент Путіна. Насправді цей закон один з небагатьох, який суттєво відрізняє нас від Росії», – заявив Соболєв.\nЕкс-заступник генерального прокурора Віталій Касько, який втратив посаду після резонансного розслідування справи «діамантових прокурорів», прийшов підтримати акцію та наполягав на важливості міжнародній реакції на ініціативу Гриніва.\n«Нинішні правки не погодять ані європейські, ані американські експерти. Ми вже звернулися до них в п’ятницю та чекаємо на їх оцінку цього законопроекту. Крім нашої акції буде реакція міжнародних донорів, буде реакція адекватних депутатів і шанси домогтися того, щоб цей закон не потрапив до сесійної зали», – заявив Касько.\n«Парламентарії люди залежні – хоч у вишиванках, хоч у камуфляжах»\nВін нагадав, що у разі обмеження доступу до електронних декларацій, Генеральна прокуратура намагатиметься обмежити підслідність НАБУ, яке розслідує антикорупційні справи. А це вже поставить під сумнів надання технічної чи фінансової допомоги Україні.\nЯк писала Politeka, Народний депутат від фракції «Самопоміч» Павло Костенко стверджує, що генпрокурор Луценко має намір відібрати підслідність НАБУ і нівелювати цю структуру.


ГАПТУВАЛА МЕРЕЖИВОМ СВОЇ ДОВГІ РОКИ | Степанецька громада\nСтепанецька громада » Новини » ГАПТУВАЛА МЕРЕЖИВОМ СВОЇ ДОВГІ РОКИ\nГАПТУВАЛА МЕРЕЖИВОМ СВОЇ ДОВГІ РОКИ\nДата: 16.03.2021 08:26\n15 березня 2021 року зустрічала свій 85-й ювілейний День народження Лідія Юхимівна Шакало, жителька села Степанці. Народилася і виросла іменинниця в селі Пилява у родині, де було п’ятеро дітей, яких мати виховувала сама, адже батька забрала війна, – пропав безвісти. Закінчила чотири класи місцевої початкової школи, а до десятого класу навчалася вже в Степанцях.\nПісля школи вступила до Козачанського зоологічного технікуму та здобула професію зоотехніка. У 1958 році вийшла заміж та переїхала жити в село Степанці. Все своє трудове життя Лідія Юхимівна пропрацювала в місцевому колгоспі: і дояркою на фермі, і полола буряки, і багато іншої роботи виконувала своїми натрудженими руками, за що й отримала звання ветерана праці.\nПані Лідія завжди встигала і на роботі, і вдома: господарство, корови, городи, квітники, діти, а ще знаходила час для вишивання рушників, картин, постільної білизни та плетіння гачком дуже красивого мережива, навіть доньок своїх навчила цьому чарівному рукоділлю. Всього у ювілярки двоє доньок і син, четверо онуків та четверо правнуків.\nНаразі Лідія Юхимівна проживає із сином Анатолієм, але доньки й онуки регулярно провідують її, а особливо в такий святковий день. Також привітати зі святом та передати вітання і подарунки від сільського голови Олександра Яременка до цієї родини завітала секретарка Степанецької сільської ради об’єднаної територіальної громади, Наталія Вовчинська.\nПані Лідія щиро зраділа такій увазі та подякувала керівництву громади за тепло і повагу до літніх людей.


