ANALIZA DOKUMENTA ATLANTSKOG SAVETA „BALKAN NAPRED – NOVA AMERIČKA STRATEGIJA ZA REGION“ - Centar za društvenu stabilnost\nANALIZA DOKUMENTA ATLANTSKOG SAVETA\n„BALKAN NAPRED – NOVA AMERIČKA STRATEGIJA ZA REGION“\nPREDGOVOR STRATEGIJE ATLANTSKOG SAVETA\nKLJUČNE TEZE ATLANTSKOG SAVETA\nKAKO AS VIDI ULOGE SAD I EU U KREIRANJU BUDUĆNOSTI REGIONA?\nARGUMENTI NA KOJIMA AS TEMELJI SVOJU STRATEGIJU\nODNOS PREMA RUSKOJ FEDERACIJI\nKORUPCIJA A NE ISKONSKA MRŽNJA\n„BUDILNIK“ ZA SAD\nKONKRETNI PREDLOZI ATLANTSKOG SAVETA U TRI TAČKE\nOD SIGURNOSTI DO NAPRETKA\nPrilog: originalni dokument Atlantskog saveta „Balkan napred – nova američka strategija\nAtlantski savet je američka organizacija, koja okuplja bivše političare, diplomate, zatim pravnike, ekonomiste, sociologe, stručnjake iz različitih oblasti koji se bave geopolitikom i oblašću međunarodnih odnosa.\nAtlantski savet je osnovan 1961. godine i sedište organizacije je u Vašingtonu (SAD).\nIako ova organizacija nije državnog karaktera, niti je u poziciji da donosi političke odluke u ime SAD njeni stavovi mogu biti uzeti u obzir od strane državnih zvaničnika SAD pri formiranju spoljnopolitički strategija i određivanja ciljeva i prioriteta u spoljnoj politici SAD.\nU predmetnom dokumentu, Atlantski savet se bavi analizom aktuelnog političkom momenta u Republici Srbiji, Republici Makedoniji, Bosni i Hercegovini i Crnoj Gori. Proučavaju se najozbiljniji geopolitički izazovi koji stoje pred ovim državama, sa posebnim akcentom na uticaj drugih međunarodnih faktora, u prvom redu Ruske Federacije.\nAutori analize iznose ne samo sopstvenu ocenu aktuelne situacije, već iznose i konretne predloge, koji pre svega podrazumevaju veće prisustvo SAD u regionu, prevashodno kroz uvećanje vojnih efektiva, ali i zaokret u politici ka Republici Srbiji. Autori naime smatraju kako SAD i Srbija mogu prevazići postojeće razlike i uspostaviti odnos zasnovan na međusobnom poverenju i ostvarenju zajedničkih interesa.\nAutori dokumenta Atlantskog saveta „Balkan napred – nova američka strategija za region“ su:\nDamir Marušić – glavni urednik vašingtonskog magazina „Američki interes“.\nSara Badenbau – saradnik direktora Atlantskog saveta, zadužena za Evropsku Uniju i posebne inicijative u Atlantskom savetu.\nDejmon Vislon – izvršni potpredsednik Atlantskog saveta.\nAtlantski savet (u daljem tekstu AS) u predgovoru analize ocenjuje Balkan kao područje sklono nestabilnosti, gde kriminal i korupcija ostaju glavne prepreke razvoju tržišne privrede i preduzetništva. Takođe, u predgovoru se naglašava kako SAD i EU ne uspevaju da posvete ovom delu sveta dovoljno pažnje, prevashodno zbog svojih unutrašnjih problema, te da je Ruska Federacija (u daljem tekstu „RF“) ta koja pokušava da popuni prazninu i ostvari sopstvene geopolitičke interese.\nTreba takođe navesti da se kompletna Strategija primarno odnosi na pojedine balkanske države koje se neretko kroz tekst podvode pod pojmove „Zapadni Balkan“ i „Region“. To su države koje nisu u potpunosti integrisane u NATO pakt i EU: Republika Srbija, Crna Gora, Bosna i Hercegovina, Republika Makedonija. AS takođe u predmetnoj Strategiji Autonomnu pokrajinu Kosovo i Metohija, koja je sastavni deo Republike Srbije, posmatra izdvojeno, kao poseban međunarodno-politički subjekt.\nDalje, u uvodu se podvlači posvećenost samog Atlantskog saveta Balkanu, koja se prevashodno ogleda u formiranju Balkanske inicijative, od strane ove organizacije.\nBalkanska inicijativa je poslednjih godina okupila brojne vladine zvaničnike, privrednike, predstavnike civilnog društva, akademske građane, političke analitičare i novinare. Takođe se poimence navode Dejmon Vilson izvršni potpredsednik Atlantskog saveta, Sara Badenbau saradnik direktora Atlantskog saveta, Damir Marušić, Majda Rudž, Dimitar Bečev, saradnici Atlantskog saveta i bivši američki ambasador u Boliviji i Indoneziji i bivši savetnik predsednika Klintona za pitanja Balkana Robert Gelbard, kao ključne ličnosti pri formiranju ove Strategije.\nTakođe, Frederik Kempe, predsednik i generalni direktor Atlantskog saveta i Dejmon Vilson izvršni potpredsednik Atlantskog saveta se zahvaljuju Rokfeler fondaciji na novčanoj podršci Balkanskoj inicijativi i pri kreiranju ovog dokumenta. Kao ključne države koje su putem svojih organa pomogle realizaciju dokumenta navode se SR Nemačka i Švajcarska Konfederacija.\nAtlantski savet se nada da će ovaj dokument postati osnov za novu viziju SAD spram Balkana.\nAS smatra da je pristup umanjivanja uticaja SAD i EU u regionu pogrešan jer doprinosi utisku bez utemeljenja, kako je put kompletnog regiona ka evroatlantskim strukturama nepovratan, te da se konflikti i krize poput onih iz devedesetih godina prošlog veka, ne mogu više ponoviti.\nUpravo iz datog razloga, AS procenjuje kako je povratak SAD na Balkan neophodan i to uz koordinaciju sa evropskim saveznicima. Ovaj povratak AS preporučuje kroz četiri ključne tačke:\nTrajno vojno prisustvo SAD na Balkanu.\nAS smatra da je baza Bondstil, nedaleko od Uroševca, idealna početna pozicija za realizaciju ove aktivnosti koja bi imala snažan odvraćajući efekat na Rusku Federaciju\n(u daljem tekstu RF), u ovom delu Evrope.\nTreba napomenuti činjenicu da SAD već imaju svoje vojne trupe raspoređene u Bugarskoj, Rumuniji, Grčkoj, Italiji, Srbiji (Kosovo i Metohija) i\nTurskoj , odnosno da američko vojno prisustvo u ovom delu Evrope postoji u ozbiljnom obimu. Ipak, izuzev Srbije (Kosovo i Metohija), američkih vojnika nema na teritorijama drugih država tzv. Zapadnog Balkana, koje nisu u potpunosti inkorporirane u evroatlantske strukture, kao što su Bosna i Hercegovina, Crna Gora, Makedonija, Albanija, ali i teritorija Republike Srbije izuzev Autonomne pokrajine Kosovo i Metohija, koja se nalazi pod upravom UN, shodno rezoluciji SB UN 1244 i na kojoj, kao što je navedeno, američke vojne trupe jesu raspoređene.\nZbog čega AS američko vojno prisustvo smatra bitnim? Autor ove analize ukazuje na sledeće – američka vojna i politička doktrina od završetka Drugog svetskog rata do danas u Evropi, zasnivala se na snažnoj podršci političkom i ekonomskom ujedinjenju najvećeg dela evropskog kontinenta. Nominalno celog, ali u političkoj zbilji onog koji je težio zapadnim vrednostima demokratskog uređenja i slobodne tržišne privrede. Kreatori američke politike nakon Drugog svetskog rata, procenili su da projekat trajnog mira u Evropi može uspeti samo velikim novčanim ulaganjima u ratom razrušeni Stari kontinent (Maršalov plan), kao i sklapanjem ozbiljnog vojno-političkog saveza koji će predvoti SAD (NATO pakt).\nS obzirom na iskustva sa rađanjem totalitarnih ideologija u Evropi nakon Prvog svetskog rata i pojačanih netrpeljivosti koje su dovele do najvećeg krvoprolića koje je svet ikada video putem izbijanja Drugog svetskog rata, američka politička elita se odlučila da raspoređivanjem sopstvenih vojnih efektiva, uz pristanak lokalnih vlasti, umanji mogućnost od izbijanja novog sukoba u zapadnoj Evropi i istovremeno obezbedi svoje finansijske interese, koji su naročito postali izraženi nakon enormnih ulaganja u ratom razrušene države zapadne Evrope.\nPripadnici kopnenih snaga vojske SAD, 2017. godine.\nDakle, na tragu ovakve vojne doktrine, kakvu možemo zapaziti i na Dalekom i Bliskom istoku, AS očito smatra da kompletan region može biti nepovratno integrisan u evroatlantske političke strukture tek ukoliko američka vojska, kao najmoćnija armija današnjice, ostvari svoje praktično vojno prisustvo u balkanskim državama koje AS naziva „mekim trbuhom Evrope“. Očito, AS potpunu stabilnost i geopolitički preduslov za napredak regiona vidi samo ukoliko sve države postanu punopravne članice NATO i EU, uprkos tome što najznačajnija država regiona – Srbija, gaji politiku vojne neutralnosti.\nAS takođe smatra da bi američko vojno prisustvo onemogućilo pitanje revizije granica na Balkanu, uspostavljenih nakon raspada bivše Jugoslavije.\n2.Novi pristup u odnosima sa Republikom Srbijom.\nAS smatra da zvanični Beograd može i treba da bude „blizak partner i saveznik“ SAD u regionu, ali da to može postati samo ukoliko načini značajan otklon od RF. AS dalje navodi činjenicu da takav potez ne bi bio trivijalan za Beograd, ali da to ipak nije pitanje oko kog SAD i EU, mogu sklapati kompromise.\nOvde želim podvući značaj jedne geopolitičke istine – činjenica je da su odnosi među subjektima međunarodnog prava promenljivi. Takođe je i činjenica da su Srbija (ili Srbi kao politički subjekt) i SAD bili saveznici u dva svetska rata, pre Prvog svetskog rata, između dva svetska rata, ali indirektno i u vreme Hladnog rata. Srpsko-američki odnosi su poslednjih decenija obeleženi kako političkim, tako i vojnim konfliktima. No i AS očito želi podvući kako je došlo vreme ne da se uspostave novi odnosi između dva naroda i dve države, već da se pokuša sa povratkom na nivo međusobnog poverenja zasnovanog na realizaciji zajedničkih interesa, koji su obeležili najveći deo srpsko-američkih odnosa od 1881. godine, kada je uspostavljena diplomatska saradnja između dve zemlje.\nIpak, postavlja se pitanje – kolika je politička cena ovog zaokreta Vašingtona koju bi Beograd mogao da plati? Da li je Beograd u mogućnosti da ispuni zahtevano?\n3. Ponovno uspostavljanje reputacije SAD kao pravednog posrednika.\nAS smatra da su SAD te koje moraju igrati ulogu posrednika među državama regiona, te da su okolnosti za ovakvu aktivnost daleko povoljnije, od kako je Crna Gora postala punopravna članica NATO pakta. Takođe, SAD se smatraju subjektom koji ima najveći kapacitet za ovu vrstu aktivnosti. AS smatra da će dobre usluge SAD biti neophodne prevashodno kada su u pitanju nerešena pitanja na relaciji Skoplje – Atina (blokada makedonskog puta u EU i NATO od strane Grčke, zbog toga što Grčka ne želi da prizna svog severnog suseda pod imenom „Republika Makedonija“), kao i u okviru odnosa Beograd – Priština, pre svega u okviru Briselskog dijaloga, gde AS vidi SAD kao ključnog asistenta EU u naporu da se ovi pregovori privredu kraju.\n4. Oslanjanje na privrednike i omladinu.\nAS smatra da SAD i EU moraju finansirati ozbiljne infrastrukturne projekte koji će povezati kako zemlje regiona međusobno, tako i uticati na bolju povezanost kontinenta, što bi osnažilo emancipaciju društva od „političkih, patronažnih mreža“. Podrškom omladini, dao bi se osećaj smisla i svrhe ljudima koji su budućnost regiona.\nAS sve vreme gleda na SAD i EU kao na partnere u procesu stvaranja stabilnosti i perspektive razvoja regiona Zapadnog Balkana. Pa ipak, uloge ovih faktora nisu identične. Naime, na 4. strani predmetnog dokumenta se ističe doslovno: „EU jeste i biće najveći igrač na Zapadnom Balkanu, služeći se daleko većim resursima, instrumentima, ljudskim kapitalom i političkom pažnjom koju posvećuje regionu, nego li SAD. Zbog ovoga Amerikanci treba da budu zahvalni. Nema svetle budućnosti za jugoistočnu Evropu bez EU ili regionalnog vođstva. Ipak SAD zadržavaju poseban autoritet koji se može koristiti zarad unapređenja svojih interesa u osiguravanju regiona, kako (region prim. aut. ) nikada više ne bi postao izvoznik ozbiljnih problema…“\nŠta zapravo AS podrazumeva pod „posebnim autoritetom SAD“ u regionu?\nČinjenice govore u prilog tezi da EU nije dovoljno efikasna na polju gašenja ili sprečavanja ozbiljnih kriza, koje prete da rezultiraju kao oružani konflikt. Najbolji primer ove teze jeste Makedonija.\nKriza koja je nastala u Makedoniji nakon parlamentarnih izbora 2016. godine, na kojima je tesnu pobedu odnela do tada vladajuća opcija VMRO-DPMNE predvođena Nikolom Gruevskim, ali ipak nije uspela da formira vladajuću većinu.\nVećinu je formirao SDSM Zorana Zaeva zajedno sa najvećom albanskom strankom DUI, ali je do produbljivanja krize došlo kada je aktuelni predsednik Makedonije Đorđe Ivanov odbio da dodeli Zaevu mandat za sastavljanje nove vlade, zbog optužbi da će ona sprovoditi politiku baziranu na „Tiranskoj platformi“.\nKriza je potrajala punih pet meseci i bila je propraćena kako političkim sukobima, tako i okršajima pristalica dve opcije na ulicama Skoplja i unutar samog sedišta najvišeg zakonodavnog tela Republike Makedonije – Sobranju. EU je pokušavala da se postavi kao medijator u rešavanju krize, ali brojni pokušaji najviših zvaničnika iz Brisela uključujući i visoku predstavnicu za spoljnu politiku i bezbednost Federiku Mogerini i komesara za proširenje Johanesa Hana, nisu dali rezultata.\nUprkos otvorenim pozivima evropskih zvaničnika, predsednik Ivanov je konstantno odbijao da dodeli mandat Zaevu za sastavljanje nove vlade, iako je lider SDSM prikupio dovoljan broj potpisa za njeno formiranje. Predsednik Ivanov je isticao kako ne može da dodeli mandat Zaevu, jer se plaši da će novi premijer voditi politiku zasnovanu na „Tiranskoj platformi“, čime će ugroziti ustavni poredak Makedonije.\nIpak, 30. aprila 2017. godine, u višednevnu zvaničnu posetu Skoplju dolazi Brajan Hojt Ji, zamenik pomoćnika državnog sekretara SAD. Nakon razgovora koje je američki zvaničnik obavio sa Ivanovim, Gruevskim, Zaevim, liderima albanskih partija, dolazi do rapidnog razrešenja krize. Već 17. maja 2017. godine, predsednik Ivanov dodeljuje mandat za sastav nove vlade Zoranu Zaevu, koja uskoro biva formirana.\nDakle, ono što ni najviši zvaničnici EU zaduženi za proširenje, bezbednost i spoljnu politiku nisu uspeli da izdejstvuju mesecima, pošlo je za rukom činovniku američke administracije, zaduženom za jugoistočnu Evropu u Stejt Departmentu, nakon samo jedne posete Skoplju.\nUpravo na ovom primeru se vidi koliko je zapravo „poseban autoritet“ SAD na koji se AS poziva ne samo izražen, već i dominantan u odnosu na autoritet koji poseduje EU, uprkos daleko većem ekonomskom prisutvu na prostoru predmetnog regiona. Ipak, AS smatra da SAD i EU moraju generalno delovati u saglasju, te da je region Zapadnog Balkana najpodesniji za sinhronizovan rad ova dva subjekta.\nAS u uvodnom delu polazi od više pretpostavki, zasnovanih na onome što AS smatra nepobitnim činjenicama iz bliže prošlosti.\nDevedesete godine prošlog veka bile su obeležene krvavim ratovima, u kojima se raspala SFR Jugoslavija i koji su doneli ozbiljno opterećenje novonastalim državama u izgradnji međusobnih odnosa.\nPlan političkog Zapada bio je nakon promena 2000. godine u\nSR Jugoslaviji, da uz asistenciju EU i SAD kompletan region izvrši neophodne reforme koje bi se okončale uključivanjem svake od novonastalih država u EU i NATO.\nSve vreme tranzicija regiona bila je opterećena otvorenim pitanjima u Makedoniji (makedonsko-albanski odnosi), zatim odnosima zvanične Atine i zvaničnog Skoplja i sledstvene blokade makedonskog puta u NATO i EU. Takođe, tu su i konstantni problemi zamrznutih konflikata unutar Bosne i Hercegovine i na Kosovu i Metohiji, ali i postratne političke tenzije na relaciji Hrvatska – Srbija.\n2016. godine dva otrežnjujuća događaja su uticala na promenu politike prema Zapadnom Balkanu – odluka građana Ujedinjenog kraljevstva Velike Britanije i Severne Irske na referendumu da napuste EU i odluka građana Kraljevine Holandije na neobavezujućem referendumu da odbace Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između EU i Ukrajine (docnije je ovaj Sporazum ipak stupio na snagu uz usvajanje dodatnog akta na kojem je insistirala Kraljevina Holandija kojim se razjašnjavaju pitanja međusobnih prava i obaveza između EU i Ukrajine – prim. aut.)\nAS takođe smatra kako je „rana retorika predsednika Trampa kojom je doveo u pitanje posvećenost SAD NATO paktu i najave „cenjkanja“ i „dogovaranja sa RF“, doprinela regionalnim liderima da počnu sa razmišljanjem u pravcu – da li SAD i NATO mogu i dalje štiti opstanak postjugoslovenske geopolitičke zbilje?\nAS smatra da su tenzije naročito došle do izražaja u prethodnih godinu dana, te da su bile izrazito opasne. AS tako ne ističe kao sumnju ili mogućnost, već kao fakt „pokušaj državnog udara u Crnoj Gori koji je podržan od strane RF koji je propao“ na 5. strani Strategije, ali i „srpski agitatorski voz zaustavljen na „kosovskoj granici“, kao i „demonstracije protiv korupcije u Srbiji, nakon pobede u prvom krugu predsedničkih izbora Aleksandra Vučića“, uz već navođenu situaciju u Makedoniji nakon parlamentarnih izbora 2016. godine, ali i pre njih, u periodu oštrih opozicionih demonstracija 2015. i 2016. godine na kojima su se isticale optužbe na račun tadašnjeg premijera Gruevskog, a u vezi organizovanog kriminala, zloupotrebe položaja i visoke korupcije.\nIpak, ovde treba naglasiti dve činjenice. AS ne vlada faktima u najmanje dve navedene situacije. Naime „voz dekorisan srpskim agitpropom“, nije zaustavljen na tzv. „kosovskoj granici“ od strane bezbednosnih službi. Voz je zautavljen u mestu Raška, koje se nalazi nedaleko od administativne linije sa južnom pokrajinom Kosovom i Metohijom, a ne na administrativnoj liniji, odnosno „granici“ kako se navodi u Strategiji. Voz je zaustavljen na intervenciju danas predsednika Republike Srbije, a tada predsednika Vlade Republike Srbije Aleksandra Vučića, pošto je bio obavešten od strane bezbednosnih službi kako albanske snage na Kosovu i Metohiji spremaju incidente u cilju da zaustave voz i izazovu sukobe.\nDrugo, malobrojne i kratkotrajne demonstracije do kojih je došlo nakon pobede Aleksandra Vučića već u prvom krugu predsedničkih izbora u Srbiji, nisu bile obeležene „antikorupcijskim motivima“, već prioritetno nezadovoljstvom nekoliko hiljada građana izbornim rezultatima.\nDalje, AS navodi pojačanu aktivnost drugih međunarodnih faktora na ovom prostoru, u prvom redu RF i Turske Republike, koji se trude da „popune vakuum“ nastao manjkom interesovanja SAD i EU za region. AS optužuje RF za podgrevanje etničkih konflikata, ciničan pristup i pokušaj destabilizacije regiona (strana 5 Strategije, pasus 7).\nAS dalje smatra da uključivanje država regiona u EU, koje to još uvek nisu, više ne može biti ključna motivacija, te da iskustva iz bliže prošlosti svedoče kako je ova motivacija zapravo davala rezultate samo kada je bila kombinovana sa nekom vrstom političkog pritiska.\nAS na više mesta u predloženoj Strategiji apostrofira značaj Srbije. Tako, na 6. strani, u trećem pasusu stoji kako SAD treba da obnove svoj pristup Srbiji pojačavajući svoje napore koji za cilj treba da imaju uspostavljanje boljih i konstruktivnijih odnosa sa Srbijom, sprovodeći još jedan pokušaj pristupa Beogradu kao partneru i savezniku, umesto kao regionalnom remetilačkom faktoru.\nAS ocenjuje kako bi ovakav pristup mogao doneti brojne benefite. AS takođe povlači i da ovo jeste bila „de fakto“ politika SAD od 2008. godine, ali da nije uloženo dovoljno napora u njenu realizaciju, te da ona nija bila deo šire, regionalne vizije.\nPod iredentizmom se najšire podrazumeva aktivnost koja za cilj ima ponovno uspostavljanje vlasti nad teritorijom, na koju određeni politički pokret ili država smatraju da imaju pravo. Iredentizam takođe označava u užem smislu i projekat objedinjavanja teritorija u jedinstvenu zajednicu, po nacionalnom principu. (prim. aut.)\nAS se bavi pitanjem iredentizma, označavajući ga kao opasnost i konstantu u Evropi, nakon Drugog svetskog rata. U regionu Zapadnog Balkana AS najveću opasnost od iredentizma vidi u Srbiji. Naime, AS navodi kako u Bosni i Hercegovini, entitetu Republika Srpska, živi „milion Srba“, ali da njihov status trenutno nije u fokusu Srbije, dok sa druge strane status „oko 60.000“ Srba na Kosovu i Metohiji i konačan status ove pokrajine, predstavljaju važno i emocionalno pitanje za Srbiju.\nAS se poziva na istraživanja javnog mnjenja Beogradskog centra za bezbednosnu politiku iz 2017. godine, prema kojima bi 10% građana Srbije bilo spremno da ratuje za Kosovo i Metohiju, dok bi 8% građana Srbije prihvatilo priznavanje nezavisnosti Kosova i Metohije. AS se poziva i na istraživanje javnog mnjenja Instituta za evropske poslove iz 2016. godine prema kom 80% građana Srbije smatra da država ne treba da nastavi put ka EU, ukoliko je priznavanje nezavisnosti Kosova i Metohije uslov za učlanjenje.\nAS smatra da je predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić političar koji je svestan ovih okolnosti i koji uspeva da vešto manevriše u odnosu na njih. AS predsednika Vučića vidi kao političara koji uživa poverenje na Zapadu, prevashodno po pitanju rešavanja pitanja Kosova i Metohije. Na 7. strani u 2. pasusu AS navodi doslovno: „On (predsednik Vučić – prim.aut.) se uzdigao do moći konstantno obećavajući svojim sugrađanima kako uspešan put ka EU, tako i prihvatljivo rešenje pitanja Kosova i Metohije. U međuvremenu, u inostranstvu, predsednik Vučić je ponavljao zahtev za strpljenjem međunarodne zajednice, implicirajući da će naposletku biti u mogućnosti da dovede do prihvatanja nezavisnosti Kosova i Metohije od strane svojih birača“.\nPredsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić, 2017. godine.\nAS dalje smatra da mnogi na Zapadu gledaju na predsednika Vučića, kao na jedinog lidera koji je spreman da se suoči sa Kosovskim pitanjem. Ovde AS koristi jedan idiomatski izraz, doslovno „… on (predsednik Vučić – prim.aut.) i dalje ima poverenje mnogih na Zapadu koji ga vide kao jedinog srpskog političara koji može uspešno „otići u Kinu“, po Kosovu (po Kosovskom pitanju – prim. aut.).\nNa 7. strani u 3. pasusu stoji ovaj idiomatski izraz: „…go to China on Kosovo“.\nPredsednik Nikson na sastanku sa predsednikom NR Kine Mao Ce Dungom, 1972. godine, Peking.\nIzraz „go to China“ je skraćenica od „Nixon goes to China“, odnosno „Nikson ide u Kinu“. Ovo se odnosi na posetu tadašnjeg predsednika SAD Ričarda Niksona Pekingu 1972. godine, koja je označavala prekretnicu u odnosu dve politički i ideološki oštro suprotstavljene države, u eri Hladnog rata.\nIzraz je vremenom postao politička metafora kojom se želi napomenuti sposobnost političara, koji uživa nespornu reputaciju među svojim pristalicama za zastupanje i odbranu određenih vrednosti i principa, da povuče radikalne poteze u odnosu sa dojučerašnjim otvorenim protivnikom, a koji neće rezultirati sumnjom u dalju odanost zastupanim vrednostima i principima.\nAS dalje navodi na 7. strani u 3. pasusu, kako je predsednik Vučić „uspešno neutralisao domaću političku opoziciju i sve snažnijim držanjem medija osigurao zadobijanje moći“. AS dalje navodi kako neki posmatrači smatraju da je predsednik Vučić „ovog puta ozbiljan“ (po pitanju Kosmeta – prim. aut.), te zaključuje kako Vašington treba da se uključi i pomogne kako predsedniku Vučiću tako i lideru kosmetskih Albanaca Hašimu Tačiju da osiguraju konačan dogovor o Kosovu i Metohiji 2018. godine.\nAS ocenjuje i odnos predsednika Vučića prema RF. Tako, AS smatra da predsednik Vučić na RF gleda manje kao na partnera koji može doneti prosperitet Srbiji, a više kao na „instrument za podizanje sopstvene vrednosti na Zapadu, pokušavajući tako da izbori izvesne ustupke po kosovskom pitanju“.\nAS smatra i da predsednik Vučić na odnose sa RF gleda kao na alternativu, u slučaju da dođe do propasti projekta EU. U tom slučaju, Srbija bi uz sebe imala moćnog saveznika, za razliku od drugih zemalja regiona, koje su svoju budućnost vezale isključivo za EU.\nAS napominje da Moskva rado pokušava da se sbliži sa predsednikom Vučićem, pozivajući se na istorijske veze, koje su neretko bile daleko više od retoričke i moralne podrške, pokušavajući da na taj način utiče na prekrajanje postjugoslovenskog poretka.\nAS dalje ocenjuje delovanje RF u BiH kao „maligno“, naglašavajući kako „simbolične poteze“ poput ulaganja veta RF na predlog rezolucije UN 2015. godine, kojom bi se zločin u Srebrenici označio kao genocid, tako i stvaranje sopstvenog „klijenta“ u liku predsednika Republike Srpske Milorada Dodika. AS smatra da RF podržava težnje predsednika Dodika da raspiše referendum koji bi rezultirao izdvajanjem Republike Srpske iz Bosne i Hercegovine, kao i da konstantnim pružanjem podrške predsedniku Dodiku, čiji rad AS ocenjuje kao kontinuiran napor u cilju razbijanja BiH, Moskva stvara atmosferu u kojoj i hrvatski lideri u BiH teže reviziji Dejtonskog sporazuma.\nAS vidi negativno uplitanje RF i na Kosovu i Metohiji, gde naročito apostrofira „plasiranje lažnih vesti o albanskim napadima i sabotažama, koje su za posledicu imale izlazak Srba na severu Kosmeta na ulice“.\nAS podvlači i kako ruske obaveštajne službe deluju u samoj Srbiji „začuđujuće slobodno“, navodeći kao primer „neuspeli pokušaj državnog udara u Crnog Gori, koordinisan sa teritorije Srbije i BiH od strane ruskih agenata“. Zabrinutost AS izazivaju i vojne vežbe srpske i ruske vojske, nabavka oružja iz RF od strane Srbije i postojanje Srpsko-ruskog humanitarnog centra u Nišu. AS konstatuje kako ove aktivnosti izazivaju zabrinutost i u Zagrebu i Prištini.\nŠta nam govore teze o srpskom iredentizmu u strategiji AS?\nAS ne vidi opasnost od delovanja države Srbije u BiH, na polju eventualne destabilizacije svog zapadnog suseda. Ali je zato fokus AS usmeren ka Kosovu i Metohiji. Samim svrstavanjem u kategoriju iredentizma, AS očito smatra kako je pitanje nezavisnosti Kosova i Metohije okončan proces i da SAD nemaju razloga da preispituju svoju odluku. Naprotiv, tumačeći strategiju AS može se naslutiti kako SAD treba da svaku svoju odluku spram Kosova i Metohije, kreiraju na već utvrđenoj bazi.\nS tim u vezi, deluje kako AS ne preporučuje državnim organima SAD da gaje naročit senzibilitet prema stavu države Srbije kada je Kosovo i Metohija u pitanju, već da je preduslov za novi pristup SAD prema Srbiji sklapanje konačnog sporazuma između Beograda i Prištine u okviru Briselskog dijaloga već 2018. godine, a uz podršku SAD, kojim bi pitanje statusa Kosova i Metohije bilo okončano.\nOčito, AS očekuje da krajnji rezultat ovog procesa bude uspostavljanje odnosa između Beograda i Prištine, kao između dva međunarodnopravna subjekta, s tim što AS ne insistira na formalizaciji tog odnosa. Može se zaključiti kako AS kroz uspostavljanje ovakvog odnosa vidi uklanjanje poslednje prepreke ka uspostavljanju funkcionalnog, partnerskog odnosa, pa čak i neke vrste savezništva između Vašingtona i Beograda, koje bi bilo pojačano većim obimom američkih investicija u Srbiji, ozbiljnijim uplivom elemenata meke sile i političke podrške strateškom opredeljenju Srbije – punopravnom učlanjenju u EU.\nPitanje iredentizma u Makedoniji.\nAS na stranama 8 i 9 predmetnog dokumenta navodi kako je situacija u Makedoniji nestabilna poslednjih godina. Dalje se navodi kako je nakon poslednjih parlamentarnih izbora 2016. godine, atmosfera bila uzavrela, te da je kulminirala i nasilnim protestima ali i fizičkim obračunima u makedonskom Sobranju, u kojima je povređen i lider najveće opozicione političke partije SDSM – Zoran Zaev.\nAS ocenjuje kako je učešće u krizi uzela i RF, doprinoseći „toksičnoj atmosferi“, podržavajući do tada vladajuću VMRO-DPMNE u nameri da spreči formiranje vlasti između SDSM i albanskih političkih partija, koje su ostvarile većinu u Sobranju, pozivajući se na štetnost odluka iz „Tiranske platforme“, naglašavajući kako bi njena realizacija vodila ka dezintegraciji Makedonije.\nPredsednik Vlade Republike Makedonije Zoran Zaev i predsednik Republike Makedonije Đorđe Ivanov, 2017. godine.\nIpak, AS zaključuje da nakon formiranja vlade Zorana Zaeva, u Makedoniji postoji razlog za optimizam.\nAS je zabrinut i zbog situacije u Bosni i Hercegovini, prevashodno na socijalnom planu, ali i zbog „nacionalističkih ispada“ političkih pokreta poput „Samoopredeljenja“ Aljbina Kurtija na Kosovu i Metohiji koje se služe „nasilnim metodama“ poput ubacivanja „suzavca“ tokom zasedanja parlamenta u Prištini. Ipak, AS navodi i jedan pozitivan momenat – suzbijanje radikalnog islamizma u Bosni i Hercegovini i na Kosovu i Metohiji.\nAS ističe tako da radikalni islamizam u ovim oblastima nije uzeo maha, te da se u rat u Siriji i Iraku uključilo oko 950 džihadista do kraja 2016. godine sa teritorije Zapadnog Balkana, odnosno 0.015% islamske populacije u regionu. AS još naglašava i da se do sada na Kosovo i Metohiju vratilo 127 džihadista, od kojih je 120 uhapšeno od strane tzv. „kosovskih vlasti“. AS dalje poziva na oprez, naglašavajući da će se trend povratka džihadista nastaviti, s obzirom na slom tzv. „Islamske države Iraka i Levanta“ u Iraku i Siriji.\nAS analizira prisustvo RF u gotovo svim delovima analize, ocenjujući delovanje RF krajnje negativno. AS posvećuje poseban odeljak analize kroz odgovor na sopstveno pitanje – „Šta RF želi na Balkanu“?\nAS ne smatra RF izvorom ključnih problema na prostoru Zapadnog Balkana, ali njeno delovanje na prostoru Zapadnog Balkana, tumači kao posledicu motiva da se naškodi Zapadu, te da se kroz menjanje političkih pozicija na postjugoslovenskom prostoru ostvare sledeći ciljevi:\nODVLAČENJE – AS ocenjuje, kako Moskva smatra, da bi potreba za ozbiljnijim diplomatskim i političkim angažmanom Zapada u regionu Balkana, značila umanjivanje kapaciteta za slično delovanje, na prostoru za koji je RF mnogo zainteresovanija, kao što je Ukrajina.\nPRETNJA – AS dalje smatra, kako u Moskvi kroz dublju krizu ili građanski rat u Makedoniji ili na Kosovu i Metohiji, vide mogućnost za uklanjanje ključne brane migrantskim talasima iz Azije, gde bi se u slučaju jačanja migrantske krize zapravo radikalizovali muslimani ne samo u Makedoniji i na Kosovu i Metohiji, već i u Bosni i Hercegovini, što bi predstavljalo ozbiljan problem za Zapad i samim tim veliku prednost za RF.