ПРЪСТ-СПУСЪК - Лекува.нет\nНачало / Болести и лечение / ПРЪСТ-СПУСЪК\nУвреждане на сухожилието в пръста, водещо до затрудненото му изправяне.\nСухожилията в пръстите са разположени в т.нар. сухожилни влагалища, които ги покриват и овлажняват, подпомагайки движението им при изправяне и свиване на пръста. При тези условия всяко възпаление или подуване на сухожилието води до увеличено триене в стените на влагалището, ограничаващо движенията.\nПричината за това не е напълно изяснена. Състоянието може да се наблюдава при един или повече пръсти.\nСимптомите включват съпротивление при изправянето на засегнатия пръст или щракащо усещане, когато съпротивлението бъде преодоляно от мускулите, изправящи пръста. При липса на движения симптомите могат да се влошат. Понякога пръстът остава блокиран в свито положение и може да бъде изправен само с помощта на другата ръка. При по-тежките случаи изправянето на пръста може да бъде напълно невъзможно. Понякога сковаността се придружава от болка и дискомфорт. Може да се наблюдава и подуване в областта на дланта.\nОплакванията могат да отзвучат без лечение. Допуска се и инжектирането на кортикостероид в сухожилното влагалище с цел ограничаване на отока и възпалението, което би позволило на сухожилието да се плъзга свободно във влагалището. При трайни проблеми може да бъде извършена операция за освобождаване на сухожилието посредством разширяване на входа на сухожилното влагалище. Операцията обикновено се провежда под местна упойка. След няколко дни превръзката се сваля и възстановяването на нормалните движения на пръста може да започне.\nВъпреки че за развитието на пръст-спусък са отговорни сухожилията на флексорите, подобни проблеми при изправянето на пръста може да има и при увреждане на екстензорните сухожилия, разположени по гърба на дланта и прикрепящи се за мускулите на предмишницата.\nПръст, чиято крайна става е трайно свита поради увреждане на екстензорното сухожилие, се нарича пръст-чукче – честа причина за увреждането е силен удар в края на пръста. Обичайното лечение е поставянето на пръста в шина до оздравяването му.\nЕтикети: болест лечение пръст съвети


Прекратяване или разваляне на договор | Правни услуги\nPosted on юни 15, 2014 byTatyana Petkova\nПринципът, залегнал в нашето законодателство, е, че договорите имат силата на закон между страните, които са ги сключили, и трябва да се изпълняват. Изпълнението е най-обичайното и нормално основание за прекратяване на договорите. Договорът е изпълнен, постигнати са целите, за които е бил сключен, и престава да действа и да обвързва страните. Прекратяването на договорите винаги действа „занапред”, правоотношението между страните престава да съществува за в бъдеще, а резултатите от действието на договора (това, което е извършено по силата на договора) се запазват. Освен изпълнението, до прекратяване на договора може да доведе постигнато между страните взаимно съгласие за това или залегнала в самия договор възможност за прекратяване на договора едностранно с или без предизвестие. С изрична уговорка страните могат да се споразумеят действието на договора да бъде прекратено по инициатива на една от тях, но без това да е свързано с неизпълнение на поети с договора задължения.\nДо разваляне на договора пък се стига само когато е налице неизпълнение на задължения по договора. Този правен институт е необходим, защото неизпълнението на един двустранен договор не води само по себе си до преустановяване на облигационната (създадената с договора) връзка между страните. Страната по договора, която изпълнява (или демонстрира готовност да изпълни) своите задължения, но спрямо нея насрещната страна не изпълнява, може да има интерес да прекъсне облигационната връзка и да потърси обезщетение за вредите от неизпълнението. В този случай тя ще прибегне до разваляне на договора. Предпоставките и редът за разваляне на договори са уредени в Закона за задълженията и договорите (ЗЗД), чл. 87, 88 и 89. Законът установява следните предпоставки (условия), които следва да са налице, за да се прибегне до разваляне на договора:\n1/ неизпълнение на задължение, поето със сключването на договора; всяка форма на неизпълнение (пълно неизпълнение или неточно – забавено, частично, лошо изпълнение) може да бъде основание за разваляне; неизпълнението обаче трябва да е съществено: съгласно чл. 87, ал.4 от ЗЗД разваляне на договора не се допускаа, когато неизпълнената част от задължението е незначителна с оглед интереса на кредитора (законът установява принципа, а критериите за незначителност се преценяват от съда съобразно всички факти и обстоятелства по делото);\nВ случай че някое от изброените в чл. 87 от ЗЗД не е налице, до разваляне на договора не може да се стигне.\nРазвалянето се извършва по правило извънсъдебно, с едностранно изявление на изправната страна до неизправната. Изключението е предвидено в чл. 87, ал. 3 от ЗЗД – по съдебен ред се развалят 1/ договорите, с които се прехвърлят, учредяват, признават или прекратяват вещни права върху недвижими имоти, и 2/ договорите за аренда за повече от 10 стопански години. Развалянето по съдебен ред става с конститутивен иск, предявяването на който се погасява с изтичане на 5-годишен давностен срок.\nЧесто изправната страна (кредиторът) е твърдо убедена, че е развалил договора правилно, валидно, а впоследствие в рамките на съдебно производство се установява, че до разваляне на договора изобщо не се е стигнало и поради това не може да му бъде присъдено претендираното обезщетение. Правилното от гледна точка на закона разваляне предполага изпълнението на следните условия от страна на развалящия: 1/ ако договорът е писмен, изразяването на воля за развалянето му също трябва да е в писмена форма; писмената форма е необходима и за доказване, че развалянето е направено; 2/ обръщението към неизправната страна да съдържа даване на подходящ срок за изпълнение като последна възможност за неизправната страна да изпълни задължението си; това не е необходим, когато в самия договор се съдържа уговорка за точно определен момент на изпълнението или когато по-късното изпълнение е станало невъзможно или безполезно с оглед интереса на изправната страна; 3/ предупреждение, че след изтичането на този срок и при положение, че длъжникът продължава да не изпълнява, обвързването на страните ще се смята преустановено; 4/ сигурни данни, че изявлението на изправната страна е стигнало до длъжника и то в точно определен момент (дата); в практиката са известни различни начини за удостоверяване, че длъжникът е получил изявлението на изправната страна – нотариална покана, входиране на писмото в деловодството на длъжника, изпращане по куриер или с препоръчано писмо с обратна разписка, като при последните две форми обръщаме специално внимание на необходимостта от удостоверяване на съдържанието на това, което е изпратено; обикновено най-често използваната форма е нотариалната покана; 5/ въпреки многократната употреба на понятието „изправна страна” отново подчертаваме, че към момента на развалянето страната, която го инициира, трябва да е изпълнила своите задължения по договора или да декларира готовност да изпълни, ако падежът все още не е настъпил.\nСъгласно чл. 88 от ЗЗД развалянето на договора за разлика от прекратяването на договор има обратно действие. Това означава, че обвързването на страните отпада от датата на сключването на договора и ако страните са дали нещо една на друга във връзка с договора, те следва да го върнат, тъй като основанието, на което са го получили, е вече отпаднало. От това правило в закона са установени някои изключения: не се дължи връщане на полученото по договорите с периодично или продължително изпълнение (например при договорите за наем); при договорите, които подлежат на вписване (например нотариалните актове за сделки с недвижими имоти, договорите за доброволна делба на недвижими имоти и др.), обратното действие на развалянето не засяга правата на трети лица, придобити преди вписването на исковата молба, с която се иска разваляне на договора по съдебен ред.\nСлед като договорът бъде развален, страните могат да уредят последиците от неизпълнението по взимно споразумение или, ако не постигнат такова, да потърсят защита на правата си в съда. По съдебен ред се уреждат и споровете относно това, дали развалянето на договора е настъпило, дали е налице разваляне или прекратяване, дали се дължи връщане на даденото или обезщетение за вредите от неизпълнението и т.н. Познаването на правилата относно развалянето на договорите е важно на всички етапи на договорните отношения в гражданския оборот. Законът допуска повечето от условията и реда за разваляне на договора да бъдат установени с клаузи на самия договор. Затова възможностите за защита на правата и интересите в случай на неизпълнение трябва да ангажират вниманието на страните още от момента на воденето на преговори, изготвянето и сключването на договорите.\nОсновна категория\tдоговор, неизпълнение на задължения, прекратяване, разваляне\n5 comments to “Прекратяване или разваляне на договор”\nянуари 18, 2016 at 09:22\nЗдравейте.Не съм сигурна дали въпроса,който ще засегна трябяа да е в тази графа;но все пак ще попитам.Казусът е следния:Имаше дело срещу мой близък.Първоначално осъдиха моят приятел на пробация 6 месеца,но след като делото беше обжалвано от наша страна- присъдата беше отменена и в замяна се сключи споразумение между двете страни,при което приятеля ми трябваше да заплати 1200лв до края на този месец.Той сега е в чужбина.Искам да попитам ако не се платят тези пари има ли последствия и какви са те?Искам да подчертая,че моят близък не беше виновен в случая и ще е голяма несправедливост да плати тези пари! Възможно ли е да се избегне плащане?\nмарт 31, 2016 at 23:06\nРаботя на ГД и ще си пускам молбата за напускане.Възложителя нямал да ми заплати последната заплата,ако не извърша зададената ми задача,която е вписана в договора,но досега не е практикувана често.Щом досега никой не е санкциониран така-защо с мен ще го прави,при положение,че всичко друго съм си вършела както трябва?\nсептември 13, 2016 at 09:39\nа при „НЕДЕЙСТВИТЕЛНОСТ“ на договора /чл.19,ал.8 от ЗУЕС/ – договор с калуза важи ли?\nЛазар Кирилов Казанлиев\nоктомври 21, 2017 at 13:28\nВ продължение на години ,за общите части във входа се редувахме. Събиране на пари за общите разходи и заплащане от името на всички От 1986 до 2013 това ставаше безплатно.Аз самия съм вършил тази дейност 2 години и 3 месеца с надеждата,че в един следващ момент друг ще поеме по същите правила.Предавахме си с подпис останалите пари или задължения и списъците с живеещите.Дойде реда на тези,които никога не са поемали ангажимент и наемат външен човек със заплащане.Не е ли редно щом променят условията,заплащанията за труда на външния човек,да е за тяхна сметка.Аз да плащам моят дял само за изразходваната енергия,такси както и ремонтите съответстващи на дяла жилищна собственост\nсептември 30, 2019 at 14:10\nПри сключен двустранен договор за възлагане на услуга. Може ли да се прекрати по взаимно съгласие, без да са налични предпоставки (условия), които следва да са налице, за да се прибегне до разваляне на договора. Изпълнителят желае да прекрати договора , без някаква основателна причина.\nПо кой член се прекратява.\nТрябва ли да се пуска едномесечно предизвестие от една от страните.