Запитання. — Студопедія\n2. Які завдання стоять перед сучасною системою маркетингового менеджменту?\n3. Поясніть зміст функцій маркетингового менеджменту.\n4. Дайте порівняльну характеристику концепцій маркетингового менеджменту.\n5. Розкрийте зміст змін, які відбуваються в світовому маркетинговому середовищі.\n6. Охарактеризуйте зміст нових пріоритетів маркетингової функції.\nЗавдання №1.1. На підставі характеристик підприємницьких стратегій визначити стратегію Вашого підприємства на ринку.\nЗа широким змістом управління комерційною діяльністю підприємства – стратегія підприємства на ринку. За П. Друкером виокремлюється чотири підприємницькі стратегії:\n1. “Увірватися першим і нанести масований удар”\n2. “Нападати швидко і несподівано”\n3. Пошук і захоплення “екологічної ніші”\n4. Зміни економічних характеристик продукту, ринку чи галузі.\nСтратегія “масованого удару” передбачає постановку амбіційних цілей і орієнтована на створення принципово нових продуктів чи проникнення на нові ринки. Сутність стратегії – максимальна концентрація зусиль підприємства на досягнення конкретної мети на основі попереднього аналізу. Особливість стратегії – наявність інвестицій, інноваційного потенціалу, постійних зусиль, спрямованих на утримання позиції лідерства. Інакше створюється ринок для конкурентів.\nСтратегія “нападати швидко і несподівано” має дві модифікації: творчої імітації та підприємницького дзюдо.\nПриймаючи стратегію творчої імітації підприємство позбавляє себе від необхідності нести значні витрати на розроблення нового продукту, а займає позицію очікування, проводить розвідку та виявляє новинки у конкурентів на ранішніх стадіях ЖЦТ. Як тільки інновація з’являється, підприємство за короткий проміжок часу виступає з цим же товаром, але удосконаленим, здібним краще задовольнити споживача, готового за нього платити. Успішно ця стратегія спрацьовує в галузі високих технологій, оскільки новатори, що працюють у цій сфері менше орієнтовані на ринок, а їх зусилля спрямовані на продукт і технологію. Такі новатори неповністю розуміють сутність власних досягнень, і тому їм не вдається в повній мірі скористатися створеним ними же попитом і тим більше задовольнити його.\nПідприємницьке дзюдо націлене на захоплення плацдарму, який не захищений визнаним лідером або захищений погано, без прикладення певних зусиль. Як тільки вдається оволодіти плацдармом, як тільки забезпечений відповідний ринок і потік доходів, вони починають входити “вглиб території” і оволодівають усією “ділянкою”. Нові підприємства виграють за рахунок продукту, який специфічний і оптимальний для даного сегменту ринку. Визнаним лідерам неможливо перемогти в цій грі.\nЄ три ситуації, за якими дана стратегія є вигідною:\n1. Традиційні лідери відмовляються від проробки неочікуваної події (успіху чи невдачі), не помічають її чи відсувають у сторону.\n2. Визначні лідери поводять себе як класичні монополісти, тобто використовують своє положення лідера для отримання “преміальних” цін.\n3. Відбуваються інтенсивні зміни в структурі галузі чи ринку.\nПідприємницьке дзюдо – це вміння знайти слабке місце супротивника, це гнучкість і використання сили супротивника проти нього самого.\nСтратегія “екологічної ніші” використовується для досягнення домінуючого положення на ринку. Як ринкова ніша може виступати навіть вузький сегмент ринку, на якому вплив підприємства буде монолітним.\nОсновна мета стратегії – заробляння готівки. Вони не прагнуть до великої слави, навпаки їх влаштовує повна анонімність.\nСтратегія “зміна економічних характеристик продукту, ринку чи галузі” – це нововведення. Продукти, на випуск яких вона спрямована, можуть бути відомі з давніх часів. Але особливість стратегії – наділення продуктів новими властивостями. Вона змінює їхню корисність та економічні характеристики.\nМета стратегії досягається через:\n- створення корисності;\n- пристосування до соціальних і економічних реалій споживача;\n- пропозицію споживачеві того, що представляє для нього істинну цінність.\nЗавдання №1.2. Сформуйте структурно-функціональну модель системи управління маркетингом на Вашому підприємстві.\nТема 2. Аналітична функція управління маркетингом\nДаремно просити ріку зупинитися, краще навчитися пливти за течією\n2.1 Діагностика і прогнозування зміни маркетингового середовища.\n2.2 Аналізування потенціалу ринку.\n2.3 Дослідження кон’юнктури товарного ринку.\n2.4 Сегментація ринку.\n2.5 Позиціонування товару на ринкових сегментах.