\nPRECEDENT – AS kao treći motiv navodi želju RF da stvori što je moguće veći metež na prostoru Balkana, u kom bi se ona potom javila kao jedna od pozvanih sila za razrešavanje tog meteža, ali i kao jedan od subjekata koji bi učestvovao u stvaranju nove geopolitičke slike regiona. AS ključnu motivaciju za ovakvo delovanje RF pronalazi u stavu koji je predsednik Putin izneo još 2005. godine kada je raspad SSSR nazvao „najvećom geopolitičkom katastrofom 20. veka“. U AS procenjuju kako predsednik Putin, ali i kompletno rukovodstvo RF sada sprovode politiku koja za cilj ima postavljanje RF na mesto međunarodnog političkog uticaja, koje je uživao SSSR.\nTakođe, AS u delovanju RF vidi dublju strategiju, gde bi se nakon promene postojećih granica Bosne i Hercegovine, ali i promene granica tzv. Kosova, stvorio model koji bi RF mogla primenjivati i drugde u EU, pogotovo u baltičkim državama.\nIpak, AS zaključuje da moć RF u regionu Zapadnog Balkana, nije na izuzetno visokom nivou, a to dokazuje činjenicom kako je RF nazivala ulazak Crne Gore u punopravno članstvo u NATO pakt svojom „crvenom linijom“, ali uprkos tome nije uspela da spreči uključivanje ove države u severno-atlantski savez. AS takođe poredi angažman RF u Ukrajini i u regionu Zapadnog Balkana, naglašavajući kako je očigledno koji deo sveta Moskva smatra važnijim.\nTakođe, AS ocenjuje kako su građani Zapadnog Balkana i dalje proevropski orijentisani, ističući kako u Srbiji postoji jasan proruski sentiment, ali da je opredeljenje ka punopravnom članstvu u EU, u Srbiji i dalje većinsko. Takođe, AS smatra da su politička vođstva Zapadnog Balkana na prozapadnom kursu, iako neretko, kako AS tvrdi, u svojim javnim nastupima, političari koriste nacionalističku retoriku, kako bi ostali na pozicijama moći.\nU posebnom odeljku od 12. do 15. strane predmetne strategije, AS se bavi korenom nerazumevanja i međusobnih sukoba balkanskih naroda, koji ovaj region čine nestabilnim.\nAS smatra kako balkanski narodi nisu predodređeni da žive u neskladu, kao i da etnička netrpeljivost i nacionalistički sukobi, nisu posledica iskonske mržnje među balkanskim narodima. Kao ključni problem regiona, AS vidi korupciju, pogotovo onu visokog ranga.\nAS pravi izvesnu, istorijsku retrospektivu, pa tako utvrđuje kako su regionom Zapadnog Balkana godinama unazad vladale različite imperije. Ovo je, utvrđuje savet a pozivajući se na analize Dejvida Kanina, među balkanskim narodima stvorilo tzv. sindrom „Velikog čoveka“. Ovu ulogu AS dodeljuje liderima Republike Srbije i docnije Savezne Republike Jugoslavije Slobodanu Miloševiću i Republike Hrvatske Franji Tuđmanu, kao i nekadašnjem lideru Crne Gore Milu Đukanoviću, aktuelnom predsedniku Republike Srpske Miloradu Dodiku i lideru kosmetskih Albanaca Hašimu Tačiju. Danas, ovu ulogu AS dodeljuje i predsedniku Republike Srbije Aleksandru Vučiću, lideru bosanskohercegovačkih Hrvata Draganu Čoviću i lideru bosanskohercegovačkih Bošnjaka Bakiru Izetbegoviću.\n„Veliki čovek“ je termin poznat u antropologiji i koristiti se za opisivanje statusa najuticajnijih muškaraca u plemenima i klanovima Polinezije (prim. aut.)\nTakođe, zanimljivo je da AS Balkan smatra pre „prostorom ljudi, nego li prostorom država“.\nAS analizirajući lidere Zapadnog Balkana, pokušava da sačini jedan zajednički politički imenitelj, koji bi mogao da glasi, kako lideri regiona veoma vešto znaju da prezentuju situaciju zapadnim donatorima, na način na koji zapadani donatori to žele da čuju, a da istovremeno u sopstvenim zemljama ne sprovode dovoljno energično put reformi, koji je neophodan kako bi se države Zapadnog Balkana pridružile zapadnoj političkoj hemisferi. Zanimljivo je i to, što AS smatra Sloveniju uspešnim primerom sprovođenja reformi, dok Hrvatsku smatra samo delimično uspešnom u procesu rešavanja reformskih zadataka.\nAS dalje zaključuje kako političari SAD moraju odoleti izazovu zagrljaja, moćnih političkih subjekata u regionu, kao i da dalji cilj SAD, pored održavanja mira, mora biti jačanje postojećih država, u smislu njihovog kapaciteta. AS takođe upozorava američke političare, da u regionu nema naglih i brzih rešenja.\nU posebnom odeljku na 15. strani Strategije, autori pojašnjavaju još jednom zbog čega je neophodno uključivanje SAD u zapadnobalkansku zbilju. Autori naglašavaju važnost Evrope za američku bezbednost i podvlače kako upravo Balkan predstavlja „meki trbuh“ Starog kontinenta.\nAutori ponovo podvlače kako je povlačenje SAD iz regiona strateška greška, da je EU potrebna američka pomoć kako bi se održao mir i ubrzali reformski procesi u zapadnobalkanskim državama, te da bi se i preostale države regiona naposletku priključile zapadnoj hemisferi. Autori još jednom naglašavaju kako pored „štetnog uticaja RF“ na region i dalje nije isključena opasnost od eventualne radikalizacije balkanskih muslimana, iako je taj trend, po sudu AS, do sada zaobišao Kosovo i Metohiju, Makedoniju i Bosnu i Hercegovinu.\nZanimljivo je i to, što se u ovom odeljku strategije, pominje i Kraljevina Saudijska Arabija, jedan od najznačajnijih saveznika SAD na Bliskom Istoku i šire. Saudijska Arabija se pominje pre svega u kontekstu jednog od glavnih finansijera izgradnje novih islamskih verskih objekata na Kosovu i Metohiji i u Bosni i Hercegovini, ali i škola, koje služe i za širenje radikalnih islamskih učenja.\nPostavlja se pitanje, zbog čega autori na više mesta napominju neophodnost ponovnog uključivanja SAD u balkanske prilike? Razlog prevashodno leži u tome, što se u samom Vašingtonu decenijama vodi borba između dva ključna viđenja spoljne politike SAD – intervencionističkog i izolacionističkog. Pristalica obe struje imamo kako u Republikanskoj, tako i u Demokratskoj partiji, ali i u drugim političkim organizacijama, među nezavisnim intelektualcima. Svakako, AS je očito prointervencionističkog stava, naročito kada je Zapadni Balkan u pitanju, stoga se autori trude da što je moguće više puta i sa što je moguće više argumenata potkrepe svoju tezu i ubede, prevashodno činovnike administracije predsednika Trampa, u ispravnost svog stava.\n1.USPOSTAVLJANJE STALNOG AMERIČKOG VOJNOG PRISUSTVA U JUGOISTOČNOJ EVROPI\nAS ističe kako integracija više balkanskih država u NATO pakt nije dovoljna, kako bi se region smatrao bezbednim, pogotovo što Makedonija, Bosna i Hercegovina, Srbija i\ntzv. „Kosovo“ (autori južnu pokrajinu Republike Srbije posmatraju kao zaseban subjekt), nisu članice Alijanse.\nAS zabrinjava činjenica što je broj pripadnika KFOR na Kosovu i Metohiji pao sa 50.000 koliko ih je bilo 1999. godine, na ispod 5.000 koliko je danas.\nZbog toga, AS predlaže da se upravo na Kosovu i Metohiji uspostavi prva, stalna vojna baza američke vojske i to u kampu Bondstil kod Uroševca. AS smatra da je ova baza, zbog vojnih, infrastrukturnih odlika i opremljenosti, najbolje mesto za uspostavljanje stalnog američkog vojnog prisustva. Prema procenama AS u ovu bazu može da stane i do 7.000 vojnika.\nAmerička vojska bi tako, po predlogu AS, garantovala bezbednost i nepovredivost granica u regionu. Ovim bi se ne samo stvorio preduslov za trajan mir, nego bi lokalno stanovništvo bilo svesno američkog vojnog prisustva, dok bi regionalni lideri bili obeshrabreni da sprovode politiku revizionizma. AS smatra i da bi ova akcija morala biti koordinisana sa lokalnim vladama, te pretpostavlja da bi zvanično opredeljenje SAD da vojnim prisustvom sprečavaju promene granica, bilo pozdravljeno u Skoplju, Prištini i Podgorici, dok bi u Sarajevu bilo sprečeno zbog veta Banja Luke.\nTakođe, AS naglašava da je lokalna popularnost NATO pakta visoka, naročito među Albancima, kao i da se na NATO gleda pozitivno u svim državama regiona, izuzev Srbije. Međutim, AS smatra da bi stalno američko vojno prisustvo na Kosovu i Metohiji pozdravili i lokalni Srbi, jer bi mogli da ga smatraju „garantom sopstvene bezbednosti“.\n2.FORSIRANJE ISTORIJSKOG NOVOG PRISTUPA SA SRBIJOM\nAS podvlači kako SAD treba da uspostave nove odnose sa Srbijom, smatrajući je ključnom zemljom za stabilnost regiona. AS ističe da raspoloženje među Srbima, kada su u pitanju SAD, nije pozitivno. Uzrok ovome, AS pronalazi prevashodno u posledici agresije na SRJ 1999. godine, izvedene od strane NATO, a pod vođstvom SAD. AS bombardovanje SRJ 1999. godine, vidi kao deo rata na Kosovu i Metohiji.\nIpak, AS smatra da do novih odnosa između SAD i Srbije, može doći samo postepeno.\nAS navodi kako bi veće vojno prisustvo SAD iz tačke 1. i otvaranje stalne vojne baze kod Uroševca, dovelo predsednika Aleksandra Vučića „pred svršen čin“, te da bi ovaj postupak morao biti praćen pravovremenim i orkestriranim diplomatskim aktivnostima SAD.\nAS smatra da je negativan stav građana Srbije spram SAD, takođe i proizvod rada „tabloida koji su u mnogome pod uticajem Srpske napredne stranke“. AS nastavlja i da zvaničnici u Beogradu često ističu, kako su srpski vojnici tokom 2016. godine, učestvovali u preko 200 zajedničkih vojnih vežbi sa američkim vojnicima, dok su sa ruskim kolegama učestvovali u 17 sličnih aktivnosti.\nAS smatra kako se od predsednika Vučića ne mogu očekivati nagli, „istorijski zaokreti“, ali da bi postepeni pristup SAD mogao dati rezultate. Tako, AS predlaže da SAD započnu sa nekom vrstom diplomatsko-političke ofanzive, koja bi nagovestila novi pristup Vašingtona Beogradu i kulminirala posetom na visokom nivou, sekretara za odbranu SAD Džejmsa Matisa.\nIpak, dodaje se i kako bi svaki korak u pravcu kreiranja novih odnosa između Vašingtona i Beograda, a koji povuku SAD, morao biti praćen sličnom aktivnošću srpske strane. Tako se očekuje da srpske vlasti predstave sopstvenom građanstvu SAD u boljem svetlu, naglašavajući utisak, da su vežbe sa ruskim vojnicima u srpskim medijima imale daleko veću zastupljenost, nego li one sa američkim, uprkos daleko manjem broju.\nAS dalje predlaže američkim vlastima, da ukoliko predsednik Vučić ukaže na činjenicu da ne može kontrolisati napise tabloida, SAD moraju „to jasno nazvati blefiranjem“. Dalje, AS poziva američke vlasti de se ne ustručavaju od „snažnog pritiska“ na predsednika Vučića, ali „bez ponižavajućeg povlačenja ili zahteva za potpunom promenom stava“.\nNa ovom mestu AS koristi dve fraze. Tako se kaže doslovno: „For a historic revitalization of the US-Serbia alliance to succeed, it is important that Vučić be pressed hard, but without requiring a humiliating climb-down or about-face.”\nPrva fraza, idiom – climb-down, označava situaciju u kojoj lice priznaje da nije u pravu, pogotovo kada bude suočeno sa snažnim argumentima.\nDruga fraza, idiom – about-face, često se koristi u američkoj, vojnoj terminologiji i podrazumeva situaciju u kojoj osoba mora da okrene lice u suprotnom smeru, od onog u kom je do sada bilo. U ovoj situaciji, pogodnije je drugo značenje izraza, a koje se koristi kada neko u potpunosti promeni ponašanje ili mišljenje.\nAS naglašava da je alternativa srpskom odbijanju ovakvog američkog predloga – izolacija od svojih suseda, sa vrlo slabim vezama sa RF, kao jedinim partnerom. AS podvlači, da uvek i u svakom trenutku, jedna poruka mora biti jasna: „SAD neće napustiti Balkan“.\n3.PONOVNO USPOSTAVLJANJE REPUTACIJE SAD KAO PRAVEDNOG POSREDNIKA\nAS smatra da su se od početka 21. veka na Balkanu EU i SAD javljale zajedno, čineći političku kombinaciju „šargarepe i štapa“, gde je „EU nudila šargarepu, a SAD držale štap“. AS smatra da je ovakvo partnerstvo davalo rezultata, naročito u Bosni i Hercegovini. Ipak, u vreme administracije predsednika Obame, došlo je do osetnih promena, kada je politika „vođstva iz pozadine“, dovela do umanjivanja uticaja SAD na region.\nTako, AS ocenjuje delovanje EU kao suviše birokratsko i popustljivo prema „stabilokratijama“, te da uključivanje SAD zapravo ispravlja ove nedostatke. AS se i u ovom delu posebno bavi političkom scenom Srbije. Tako se navodi, kako su „zapadni lideri u tišini posmatrali proteste“ nakon pobede Aleksandra Vučića u prvom izbornom krugu aprila 2017. godine, te da su samo „čekali da protesti presahnu“. Takođe se citira šef nemačke diplomatije Zigmar Gabrijel, koji je u vreme protesta\nhvalio Aleksandra Vučića „jer nije pribegavao nasilju“. Autor ove analize stiče utisak proučavajući Strategiju, kako autori navedeni citat iznose sa negativnim prizvukom.\nAutori, uopšte uzev, polaze od premise kako su malobrojni protesti u Srbiji, nakon pobede Aleksandra Vučića bili motivisani „pritiskom na medije“ i „kampanjom zastrašivanja“ vršene i sprovođene od strane predsednika Vučića, uprkos tome što su protesti prioritetno bili motivisani nezadovoljstvom nekoliko hiljada građana Srbije izbornim rezultatima, što je već obrađeno na 6. strani ove analize.\nTako AS smatra, kako bi Aleksandar Vučić „svakako pobedio na izborima“, te da zapadni lideri ne bi trebali da se uzdržavaju od isticanja sopstvenih očekivanja od Beograda u pogledu „poštovanja vladavine prava i ljudskih sloboda“.\nAS se ponovo dotiče primera Nikole Gruevskog i do skora vladajuće opcije u Makedoniji VMRO-DPMNE. U Strategiji se navodi, kako su Gruevski i njegova opcija uživali punu podršku zapadnih lidera godinama, koji su sklanjali glavu u stranu kada su određene autokratske tendencije postale očigledne i uzimale maha. Zanimljivo, ovde AS u sličnom kontekstu pominje i bivšeg predsednika i premijera Crne Gore Mila Đukanovića, koji trenutno ne vrši nijednu državnu funkciju, ali je predsednik najuticajnije političke partije u\nCrnoj Gori – Demokratske partije socijalista. AS smatra da na pitanje mladog, (imaginarnog) crnogorskog studenta – zbog čega je Milo Đukanović taj koji uvodi Crnu Goru u NATO pakt i vodi je ka EU, kad vlada ovom zemljom od 1991. godine, mora da se pruži mnogo bolji odgovor od – „zbog stabilnosti“.\nAS dalje zaključuje, kako uloga posrednika ne isključuje i ulogu zainteresovanog subjekta, koji uzima učešće u aktivnostima i to potkrepljuje primerom delovanja u procesu pristupanja Crne Gore NATO paktu. Dodaje se, kako SAD moraju biti angažovane u Crnoj Gori i dalje, prevashodno kako bi „neutralisale štetno delovanje RF“, naročito preko jedne od najznačajnijih opozicionih snaga u Crnoj Gori – Demokratskog fronta. Takođe, kao jedan od ključnih zadataka SAD, navodi se aktivnost na polju postizanja dogovora između Atine i Skoplja u sporu oko imena Makedonije.\nU zaključku Strategije, autori se koncentrišu na dve ključne poruke.\nPrva je ta da povratak SAD na Balkan, treba da bude jasan signal, prevashodno lokalnim liderima, kako je vreme etničkih sukoba prošlo, kako će Balkan biti sigurno mesto, bez sukoba i kako revizinosti koji zagovaraju projekte poput „Velike Srbije“ i „Velike Albanije“ moraju biti svesni da se njihove ideje neće ostvariti. Takođe, autori smatraju da bi povratak SAD na prostor Zapadnog Balkana bio i jasna poruka RF, kako je trošenje sredstava na izazivanje haosa u ovom delu Evrope – uzaludno.\nDruga poruka je usmerena ka budućnosti mladih u ovom delu Evrope. Tako, AS navodi primer Hrvatske iz koje je veliki broj mladih otišao, neposredno po ulasku u EU i taj trend se nastavlja, sa visokom stopom emigracije u SR Nemačku i Ujedinjeno Kraljevstvo.\nAS dalje ukazuje da sličan trend postoji i u drugim državama regiona, te da se SAD moraju ozbiljno angažovati i u saradnji sa EU, pomoći zemljama regiona da preokrenu ove negativne trendove u svoju korist.\nNo, kako bi bilo kakav napredak bio ostvaren, AS podvlači da postojeće krize moraju biti sprečene i to brzo.\nIako Atlantski savet nije državni organ niti ima moć direktnog političkog odlučivanja, stavovi ovog „tink-tenka“ se moraju uzeti u obzir, imajući na umu činjenicu da se zvanični organi SAD neretko oslanjaju na analize i procene specijalizovanih, stručnih foruma, organizacija koje okupljaju profesionalce koji dugi niz godina proučavaju situaciju u nekom delu sveta, a istovremeno imaju jasno, ideološko utemeljenje. Sve ove preduslove AS svakako ispunjava.\nAS smatra RF ne samo ključnim političkim takmacem SAD u regionu, već je doživljava i kao najveću pretnju regionalnoj bezbednosti, miru i stabilnosti. Očito, u AS procenjuju kako je prioritetni cilj RF zapravo izazivanje nove krize na prostoru Evrope i to na Balkanu, za koji RF vezuju brojne istorijske, kulturne i socijalne niti. Upravo taj prostor, na kom RF već decenijama nije bila prisutna kao aktivan politički subjekt, koji je mogao ozbiljnije da utiče na razvoj situacije, AS smatra najranjivijim delom Starog kontinenta.\nOčito, iz ugla AS, ambicije Kremlja su sledeće: izazivanje sukoba, u regionu koji obiluje ratnim ranama i pritajenim etničkim tenzijama i potom, pojavljivanje kao jednog od partnera pri pokušaju sprečavanja dalje eskalacije i uspostavljanja mira. Tom prilikom, RF bi možda mogla da iskoristi svoju poziciju i ubedi prevashodno Pariz i Berlin, a posredno i Vašington, u svojevrsnu geopolitičku trgovinu, gde bi se RF odrekla svojih pozicija na Zapadnom Balkanu, u zamenu za uskraćivanje podrške zapadnog bloka Ukrajini, pogotovo u svetlu ratnih sukoba u Donbasu. AS delovanje RF ocenjuje krajnje negativno u svim državama regiona i direktno optužuje Moskvu za pokušaj destabilizacije situacije u Crnoj Gori, ali i za rad na produbljivanju konflikata u Makedoniji, Bosni i Hercegovini, na Kosovu i Metohiji.\nJasno, AS vidi Moskvu kao silu koja bi najpre mogla da kapitalizuje povlačenje SAD iz regiona, zarad ostvarivanja sopstvenih interesa. Očito, AS u većoj ulozi RF na Balkanu ne vide ništa pozitivno po američke interese i stoga nastoje da ubede američke političare i diplomate u neophodnost radikalnog delovanja spram uticaja Kremlja na region, kako Vašington ne bi došao u situaciju, da više ne bude jedini ili najznačajniji spoljno-politički fatkor, na ovom prostoru.\nNesumnjivo, Vašington je to bio od pada Berlinskog zida i verovatno ovu ulogu igra i danas. Ipak, globalno povlačenje iz različitih svetskih arena, koje je predsednik Obama sprovodio, dovelo je i do smanjivanja uticaja SAD u regionu. Ipak, kada bi se iz regiona povlačile SAD, taj prostor bi popunjavala EU, pre svih Nemačka i SAD bi uvek, kada bi od svojih saveznika bile pozvane ili same osetile potrebu, mogle da se u region vrate u relativno kratkom roku i vaspostave svoj uticaj.\nU slučaju da tu prazninu, koju povlačenje ili u ovom slučaju odsustvo povratka SAD, popuni RF, taj povratak ne bi mogao teći ni tako brzo, ni tako jednostavno. Takođe, AS smatra da Moskva i na Balkanu pokušava da ostavi utisak povratka RF na međunarodnu scenu, u što je moguće približnijem obimu, u kom je to činio SSSR. Upravo ovo su ključni izvori bojazni AS spram dejstva RF na prostoru Zapadnog Balkana.\nAS u velikoj podršci jednoj političkoj opciji i jednoj političkoj ličnosti u balkanskim zemljama vidi – opasnost. Zanimljivo, AS u suštini prekoreva generalni stav zapadnih lidera, koji po njihovom sudu i suviše mirno prihvataju činjenicu da pojedini lideri i političke partije, uživaju veliku podršku, koju AS očito smatra i suviše velikom, jer predstavlja osnov za akumuliranje ozbiljne političke moći.\nIstovremeno, ovo akumuliranje moći, čini date političke faktore, a samim tim i države kojima upravljaju, manje ranjivim, jer ne otvara previše prostora za ucenjivanje od strane koalicionih partnera i primoravanje na pravljenje kratkoročnih kompromisa.\nTakođe, činjenica da određena politička opcija u nekoj državi ili entitetu, uživa dugotrajnu i visoku političku popularnost, daje prostor toj opciji da postavlja pred sebe dugoročnije ciljeve. Ne samo to, ona donosi stabilnost jednom društvu, koje je neophodno zarad sprovođenja reformi, koje stoje na agendi evropskih integracija.\nKako se AS zalaže za skori prijem svih država Zapadnog Balkana u EU, ostaje nejasno zbog čega kritikuje stav zapadnih lidera, kada je u pitanju njihova reakcija na demokratski izabrane političke lidere u regionu, pežorativno to ocenjujući kao njihovu slabost na „stabilokratiju“. Prosto, politička stabilnost je neophodna kako bi se izveli ključni rezovi u javnoj upravi, privredi, pravosuđu. Koalicione vlade koje ne uživaju visoku podršku građana i koje zavise od svega nekoliko glasova u parlamentu, retko kad uspevaju da se izbore sa ovako zahtevnim zadacima.\nStoga, poruka AS nije dovoljno konzistentna, čak je na momente i konfuzna, s obzirom na to da AS istovremeno zagovara ubrzavanje reformskih procesa na Balkanu, a istovremeno, prikriveno, preporučuje američkim liderima da vrše pritisak na lidere balkanskih država koji uživaju veliku podršku, te da se ne uzdržavaju od pružanja potpore opozicionim snagama, koje pokušavaju da podriju snagu vladajućih političkih snaga.\nOva tendenicija se naročito da zapaziti, predimenzioniranim davanju na značaju kratkotrajnim i malobrojnim protestima u Srbiji, do kojih je došlo zbog nezadovoljstva nekoliko hiljada građana, rezultatima predsedničkih izbora, na kojima je ubedljivu pobedu, već u prvom krugu odneo Aleksandar Vučić. Šta više, AS otvoreno zamera zapadnim liderima što su „okretali glavu“ od opozicionih zahteva i odali priznanje tadašnjem premijeru i izabranom predsedniku Vučiću na uzdržavanju od primene sile (šef dimplomatije SR Nemačke – Zigmar Gabrijel).\nOno gde je poruka AS više nego jasna, jeste preporuka američkim zvaničnicima, za što skorije uvećanje američkog vojnog prisustva na Zapadnom Balkanu. AS smatra kako se ovaj deo Evrope i jedinstvenog evro-atlantskog prostora, ne može smatrati u potpunosti inkorporisanim u zapadnu političku hemisferu, ali ni dovoljno otpornim na eventualne, nove etničke sukobe, sve dok sve države regiona ne postanu punopravne članice NATO pakta i EU.\nStoga, AS učlanjenje Crne Gore u NATO pakt, vidi kao značajnu pobedu američke politike, ali takođe smatra da ovaj događaj mora biti samo deo serije pobeda, koje će naposletku omogućiti prelazak svih država regiona u kategoriju „stabilnih demokratija“, kakvom, recimo autori smatraju Sloveniju i samo delimično Hrvatsku. Ponovno davanje na značaju bazi Bondstil, kod Uroševca, gde već postoji ozbiljna logistika i infrastruktura i korišćenje tamošnjih maksimalnih kapaciteta za prijem vojnika (7000 pripadnika), pa čak i samo pretežno korišćenje ovih kapaciteta, sasvim sigurno bi učinilo SAD najznačajnijom, nedomicilnom vojnom silom u regionu, pogotovo ukoliko dodamo na to, već postojeće američke vojne efektive u Italiji, Turskoj, Bugarskoj, Rumuniji i Grčkoj.\nSasvim sigurno, ovo bi otvorilo mogućnost SAD da svoju težnju ka uticajima na procese u regionu i proklamovan ultimativni cilj – sprečavanje promene granica i izbijanja novih, etničkih sukoba, ostvare i putem otvaranja novih baza u zemljama regiona, prevashodno Crnoj Gori i Makedoniji. Zanimljivo, duh Strategije AS ukazuje upravo na Makedoniju, kao na najslabiju tačku Balkana, više nego li što je to recimo Bosna i Hercegovina. Za pretpostaviti je da autori ključnu motivaciju za ovakav stav gaje u činjenici da se u Makedoniji prelamaju interesi najmanje četiri zasebna politička subjekta, za razliku od Bosne i Hercegovine, gde je to slučaj sa najmanje tri subjekta.\nUspostavljanju novih odnosa između SAD i Srbije, posvećeno je nesrazmerno mnogo prostora u Strategiji. Strategija se istina ovom temom bavi više u načelnom, nego li u konkretnom, detaljnom vidu. Ipak, od značaja je što se AS, kao organizacija čiji se ideološki stavovi mogu opisati kao najpribližniji stavovima najuticajnijeg krila unutar Republikanske partije – neokonzervativcima. Neokonzervativci su u potpunosti na stanovištu neophodnosti američkog intervencionizma, nasuprot umerenom izolacionizmu ili preciznije, uzdržavanju od intervencionizma, što je stav koji je bio prilično prisutan u administraciji predsednika Obame, naročito za vreme njegovog drugog mandata, ali je to takođe stav čije smo konture mogli da naziremo u mesecima pre i nakon ulaska u Belu kuću, predsednika Trampa i uspostavljanja njegove administracije.\nOve, prilično oštre ideološke razlike, u početku su svakako pretile da izazovu ozbiljan politički konflikt na relaciji administracija predsednika – većina kongresmena i senatora iz redova Republikanske partije. S obzirom na činjenicu da je i sam predsednik Tramp svestan činjenice da ne može ispuniti mnogo tačaka sopstvene političke agende bez podrške Kongresa i Senata, koji imaju ključnu ulogu u donošenju budžeta, došlo je do ozbiljnih političkih nagodbi između predsednika i neokonzervativaca. Ovo svakako nije bio predmet nekog otvorenog sporazuma, ali se kroz poteze koji su povlačeni u prvoj godini mandata predsednika Trampa izneti zaključak lako može izvući.\nPredsednik Tramp je prevashodno orijentisan ka ispunjavanju svojih ciljeva na unutrašnjem političkom planu. To su – smanjivanje poreskih stopa, umanjivanje nezaposlenosti, motivisanje američkih kompanija da svoju proizvodnju ponovo vrše na američkom tlu, a manje u zemljama Centralne Amerike i Jugoistočne Azije, zatim opoziv „Obamakera“ (vrste zdravstvenog osiguranja, političkog zaveštanja bivšeg predsednika Obame) i njegova zamena propisima koji neće odstupati od republikanske ideje „minimalne države“, po kojoj vlada treba da nameće što manje obaveza građanima i dopušta im što je moguće veću slobodu izbora, pa tako i po pitanju koje će osiguranje plaćati i u kom obimu.\nTu je takođe i jasno izražena želja, što je bilo i jedno od njegovih ključnih predizbornih obećanja, na polju smanjivanja stopa nelegalne imigracije i što je moguće većeg korišćenja sopstvenih, američkih kapaciteta. Ništa od ovih ciljeva, predsednik Tramp ne može ostvariti bez podrške Kongresa i Senata. U oba doma, većinu uživa Republikanska partija, čiji i je i sam Donald Tramp bio kandidat na poslednjim izborima. U oba doma, Republikanskom partijom dominiraju neokonzervativci, oličeni ranije u senatoru\nDžonu Mekejnu, a danas prevashodno u senatoru Marku Rubiju, koji su u poslednjih godinu dana dodatno ojačali, pogotovo nakon tihe političke asimilacije najvećeg dela političkog pokreta „Čajanka“ najjasnije oličene u senatoru Tedu Kruzu. Takođe, ne sme se izostaviti ni činjenica da su neokonzervativci uspeli u nameri da gotovo u potpunosti, politički potisnu pokret „alt-rajt“, koji je pružao punu podršku predsedniku Trampu i u kom je američki lider video mogućnost za kreiranje sopstvene političke baze u SAD.\nNakon poraza Roja Mura na izborima u Alabami, republikanci jesu izgubili jedno mesto u Senatu, ali su zato neokonzervativci uspeli da u potpunosti potisnu Stiva Benona, bivšeg ključnog stratega predsednika Trampa, koji je nakon povlačenja iz administracije predsednika i poraza Mura kojem je, baš kao i predsednik Tramp, pružao punu podršku, odlučio da se povuče i sa čela administracije veb-sajta „Brajtbart“, nakon objavljivanja skandalozne knjige „Vatra i bes – unutar Bele kuće“ Majkla Vulfa, u kojoj se objavljuju kompromitujući detalji ne samo o predsedniku Trampu, već i o odnosu samog Benona prema predsedniku.\nPredsednik Tramp je vrlo korektno prihvatio poraz kandidata kog je podržavao u jednoj od najrepublikanskijih država u SAD i očito nastavio sa politikom sklapanja kompromisa, sa sve snažnijim i što je još važnije, homogenizovanijim krilom neokonzervativaca, koji zapravo postaju suvereni vladari Republikanske partije.\nTako se može zaključiti da je predsednik Tramp brojnim kadrovskim ustupcima svojim neokonzervativnim kolegama iz Republikanske partije, a istovremenim izglasavanjem seta zakona kojim su smanjene poreske stope u SAD, uspeo u primarnoj nameri da zadobije podršku za svoje ključne političke ciljeve. Jasno je da će se sa ovakvim trendom i nastaviti.\nI dok su se po pitanju poreske politike predsednik Tramp i neokonzervativci lako uspeli dogovoriti, po pitanju reforme imigracione politike treba očekivati ozbiljniji izazov u pogledu donošenja obostrano prihvatljivih odluka, pogotovo što neokonzervativci po svojoj političkoj prirodi imaju daleko izraženiji senzibilitet, kada je u pitanju proces globalizacije, za razliku od predsednika Trampa, koji se kroz sopstveni politički projekat „Prvo Amerika“ trudi predstaviti kao istinski suverenista.\nJedan od najlakših puteva za predsednika Trampa da izdejstvuje podršku svojih neokonzervativnih kolega, za reformu imigracionog sistema, jeste novo popuštanje kada je u pitanju spoljna politika. Spoljna politika, koja je već u velikoj meri prepuštena neokonzervativnim kadrovima u Stejt Departmentu, verovatno će biti još čvršće u njihovim rukama u narednom periodu, ne samo kada je u pitanju usmeravanje politike predsednika, već i njeno samo kreiranje.\nS toga je od velike važnosti za Srbiju to, što je AS koji gaji vrlo slične poglede na svet kao i republikanski neokonzervativci, izneo procenu po kojoj je jasno da politika SAD prema Srbiji više ne treba da se zasniva na zahtevanju za „suočavanjem sa prošlošću“ i nekom vrstom kažnjavanja i iziskivanja političke katarze, što je najočitije bilo u vreme administracije predsednika Klintona i u mnogo manjoj meri u vreme administracije predsednika DŽ.V. Buša.\nOvog puta zagovara se realističan pristup, po kom se uzimaju u obzir i srpski interesi, iako je jasno da prostora za izraženiji senzibilitet kada je u pitanju srpski odnos prema Kosovu i Metohiji nema. Ipak, i promena u ovom obimu je dobrodošla i otvara mogućnost proaktivnom pristupu srpske diplomatije, pre svega predlažući određene zajedničke projekte i ističući značaj zajedničkog interesa dve zemlje, naročito na polju održavanja stabilnosti i mira u regionu, ali i zaštite od savremene pošasti džihadističkog terorizma. Tačno je da AS nije detaljnije obrazložio šta bi to SAD mogle da ponude Srbiji u procesu ponovnog uspostavljanja odnosa i da ono što je predloženo, poput kurtoaznih poseta visokih američkih zvaničnika, nije dovoljno. Ipak, samo kreiranje kontura novog pristupa, nakon decenija sukoba i odnosa koji je nosio više ultimativni, a manje kooperativni karakter, govori o mogućnosti otvaranja novog poglavlja u srpsko-američkim odnosima, gde bi Srbija bila respektovana kao ozbiljan partner, sa ključnom ulogom u regionu.\nzaključak predstavlja stav autora analize