Ювенилна миоклонична епилепсия - Безпокойство 2022\n1. Как протича болестта? 2. Диагностика на заболяването 3. Лечение\nЮношеската миоклонична епилепсия е форма на епилепсия, която се среща главно при деца. Дебютът й започва на възраст 13-18 години, въпреки че може да се случи много по-рано или по-късно (от 7 до 21 години). Основните симптоми на заболяването включват миоклонични припадъци, които засягат сдвоените органи, главно горната част на тялото (очи, рамене). В някои случаи се появяват спазми по краката и всички останали части на тялото.\nПървите признаци на заболяването са описани през 1867 г., но този тип епилепсия е идентифициран като отделен тип през 1955 г. от Янтс и колегите му. Ето защо болестта има второ име - синдром на Янц.\nСимптомите на заболяването могат да бъдат подобни на тези, наблюдавани при заболяване, наречено миоклонусова епилепсия. Но това са две различни заболявания, които се характеризират с различен ход и прогноза.\nКак протича болестта??\nОбикновено гърчовете при подрастващите се появяват веднага след събуждането, преминават бързо, не са придружени от загуба на съзнание. Тези симптоми не се считат от пациентите за сериозни, поради което дълго време не се предоставя помощ. Въпреки това, младежката миоклонична епилепсия без фармакологична подкрепа трудно може да влезе в стадия на ремисия. Медицинското лечение се предписва, след като симптомите се допълнят от генерализирана атака.\nМного хора знаят какво представляват миоклоничните гърчове (потрепване на големи мускули на тялото). Те могат да ги изпитат, когато заспят или се събудят от своето проявление. Такива единични симптоми не са проява на някакво заболяване, са физиологична норма.\nЧесто, генерализирани припадъци могат впоследствие да бъдат добавени към припадъци при деца, процесът на които е идентичен с тези, които протичат при "голяма" епилепсия и може да бъде с развит характер или да приеме малка форма (загуба на съзнание при гърчове без падане).\nЮношеската миоклонична епилепсия може да бъде придружена освен припадъци и отсъствия. Такива пристъпи се проявяват чрез краткотрайно втвърдяване на човек без конвулсивни прояви с отворени очи - по това време той губи съзнание. Такива припадъци при деца могат да станат предвестници на основното заболяване - младежка миоклонична епилепсия..\nХарактерните симптоми, които често могат да се наблюдават при това заболяване при подрастващите, са емоционална лабилност, сълзливост и силна чувствителност. В същото време тяхното ниво на интелигентност не страда. Прогнозата е благоприятна при редовна лекарствена терапия..\nЛекарят трябва да разграничи миоклоничната епилепсия от други заболявания и синдроми.\nТиковите разстройства - са най-честите неврологични разстройства сред децата. Те се характеризират със стереотипни движения, потрепвания. Дисфункцията на нервната система се нарича в основата на причината за тиковете. Лекарят, използвайки наблюдение и функционални тестове, поставя правилната диагноза..\nМиоклонова епилепсия. Въпреки сходното име и някои идентични симптоми, тези заболявания имат различни причини и протичане. В строгия смисъл на думата миоклонусната епилепсия е синдром, който се проявява при много сериозни заболявания, гранични и остри състояния. Основната разлика от миоклоничната епилепсия е, че неврологичните разстройства преминават към сериозни състояния: деменция, атаксия. Много заболявания, свързани с миоклонус епилепсия, са фатални..\nФокални припадъци с "голямата" версия на епилепсията. Те са доста разнообразни и сложни по симптоми. Някои от тях наистина могат да напомнят миоклонична епилепсия на неинформиран човек..\nЛекарствената терапия се препоръчва да се провежда постоянно. При повече от 90% от пациентите, спрели да приемат лекарства, започва обостряне. Валпроатите се считат за най-ефективните вещества при лечението на този тип епилепсия. Поради тяхната възможна тератогенност, представителките на жените се препоръчват да използват ламотригин и леветирацетам. Може да се предпише комбинирана терапия..\nС правилната терапия пациентите могат да водят пълноценен живот, тази форма на епилепсия с блокирани пристъпи не оставя никакъв отпечатък върху комуникацията, ученето, работата, създаването на семейство.\nВ момента учените търсят начини, които ще им позволят да се справят ефективно с епилепсията, причинена от генна мутация, пряко засягаща нейните причини. Един от тези методи е трансфекцията, която включва въвеждането на нови гени в клетките. Когато синтезират протеин, такива гени започват да имат терапевтичен ефект..\nИ така, юношеската миоклонична епилепсия е неврологично разстройство, една от формите на епилепсията, което се среща при по-големи деца и юноши. Характеризира се с миоклонични пристъпи на горната част на тялото, главно веднага след събуждането. Впоследствие към тях може да се присъедини генерализиран припадък. Основната причина се нарича наследствена предразположеност. Прогнозата на заболяването е благоприятна при адекватна терапия..\nЧаст 3. Прочетете началото на статията в № 6, 8, 2014\nИма много форми на епилепсия, които се появяват изключително в детска или юношеска възраст. Именно възрастовата зависимост на много разновидности на епилепсията е основната отличителна черта на детската епилептология [1–4].\nЕпилепсия и конвулсивни синдроми на неонаталния период\nВъпреки че продължителността на неонаталния период е кратка, редица епилептични синдроми са характерни за новородените [3–5].\nДоброкачествени семейни атаки (конвулсии) на новородени\nДоброкачествена неонатална епилепсия (с автозомно доминиращ тип наследяване) от три вида, проявяваща се през първите 7 дни от живота (започвайки от три дни). В семейната анамнеза задължително се включват индикации за наличието на минали припадъци при членовете на семейството на пациента (в неонаталния период). Връзката на пристъпите с определени вродени метаболитни нарушения не е установена. Доброкачествените фамилни неонатални пристъпи се проявяват под формата на фокални и мултифокални или генерализирани тонично-клонични (конвулсивни) припадъци. Тези припадъци се характеризират с кратка продължителност (1-2 минути) и значителна честота (20-30 епизода на ден). Впоследствие, след 1 до 3 седмици, атаките спонтанно спират.\nДоброкачествени несемейни гърчове (припадъци) на новородени ("припадъци на петия ден")\nТази дебютна епилепсия в ранния неонатален период също има различно име (доброкачествени идиопатични неонатални конвулсии). Заболяването е описано за първи път в края на 70-те години. Конвулсивните припадъци се развиват при новородени новородени, които преди това не са имали признаци на патология от централната нервна система. Дебютът на гърчовете се случва в края на първата седмица от живота (в 80–90% от случаите, между 4-ти и 6-и ден), а пикът им пада на 5-ия ден от живота (оттук и името). Описаните пристъпи обикновено имат формата на мултифокални клонични пристъпи, които често са придружени от апнея. В повечето случаи доброкачествените идиопатични неонатални спазми продължават не повече от 24 часа (те винаги спират след 15 дни след дебюта). В 80% от случаите през конвулсивния период при новородени се отбелязва развитието на епилептичен статус [3–5].\nРанна инфантилна епилептична енцефалопатия с модела на "потискане / светкавица" на ЕЕГ (синдром на Отахара)\nРанната инфантилна епилептична енцефалопатия е рядко заболяване, свързано със злокачествени форми на детска епилепсия. Обикновено дебютира в неонаталния период (или на възраст от 1-3 месеца). Заболяването се характеризира с тонични припадъци, честотата на които варира значително (10-300 епизода на ден). Децата имат бързо формиране на неврологичен дефицит и умствена изостаналост. Специфичен модел на „светкавица / депресия“ при електроенцефалография (ЕЕГ) е представен при деца със синдром на Отахара, както в състояние на сън, така и в състояние на будност. При магнитно-резонансно изображение (MRI) на мозъка при пациенти се отбелязват груби аномалии на ЦНС. Сред децата с ранна инфантилна епилептична енцефалопатия с образец “светкавица / депресия” на ЕЕГ смъртността от 1-годишна възраст достига 40–50%. На възраст 4-6 месеца синдромът на Отахара може да се трансформира в синдром на Уест [3-6].\nРанна миоклонична (епилептична) енцефалопатия\nОписано от J. Aicardi и F. Goutières (1978); дебютира главно в неонаталния период (понякога до 3-месечна възраст). В генезиса на болестта се приема ролята на генетични фактори и някои „вродени метаболитни грешки“ (пропионова ацидурия, метил малонова ацидемия, болест на урината с миризма на кленов сироп и др.). Клинично се проявява с чести миоклонични пристъпи. Последните обикновено не са свързани с промените в ЕЕГ по време на атака, но в някои случаи едновременно с миоклонус епилептиформните изхвърляния / огнища се записват. Миоклонусът е по-често фрагментиран (леко потрепване на дисталните крайници, клепачите или ъглите на устата); в същото време могат да се появят фокални (частични) припадъци, масивен миоклонус и тонични спазми (изолирани или серийни - възникват от 3-4 месеца). Появата на тонични спазми при дете подсказва наличието на атипичен синдром на Запад, но скоро основните прояви на болестта се възобновяват и продължават дълго време. Фокалните гърчове (сложни частични припадъци с очна инстилация или автономни симптоми: апнея, зачервяване на лицето, клонични припадъци в различни части на тялото и др.) Се превръщат в основния вид припадъци при ранна миоклонична епилептична енцефалопатия. По време на интеркитално ЕЕГ изследване при деца се записва моделът на потискане / светкавица, състоящ се от разреждания с продължителност 1–5 секунди, редуващи се с почти изоелектрични периоди (3–10 секунди). Описаният ЕЕГ модел става по-силно изразен по време на сън (особено във фазата на дълбок сън). Първоначалният модел на „потискане / светкавица” при достигане на възраст от 3-5 месеца се заменя с атипична хипсаритмия или мултифокални пароксизми, но в повечето случаи това е само преходно явление. Заболяването е придружено от висока смъртност или прогресивно разпадане на психомоторните функции (до вегетативно състояние), въпреки че с напредване на възрастта честотата и тежестта на фокалните припадъци и миоклонуса постепенно намаляват [3–5, 7].