\n2.1 Діагностика і прогнозування зміни маркетингового середовища\nЗапам’ятайте: Діагностика маркетингового середовища - процес визначення впливу критично важливих компонент і чинників його складових на результати діяльності підприємства для формування відповідної реакції на їхню зміну для досягнення поставлених цілей.\nРозрізняють такі складові маркетингового середовища:\nмакросередовище (віддалене оточення);\nмезосередовище (безпосереднє оточення);\nмікросередовище (внутрішнє середовище у межах підприємства).\nМакросередовище (віддалене оточення) підприємства – це сукупність факторів і сил зовнішнього середовища підприємства, які створюють загальні умови діяльності та переважно не контролюються підприємством. Аналізування макросередовища передбачає вивчення впливу таких компонент: демографічної, економічної, природної, технологічної, політико-правової та соціально-культурної.\nМезосередовище (безпосереднє оточення) підприємства охоплює такі фактори і сили зовнішнього середовища підприємства, з якими воно перебуває у прямому контакті, та включає такі компоненти, як конкуренти, споживачі, постачальники, канали збуту (посередники) і контактні аудиторії.\nТаким чином, у зовнішньому середовищі постійно відбуваються процеси, що відкривають нові сприятливі умови для підприємства, або навпаки, створюють додаткові труднощі. Роль зовнішньої діагностики полягає у визначенні можливостей і загроз підприємства, які містить віддалене і безпосереднє її оточення.\nВнутрішнє середовище – частина загального середовища, яка перебуває в межах підприємства та об’єднує всі функціональні сфери його діяльності: виробництво, фінанси, менеджмент, маркетинг, кадри, дослідження і розвиток. Роль внутрішньої діагностики полягає у визначенні сильних і слабких сторін підприємства, порівнянні їх з аналітичними даними конкурентів та оцінюванні позиції підприємства відповідно до умов зовнішнього середовища.\nОсновні методи діагностики маркетингового середовища підприємства :\nаналіз – PEST (політична, економічна, соціальна, технологічна компоненти);\nаналіз ЕТОМ (матриця загроз і можливостей зовнішнього середовища);\nаналіз QUEST (техніка швидкого сканування зовнішнього середовища);\nаналіз SNW (сила, нейтралітет, слабкість);\nаналіз SWOT (сила, слабкість, можливості, загрози);\nметод LOTS (“лоцман”).\nPEST і STEP- аналіз виконується з використанням форматів двох варіантів: простої чотирипольної матриці та таблиці. За першим форматом передбачається вибір об’єкту аналізу та групи експертів; розроблення формату для занесення результатів аналізу (матриця з чотирма полями «Політичні фактори», «Економічні фактори», «Соціальні фактори», «Технологічні фактори»); заповнення формату; використання результатів у процесі стратегічного і тактичного планування; оцінювання запланованих дій після закінчення планового періоду.\nЗа другим форматом будується таблиця, в якій за кожною компонентою макросередовища обираються відповідні впливові чинники.\nВ останні роки набувають поширення для діагностики зовнішнього середовища такі методики аналізу, як SLEPT (соціум, право, економіка, технологія), SLEЕPT (соціум, право, економіка, освіта, політика, технологія), STEЕPLE (соціум, технологія, економіка, освіта, політика,право, екологія).\nПеревагою ЕТОМ- аналізу є введення обмеженої кількості виокремлюваних експертами компонент і чинників (зазвичай 15). Формат табличного аналізу включає компоненти і чинники макро- та мезооточення підприємства, які оцінюються експертами як загрози (-), можливості (+) з урахуванням вагомості та важливості для діяльності підприємства. За кожною компонентою і чинником визначається сукупний вплив на стратегію підприємства. Така методика дозволяє обґрунтувати реакцію підприємства на сукупність факторів макросередовища.\nМетодика QUEST – аналізу дозволяє враховувати у процесі діагностики взаємозв’язок і взаємозалежність компонент і чинників зовнішнього середовища. Перші етапи аналізу співпадають з етапами передніх методик. Після того відбувається вибір на основі рейтингу значущих чинників середовища. Кількість чинників, що включаються у перелік оцінюваних, зазвичай, обмежена п’ятьма. Кожний чинник оцінюється за ймовірністю прояву групою експертів. На останньому етапі експерти здійснюють оцінювання взаємозв’язку та взаємовпливу обраних чинників.