Edukacija u Ilijašu na temu "Otpad nije smeće"\nHome Vijesti Edukacija u Ilijašu na temu "Otpad nije smeće"\nSrijeda, 26 Tra 2017 10:52\nKantonalno javno komunalno preduzeće Rad d.o.o. Sarajevo organizuje javnu edukaciju građana o tome kako selektovati i bacati smeće. Edukacija građana i podizanja svijesti o selektivnom prikupljanju otpada održava se danas na Gradskom šetalištu u Ilijašu.\nOpćinski načelnik Akif Fazlić posjetio je lokalitet i dao punu podršku ovoj akciji, te istakao da je u budućnosti Općina Ilijaš spremna obezbijediti značajna sredstva u općinskom Budžetu za ekološke projekte. Najvažnije je uticati na jačanju svijesti o selektivnom prikupljanju otpada radi općeg dobra građana kako Općine Ilijaš tako i Kantona Sarajevo, istakao je Općinski načelnik.\nPlanirana je podjela anketa u kojoj će građani iznijeti svoje sugestije, prijedloge s ciljem unapređenja komunalne usluge i povećanje nivoa javne higijene. Dijelit će i brošure sa detaljnim objašnjenjem šta se odlaže u žuti, plavi, zeleni kontejner, a šta ne, a obezbijedili su i prigodne poklone za građane.\nŠef Organizacione jedinice KJKP Rad Ilijaš Alan Šerak također je podržao ovu akciju i ukazao da je ključna stvar edukacija i podizanje svijesti građana o sekektivnom prikupljanju otpada i pozvao građane da se pridržavaju\nOva sedmica 13357\nOvaj mjesec 34682