\nВитамин В6-зависима епилепсия\nСравнително рядко наследствено заболяване, характеризиращо се с фармакорезистентни гърчове. Отнася се до група метаболитно обусловени епилепсии. Развива се при новородени, чиито майки са получавали пиридоксин дълго време по време на бременността, както и със специфичен наследствен метаболитен дефект (с повишена нужда от витамин В6). Известни са случаи на поява на пиридоксин-зависими припадъци при деца над 1 месец и дори през втората година от живота. Между пристъпите децата остават неспокойни, реагирайки с мускулни потрепвания на външни раздразнения. Заболяването не подлежи на обичайното антиконвулсивно лечение, а прием на витамин В6 във високи дози (25 mg / kg / ден) бързо води до нормализиране [3-5].\nЗлокачествени миграционни частични припадъци (атаки) на детска възраст\nИзключително рядък епилептичен синдром, описан от G. Coppola et al. (1995). Към днешна дата са регистрирани само около 50 случая на заболяването, съобщени в различни страни по света. Злокачествените миграционни частични конвулсии в 50% от случаите се наблюдават в първите дни от живота; останалите 50% са на възраст 1-3 месеца. В началото припадъците са с фокален клоничен характер и след няколко седмици стават мултифокални и са изключително чести и фармакологично устойчиви на антиепилептична терапия. ЕЕГ изследване при деца разкрива изразена мултифокална епилептична активност; не се откриват метаболитни аномалии и MRI признаци на патологични промени отсъстват. Изследването след смъртта разкри признаците на загуба на неврони в хипокампуса [1, 3, 5, 8].\nЕпилепсия при деца от първата година от живота (1-12 месеца)\nПри навършване на 1-месечна възраст броят на разновидностите на епилептичните синдроми, специфични за първата година от живота на детето, е практически същият като този, характерен за неонаталния период.\nИнфантилни крампи (синдром на Запад)\nТози вариант на катастрофична епилепсия (генерализирана) е симптоматичен (по-голямата част от случаите) или криптогенен (10–20%). Проявява се при деца през първата година от живота (обикновено между 3-ия и 8-ия месец). В класическата версия синдромът на Уест се характеризира в момента на атаката чрез комбинация от флексия и екстензорни движения, тоест изразени миоклонични (салам) крампи, понякога със серийни къси флексия движения на главата („кимване“). Инфантилните крампи могат да се развият както поради наличието на различни неврологични патологии, така и без очевидни предишни дисфункции на централната нервна система. С инфантилните спазми се развива забавяне на психомоторното развитие, в бъдеще има голяма вероятност за ясно изразено изоставане в развитието. В 80% от случаите със синдром на Уест се откриват микроцефалия, признаци на церебрална парализа, атонично-атактични нарушения и други. Отличителен електрофизиологичен признак на синдрома на Уест е хипсаритмия (според ЕЕГ), която има формата на дифузни пикове с високо напрежение и бавни вълни, разположени на неорганизирано (бавно ) заден план. Прогнозата на синдрома на Уест се определя от ефективността на терапията, но като цяло не е благоприятна [3–8].\nТежка миоклонусова епилепсия в ранна детска възраст (синдром на Dravet)\nБолестта, описана от C. Dravet (1978, 1992), дебютира през първата година от живота (между 2-ия и 9-ия месец), която често се появява след развитието на фебрилен епизод, малко след ваксинацията или инфекцията. Синдромът на Drave се характеризира с появата на генерализирани или едностранни клонични припадъци (обикновено на фона на хипертермия или треска), който се проявява на фона на предишното нормално психомоторно развитие на детето през първата година от живота. Постепенно (след няколко седмици или месеци) детето развива фебрилни миоклонични и частични (фокални) припадъци. Прогресивно увеличаване на честотата на миоклонус (изолиран или сериен) предхожда появата на генерализирани припадъци при пациенти. При деца се откриват умерени мозъчни и пирамидални признаци, свързани с дефицит на груба подвижност и атаксия на походката. Впоследствие се наблюдават нарушения в психомоторното развитие при деца до около 4-годишна възраст. Често със синдрома на Drave децата развиват епилептичен статус (конвулсивен или миоклоничен). Данните за ЕЕГ през първата година от живота обикновено остават в нормални граници, въпреки че при някои пациенти възникват спонтанни фото-индуцирани изхвърляния на пикова вълна. Впоследствие, икталните ЕЕГ изследвания при синдрома на Драва се характеризират с наличието на миоклонични или клонични припадъци (генерализирана пикова вълна или полип-вълнова активност). Генерализираните зауствания се засилват в състояние на отпускане; същевременно се отбелязват фокусни и мултифокални върхове и остри вълни. Традиционните и по-нови антиепилептични лекарства обикновено не предотвратяват рецидив на припадъци при синдром на Drave. Прогнозата за интелектуалното развитие при синдрома на Драва винаги е неблагоприятна [3–5, 8].\nИдиопатична доброкачествена частична епилепсия в ранна детска възраст\nОбикновено дебют при деца на възраст 3-20 месеца (обикновено между 5-и и 8-ми месец). Първо описано от K. Watanabe et al. (1987), в резултат на което първоначално са получили обобщеното име „синдром на Ватанабе“. Те се характеризират с прояви под формата на сложни частични (фокусни) припадъци и благоприятна прогноза (елиминиране на епилептични пристъпи в рамките на 3 месеца след дебюта). Средният брой припадъци е около 7; при някои пациенти се забелязват изключително сложни частични припадъци, при други се наблюдават само вторично генерализирани припадъци, а в около половината от случаите се среща тяхната комбинация. По време на атаката пациентите се характеризират с намаляване на отговора на представените стимули, спиране на двигателната активност, умерено конвулсивно потрепване, странични очни ябълки и цианоза. Основните клинични признаци на тази група епилепсии са високата честота на клъстерни пристъпи, кратката продължителност на пристъпите, както и първоначално нормалните показатели за междуректални ЕЕГ изследвания (впоследствие при някои деца могат да бъдат открити пароксизмални изхвърляния) [2, 3, 5, 6, 8].\nПодобно на идиопатичните доброкачествени частични епилепсии в ранна детска възраст, но изключително фамилни пароксизмални състояния с дебют през първата година от живота се наричат „доброкачествени инфантилни фамилни гърчове“. През 1997 г. са описани случаи на фамилна епилепсия с последващо формиране на хореоатетоза - фамилни припадъци с хореатетоза [3–5, 8, 9]..\nЕпилепсия при малки деца (1-3 години)\nЗа малки деца (от 12 до 36 месеца) на първо място са характерни синдром на Doose, синдром на Lennox-Gastaut, доброкачествен миоклонен-епилепсия в ранна детска възраст, синдром на хемиконвулсия-хемиплегия, идиопатична частична епилепсия на ранна детска възраст, абсцесна епилепсия от ранна детска възраст, електрическа епилепсия на ранна детска възраст бавно вълнен сън, ранна и късна детска невронална липофускиноза (тип I и II).\nМиоклонична астатична епилепсия от ранна детска възраст (синдром на Doose)\nПредставлява епилепсия с миоклонично-астатични пристъпи (с различна продължителност). Атакува дебют на възраст от 1 до 5 години. По-често болестта засяга момчетата. Астатичните и миоклоничните гърчове могат да се комбинират, като миоклонусът се появява както преди, по време, така и след астатичен припадък. Атаките се появяват внезапно и почти винаги са придружени от падания. Миоклонусът се отбелязва под формата на различна тежест на симетрично потрепване в ръцете и мускулите на раменете на колана, което се комбинира с наклона на главата ("кимване"). Няма признаци на загуба на съзнание при деца в момента на атаката. Преди появата на болестта психомоторното развитие на децата обикновено е нормално. При някои деца заболяването се усложнява от риска от деменция (вероятно се дължи на развитието на епилептичен статус на абсцес). По време на ЕЕГ се записват обобщени двустранни синхронни пикови вълнови комплекси (3 или повече за 1 секунда, 2–4 Hz). Прогнозата за миоклонично-астатична епилепсия в ранна детска възраст е лоша [3–6, 8].\nLennox - синдром на Гастаут или миокинетична епилепсия от ранно детство със забавени върхови вълни\nГрупа хетерогенна патология с епилептични припадъци (атонични, тонични, атипични отсъствия), интелектуална недостатъчност и характерен ЕЕГ модел. Както при синдрома на Уест, така и при синдрома на Lennox-Gastaut се различават симптоматични и криптогенни варианти на заболяването. Ранните форми дебютират на около 2-годишна възраст. До 30% от случаите са резултат от трансформация от синдрома на Уест. Клинично, синдромът на Lennox - Gastaut се характеризира с миоклоно-астатични припадъци, гърчове на Салаам (фулминантно кимване), нетипични отсъствия, тонични припадъци (по-често насън). Възможно е да се появят генерализирани тонично-клонични, миоклонични и фокални (частични) гърчове. За децата е характерна серия от припадъци с промени в съзнанието (ступор) и постепенно преминаване към епилептичен статус. В допълнение към епилептичните пристъпи, неврологичен статус могат да се отбележат церебрална пареза / парализа, както и атонично-астатични разстройства (до 40% от пациентите). При децата се наблюдава намаляване на интелигентността (в различна степен), наблюдават се изразени когнитивни нарушения. Според данните от ЕЕГ, типичните промени във фоновата активност под формата на бавни върхови вълни\nВ. М. Студеникин, доктор на медицинските науки, професор, академик на РАЕ\nRAMS FSBI "NTsZD", Москва\nЮношеска миоклонична епилепсия: причини, симптоми, лечение\nЮношеската миоклонична епилепсия е вид генитализирано разстройство, в основата на клиничната картина на което са миоклонични припадъци, неестествени контракции на мускулите, минимално проявяващи се в симетрични фрагменти на тялото. Това се отнася главно за горните крайници и раменния пояс..\nЗаедно с миоклоничните епизоди в клиничната картина могат да се появят абсцеси и генерализирани припадъци. В юношеска възраст патологията се диагностицира въз основа на симптоми и данни, получени с помощта на ЕЕГ оборудване.\nСвръхексцитацията на мозъчните клетки се проявява при много хора, но малцина имат ювенилна миоклонична епилепсия, защото тялото има бариера. Някои неврони изпълняват функция за закаляване, под въздействието на която конвулсии не възникват. Силата на такава естествена бариера се определя индивидуално, подобно на височината на прага на конвулсивна активност. Следователно при някои хора атака започва със свръхвъзбуждане, докато при други по сложни причини.\nКласификацията на епилептичните разстройства е обширна, разделена на причинно-следствени фактори, видове припадъци и локализация на биоелектричната активност на нервните клетки. Всички видове епилепсия са разделени на 2 подкатегории: злокачествена и доброкачествена.