\nДля аналізу сильних і слабких сторін підприємства іноді застосовують SNW-аналіз (сильна, нейтральна, слабка сторони). Додавання нейтральної сторони обумовлюється ситуацією, коли для перемоги в конкурентній боротьбі може виявитися достатнім за умови перебування всіх ключових позицій підприємства в стані N, і лише за однією – в стані S.\nSWOT – аналіз передбачає пошук можливостей (opportunies) і загроз (threats), які містяться у зовнішньому середовищі підприємства; дослідження сильних і слабких сторін підприємства; визначення ланцюгових зв’язків між такими групами чинників за допомогою кількісних і якісних методик. Якісні методики реалізуються за форматами чотирипольної таблиці та матриці.\nЗа форматом чотирипольної таблиці формуються сукупності впливових чинників зовнішнього середовища, диференційовані на можливості й загрози та внутрішнього середовища, згруповані на сильні й слабкі сторони (рис.2.1).\nВнутрішні чинники Зовнішні чинники\nСильні сторони 1. 2. 3. … Можливості 1. 2. 3. …\nСлабкі сторони 1. 2. 3. … Загрози 1. 2. 3. …\nРис.2.1 Таблиця чотирипольного якісного SWOT – аналізу\nМетодика якісного SWOT – аналізу за форматом чотирипольної матриці дозволяє отримувати не лише перелік сильних і слабких сторін підприємства, можливостей і загроз ринкового середовища, але й варіанти стратегій для врахування при розробленні програм діяльності підприємства (рис.2.2).\nКількісні методики SWOT – аналізу дозволяють оцінити важливість і силу впливу чинників на діяльність підприємства з використанням методик бального SWOT – аналізу у формі чотирипольної матриці та таблиці.\nЗа форматом чотирипольної матриці експерти визначають набір найважливіших чинників зовнішнього та внутрішнього середовища підприємства. Вони поділяються на групи: сильні та слабкі сторони підприємства, можливості й загрози зовнішнього середовища. При тому число чинників обмежується до 3-5 за кожною групою (табл.2.1).\nМожливості (МО) Загрози (З)\nПоказник МО1 Показник МО2 Показник МО3 ……. Показник З1 Показник З2 Показник З3 ………………\nСильні сторони (СИС) Група «СИМ» Розроблення стратегій, що використовують «силу» для реалізації «можливостей» Група «СИЗ» Розроблення стратегій використання «сили» для усунення (послаблення0 загроз\nПоказник СИС1 Показник СИС2 Показник СИС3 ……………………….\nСлабкі сторони (СЛС) Група «СЛМ» Розроблення стратегій, що мінімізують «слабкість» за рахунок виявлених «можливостей» Група «СЛЗ» Розроблення стратегій, що мінімізують «слабкість» та усувають «загрози»\nПоказник СЛС1 Показник СЛС2 Показник СЛС3 ……………………….\nРис.2.2 Матриця чотирипольного якісного SWOT – аналізу\nПрактикум за темою | Практикум за темою


Ефективні ліки від ангіни | Лікування захворювань.\nГрамотне побудова курсу лікування при ангіні повинна безпосередньо узгоджуватися з етіологією захворювання. Оскільки першопричиною інфекції можуть стати мікроорганізми бактеріального або вірусного походження, так само як і деякі грибки, ефективні ліки від ангіни може бути визначено тільки після проведення лабораторних тестів і встановлення видової приналежності збудника.\nПри бактеріальних джерелах захворювання лікування базується на пенициллиновой групі медикаментів, хоча, в разі прояву індивідуальних реакцій стійкості або непереносимості, припустиме призначення антибіотиків інших груп, в основному макролідів. Крім вживання системних антибіотиків, помітний ефект можуть дати препарати локального впливу, що випускаються у вигляді таблеток для розсмоктування і льодяників.\nГрибковий характер хвороби диктує застосування специфічних засобів, спрямованих на знищення патогенних форм роду Кандіда. Ефективне ліки від ангіни вірусної етіології характеризується протизапальним ефектом і сприяє підвищенню захисних реакцій організму.\nЕфективне ліки від ангіни з народної медицини\nОднією з найрезультативніших народних методик лікування ангіни вважається полоскання горла розчинами на основі солі або морської води. Високу ефективність відзначається також склад для полоскання з додаванням столового оцту. Застосування подібних сумішей диктується неможливістю розмноження мікроорганізмів, що викликають ангіну, в умовах кислого середовища.\nПри критичне підвищення температури допустимі горілчані розтирання для дорослих і заміна їх на оцтові в разі хвороби у дітей. Добре зарекомендували себе компреси, що створюють тепло в шийній області і інгаляції, що проводяться з додаванням певних ефірних масел.\nПри лікуванні ангіни належить виключити з щоденного раціону будь-які гострі страви, оскільки вони можуть сприяти додатковому розвитку запалення.