Beta 8. decembra 2021. 09:15\nNajbolji teniser sveta Novak Djoković, čije je učešče bilo neizvesno zbog sumje oko njegove vakcinacije protiv korona virusa, nalazi se na danas objavljenom spisku učesnika za Australijan open.\nDjokovićevo ime pojavilo se i juče medju igračima koji će braniti boje Srbije na ATP kupu koji će se odigrati početkom januara u Sidneju.\nSrpski teniser, osvajač tri od četiri grend slema ove godine i devet titula na Australijan openu, postaće prvi teniser koji je osvojio 21 grend slem titulu ako pobedi u Melburnu.\nPored Djokovića, medju prijavljenim igračima je i Španac Rafael Nadal, dok nema Švajcarca Rodžera Federera koji je već najavio da neće učestvovati na turniru. U Melburnu će igrati i Danil Medvedev, Aleksander Zverev, Stefanos Cicipas, Andrej Rubljov…\nMedju prijavljenima, medjutim, nema sedmostruke šampionke Australijan opena, Amerikanke Serene Vilijams, koja je odustala od učešća, kako je rekla, na savet svog lekarskog tima.


Predsednik Udruženja privatnih benzinskih pumpi: Država nije smanjila nego je povećala cenu akciza na gorivo - Ekonomija - Dnevni list Danas\nPočetna » Vesti » Ekonomija » Predsednik Udruženja privatnih benzinskih pumpi: Država nije smanjila nego je povećala cenu akciza na gorivo\nfoto (BETAPHOTO/MILAN TIMOTIĆ/DS)\n“Mi svi gunđamo, ali moramo da sipamo benzin”, rekao je Vasić u Novom danu na N1.\nOn objašnjava da su akcize u budžetu za prethodnu godinu učestvovale sa 12,2 odsto, a za ovu godinu su između 12 i 13 odsto.\nKako kaže, očito se vlada boji da neće uspeti da prikupi 3,5 milijarde evra kroz obveznice kao što je planirala.\nRakić ističe da bi gorivo pojeftinilo da je akciza smanjena, ali da se to nije dogodilo.\n“To govori poskuplenje maloprodajnih cena derivata, to vidi svaki potrošač”, kazao je Rakić.\nMićović dodaje da je “svima u našoj branši” jasno da je u pitnaju vraćanje dela akcize koja je bila smanjena.\nVlada Srbije je krajem aprila donela odluku o privremenom smanjenju iznosa akciza na derivate nafte za 15 odsto od objavljenih usklađenih iznosa na derivate nafte, ali te iste akcize su prethodnom odlukom, koja je važila do kraja aprila, bile smanjene za 20 odsto – dakle radi se o povećanju cena akciza a ne o smanjivanju.\nRakić kaže da se “cela hajka” vodi protiv privatnih “pumpadžija”, kao da su oni krivi za cene.\nPrema njegovim rečima, ako “ne znamo da izbalansiramo” tri parametra – rafinerijsku cenu, dažbine i malprodajnu maržu – “onda stvarno imamo problem na tržištu”.\nMićović ističe da kad se uvode ograničenja ne možemo govoriti da tržište postoji, i da tržišni mehanizmi tada ne funkcionišu.\nVelike cene derivata nafte smanjuju promet i sele potrošnju u susedne zemlje, istakao je on.\n“Malorpodaja je u velikom problemu”, kazao je Mićović.\nVasić smatra da vlada pod hitno treba da napusti “linearan pristup” svim potrošačima naftnih derivata i da najviše olakša poljoprivredi, jer za krizom energenata dolazi kriza hrane.\nPre svega je važno da Srbija ima dobru međunarodnu komunikaciju sa energetskom zajednicom, jer tkao može dobiti pomoć u pregovaranju i plaćanju, smatra on.\nRakić se slaže da vlada treba da obezbedi poljoprivrednicima gorivo, na primer tako što će davati subvencije po litru energenta.\n“Moja prognoza je nikad više neće biti jeftini energenti – nikada više”, ocenio je on.\nVasić smatra da je dugoročno prikupljanje novca kroz akcize loše jer obara konkurentnost privrede i ruši druge izvore prihoda.\nOn navodi primer Mađarske, gde je poljoprivrednicima dozvoljeno da traže povraćaj dela sredstava nakon plaćanja goriva.\n“Mi se nalazimo u jednom neregularnom momentu, gde je potrebna određena pažnja države i pre svega da zaštiti bitne segmente privrede i stanovništva”, rekao je on.\nakcizeGoran VasićgorivoMilan RakićTomislav MićovićBeograd\nEkonomija • 28.04.2022. 19:01\nCene hrane i dalje zamrznute, Vlada podigla cenu goriva na pumpama