\nЗлокачествените припадъци се предизвикват от дразнене на нервните клетки поради нарушение и мозъчно нараняване. Те са свързани с последиците от сложни заболявания на нервната система..\nДоброкачествена - малка група отклонения на конвулсии в мозъка, проявявани поради естествените трансформации в организма по време на неговия растеж и зряла възраст. Този вид синдром е характерен за подрастващите, пациентите, при които нервната дейност тепърва започва да се фокусира правилно. При съзряване при деца се разкрива липса на отделни микроелементи. Ограничаването и стимулирането на нервните клетки може алтернативно да надделее една над друга.\nДоброкачествените видове на заболяването съставляват малка група, но най-често се диагностицират. Доброкачествените припадъци поне веднъж в живота всеки човек в процеса на израстване може да изпита. Отличителна черта на подобни синдроми е самоелиминирането им с възрастта или след елиминирането на фактори, провокиращи появата.\nМозъчните клетки в тази ситуация не изпитват пренапрежение, нервната система не страда. Тъканите остават непокътнати и гърчовете могат да се възобновят от време на време или да се появят в един пример..\nРазновидности на миоклонична епилепсия\nЕпилепсията от миоклоничен тип е мозъчно заболяване, придружено от припадъци. Заболяването може да се прояви в няколко разновидности на пристъпите:\nМиоклонична, при която ръцете се изтръпват сутрин след ставане от леглото. Ако човек е много уморен, припадъци се появяват вечер.\nТонично-клонични. Над 70% от пациентите с ювенилна миоклонична епилепсия изпитват такива припадъци. Появата им в повечето ситуации е причинена от грешното ежедневие..\nОтсъствия. Пациентът губи съзнание за няколко секунди, няма конвулсивна активност. Абсцесите се появяват независимо от времето на деня, диагностицират се при 1/3 от пациентите.\nСамо в болница лекарите могат да определят вида на пристъпа. Фотостимулацията ви позволява най-добре да диагностицирате заболяването.\nМиоклоничните припадъци се характеризират с масивно двустранно синхронно състояние. Те се характеризират със спорадични прояви, проблеми с мастния метаболизъм в тъканите и постаноксичен пиоклонус. Юношеската миоклонична епилепсия се проявява при нормална работа на съзнанието. За да поставите диагноза, трябва да съберете анамнеза, да проучите клиничните характеристики и определени ЕЕГ индикатори. Пристъпите на отсъствие са опасна загуба на съзнание.\nДиагнозата при деца се определя въз основа на визуализация на миоклонични пристъпи, вземане на анамнеза и инструментални методи. Според навременна информация, фокусът на конвулсивната активност се намира във фронталните лобове. ЯМР може да покаже намаляване на сивото вещество в тези области, а таламусната дисфункция се определя чрез спектроскопия. В определени ситуации са възможни прегледи с евентуална провокация..\nСпециалистите трябва да се научат да различават миоклоничните пристъпи от други видове болести. Тикозата е по-честа от другите неврологични дефекти при деца. Проявява се чрез потрепване и повтарящи се движения. Нарушение на нервната система се класифицира според причината за нервното потрепване. Специалистът, използвайки наблюдение и проби, определя правилната диагноза..\nМиоклонусната епилепсия възниква, когато в организма има няколко сериозни патологии, гранични и обострени състояния. Основната разлика от миоклоничната епилепсия е, че неврологичните разстройства се развиват в сложни състояния: атаксия или деменция. Много патологии, придружени от този тип епипрот, са фатални.\nФокални припадъци при пациенти с болна разновидност на епилепсия. Те се различават помежду си по сложност и симптоми. Някои могат да приличат на миоклонична епилепсия на неквалифицирани невролози..\nОсновният симптом на юношеската миоклонична епилепсия е припадък. Тя се различава в такива свойства:\nМускулната тъкан на ръцете и горната част на тялото се движи безконтролно.\nПациентът не губи съзнание.\nПристъпите се появяват по-често сутрин..\nИнтервалите между пристъпите могат да бъдат няколко години.\nЮношеската миоклонична епилепсия може да възникне с различна степен на интензивност. В някои ситуации припадъкът е само потрепване на клепача, а при други спазми започват в горната половина на тялото.\nЛеката форма на атака може да не повлияе на благосъстоянието. При сложни форми появата на отсъствия вероятно се дължи на прекъсване на съзнанието. Неврологичният статус на пациентите остава в естествени граници. Лекарите не откриват никакви когнитивни нарушения. Юношеската миоклонична епилепсия често се диагностицира на възраст от 12 до 14 години..\nЛекарствената терапия се провежда редовно. Над 90% от пациентите, когато спряха да употребяват наркотици, получиха обостряне. Валпроатите са най-ефективните лекарства за борба с това разстройство. Но поради вероятната тератогенност на жените, лекарите съветват Lamotrigine. Понякога се предписват комбинирани лекарства.\nАко изберете правилния метод на лечение, този вид епилепсия не оставя отпечатък върху живота на хората.\nДнес учените се опитват да намерят методи, които могат ефективно да се справят с епилепсията, предизвикана от генна мутация, с влияние върху нейните причини. Един от тези методи е трансфекцията, която включва въвеждането на нови гени в клетките. В този случай се синтезира протеин, който влияе благоприятно на здравословното състояние.\nВалпроевата киселина играе важна роля при лечението на епилепсия. Пациентът трябва да бъде преглед от време на време и да се консултира с невролог. Освен правилното хранене, медикаменти, трябва да водите правилен начин на живот, да не изпадате в стресови ситуации, да следвате установения режим на сън, да не пушите, да не пиете.\nЩе бъде възможно да се преодолее болестта, ако поддържате здравословен начин на живот, често ходите на чист въздух и не се претоварвайте с работа. Затова някои семейства с деца, които имат епилепсия, напускат градове. Юношеската миоклонична епилепсия е хронично разстройство и се лекува лошо.\nАко водите правилно начин на живот, пийте предписаните таблетки, можете да постигнете ясно подобрение, продължителна ремисия, да контролирате пристъпите си, да намалите интензивността им.\nПревенцията на епилепсията включва предотвратяване на припадъци. За тази цел се предприемат следните мерки:\nДиагностициран с наследствен феномен от ранните години от живота на бебето.\nПодходящ преглед при раждане на бебе.\nПоддръжка на тегло.\nНеобходимо е да се отървете от отклонения от нормален начин на живот.\nТерапията и профилактиката на юношеската миоклонична епилепсия дава възможност на децата да живеят пълноценен живот. Понякога епилепсията се появява при болни граждани и води до появата на Алцхаймер, Пик или деменция..\nЮношеската миоклонична епилепсия е вид генерализирана патология, която се характеризира с асинхронно свиване на мускулната тъкан в симетрични области. За първи път подобна болест е диагностицирана през 1887 г. от учени от Франция и Германия. Има и други видове на тази патология. Това са импулсивни малки припадъци. Ювенилната епилепсия се открива в 10-14% от всички случаи на заболяването. По-често се среща при деца от 8 до 14 години.\nДетска и юношеска миоклонична епилепсия: разновидности и терапия\nМиоклонична епилепсия - състояние, характеризиращо се с комбинация от епилептични припадъци и хаотични мускулни потрепвания.\nИмето на болестта идва от гръцки. myos - „мускул“ и английски език. clonus - „спазъм“. Причините за миоклонуса се считат за дегенеративни промени в мозъчната кора, мозъчния мозък или вътрешните органи (черен дроб, бъбреци); причинени от епилепсия, те са патологични.\nТози тип епилепсия се среща при 10% от всички страдащи от това заболяване, независимо от пола..\nИ наследено и придобито\nНай-честата причина за заболяването е наследствена мутация при автозомно-рецесивен режим на наследяване; случаи на доминиращо предаване са известни.\nИма и други фактори, които могат да провокират миоклонус епилепсия:\nлипса на кръвоснабдяване на мозъка;\nинфекции, включително вътрематочна инфекция на плода;\nтежки нервни сътресения, стрес;\nувреждане на мозъка на плода по време на бременност, както и наранявания при раждане.\nВ някои случаи причината не може да бъде идентифицирана.\nДруго име за миоклонус епилепсия е синдром на Янц. Основният пик на дебюта на заболяването настъпва в пубертета или късната детска възраст, поради което името на младежката (юношеска) миоклонична епилепсия (UME) също е често срещано.\nПри деца с роднини с епилепсия се увеличава шансът да се наследи ювенилна форма, оттук и друго име за миоклонична епилепсия - семейство.\nСлучаите на директно предаване на миоклонус епилепсия от родителите все още не са идентифицирани, но често тя се открива сред братя и сестри, както и други кръвни роднини. В риск и деца с абсцесна епилепсия.\nПо правило пристъпите на епилепсия са първични, след това миоклонусът се присъединява към тях, но понякога болестта започва с умствени промени.\nОбикновено курсът на миоклоноепилепсия е разделен на три етапа:\nЕпилептично-титанообразен - продължава няколко години и се характеризира с появата на епилептични припадъци. С развитието на болестта припадъците стават по-чести и се трансформират от типични до тетаниформи, характеризиращи се с повишено изпотяване, болезнени спазми, чувство на страх. По време на гърчовете пациентът е в съзнание. На този етап обикновено няма неврологични промени, но в някои случаи пациентите стават агресивни или се оттеглят, потискат.\nМиоклонично-епилептичният период може да се забави с много години и се изразява в намаляване на броя на пристъпите, които се заместват с атаки на миоклония. Първоначално мускулните контракции са малки и не засягат жизнената активност; като правило се засяга част от крайника. След като мине времето, миоклонусът се разпространява в други части на лицето и тялото, пациентът не може да яде, пише и го хвърля настрани, когато ходи. Атаките на мускулни крампи по време на миоклонна епилепсия могат да провокират резки движения, силни шумове, проблясъци на светлина, консумация на алкохол, силно проявление на емоции, стрес, студ или топлина. В съня миоклонусът изчезва.\nТерминалният период се характеризира с кахексия и сериозни промени в психиката, придружени от нарушена реч и памет и граничещи с деменция.