Російський газ як зброя знищення України - Общество | Нефть | Газ | Атом\nГаз в руках російського уряду це всього лише один з видів зброї масового ураження. Газовий шантаж Кремля – своєрідна артпідготовка перед військовим вторгненням до Європи. З ворогом треба боротися його ж зброєю, в тому числі – виставляючи рахунки на мільярди.\nДо 1918 року Європа існувала і бачила себе в рамках імперій. З континентальних імперій ми знали дві: Російську та Австро- Угорську. Але Перша світова війна, хоча про це зараз вже не багато хто пам’ятає, у великій мірі велася і через бажання європейських держав – Німеччини, Франції і Великобританії – утримати або придбати заокеанські володіння і колонії. Перемоги і поразки у війнах вимірювали в придбаних або втрачених територіях. Перемоги не бачилися без анексії.\nРеволюція 1917 року в Росії і закінчення Першої світової війни призвели до розпаду європейських континентальних імперій – Російської та Австро- Угорської, але не привели до зміни концепції захоплень. До 1939 року Європа знову поринула в смугу експансій. Нацистська Німеччина на очах всього світу стрімко ставала континентальної імперією з непрогнозованим і все збільшується апетитом. Сталінський СРСР прагнув як мінімум відновити територіальну цілісність Російської імперії, а як максимум – захопити всю Європу. Гітлер говорив про свої плани відкрито. Сталін їх всіляко маскував. Але до початку Другої світової війни стало очевидно, що Європа вже поділена двома тиранами, вимірювати силу в кількості дивізій, танків і літаків. До Німеччини і СРСР приєдналася ще одна держава, азіатська – Японія. Вона вимірювала свою силу в кількості дивізій, літаків і кораблів.\nНа відміну від цих держав, які можна справедливо назвати країнами – агресорами, решта світу жив безтурботно. Провідні демократії Європи – Англія і Франція – не в змозі були озброюватися настільки стрімко в шкоди добробуту своїх країн. Європейські держави були занадто неорганізовані і егоїстичні, щоб замислюватися про майбутню небезпеку.\nПроте Друга світова війна почалася. Але до середини 1941 ініціатори цієї війни, країни – агресори, Німеччина та СРСР, стали ворогами, і це, так само як і втручання у війну США, в кінцевому рахунку врятувало Західну Європу від загибелі, а потерпілі поразка Німеччина і Японія були змушені відмовитися від агресивної політики. Вимірювання сили в дивізіях, танках, літаках і кораблях виявилося фундаментальною помилкою цих насправді великих держав.\nЗдавалося, подібно Німеччині та Японії, Росія отримала з цієї поразки свої уроки. Після десятиліття нестабільності 1991-2000 років, Росія постала світу провідною економічною державою, чия сила визначалася тепер не танковими дивізіями і не кількістю боєголовок, спрямованих на Західну Європу і США, а нафтою, газом та іншими видами сировини, що поставляються по всьому світу. Виявилося, що впливати економічно – ефективніше і дешевше, ніж підпорядковувати військового тиску. До 2014 року росіяни стали багатими туристами, що асоціюються з грошима, а не з автоматом Калашникова ; НЕ агресорами і окупантами, а вигідними клієнтами, покупцями, інвесторами, тринькати зароблені на російських поставках сировини гроші.\nЗрозуміло, що в прийнятті цих абсурдних правил гри багато в чому винне і толком не сформоване ще уряд України. Воно досі відмовляється усвідомити (і пояснити населенню ), що Росія оголосила Україні війну, що обурені голосіння Києва з приводу « віроломних » нападів «терористів» на українські частини – межа наївності, що переговори про нові умови поставок газу – відволікаючий маневр російського керівництва ; що найближчим часом поставки російського газу в Україну все одно будуть припинені під тим чи іншим приводом, і в такій ситуації правильніше ставити питання інакше : Україна зобов’язана пред’явити російському керівництву рахунок за військові дії проти України, зокрема – за анексію Криму. До оплати Кремлем цього рахунку і до повернення Криму Україні всі розмови про минулі борги та майбутніх платежах України російській стороні, у тому числі і за постачання газу, слід вважати передчасними.\nУкраїна настала пора пред’являти свій позов Росії, а не виправдовуватися з приводу прострочених платежів за газ. З березня 2014 цивілізований світ, не тільки Україна, в особі Росії має справу з державним рекетом, нічим не відрізняється від атомного шантажу, тому що немає ніякої різниці між фразою « здайтеся, а інакше відключимо газ » і « здайтеся, а не те натиснемо ядерну кнопку ». Газ в руках російського уряду це всього лише один з видів зброї масового ураження. Газовий шантаж Кремля – своєрідна артпідготовка перед військовим вторгненням до Європи. З ворогом треба боротися його ж зброєю, в тому числі – виставляючи рахунки на мільярди.