► Da li pun Mesec zaista podstiče "ludilo" u ljudima?\nZanimljivo je da teoriju da pun Mesec utiče na zdravstveno stanje kod ljudi podržava čak 80% medicinskih sestara i 64% doktora, prema istraživanju objavljenom 1987. godine u Journal of Emergency Medicine.\nPoredeći periode izraženih zdravstvenih tegoba sa mesečevim menama nije se uspostavila nikakva uzajmna veza, izuzev da su tokom poslednje, četvrte lunarne faze slučajevi anksioznih poremećaja bili za 32% ređi. „To može da bude slučajno ili su uzrok neki faktori koje nismo uzeli u obzir. Jedno je sigurno, bio Mesec pun ili mlad, to se ni u kom slučaju ne odražava na psihološke tegobe”, objasnila je doktorka koja je sprovela istraživanje, Ženeviva Belevil.\nAko primetite da se neko ponaša „ludo” tokom punog Meseca, poprilično je sigurno da se tako ponaša tokom čitavog mesečevog ciklusa.\npun mesec /\nretrogradni merkur /\nNezavisno društvo novinara Vojvodine (NDNV) skrenulo je danas pažnju javnosti na novi talas urušavanja medijskih sloboda u Srbiji, koji se dešava pod izgovorom vanrednog stanja uvedenog zbog...