\nРазновидности на синдромите и атаките\nВидове миоклонична епилепсия:\nДоброкачествената миоклонична епилепсия при кърмачета е рядка форма на заболяването, която се развива от няколко месеца до 5 години. Все още не е възможно да се установи точната причина за появата му, но е известно, че рядко отива в УМЕ, почти няма сериозни последици и преминава бързо с навременно лечение. Клиничната картина е потрепване на крайниците, главата, по-рядко - на цялото тяло. Интензивността на миоклония е различна. При заспиване миоклонусът се засилва, изчезва по време на сън. Психомоторното развитие на детето остава нормално, както и ЕЕГ. Диагнозата е по анамнеза.\nТежката миоклонусова епилепсия в ранна детска възраст (синдром на Дравет) представлява 5% от всички ранни епилепсии. Преди появата на симптомите на заболяването детето се развива нормално. Определя се главно генетично и в допълнение към миоклоничните пристъпи се изразява чрез отсъствия и сложни фокални припадъци. Синдромът на Драва има тежки невропсихични последствия, понякога фатални.\nБолестта на Unferricht-Lundborg е най-честата от генетично обусловените миоклонусни епилепсии. Пиковата честота настъпва в късната детска възраст; първите прояви на заболяването, обикновено миоклонус, впоследствие усложнени от фокални припадъци и отсъствия. Развитието на болестта е бавно, в продължение на много години интелектуалните способности на пациента не намаляват, след това се забелязват промени в депресията и увреждането на паметта. Заболяването на Unferricht-Lundborg се характеризира с "добри" дни, когато болестта не се проявява, и "лоши" дни, които ограничават пациента до леглото. Диагнозата се определя въз основа на клиничната картина. Навременната започната терапия може да облекчи симптомите на заболяването и да забави неговото развитие, като помогне на пациентите да доживеят до старост..\nМиоклонова епилепсия с разкъсани червени влакна (MERRF). Заболяването причинява наследствено образуване на анормална РНК. Най-често заболяването се проявява при деца и юноши, обаче са известни случаи на заболяване при възрастни. В допълнение към миоклонус и тонични гърчове, пациентите имат липса на координация, прогресираща глухота, миопатия. Характерно явление в диагнозата е наличието на специфични „разкъсани“ влакна в скелетните мускули, както и високото ниво на млечна киселина в кръвта на пациента.\nЮношеска миоклонична епилепсия - видео лекция:\nПри пациенти с миоклонусова епилепсия могат да се появят три вида припадъци:\nМиоклонична. Изразява се в неконтролирани мускулни потрепвания, обикновено възникващи сутрин или провокирани от умора, алкохол, силни емоции, светлинни и звукови ефекти. Припадъците могат да се появят в един крайник или мускул или да се разпрострят върху цялото тяло..\nАбсцеси - внезапно краткотрайно затъмнение, се среща при 40-50% от всички пациенти. Те са причинени от фокус в мозъка, засягащ различните му части. Човек изпада в ступор за няколко секунди, погледът му спира, движението и речта престават. Въпреки кратката продължителност на отсъствията, те причиняват сериозно нарушение на съзнанието.\nТонично-клонични. Генерализирани конвулсии на цялото тяло, придружени от загуба на съзнание. Възможни неволни движения на червата или уриниране, ухапване на езика. Самата атака продължава няколко минути. Тонично-клоничните припадъци са характерни за повече от половината от пациентите и обикновено се появяват след събуждане..\nВ зависимост от вида на миоклонусната епилепсия диагностичният преглед може да има различни специфики. Най-често диагнозата се поставя въз основа на възрастта на пациента и комбинация от атаки на миоклония с епилептични пристъпи, мозъчни нарушения; също се прави кръвен тест.\nНа ЕЕГ се наблюдава нарушение на нормалния алфа ритъм, засилващ се по време на атаката и излагане на ярка светлина. CT или MRI могат да открият промени в мозъчната тъкан, по-специално на малкия мозък и краката на мозъка.\nЗа пациенти с миоклонусова епилепсия присъствието в тъканите на вътрешните органи на т.нар. „Лафора Телец“, състояща се от полизахаридни съединения. В някои случаи е необходимо генетично изследване. Необходимо е да се разграничи миоклонусът на епилепсията от други заболявания, които се характеризират с комбинация от основните симптоми (като епилепсия или енцефалопатия на Кожевников).\nЛечението на миклонната епилепсия е насочено към облекчаване на хода на пристъпите и намаляване на техния брой, следователно е основно симптоматично.\nВалпроат натрий и валпроева киселина обикновено се предписват като основно лечение - въздействайки върху централната нервна система, те намаляват броя на миоклонуса и ако лечението се предписва рано, болестта ще прогресира по-бавно и рискът от усложнения ще намалее.\nПристъпите на миоклонус и епилепсия също се намаляват с помощта на хлорален хидрат под формата на капкомери или клизми, но поради токсичност и пристрастяване се лекуват с курсове с дълги времеви интервали.\nЗа да избегнете сутрешните пристъпи през нощта, дайте Фенобарбитал в комбинация с други лекарства (Seduxel, Benzonal). Ежедневният прием на Luminal е ефективен в борбата както с епилептичните пристъпи, така и с миоклонуса.\nПонякога миоклонусът показва резистентност към лечение с лекарства; в тези случаи терапията е насочена към намаляване на епилептичните припадъци, както и фактори, провокиращи мускулни контракции (стрес, алкохол и наркотични вещества, елиминиране на съпътстващи заболявания).\nВ допълнение към лекарствата се предприемат мерки за укрепване на организма: кръвни и плазмени трансфузии, капкомери на глюкоза, инжекции В12, някои видове физиотерапия. Пациентът също трябва да има редовен кръвен тест и биопсия, за да следи показателите..\nЧесто пациентите с миоклонусова епилепсия трябва да се лекуват през целия си живот, в противен случай симптомите могат да се върнат.\nВ зависимост от навременността на диагнозата и назначаването на терапия, пристъпите могат да спрат завинаги след няколко години.\nПредвид бавния ход на заболяването обикновено пациентите доживяват до старост, но с бързо прогресиращи форми могат да се развият сериозни неврологични патологии и дори смърт. В някои случаи (синдром на Dravae) миоклонусната епилепсия носи необратими промени в психиката и изоставане в развитието.\nС цел предотвратяване на превантивни мерки, насочени към навременната диагноза и идентифициране на наследствени генетични заболявания.\nЖените, които са изложени на повишен риск да имат бебе с миоклонична епилепсия, се нуждаят от генетично изследване преди и по време на бременността. Също така е ефективно да се наблюдават деца, родени преждевременно, с неврологични отклонения или ниско тегло, като се вземат навременни мерки за лечението им.\nЮношеска миоклонична епилепсия: симптоми, причини, лечение и прогноза\nЮношеската епилепсия се счита за хронично заболяване. Спонтанната ремисия е рядка. При 90% от пациентите, които преустановяват лечението, епипротеза се връщат, но в някои случаи се наблюдава дълъг период на ремисия..\nС назначаването на компетентно лечение в 80% от случаите е възможно напълно да се освободи пациентът от гърчове. Лекарствата се отменят плавно, в продължение на няколко години. Това се прави, за да се премахне напълно рецидивът..\nЮношеската епилепсия не засяга умствените способности, така че няма нужда да се страхувате за развитието на детето.\nПрофилактиката се състои в предприемане на действия за предотвратяване на появата на епилептични припадъци.\nНавременна диагностика на хромозомни синдроми и различни наследствени заболявания.\nОбстоен преглед на бременни жени, които са изложени на висок риск да имат бебе с епилепсия. Това най-често се случва при жени, които употребяват лекарства с ендокринни разстройства..\nНаблюдение на деца, които са имали дефицит на тегло при раждането, други аномалии.\nПровеждане на социални събития за пациенти с юношеска епилепсия.\nНавременното прилагане на компетентната диагноза увеличава шанса лечението да бъде ефективно. При първото подозрение за епилепсия детето трябва да бъде показано на лекаря.\nТой ще разработи индивидуален план за лечение. Неговото стриктно спазване гарантира лечение в повечето случаи, така че не се отчайвайте.\nЗа епилепсията при подрастващите в това видео:\nПричините за епилепсията при юношите са свързани с патологичната работа на невроните. Поради разпространението на импулси и в двете полукълба се появяват гърчове. Парокризата - конвулсивни припадъци - се различават на 11-17 години, а в зряла възраст стават по-интензивни.\nВ някои случаи епилепсията отминава с възрастта, особено с лека.\nПо причини при юношите болестта се разделя на 3 степени:\nИдиопатична. Юношеската епилепсия се предава от родителите.\nВтори Проявява се като симптом на усложнения след сериозни инфекции и наранявания, засягащи мозъка или нервната система. Понякога се развива поради неоплазми.\nКриптогенен. Поставя се диагноза, ако не бъдат открити други очевидни причини..\nКлетките започват да работят неправилно поради действието на външни фактори и вътрешни характеристики на юношеството. И така, хормоналното преструктуриране може да послужи като тласък. А понякога причината е неуспех, възникнал по време на интензивно развитие.\nНе по-малко значимо е психологическото и емоционалното състояние на детето. Причината за епилепсията в юношеска възраст може да бъде силен стрес, причинен от неблагоприятна атмосфера в семейството или прекомерен стрес, поставен върху юношата. Понякога каузата на тийнейджърите става причина. Други причини:\nтравма - главно в резултат на тежки TBI, се развиват пристъпи на епилепсия (включително няколко години след нараняването);\nзаболявания на органи, включително детска парализа, съдови патологии в мозъка;\nметаболитни проблеми - в 10% от случаите юношите показват вродени или придобити патологии (диабет, отравяне с олово, затлъстяване поради злоупотреба с неправилна храна).\nДългосрочното излагане на токсични вещества, включително лекарства и лекарства, също може да провокира заболяването..\nПри епилепсия всички симптоми се проявяват спонтанно, по-рядко се провокират от ярка мигаща светлина, силен звук или треска (повишаване на телесната температура над 38С, придружено от втрисане, главоболие и обща слабост).\nПроявите на генерализиран конвулсивен припадък обикновено са тонично-клонични гърчове, въпреки че могат да бъдат само тонични или само клонични конвулсии. По време на припадък пациентът пада и често получава значителни щети, много често той хапе езика си или губи урина. Припадъкът обикновено завършва с епилептична кома, но има и епилептично възбуда, придружено от замъгляване на здрач.