Rusija ima spreman odgovor na američko „obuzdavanje“ - Sputnjik Srbija\n21:35 26 Septembar 2020\n22:27 29.06.2020 Preuzmite kraći link\nRuski eksperti ocenjuju da demokrate u Kongresu nastavljaju politiku Baraka Obame vezanu za povećanje američkog vojnog prisustva u Evropi i u skladu sa tim, zajedno sa NATO saveznicima, razvijaju vojnu infrastrukturu u Evropi, posebno u istočnim delovima, uz granice sa Rusijom.\nVeruje se da će u slučaju da se odobri povećanje vojnog budžeta upravo taj iznos biti usmeren na realizaciju infrastrukturnih projekata u Istočnoj Evropi. Na ovaj način će se stvoriti uslovi za prebacivanje velikih američkih i NATO vojnih kontingenta na područje koje se proteže uz državne granice Rusije, što može dovesti do oštrog pogoršanja međunarodne situacije sa svim posledicama koje mogu uslediti.\nEvropska inicijativa za „obuzdavanje“ predstavlja program koji predviđa jačanje američkog vojnog prisustva u Evropi, a pokrenula je administracija Baraka Obame 2014. godine.\n„Smatram da se Amerikanci sada svojski trude da o Rusiji stvore sliku neprijatelja , a da bi se to uradilo efikasno potrebno je stvoriti određene inženjerske lokacije. Stoga je jasno da će oni ‘puniti’ Poljsku resursima i ta zemlja će biti njihovo vojno uporište u Evropi. Dalje, imamo Mediteran i balkanske zemlje, gde se mogu napraviti baze za operativno reagovanje. Taj novac, koji će moguće dodatno izdvojiti za „obuzdavanje“ Rusije, nije najveći novac, ali se može potrošiti na stvaranje sistema za radarsko izviđanje i obezbeđivanje sredstava za odvraćanje od sajber napada. Sve su ovo pripremni koraci za stvaranje platforme za nove baze u Evropi i pod izgovorom da štite Evropu od užasne Rusije, SAD neprestano prodiru u Evropu“, kaže za Sputnjik ruski politikolog Sergej Sudakov.\nEvropska inicijativa za „obuzdavanje“ predstavlja program koji predviđa jačanje američkog vojnog prisustva u Evropi. Pokrenula ga je Obamina administracija 2014. godine nakon ponovnog ujedinjenja Krima sa Rusijom i izbijanja oružanog sukoba u istočnoj Ukrajini.\nEvropska inicijativa za „obuzdavanje“ predviđa stalno prisustvo američkih snaga na rotacionoj osnovi putem održavanja vojnih vežbi i vezano s tim razmeštanja oružja. Obim ovog programa konstantno raste: u fiskalnoj godini 2016. za te svrhe izdvojeno je 789 miliona dolara, u 2017. - 3,4 milijarde, u 2018. - 4,8 milijardi, a u 2019. više od 6,3 milijarde dolara.\nAmerika gubi poziciju svetskog lidera\nNacrt američkog vojnog budžeta namenjen za „obuzdavanje Rusije“ predstavljen je u senci nedavnih najava Donalda Trampa o mogućem smanjenju američkog vojnog kontigenta u Nemačkoj na 25.000 vojnika. Takva odluka je posledica nezadovoljstva Berlinom, koji „troši pare na ruske energente umesto na NATO“.\nNamera Trampove administracije da povuče oko 9.500 vojnika iz baza u Nemačkoj naišla je na kritike kod određenog broja demokrata i republikanaca, a takođe i kod dela evropskih političara. Američki predsednik razmatra da deo kontigenta prebaci u Poljsku, što Varšava, kao veran američki saveznik i vazal, oberučke prihvata.\nNakon Trampovih izjava o mogućem smanjenju američkog vojnog prisustva u Nemačkoj, nemačka kancelarka Angela Merkel je rekla da bi SAD mogle da izgube poziciju svetskog lidera.\n„Sada vidimo da je Nemačka počela da govori o tome da bi ulogu Amerike trebalo preispitati. To je pitanje principa. Angela Merkel vrlo pažljivo govori o tome, ali jasno je na šta ona misli. Uostalom, pogledajte samo šta se trenutno događa u Americi, zemlji koja pokušava svima da nametne kako da žive. Suma koju Smit predlaže je mala, ali ovo je loš signal - signal da će biti sve više konfrontacija, da SAD nisu spremne da odstupe od doktrine konflikata sa Rusijom, što znači da su spremni da po svaku cenu prisile svoje saveznike na vojnu saradnju. Ako je jedan od njihovih saveznika, poput Poljske, zbog toga srećan, druge teško da to raduje“, kaže Sudakov.\nPrema njegovim rečima, nisu sve zemlje bivšeg sovjetskog bloka spremne da rasporede na svojoj teritoriji američke baze, jer su svesni da će te baze, prema ruskoj vojnoj doktrini, odmah biti označene kao neprijateljske mete i da se te zemlje mogu naći na listi odmazde.\n„Nama je jasno da se, bez obzira na to koji predsednik bude izabran u Americi, vojni budžet te zemlje neće promeniti“, dodao je Sudakov.\nRuski odgovor na američko „obuzdavanje“\nEkspert napominje da predlog koji je izneo Smit pokazuje da demokrate žele da zemlje EU i dalje budu vojno zavisne od SAD.\n„Naravno, oni žele da Evropa ostane pod njihovom vojnom kontrolom. Činjenica je da je teško pregovarati sa „velikom Evropom“ i zato treba odabrati konkretne saveznike. U jednoj od svojih knjiga Tramp je napisao frazu koja vrlo tačno izražava suštinu njegove politike: „Vrlo je teško pregovarati sa „kolhozom“ (zadružnim poljoprivrednim gazdinstvom), moramo pregovarati sa ličnostima!“. Demokrate, s druge strane, pokušavaju da idu protiv linije koju Tramp vodi i čini mi se da toliko veruju da će sledeći predsednik Amerike biti iz njihovih redova, da sebi dozvoljavaju da prave mnoge korake kao da su već pobedili na izborima“, kaže Sudakov.\nOdgovarajući na pitanje o mogućoj reakciji Moskve na mere koje Amerika planira u Evropi, a koje su direktno uperene protiv Rusije, Sudakov smatra da Rusija neće sedeti skršenih ruku i to nemo posmatrati.\n„Rusija će, naravno, protestovati protiv stvaranja agresivnijeg okruženja u Evropi. Ali još jednom napominjem, ovo nije toliko kritičan iznos i on nije dovoljan da se vode vojne operacije ili stvaraju moćne grupacije, već je dovoljan samo za razmeštanje inženjerskih jedinica, za pripremne korake. SAD sada rade na jednostavnom principu - ako se ne slažete sa nama, naše rakete će leteti na vas. Ne postoje zakonski mehanizmi kojima bi se izvršio pritisak na Ameriku. Vidite da je sada aktuelan talas protesta u Americi – to je pitanje kojim bi trebalo da se bavi međunarodna zajednica i UN, ali svi samo sede, gledaju i čekaju šta će se dalje dogoditi. Amerika je prestala da bude zemlja koja poštuje zakone i pravila, prestala je da bude zemlja koja može druge države da vodi principima međunarodnog prava. Međutim, ako se u Evropi pojave novi američki vojni objekti, oni će se naći na ruskoj mapi odmazde, ali dodatna pojačanja se ne planiraju u Kalinjingradu, jer Rusija uvek polazi od principa dovoljnosti“, zaključio je ekspert.\nAko ovaj predlog dobije podršku većine u američkom Kongresu, taj novac će biti utrošen na razvijanje strateškog pomorskog transporta, na satelitske veze, podmornice i protivpodmorničku vojnu opremu što, kako se navodi u dokumentu, jača potencijal za „obuzdavanje“ Rusije.\nDokument, koji je pripremio demokrata Adam Smit, predsednik Odbora Predstavničkog donjeg doma Kongresa SAD za oružane snage, treba da bude razmotren već ove nedelje i ima dobre izglede da bude usvojen u Predstavničkom domu u kojem demokrate imaju većinu.\nPrema Smitu, budžet SAD treba da i nadalje zabranjuje finansiranje svega što bi moglo da bude u funkciji priznanja suvereniteta Rusije nad Krimom.


Dekodiranje Alcatel 2007D u servisu Doktor Mobil u Beogradu\nDekodiranje zaključanog telefona jedna je od profesionalnih usluga koje već dugi niz godina uspešno i kvalitetno pružamo u servisu mobilnih telefona Doktor Mobil u Beogradu. Ako i Vi imate takav problem, a želite da telefon koristite sa brojem neke druge mreže, donesite ga u naš servis da uradimo pouzdano i bezbedno otključavanje Alcatel 2007D mobilnog telefona.\nAlcatel 2007D je jednostavan mobilni telefon sa podrškom za Dual SIM, ugrađenim radio i muzičkim plejerom, TFT ekranom od 2.4“ u rezoluciji 240 x 320 piksela, 16 MB RAM memorije i leđnom kamerom od 3.15 MP.\nDimenzije ovog uređaja su 119 x 50 x 9.8 mm, težina 72 grama, a napaja ga litijum-jonska baterija kapaciteta 750 mAh.\nAko ovaj mobilni telefon niste kupili za keš, nego ste ga nabavili preko nekog od operatera mobilne telefonije (kod nas se Alcatel 2007D trenutno može uzeti u Telenoru), uređaj će najverovatnije biti zaključan i neće moći da se koristi u mreži drugog operatera.\nTako je i sa mobilnim telefonima koji dolaze iz inostranstva, jer su i oni vrlo često zaključani na „matičnu“ mrežu i moraju se dekodirati da bi mogli da se koriste sa karticom ili brojem nekog od naših pružalaca mobilnih usluga.\nTo, naravno, jeste veliko ograničenje, ali ga veoma jednostavno i efikasno možete ukloniti u servisu mobilnih telefona Doktor Mobil u Beogradu, gde pružamo stručnu uslugu otključavanja ili dekodiranja mobilnog telefona.\nVaše je samo da donesete ili pošaljete telefon u naš servis, a mi ćemo za Vas operaciju dekodiranja Alcatel OT-2007D mobilnog telefona uraditi sigurno, bezbedno, a takođe i u najkraćem mogućem roku, posle čega ćete moći da ga koristite sa brojem bilo koje mreže u svetu.\nCena dekodiranja Alcatel OneTouch 2007D\nOpisanu uslugu otključavanja Alcatel 2007D mobilnog telefona u servisu Doktor Mobil pružamo po pristupačnoj ceni, a slobodno nas pozovite ili nam pišite preko formulara iz sledećeg pasusa ovog teksta ako Vam trebaju preciznije informacije, bilo o ceni ili o roku za dekodiranje uređaja.\nKao što pouzdano i efikasno pružamo navedenu uslugu dekodiranja Alcatel telefona, u servisu mobilnih telefona Doktor Mobil u Beogradu kvalitetno radimo i kompletan servis Alcatel mobilnih telefona (uspešno rešavanje svih hardverskih i softverskih problema), kao i zamenu baterije na mobilnim telefonima.


ОСВЕШТАН СПОМЕНИК ПОГИНУЛИМ БОРЦИМА У ПОВРАТНИЧКОМ МЈЕСТУ ЛУКАВИЦА\n11. juna 2019. / Postavljeno u AKTUELNOSTI\nPredsjednik Boračke organizacije Lopara Risto Radić rekao je da su, braneći ovo selo, osim Lukavičana poginula i 43 borca sa drugih područja, dok je 70 njih teže i lakše ranjeno.\nNa spomeniku su upisana i imena 118 mještana koji su stradali u Drugom svjetskom ratu.\nPrema Radićevim riječima, Lukavica je jedno od stradalničkih majevičkih sela gdje je u Narodno oslobodilačkom ratu stradalo 118 ljudi, što je trećina tadašnjeg stanovništva.\n„Handžar divizija ostavila je trag na ovom području u Drugom svjetskom ratu, a u odbrambeno-otadžbinskom ratu atakovali su potomci istih tih zlikovaca“, naveo je Radić.\nSpomenik u mjestu Lukavica delo je Drage Mirkovića iz Bijeljine, a finansirala ga je grupa mještana zaposlenih u Švajcarskoj.\nNačelnik opštine Lopare Rado Savić istakao je da je selo Lukavica entitetskom linijom podijeljeno između opštine Lopare u Republici Srpskoj i federalne opštine Čelić.\n„U ovo mjesto se vraćaju ljudi koji su proveli nekoliko decenija radeći u inostranstvu i upravo oni i održavaju život u Lukavici“, rekao je Savić novinarima.\nOn je najavio da će opština Lopare podržati razvoj Lukavice zajedno sa mještanima iz dijaspore koji su već ulagali u izgadnju crkve, spomenika i uređenje infrastrukture.\n„To što tišti Lukavicu, tišti i većinu majevičkih sela, a dodatan problem je to što su ostali van teritorije Republike Srpske“, rekao je Savić.\nMještanin Zoran Jovanović, koji je u odbrambeno-otadžbinskom ratu izgubio oca Žarka, kaže da u Lukavici živi 60 stanovnika.\n„Vratio sam se u Lukavicu 1998. godine, zajedno sa suprugom, majkom i troje djece u selo koje tada nije imalo ni struje, ali se nakon niza godina stiglo daleko i u posljednje vrijeme se u selo vraćaju ljudi iz dijaspore“, rekao je Jovanović.\nPrema njegovim riječima, uz pomoć međunarodnih organizacija u selu je obnovljeno 106 kuća.


Šta treba znati o izborima za Evropski parlament ⋆ Evropski pokret u Srbiji\nŠta treba znati o izborima za Evropski parlament\nHome/Blog/Šta treba znati o izborima za Evropski parlament\nZa mnoge zemlje članice ovi izbori bili su do sada drugorazredni, a za pojedine bivše komunističke zemlje centralne Evrope čak i trećerazredni. Ovogodišnji izbori najčešće se opisuju kao presudni za budućnost evropskog projekta i ima dovoljno razloga za ovako dramatičnu ocenu.\nSuzana Grubješić, Generalna sekretarka Evropskog pokreta u Srbiji\nPrvi direktni izbori za Evropski parlament održani su 1979, a do tada je popunjavan delegatima iz nacionalnih parlamenata. Ugovorom iz 1992. broj poslanika je utvrđen na 751, koji se biraju direktno na period od 5 godina, a u godinama koje se završavaju brojevima 4 i 9.\nOve godine izbori se održavaju od 23-26.maja, građani širom EU glasaju različitim danima i uz različite izborne zakone, a po pretežno proporcionalnom sistemu. Cenzus za ulazak u Evropski parlament ne sme biti viši od 5%, a na osnovu odluke Saveta ministara iz 2002. godine. Glasa se za kandidate koje su odabrale nacionalne partije koje pripadaju evropskim političkim grupacijama. Odsustvo autentičnog panevropskog partijskog sistema snažno utiče na izbornu utakmicu i takmičenje partija u suštini ostaje nacionalno. Bez obzira na nekoliko pokušaja u poslednjoj deceniji, političkim partijama se ne dozvoljava da predstave transnacionalne liste kandidata. U februaru prošle godine Makron je pokušao da oživi tu ideju, podržao ga je Junker, kao i Belgija, Italija i Španija. Ali, Evropski parlament je odbacio predlog da se 46 mesta (od ukupno 73 koja ostaju nakon izlaska Velike Britanije) dodele panevropskim poslanicima. Očigledno je da etablirane partije ne žele da izgube sopstveni politički uticaj u Evropskom parlamentu.\nZa mnoge zemlje članice ovi izbori bili su do sada drugorazredni, a za pojedine bivše komunističke zemlje centralne Evrope čak i trećerazredni. Na izborima 2014. u Slovačkoj je bila najmanja izlaznost otkad postoje izbori za EP – samo 13%, a Češkoj 19.5%. S druge strane, u Belgiji i Luksemburgu, u kojima je glasanje obavezno, izlaznost je bila čak 90%. U EP je tad ušlo čak 186 partija, 16 više nego na izborima 2009.\nOvogodišnji izbori najčešće se opisuju kao presudni za budućnost evropskog projekta i ima dovoljno razloga za ovako dramatičnu ocenu. Evroskeptičnim populističkim partijama potrebna je samo jedna trećina mesta u Evropskom parlamentu kako bi ugrozile čitavu evropsku arhitekturu. Za razliku od britanskih Torijevaca, oni ne žele da njihove države napuste Evropsku uniju, već da je „reformišu“ po svom ukusu – da razbiju vrata i prozore, ali ne i da sruše krov. Većina ovih partija jesu nacionalističke, ksenofobične, a često i rasističke, sa neskrivenim animozitetom prema integraciji, imigraciji, islamu, globalizaciji i liberalnom poretku.\nU ovoj kampanji partije desnog centra okupljene u Evropsku narodnu partiju kao da su u defanzivi, više reaguju na optužbe populista nego što snažno predvode proevropski blok, njihov „špicenkandidat“ (kandidat za predsednika Komisije) je Manfred Veber, slabo poznati i neharizmatični predstavnik regionalne nemačke Hrišćansko-socijalne unije, koji ne važi za zagovornika jače Evropske unije. Ni na levom centru situacija nije mnogo bolja, u Francuskoj su socijalisti pali na 8% podrške, u Nemačkoj je SPD na istorijskom minimumu, nakon serije poraza na regionalnim izborima. Kandidat levog centra za predsednika Komisije je Frans Timermans, holandski diplomata i dosadašnji potpredsednik Komisije. Još je samo Alijansa konzervativaca i reformista odabrala „špicenkandidata“ – češkog poslanika Jana Zahradila. Ostale grupacije u Evropskom parlamentu odlučile su da nastupaju timski, što pokazuje da je taj koncept, uveden na insistiranje prethodnog predsednika Parlamenta Martina Šulca i njegovog generalnog sekretara Klausa Velea, doživeo fijasko. Po svemu sudeći, novog predsednika Komisije biraće Savet (predstavnici vlada), a ne Evropski parlament (predstavnici građana).\nDemokratski deficit je ono što se najviše zamera Evropskom parlamentu, a on se ne može otkloniti dok se Unija ne transformiše u federaciju i konstituiše kao demokratska zajednica. Ali, snage koje se za to zalažu odavno su ubedljiva manjina, iako je Parlament oduvek bio čuvar federalističke vatre, čiji je odgovor na svako pitanje bio „više Evrope“. Danas prvi put postoji dilema da li će posle ovih izbora biti više ili manje Evrope u Evropskom parlamentu.\nTekst je prvobitno objavljen u nedeljnom časopisu NIN, 21. februara 2019.\nBy premins| 2019-02-21T13:34:24+00:00\tFebruary 21st, 2019|Categories: Blog|Tags: Evropa za mene|Comments Off on Šta treba znati o izborima za Evropski parlament


Majkrosoft otpušta 1.850 radnika, najviše u Finskoj\nIzvor\tTanjug\tmaj 26, 2016\nNJUJORK - Američka softverska kompanija Majkrosoft najavila je danas da će ukinuti 1.850 radnih mesta u odeljenju za proizvodnju smartfona, od čega najveći broj u Finskoj, što će umanjiti bilans za oko 950 miliona dolara.\nTo je, prema ocenama finskog sindikata, kraj Majkrosoftovog poslovanja sa proizvodnjom smartfona, koje je američka kompanija preuzela od finske Nokije, prenosi agencija Frans pres.\nAmerička kompanija, koja je 2014. godine ušla u posao proizvodnje smartfona preuzimanjem Nokijinog odeljenja za proizvodnju mobilnih uređaja, saopštila je da će reorganizovati svoj sektor za proizvodnju smartfona i zatvoriti centar za istraživanje i razvoj u finskom gradu Tampereu, prenosi agencija Rojters.\nIz Majkrosofta su poručili da će nastaviti sa razvojem platforme "vindouz 10" za mobilne telefone i da će podržati proizvodnju smartfona "lumija".\nRanije ovog meseca, Majkrosoft je najavio prodaju svog odeljenja za proizvodnju mobilnih uređaja za 350 miliona dolara.\nNaime, kada je to poslovanje kupovao od Nokije, Majkrosoft je za njegovo preuzimanje platio 7,2 milijarde dolara, ali nije uspeo da napravi zaokret u poslovanju i prošle godine je najavio otpis u iznosu od 7,5 milijardi dolara i otpuštanje 7.800 radnika, navodi britanska agencija.\n« Kako saznati šta (ili ko) vam usporava Wi-Fi NAUČNICI ZABRINUTI, ŠTA ĆE BITI SA ZEMLJOM: Misteriozni portal se otvorio, pojavila se ogromna rupa na Suncu »


Domaća estrada Archives - Devetka.rs\nNaslovna / Estrada / Domaća estrada\n04/11/2018\tDomaća estrada 0\nStarcu od skoro 80 godina koji se bavio ovčarstvom celog života, država odluči da pomogne u dodeli penzije koja bi mu bila dovoljna da preživi. Jedna novinarka ga je tom prilikom zamolila da joj ispriča jedan deo svog života koji nikad neće zaboraviti, i koji mu je ostao i ostaće …\nSuprug me zatekao na sve četiri dok čistim za klincima: Rekao mi je OVIH 5 REČI i nikada više nisam ušla da spremam za decom\nVeć godinama Hajdi Ham na kraju svakog dana utroši nekih pola sata na čišćenje i pospremanje sobe u kojoj su joj se deca prethodno igrala. Scenografija je praktično uvek bila ista – pod prekriven kockicama, igračkama i hranom. Kada se prebroji svaki minut koji je utrošila na to od kada …\nSve je počelo slučajno, bili su deca od 12 i 14 godina lada su razmenili prva pisma. Džordž Goson (56) sa Long Ajlanda uputio se u San Dijego u kuću Lori Gerc (54) sa kojom se samo dopisivao više od četiri decenije, a da je nije poznavao pre prvog pisma …\nNekada je harala estradom, a sada peva za 300 eura!\n08/30/2017\tDomaća estrada 0\nKako nam je naveo još, denserka nastupa sama uz matricu, tako da njoj ostaje tih 300 eura i ne dijeli ih ni sa kim. Slađana Delibašić koja je devedesetih godina žarila i palila estradnom scenom, sada ne može da se pohvali čestim tezgama, a ni cifrom koju uzima za nastup! …\nSkinula se Rada Manojlović, pa pokazala neosunčani deo! (FOTO)\n08/28/2017\tDomaća estrada 0\nPevačica je bez trunke šminke pozirala u seksi kupaćem, koji je otkrio i neosunčani deo njenog vitkog tela Dok se većina njenih koleginica fotošopira do maksimuma kako bi izgledale pristojno, Rada Manojlović nema nikakvu potrebu da čini isto. Razlog je taj što pevačica može da se pohvali vitkim, i što …\n08/27/2017\tDomaća estrada 0\nSuze je nemoguće sakriti… Glumac Andrija Milošević često gledaoce nasmeje do suza, a malo je poznato da iza sebe ima 39 godina života i 23 godine radnog staža. Retko je govorio o privatnom životu i tome kako je uspeo da se izbori za svoje “parče hleba” na daskama koje život …\nOtkrivena velika TAJNA o Lepoj Breni i Saši Popoviću…\n08/23/2017\tDomaća estrada 0\nVesna Vukelić Vendi, čim je stigla na imanje u Lisoviću, ispreskakala je pitanjima farmere, a onda je progovorila i o Lepoj Breni, Bobi Živojinoviću i Saši Popović, pa je otkrila da je teniser prije više od 20 godina oteo pjevačicu direktoru „Granda“. Ona je ispričala da su Brena i Popović …\nPOSLE TOLIKO VREMENA… Danas se potvrdila tajna o Šabanu Šauliću koja se GODINAMA KRILA?\n08/22/2017\tDomaća estrada 0\nKralj narodne muzike Šaban Šaulić, koji poslednje tri godine šarmantno demantuje vezu sa mladom ljubavnicom Ivonom Negovanović Cucom, je izgleda uhvaćen u neistini. Naime, folk pevač očito sve vreme uživa u ljubavi sa Cucom, o čemu svedoče i ekskluzivne fotografije iz Krčedina gde Šaban uglavnom boravi sa svojom devojkom. Ljubavni …\nUŽIVALA U LJUBAVI SA BREGOVIĆEM I ČOLOM, KRIVA ZA RASPAD BIJELOG DUGMETA Tuzlanka u šestoj deceniji mami uzdahe (FOTO GALERIJA)\n08/17/2017\tDomaća estrada 0\nDijana Bećirević (54) iz Tuzle, i pored toga što je ušla u šestu deceniju života mami uzdahe dok pozira na dubrovačkoj plaži gde letuje već drugu godinu zaredom. Nekadašanja manekenka i voditeljica trenutno promoviše svoju autobiografiju „Dijana – moja priča“. Upravo u njoj Dijana otkriva sve o svojoj životnoj priči, …\n08/14/2017\tDomaća estrada 0\nNekadašnji menadžer i veliki prijatelj Nina Rešića, Nermin Ademović, jedan je od retkih koji je do zadnjeg dana života bio uz ovog popularnog pevača. Baš zato ima i prvo da iznese svoje mišljenje o onim ljudima koji se danas, skoro deset godina od pevačeve smrti , “kače” na njegovo ime …\nStrana 1 od 1412345\t»\t10...Poslednja