\nЧастични припадъци възникват, когато се образува фокус на прекомерна електрическа възбудимост в конкретна област на мозъчната кора. Проявите на частична атака зависят от местоположението на такъв фокус - те могат да бъдат двигателни, чувствителни, автономни и умствени. 80% от всички епилептични припадъци при възрастни и 60% от гърчовете при деца са частични.\nТонично-клонични припадъци. Това са генерализирани конвулсивни припадъци, които включват мозъчната кора в патологичния процес. Припадъкът започва със замръзване на пациента на място. Тогава дихателните мускули се свиват, челюстта се свива (езикът може да ухапе). В този случай дишането може да бъде с цианоза и хиперволемия. Пациентът губи способността да контролира уринирането. Продължителността на тоничната фаза е приблизително 15-30 секунди, след което настъпва клоничната фаза, при която има ритмично свиване на всички мускули на тялото.\nОтсъствията са пристъпи на внезапни затъмнения за много кратко време. По време на типичния абсцес човек внезапно, абсолютно без видима причина, нито за себе си, нито за другите, спира да реагира на външни дразнещи фактори и напълно замръзва. Той не говори, не движи очите, крайниците и тялото. Такава атака продължава максимум няколко секунди, след което също изведнъж продължава действията си, сякаш нищо не се е случило. Припадъкът остава напълно незабелязан от пациента.\nПри лека форма на заболяването припадъците са редки и имат същия характер, с тежка форма са ежедневни, възникват 4-10 пъти подред (епилептичен статус) и имат различен характер. Също така при пациентите се наблюдават промени в личността: ласкателността и нежността се редуват с порочност и дребнавост. Мнозина имат умствена изостаналост.\nЦелта на лечението е да се прекратят епилептичните пристъпи с минимални странични ефекти и да се управлява пациентът, така че животът му да бъде максимално пълен и продуктивен..\nПациентът и неговото семейство трябва да получат инструкции за приемане на лекарството и да бъдат информирани както за постижимите резултати от лечението, така и за възможните странични ефекти..\nПринципите на лечение на епилепсията:\nСъответствие на лекарството с типа гърчове и епилепсия (всяко лекарство има определена селективност за един или друг вид припадъци и епилепсия);\nАко е възможно, използване на монотерапия (използване на едно антиепилептично лекарство).\nАнтиепилептичните лекарства се избират в зависимост от формата на епилепсията и естеството на атаките. Лекарството обикновено се предписва в малка начална доза с постепенно увеличаване, докато се появи оптималният клиничен ефект. Ако лекарството е неефективно, то постепенно се отменя и се предписва следващото. Не забравяйте, че при никакви обстоятелства не трябва самостоятелно да променяте дозировката на лекарството или да спирате лечението. Внезапната промяна в дозата може да провокира влошаване на състоянието и увеличаване на пристъпите.\nЛечението с лекарства се комбинира с диета, определяне на начина на работа и почивка. Диета с ограничено количество кафе, пикантни подправки, алкохол, солени и пикантни храни се препоръчва на пациенти с епилепсия.\nМиоклоничните симптоми са включени в клиниката на много заболявания, епилептични синдроми. Диагнозата миоклонична епилепсия се установява само с преобладаването на миоклоничните припадъци над други клинични прояви. Диагнозата е насочена към проверка на нозологичната форма на епилепсията, като същевременно се идентифицира вторичната природа на миоклонуса - да се търси основната патология. Основните стъпки за диагностика са:\nАнамнестично събиране на данни. От голямо значение е възрастта на дебюта, естеството на настъпването, редът на развитие на симптомите.\nНеврологично изследване. Провежда се от невролог, насочен към идентифициране на миоклонични контракции, фокален дефицит, определяне на нивото на умственото развитие, степента на когнитивно увреждане, оценка на психичния статус.\nЕлектроенцефалография. При повечето пациенти се регистрират дифузни междуректални симетрични епилептогенни зауствания, иктални комеди с висока амплитуда. В някои случаи, за да се открие епи-активност, е необходимо ежедневно наблюдение на ЕЕГ, провокативни тестове (ЕЕГ по време на светкавици, хипервентилация, остри звукови сигнали). Резултатите от изследванията се оценяват от неврофизиолог, епилептолог.\nНевроизобразяването. Преди затварянето на фонтанелите се извършва чрез невросонография, при деца по-големи от година - чрез ЯМР на мозъка. Възрастните може да имат MSCT. Морфологични промени в мозъчната тъкан, характерни за симптоматичната МЕ.\nЛабораторни изследвания. Произвежда се при съмнения за метаболитни нарушения. Включва биохимичен анализ на кръвта и урината, специфични тестове.\nКонсултации за генетика. Събирането на фамилна анамнеза, съставянето на родословно дърво ви позволява да определите наследствения характер на епилепсията, да установите вида на наследството.\nДиференциалната диагноза се провежда с неепилептичен миоклонус, отличителната черта на който е фокусната природа на миоклонуса, липсата на реакция на провокация и нормална ЕЕГ картина. Необходима е диференциация на ME с конвулсивен синдром на инфекциозна етиология, фебрилни гърчове, синдром на Lennox-Gastaut, миоклонична дисинергия на Хънт.\nПроявите на пристъпи на епилепсия могат да варират при различните пациенти. На първо място, симптомите зависят от онези области на мозъка, където се появява и разпространява патологичният разряд. В този случай знаците ще бъдат пряко свързани с функциите на засегнатите части на мозъка. Могат да се появят нарушения в движението, говорни нарушения, повишаване или понижаване на мускулния тонус, дисфункция на умствените процеси, както изолирано, така и в различни комбинации.\nТежестта и набор от симптоми също ще зависят от конкретния тип епилепсия..\nТака че при атаките на Джаксън патологичното дразнене обхваща определена област на мозъка, не се разпространява в съседни, следователно проявите се отнасят до строго определени мускулни групи. Обикновено психомоторните разстройства са краткотрайни, човек е в съзнание, но се характеризира с объркване и загуба на контакт с другите. Пациентът не е запознат с нарушените функции и отхвърля опитите да помогне. След няколко минути състоянието е напълно нормално..\nКонвулсивното потрепване или изтръпване започва с ръка, крак или подбедрица, но те могат да се разпространят в цялата половина на тялото или да преминат в голям конвулсивен припадък. В последния случай те говорят за вторично генерализирана атака.\nГолям конвулсивен припадък се състои от последователно редуващи се фази:\nПредвестници - няколко часа преди началото на атаката на пациента обхваща състояние на тревожност, характеризиращо се с увеличаване на нервната възбуда. Фокусът на патологичната активност в мозъка постепенно нараства, обхващайки всички нови отдели;\nТонични крампи - всички мускули рязко се стягат, главата се хвърля назад, пациентът пада, удря в пода, тялото му е извито в дъга и се държи в това положение. Лицето става синьо поради спиране на дишането. Фазата е кратка, около 30 секунди, рядко - до минута;\nКлонични крампи - всички мускули на тялото се свиват бързо и ритмично. Повишено слюноотделяне, което прилича на пяна от устата. Продължителност - до 5 минути, след което дишането се възстановява постепенно, цианозата изчезва от лицето;\nСтупор - във фокуса на патологичната електрическа активност започва силно инхибиране, всички мускули на пациента се отпускат, възможно е неволно изхвърляне на урина, изпражнения. Пациентът губи съзнание, рефлексите отсъстват. Фазата продължава до 30 минути;\nСлед събуждане на пациента за още 2-3 дни главоболие, слабост, двигателни нарушения могат да измъчват.\nМалките атаки са по-малко ярки. Може да се случи серия от потрепвания на лицевите мускули, рязък спад на мускулния тонус (в резултат на което човек пада) или, обратно, напрежение на всички мускули, когато пациентът замръзне в определено положение. Съзнанието се поддържа. Може би временното „отсъствие“ е отсъствие. Пациентът замръзва за няколко секунди, може да търкаля очи. След атаката той не помни какво се е случило. Незначителните припадъци често започват в предучилищна възраст..\nЕпилептичният статус е серия от пристъпи, които следват един след друг. Междувременно пациентът не възвръща съзнанието, има понижен мускулен тонус и липса на рефлекси. Неговите зеници могат да бъдат разширени, стеснени или с различни размери, пулсът или се ускорява, или трудно се усеща. Това състояние изисква незабавна медицинска помощ, тъй като се характеризира с нарастваща хипоксия на мозъка и неговия оток. Липсата на навременна медицинска намеса води до необратими последици и смърт.\nВсички епилептични припадъци имат внезапно начало и завършват спонтанно.\nВидове атаки и свързани симптоми\nИма три вида припадъци миоклонус епилепсия:\nМиоклонична. Характеризира се с мускулни потрепвания, които не могат да бъдат контролирани. Обикновено се появяват сутрин, но могат да бъдат предизвикани и от умора, изразени емоции, консумация на алкохол, излагане на звук или светлина. Наличието на припадъци може да се отбележи както в един мускул или крайник, така и в цялото тяло.\nОтсъствия. Съзнанието внезапно се изключва за кратък период от време. Причинява се от фокус в мозъка, който засяга различните му части. В това състояние човек е в ступор за няколко секунди, докато погледът му също замръзва, речта и движението престават. Въпреки кратката продължителност, отсъствията водят до сериозно нарушено съзнание.\nТонично-клонични. Цялото тяло е изложено на конвулсивно състояние. Освен това има загуба на съзнание. Не се изключва неволно уриниране или дефекация. Продължителността на атаката е няколко минути. Наблюдава се при повече от половината от пациентите и се среща като правило по време на събуждане.\nВсичко, което трябва да знаете за сънна епилепсия\nПолина Юриевна Тимофеева\nМиоклоничната епилепсия се класифицира в няколко форми:\nПри кърмачета с доброкачествено естество. Това е рядък вид заболяване. Развитието му може да продължи от няколко месеца до пет години. Засега обаче не е възможно да се определи първопричината за това. Единственото нещо, в редки случаи, може да се трансформира в младежка (непълнолетна) форма, практически не причинява сериозни усложнения и бързо преминава с правилното и навременно лечение. Може да бъде придружено от потрепване на крайници или глава, понякога тяло. Миоклонусът също може да варира по интензивност. В периода, когато човек заспи, настъпва укрепването им и по време на сън те преминават. В същото време психомоторното развитие не се уврежда по никакъв начин. Диагнозата се основава на събирането на данни от медицинската история..\nСиндромът на Drave - е тежък и се среща при 5 процента от бебетата. До момента, в който симптомите започнат да се проявяват, се отбелязва нормалното развитие на детето. Този вид припадък често провокира тежки невропсихични разстройства, понякога дори фатални.\nБолест на Unferricht-Lundborg. Смята се за по-често срещана форма. Наблюдава се в късното детство. Патологията започва да се проявява с миоклонии, които впоследствие се усложняват от отсъствия и припадъци с фокален характер. Заболяването се развива бавно. В продължение на много години интелектуалните способности на пациента остават непроменени, но след намаляване на паметта и чести депресивни състояния. Заболяването има периоди на ремисия и обостряне, което води до факта, че пациентът е принуден да прекарва цялото си време в леглото. Диагнозата се основава на клиничната картина. С навременното лечение има вероятност от забавяне на развитието на патологията, което позволява на пациента да доживее до старост.\nМиоклонична епилепсия с разкъсани влакна. Тази форма провокира развитието на анормална ДНК. В повечето случаи се наблюдава в детска и юношеска възраст, но и при възрастни. В допълнение към факта, че тази форма е придружена от тонични гърчове и миоклонус, координацията на пациента е нарушена, глухота и миопатия прогресират. Измъчените влакна могат да се видят в скелетните мускули по време на диагнозата и нивата на млечна киселина в кръвта са значително повишени..\nОбикновено протичането на заболяването може да бъде разделено на три етапа:\nЕпилептично-титаниформен - може да продължи няколко години. С напредването на болестта се отбелязва увеличение на пристъпите, придружено от болезнени спазми и повишено изпотяване. Пациентът е в съзнание. По правило на този етап няма неврологични нарушения, но пациентът може да прояви агресия, депресия или изолация.\nМиоклонично-епилептичен - често може да се влачи в продължение на много години. Броят на пристъпите намалява, появяват се пристъпи на миоклония. В началото мускулните контракции се появяват само на части от крайника, като постепенно се разпространяват в цялото тяло. Пациентът губи способността да се храни самостоятелно, да пише. По време на ходене се забелязват странични наклони..\nТерминал - води до сериозни промени на психическо ниво, което се изразява с нарушения на паметта и речта.\nТрябва да се отбележи, че последният етап може да доведе до деменция на пациента.\nПри диагноза юношеска миоклонична епилепсия лечението само с лекарства може да не е достатъчно. При такова заболяване е необходимо да се спазва определено ежедневие, особено за сън: не можете да лягате твърде късно, трябва да ставате всеки ден по едно и също време. Не забравяйте да изключите факторите на фотостимулацията в ежедневието. Колкото е възможно, трябва да се откажете от всякакви алкохолни напитки, не ги пийте дори в малки количества. Правилното хранене е важно. Ако спазвате ежедневието и избягвате неблагоприятни фактори, болестта ще се понася много по-лесно.\nПревенцията на единната миоклонична епилепсия се състои в действия, които предотвратяват развитието на епилептични припадъци при пациент.\nЗа целта се препоръчва да се извършват следните дейности:\nНавременна диагностика на наследствени заболявания и хромозомни синдроми.\nИдентификация по време на преглед на бременността на жени, които са изложени на повишен риск да имат бебе със синдром на Janz. По правило това са жени, страдащи от различни ендокринни заболявания, наркомани и т.н..\nНаблюдение на деца, родени с недостатъчно телесно тегло и други отклонения, както и разработване на стратегия за тяхното лечение.\nСоциални дейности за пациенти с ювенилна миоклонична епилепсия.\nСиндромът на Янц е доста често срещано явление в медицината, той е добре проучен, така че специалистите могат да помогнат напълно да се отървете от него за почти всички пациенти, които са се сблъскали с този проблем. Повечето хора с тази диагноза могат да водят много активен и пълноценен живот..\nМиоклонични припадъци при деца\nЛеки миоклонични припадъци при деца, както и при възрастни, често се появяват по време на сън и при заспиване. В тези случаи детето може дори да се събуди и да се уплаши. Стегнатото прилепване ще помогне да се предотврати това в ранна детска възраст. В зряла възраст можете да покриете детето с тежко одеяло или да приберете краищата му под матрака.\nВ някои случаи миоклоничните потрепвания при деца са един от признаците на развитие на епилепсия. Тя може да бъде вродена или наследствена и придобита. Много фактори могат да причинят тази патология. Момчетата са по-предразположени към нейното развитие.\nИма свързана с възрастта доброкачествена форма на идиопатична епилепсия, която се нарича юношеска миоклонична епилепсия или синдром на Янц. Такова заболяване се появява при юноши от пубертетния период, с времето минава. Различни фактори могат да провокират атака на припадъци: ярка светлина, страх, силен стрес, силен остър звук и т.н..\nПървоначалният клиничен преглед е само показателен. За правилната диагноза са необходими допълнителни лабораторни и инструментални изследвания.\nДнес електроенцефалографията (ЕЕГ) се счита за "златен стандарт" за диагностициране на това заболяване. Трябва да се отбележи, че всяко второ бебе в периода на отсъствие на атака няма промени в електроенцефалограмата.\nИдентифицирането на конкретни признаци директно по време на атака с припадък ви позволява точно да определите правилната диагноза. В трудни клинични ситуации, когато диагнозата е много трудна, са необходими няколко ЕЕГ или ежедневно монотиране на този показател.\nТакова изследване не само ви позволява да изясните правилната диагноза, но и да определите прогнозата и по-нататъшните тактики на лечение. Проучванията, които са включени в невровизуализацията, включват компютърна томография и магнитен резонанс. ЯМР ви позволява да изясните локалните области на патологичната тъкан, които задействат появата на неблагоприятни характерни симптоми при бебето.\nБебетата с епилепсия се подлагат на множество лабораторни тестове. Те включват общи клинични изследвания на кръв и урина, биохимичен кръвен тест, определяне на специфични автоантитела и съдържанието на глюкоза и лактат, както и серологични тестове.\nВ някои случаи планът за изследване включва също ултразвуково изследване на коремните органи, доплерография на съдовете на шията и мозъка, електрокардиография и други изследвания.\nКакво представлява пълната ремисия на епилепсията ?\nПълната ремисия е пълното потискане на всички припадъци и епи-активност на ЕЕГ, при отсъствие на изразени странични ефекти от прилаганото лечение, като същевременно се поддържа високо качество на живот.\nКои са термините, достатъчни да кажа, че е настъпила ремисия при епилепсия?\nОбщоприето е, че ремисията е пълно отсъствие на припадъци в рамките на 12 месеца.\nКак да постигнем ремисия при епилепсия?\nИзползвайте антиепилептични лекарства при лечение.\nЗапочваме терапия веднага след диагностициране и изясняване на формата на епилепсията според класификацията.\nПърво използваме едно антиепилептично лекарство при лечение, като избираме доза в зависимост от неговата ефективност и безопасност. Ако е неефективен, въвеждаме второто лекарство. Възможна е допълнителна политерапия. Процесът на подбор на терапията е сложен, индивидуален, но се основава на ясно разработени принципи на терапията.\nПри малък брой хора е възможно да се използват хирургични методи на лечение. Вариант за лечение на фармакоустойчиви форми на епилепсия, освен прием на лекарства, е кетогенна диета или стимулация на вагусния нерв.\nВ случаите, когато не е възможно да се постигне пълна електроклинична ремисия, постигаме максимално възможното подобрение на състоянието на пациентите. Така че условията се открояват:\n1. Непълна ремисия, когато пациентът няма припадъци, но епи-активността на ЕЕГ продължава и има промени в интелектуално-мнестичните функции (терминът „ремисия на епилептични припадъци“).\n2. Псевдоремисия - онези случаи, когато на фона на приема на антиконвулсанти, самият пациент и други не забелязват никакви атаки; но по време на необходимата диагностика (най-често видео EEG мониторинг, когато припадъци и синхронна епи-активност от EEG са ясно записани).\nТова, което наричаме възстановяване на епилепсията?\nПълна електроклинична ремисия за 5 години на фона на приема на AED и още 5 години без лечение, липсата на прогресивни промени в психичната сфера, може да се нарече възстановяване.\nСпоред материалите на конференцията за епилепсия в Красноярск, проведена през февруари 2014 г., където заедно с големи учени по епилептология са предложени такива важни понятия като „ремисия“, „псевдоремисия“ и други. Тези и други термини трябва да бъдат общоприети, така че всички лекари - невролози, епилептолози, както и лекари от други специалности и, разбира се, пациенти с епилепсия да се разбират. Това са важни етапи в развитието на епилептологията, които определят тактиката на лечение на всеки пациент. Как да се лекува епилепсия, колко дълго да се лекува епилепсия, колко често и непрекъснато да се наблюдава пациентът след прекратяване на пристъпите? Именно на тези въпроси отговаря приетата терминология. Това е първата статия за ремисия, след което ще анализираме термините „неуспех на ремисия“, „фармакорезистентност“ и други.\nМиоклоничните припадъци показват появата на ювенилна епилепсия.\nТе не траят дълго и са неволни асинхронни мускулни контракции. Най-често гърчовете се появяват сутрин след събуждане.\nМускулните контракции обикновено обхващат само ръцете и раменния пояс, но в някои случаи се простират до краката или дори цялото тяло.\nПациентите по време на атака могат да изпуснат или изхвърлят предмети, които са държали в ръцете си. Ако долните крайници участват в припадък, тийнейджърите падат.\nРядко се установява миоклоничен епилептичен статус при пациенти. Пациентът не губи съзнание. В 3-5% от случаите заболяването протича само с миоклонични припадъци.\n3 години след първата атака в огромното мнозинство от случаите се развиват тонично-клонични припадъци.\nТе започват с нарастващи миоклонични потрепвания, които се превръщат в клонично-тонични гърчове. 40% от тези пациенти имат абсцеси. Те губят съзнание за кратък период..\nПричини и прояви на патология\nЗащо се появява нощна епилепсия, не е точно известно. Но основният фактор, допринасящ за появата на конвулсивни припадъци, помислете за липсата на подходящ сън.