Intesa Invest Masterclass okupio eminentne finansijske stručnjake\nBanca Intesa je u saradnji sa svojom matičnom grupom Intesa Sanpaolo organizovala stručni skup pod nazivom Intesa Invest Masterclass povodom osnivanja društva za upravljanje investicionim fondovima Intesa Invest. Događaj je okupio gotovo 100 klijenata banke, ugledne finansijske stručnjake i visoke predstavnike Intesa Sanpaolo i Banca Intesa, koji su na panel diskusiji razmatrali aktuelne globalne ekonomske teme i njihov uticaj na srpsko tržište, kao i trendove u industriji investicionih fondova.\nDanijel Gros (Daniel Gros), renomirani ekonomski ekspert i direktor Centra za proučavanje evropskih politika (CEPS) u Briselu, izjavio je da ekonomija beleži rast, kako u svetu, tako i u Srbiji, dodajući da Srbija može da se pohvali dobrim rezultatima u poljoprivredi, građevinarstvu i turizmu. Osvrćući se na investicione fondove, Gros je rekao da stvari ne mogu da se dese brzo i preko noći, ali da se ulaganjem u investicione fondove bez velikog rizika može ostvariti veći prinos nego kroz štednju.\nDruštvo Intesa Invest trenutno upravlja investicionim fondovima Intesa Invest Comfort Euro i Intesa Invest Cash Dinar. Intesa Invest Comfort Euro je otvoreni investicioni fond, organizovan kao balansirani fond koji ulaže u imovinu denominovanu u evrima. Namenjen je investitorima koji žele da deo svojih ulaganja usmere ka državnim obveznicama Srbije i država sa boljim kreditnim rejtingom, kao i da imaju određenu izloženost ka akcijama na prestižnim inostranim berzama. Intesa Invest Cash Dinar je otvoreni investicioni fond, organizovan kao fond očuvanja vrednosti imovine. Ovaj fond u najvećoj meri investira u novčane depozite banaka koje posluju na tržištu Srbije i državne hartije od vrednosti denominovane u dinarima, a prevashodno je namenjen investitorima koji žele da ostvare prinos u kratkom roku uz niski stepen volatilnosti.


Aca Lukas u žiriju 'Pinkovih zvezda' – Tračara\nIako je odustao od šou-programa Zvezde Granda i rekao kako nema vremena da se bavi karijerama mladih talentovanih pevača, Aleksandar Vuksanović rešio je da prihvati poziv Željka Mitrovića i sedi u crvenim stolicama njegovog takmičenja.\n“Lukas je bio odlučan u tome da se više neće pojaviti u talent programima, međutim, nakon razgovora sa vlasnikom Pinka Željkom Mitrovićem rešio je da ponovo pokaže koliko duhovit i koristan može da bude. Odmah je pristao i rekao da na njega mogu da računaju”, priča za Blic izvor blizak pevaču i dodaje da mu je posebno zanimljivo što kandidati neće biti samo pevači:\n”Lukasu je zanimljivo to što se neće biti samo pevači jer on pre svega voli da se šali, tako da verujemo da će tu biti smeha do suza”.\n“Nova sezona ovog takmičenja, pretvara se u borbu raznih talenata, te će gledaoci imati priliku da vide kandidate koji imaju talenat ne samo da pevaju već i da plešu, glume, imitiraju, slikaju, sviraju, itd… Ono što je takođe zanimljivo je da će i glasanje biti drugačije, a scenografija nova. Kažu da je za ovaj novi projekat Željko odvojio milione kako bi i u ovom segmentu napravio najspektakularniji šou. Za sada su otkrivena dva člana, Žika Todorović i Aca Lukas, tako da je sigurno da će i preostala tri člana biti veoma zanimljiva”, kao je izvor.\nAca Lukas, pinkove zvezde\nPrevPrethodna vestAriana Grande objavila novi album i spot\nNaredna vestNeverovatan uspeh Milana Stankovića: Milion pregleda novog singla za 24 sata!Next


Zagađenje Dunava ugrožava izvore pijaće vode za milione ljudi\nEvropska unija i nekoliko organizacija za zaštitu Dunava upozoravaju zemlje duž te reke da moraju da spreče nepopravljuvu štetu koja joj se nanosi, jer zagađenje Dunava ugrožava izvore pijaće vode za oko 80 miliona ljudi.\nU naslovu poznatog valcera Johana Štrausa Dunav se naziva plavom rekom, ali u stvarnosti njegova voda je mutna jer se u nju izlivaju kanalizacije, industrijske otpadne vode, nafta iz brodova i hemikalije i pesticidi sa okolnih polja. Organizacije za zaštitu Dunava i Evropska unija izražavaju sve veću zabrinutost zbog toga pa je sa sastanka u Budimpešti upućen dramatičan poziv za hitno ograničavanje zagađenja. Koordinator za politiku u Odeljenju za energetiku i transport, pri Evropskoj komisiji, Ćezare Barnabei, izjavio je za Glas Amerike da to zagađenje ugrožava izvore pijaće vode za oko 80 miliona ljudi.\n”Neophodno je da se sve to reguliše. Moramo da odbacimo gledište da je voda nešto čega će uvek biti. Zabrinutost je posebno visoka u gusto naseljenim sredinama.“\nJoš jedan nerešeni problem predstavlja zagađenje izazvano NATO-ovim bombardovanjem Srbije, 1999. godine. Predsednik Dunavske komisije, sa sedištem u Budimpešti, Milovan Božinović, kaže da se hemikalije iz bombardovanih fabrika još uvek izlivaju u Dunav.\n”Deo tekućeg zagađenja je posledica bombardovanja tih postrojenja, koje je sprovedeno bez obzira na posledice po zemlje nizvodno od Srbije - sve do Crnog mora.“\nZagađenju doprinosi i nagli razvoj brodskog saobraćaja. Pošto je većina zemalja u slivu Dunava učlanjena u Evropsku uniju, procenjuje se da bi taj saobraćaj mogao da se udvostruči tokom narednih 10 godina. Funkcioneri kažu da bi moderna brodogradnja i ograničavanje industrijskih zagađenja mogli da pomognu u obnavljanju ekosistema Dunava, ali dodaju da bi novi sistemi za navodnjavanje i nove hidroelektrane mogli to znatno da otežaju. Filip Veler je izvršni sekretar Međunarodne komisije za zaštitu Dunava.\n”Ljudi svojim aktivnostima pokušavaju da ograniče i obuzdaju tu reku, a nema nikakve sumnje da je ta strategija izazvala ekološke probleme i doprinela većim poplavama.“\nVeler ipak kaže da nije izgubio nadu da će Dunav jednoga dana opet biti plava reka.


Kosovo: Poziv Srbima da se vrate\nPrema podacima UNHCR-a, oko 200 hiljada uglavnom Srba i ostalih nealbanaca trenutno je raseljeno sa Kosova\nZamenik premijera Kosova Hajredin Kući pozvao je danas raseljene Srbe da se vrate svojim kućama poručivši da će im Vlada Kosova obezbediti ista prava kao i svim gradjanima Kosova. Na tribini povodom svetskog dana izbeglica zaključeno je da je za proces povratka raseljenih neophodna podrška međunarodne zajednice.\nDanas je dan kada treba da posvetimo više pažnje ljudima koje nazivamo interno raseljenima, a posebno mislim na naše građane nealbanske zajednice koji ne žive na teritoriji Kosova, izjavio je zamenik premijera Kosova Hajredin Kući i pozvao Srbe da se vrate, jer je kako je kazao Kosovo i njihova zemlja.\n“Ovo je dobar dan da uputimo poziv svima, a posebno građanima srpske nacionalnosti da se vrate na svoja imanja i svoje kuće gde će im Vlada Kosova i njihova zemlja obezbediti ista prava kao i svim ostalim gradjanima Kosova. Naravno da ovu aktivnost mi ne možemo sami da sprovedemo, već tražimo od medjunarodnih organizacija da pruže svoju pomoć u stvaranju materijalnih i ostalih uslova”, rekao je Kući.\nŠef UNHCR-a na Kosovu Džo Hegenauer rekao je da današnji dan nije razlog za slavlje nigde u svetu, pa tako i na Kosovu, jer postoji veliki broj onih koji ne žive u svojim domovima, jer su bili prinuđeni da ih napuste.\n“Još uvek postoje hiljade ljudi sa Kosova koji još uvek nemaju svoj dom i žele da se vrate, a za koje je neophodno pronaći nekakvo rešenje. Ja mislim da smo svi mi još uvek neophodni kako bi pronašli rešenje za njih”, kazao je Hegenauer.\nTribini povodom svetskog dana izbeglica koja je održana u Univerzitetskoj Biblioteci u Prištini prisustvovali su i ministar za povratak Radojica Tomić, savetnik predsednice Kosova Ilir Saljihu, predstavnici parlamenta i ministarstva unutrašnjih poslova Kosova. Prema podacima UNHCR-a oko 200 000 uglavnom Srba i ostalih nealbanaca trenutno je raseljeno sa Kosova.


FS /Italijani potvrdili: Mancini otpisao tri igrača za duel u Zenici / Radio Sarajevo\nFOTO: AA/Zmajevi trenirali u Atini\nFS / Italijani potvrdili: Mancini otpisao tri igrača za duel u Zenici\n11. 11. 2019. u 14:55:00 Anadolija\nIstaknuto je da je umjesto spomenutog trojca pozvana samo jedna zamjena Sandro Tonali, koji je prekomandovan iz U21 reprezentacije Italije. Sva trojica fudbalera povrijedila su se proteklog vikenda igrajući za svoje klubove zbog čega neće doputovati u trening kamp reprezentacije u Covercianu.\nTako će selektor Roberto Mancini na raspolaganju ima 27 igrača u utakmicama “azzurra“ protiv BiH i Armenije u kojima žele pobjedama zaključiti uspješnu kampanju u kvalifikacijama za EURO 2020.\nUtakmica devetog kola grupe “J“ između BiH i Italije igrat će se 15. novembra na zeničkom stadionu Bilino polje sa početkom u 20.45 sati.\nPoslije osam odigranih kola Italija je lider sa 24 boda, a slijede je Finska sa 15, Armenija i BiH sa po deset, Grčka sa osam i Lihtenštajn sa dva.\nZmajevi se počeli okupljati u Zenici: Prosinečki spreman za naknadne pozive?\nNogometni reprezentativci Bosne i Hercegovine počeli su se okupljati u Zenici uoči kvalifikacijskih utakmica protiv Italije i Lihtenštajna. Susreti su na rasporedu na stadionu Bilino polje u Zenici, gdje BiH dočekuju Italiju 15. novembra (20.45 sati), a tri dana kasnije Zmajevi su gosti u Vaduzu protiv selekcije Lihtenštajna.\nTagovi: Italija fudbalska reprezentacija BiH kvalifikacije za Evropsko prvenstvo Zenica Roberto Mancini\nEuro 2020 / Italijani će protiv Zmajeva na Bilinom polju u novembru imati veliki motiv\nFS BiH / Zmajevi trenirali u Butmiru, Jajalo i Zukanović složni: Sve je u našim rukama


Džikić pred Železnik: ''Naš rival se pojačava...'' - Sportske.net\nDžikić pred Železnik: ''Naš rival se pojačava...''\nDrugi dan vikenda će nam već u podne doneti derbi šestog kola ABA lige, duel FMP-a i Partizana.\nTepić se vraća u ABA ligu?LŠ - Birča treći, ovo su bolji poteziBivši plej Partizana nastavlja karijeru na Kipru''Gde god ti da igraš, tu su tvoji Grobari''...Birča: ''Bravo, Ratkovice!''\nTrener košarkaša Partizana Aleksandar Džikić rekao je danas da će njegova ekipa morati da ograniči broj poena iz kontranapada, kao i skok igrača FMP-a ukoliko želi da upiše pobedu u predstojećem meču u Jadranskoj ligi.\n"Naš protivnik se pojačava iskusnim igračima, sada imaju dva vrlo pouzdana organizatora igre koji mogu da igraju i u paru, vrlo agresivne krilne igrače i centarsku liniju koja je mobilna i dobro prati igru svojih spoljnih igrača. Kontinuitet u radu trenera je pretpostavka svakog uspeha u kolektivnim sportovima, oni to imaju i to im daje dodatni kvalitet", rekao je Džikić za sajt kluba.\n"Moramo da ograničimo broj njihovoh poena iz kontranapada i da pokušamo da otežamo 'pik end rol' saradnju, uz to da iskontrolišemo skok u napadu", dodao je trener Partizana.\nKošarkaši Partizana sutra gostuju FMP-u u utakmici šestog kola Jadranske lige, a meč je na programu u podne.\n"Čeka nas utakmica protiv motivisanog protivnika koji je imao vremena da se spremi za nas. Vrlo važan deo igre biće skok pod oba obruča, oni su agresivni i dugački, moraćemo da budemo koncentrisani tokom celog meča", rekao je centar Partizana Đorđe Majstorović.\nNakon sutrašnje utakmice, crno-bele očekuje još jedno gostovanje, 26. oktobra protiv Bešiktaša u okviru FIBA Lige šampiona.