\nЧестата липса на сън води до изчерпване на енергийните резерви на централната нервна система, нарушаване на процесите на възбуждане и инхибиране. В резултат на това в мозъчната кора се образуват епилептогенни огнища. Колкото по-дълго човек пренебрегва почивката, толкова по-голяма е вероятността от припадъци в съня.\nВъзможните причини за развитие на епилепсия през нощта също включват:\nфизическо, психическо пренапрежение;\nредовна употреба на алкохол и наркотици;\nНевъзможно е да се разбере независимо какво провокира появата на конвулсивни припадъци по време на сън. Само лекарят е в състояние да определи причината за развитието на епилепсия и да избере правилното лечение след преминаване на прегледа.\nПри нощната форма на епилепсията конвулсиите най-често се появяват през първата половина на нощта, във фазата на сън в REM (това се дължи на промяна в мозъчната дейност). Рязкото събуждане или внезапното телефонно обаждане може да провокира появата им..\nАко болестта прогресира, конвулсивни кризи се появяват във всяка фаза на съня, независимо от наличието на провокиращи фактори. Разгледайте основните видове припадъци (Таблица 1).\nТаблица 1 - Видове нощни епипроти\nРанна нощ Възникват 2 часа след като пациентът заспи\nСутрин Започнете сутрин, един час преди или след събуждане.\nсмесен Конвулсиите се появяват по време на нощна и дневна почивка\nСимптомите на нощна епилепсия на практика не се различават от клиничната картина в дневната форма на заболяването. Непосредствено преди появата на припадъка:\nспазъм на лицевите, ларингеалните мускули;\nДиференциална диагноза на конвулсивни припадъци\nСлед проявата на тези симптоми се появяват спазми в определена мускулна група. След това те се разпространяват в последователност, съответстваща на местоположението на центровете на мозъка, които контролират движенията. Дишането на пациента е нарушено, има повишено слюноотделяне. Възможно е спонтанно уриниране и движение на червата.\nКлиничните прояви на нощна епилепсия при възрастни могат да бъдат допълнени от симптоми, характерни за нарушения на съня:\nходене и говорене, докато спи.\nПо принцип епилептичният припадък продължава от 10 секунди до 5 минути. След това време човекът заспива. След като се събуди, той не си спомня какво се е случило през нощта. Епилепсията по време на сън не винаги е придружена от конвулсии. Можете да разпознаете неконвулсивни атаки по следните признаци:\nлипса на реакция на околната среда.\nУсложнения, прогнози и превенция\nПрогнозата за лечението на заболяването е умерено благоприятна, ако терапията се започне навреме. В такива случаи е възможно почти пълно елиминиране на симптомите и пристъпите до нивото на локалните нервни тикове..\nФормално можем да кажем, че в този случай епилепсията се лекува, но ако терапията се забави или се предписват грешни лекарства, средната продължителност на живота на пациента е около 20 години (въпреки че някои оцеляват до много напреднала възраст дори при тежки пристъпи).\nУсложненията на епилепсията водят до фатални резултати в такива случаи: това са пневмония, кахексия и други свързани патологии..\nДетските форми на патология са изпълнени с психични разстройства и изоставане на децата в интелектуалното развитие.\nНяма специални ефективни превантивни препоръки, които биха предотвратили развитието на болестта, но този риск може да бъде намален, ако в детска възраст можете да ограничите приема на кофеинови продукти и да ядете повече плодове и зеленчуци, които са богати на фибри.\nМиоклоничните припадъци понякога са характерни за здравите хора. Често те се наблюдават при сериозни физически натоварвания (често това може да се види при спортисти), но ако това се случи при възрастни - в основата си няма причина за притеснение.\nНо ако признаци като потрепване на очите, мускулите на лицето и ръцете се наблюдават в детството и без очевидни предпоставки - трябва да покажете детето на лекар.\nМоже би това ще ви позволи да разпознаете болестта навреме и да започнете лечението, благодарение на което патологичните усложнения ще бъдат сведени до минимум..\nЗа грешките при лечението на миоклонична епилепсия в това видео:\nАбсцес при деца\nОтсъствието при деца за първи път се появява на възраст 2-4 години, когато формирането на мозъчната дейност е завършено. В този случай припадъци могат да се появят по-късно. Пристъпите на абсцес при деца реагират добре на корекция при условие на навременна терапевтична интервенция. Пълното възстановяване в такива случаи се наблюдава при 70-80% от пациентите.\nПри децата пристъпите на епилепсия се появяват внезапно. Понякога е възможно да се идентифицира начален припадък по следните явления, които притесняват детето на фона на общото здравословно състояние:\nзвук, вкус, слухови халюцинации.\nПри децата продължителността на пристъпите на епилепсия обикновено е 2-30 секунди. Миоклоничните отсъствия са по-рядко срещани, при които спазмите намаляват мускулите на ръцете, краката, лицето или цялото тяло. Движенията могат да бъдат едностранни или асиметрични. Комбинация от миоклония на клепачите с отсъствия е много рядка. Повечето припадъци причиняват неконтролирано потрепване на мускули в устата.\nФорми за изземване\nКонвенционално миоклонусовите форми са придобили имената на доброкачествени и отрицателни. Доброкачествената миоклония не включва лечение. По правило те се наблюдават през нощта или когато човек заспи. Продължителността на атаките е кратка - до няколко минути. В съзнателно състояние настъпва миоклония на уплаха. Рязък вик, падане на всеки предмет, ярки светкавици провокират спазматични състояния. Едновременно с тахикардия и изпотяване. В резултат на атака понякога се появява хълцане. Неволните хълцания също показват хронични заболявания на стомашно-чревния тракт, интоксикация на организма.\nПароксизмалното изтръпване на мускулите на прасеца, очните тикове показват физическо натоварване. Такъв доброкачествен миоклонус е характерен за децата през първите месеци от живота, наблюдава се по време на сън, с лактация. Миоклонусът не се изключва, когато детето заспи. Възможно е да се наблюдават неволни контракции на шийните мускули, крайници и гърба. По правило до една година симптомите изчезват без специална корекция..\nПод отрицателни миоклонии се разбират епилептични припадъци. Добър пример за споменатите пристъпи при деца и възрастни е лек тремор на ръцете при удължаване. Има атака във всякакъв вид мускулна тъкан, дори и на езика.\nНе толкова отдавна японските учени откриха, че юношеската миоклонична епилепсия е свързана с такова явление като "индукция на праксис". Това е явление, което се характеризира с появата на атака по време на изпълнение на трудни задачи, свързани с участието на умствената и умствената дейност. Например, когато играете компютърни игри, със сложни изчисления или играете шах, могат да започнат миоклонични потрепвания.\nНай-често пристъпите провокират прекъсване на съня. След събуждане или по време на закуска се появява атака.\nПонякога гърчовете са причинени от употребата на алкохолни напитки. Алкохолът влияе негативно на нервната система, което моментално нарушава мозъка.\nВажен провокиращ фактор е преумората. Тя може да бъде преумора както физическа, така и психическа. Понякога родителите, опитвайки се да оградят децата от преумора, ограничават тяхната мобилност. Но този фактор може също да повлияе негативно на вероятността от припадък..\nЛипсата на сън, безсънието може да предизвика припадъци.\nКак се лекува алкохолна психоза\nЧувайки израза „маниакален синдром“, много от нас веднага си спомнят маниаците, но този термин няма пряка връзка с тях. Означава определено психологическо състояние на човек, което, макар да е отклонение от нормата, е главно безопасно за другите..\nКонсултация „Причини за агресия на деца в предучилищна възраст“


Нездравословен начин на живот - Spodeli.net\nпреди: 5 месеца, 7 дни, прочетена 619 пъти\nМъж на 23 години съм. От 4 години живея в Англия. От четири месеца съм обвързан с една рускиня на 18 години. Всичко е наред - тя готви, а понякога аз. Апартамента винаги е чист, не се караме за нищо. Но има един проблем, тя живее много нездравословно. Кафето го пие с две супени лъжици захар, тъпче се с джънк фууд, вечер ако не пие две чаши вино не ляга, пуши по половин кутия цигари на ден. Няма проблем със здравето, а телосложението им е добро. Не съм най-здравословният човек на земята, но нейното е отврат. Как да я накарам да се промени?\n1. Защо да се променя?\nОбича кафето си сладко, голяма работа. Виждала съм приятеля ми да пие захар с кафе, а не кафе със захар. За мен това си е разваляне на кафето, но на него му харесва и му слагам по 3 лъжици, когато му приготвям кафе сутрин. Всъщност е хубаво в кафето да има поне малко захар, иначе вреди на стомаха. Казвам ти информативно.\nХрани се с вредни храни, е, това е нейният организъм. Когато си на работа, а не си си приготвил обяд, понякога нямаш други опции освен ресторант за бързо хранене. И на мен ми се случва.\nВечер пие 2 чаши вино. Не е алкохолик. Съмнявам се, че две чаши я карат да залита по коридора и да се смее истерично в леглото. Бих казала, че една чаша е достатъчно да се отпуснеш за сън, но...\nЗа пушачите половин кутия не е много. Има много пушачи около себе си, повечето клонят към кутия и половина. Пушенето е вреден навик, но ако го правиш сам на терасата, вредиш на собствения си бял дроб и толкова. Нямам против пушачите, тялото си е тяхно да се спасяват.\nТя има лична хигиена, къщата ви е винаги чиста, готви, държи се добре и е здрава. А ти си недоволен, че кафето ѝ е сладко, че си взима храна навън и пие вино вечер. Можех да поговориш с нея, да ѝ кажеш, че се притесняваш за здравето ѝ, но не и да я убеждаваш, че е грешна като дявол. Това са дреболии, нейните навици не са толкова ужасни, че да ти пречат на живота.\n2. Звучи ми като начина на живот и на почти всяка средностатистическа българка.\nА в Англия магазините пращят от junk food и са главното с което си принуден да пълниш шкафа\n3. Номер 1, прочети малко за бързите въглехидрати, захарта и всекидневната консумация на алкохол и ще спреш да драскаш такива глупости. Момчето е право, не е здравословен този начин на живот, ако ще от десет кладенеца вода да докараш.\nАвторе, сега е ОК приятелката ти, защото е млада. След време ще започне да й се отразява с излишни килограми и целулит, особено ако работи затворена в офис по цял ден. Здравето е най-важното - тя го съсипва с вредни храни и алкохол, а цигарите не искам просто да ги коментирам - виждала съм как умират хора от рак и колко се мъчат и ги боли. Никой не е застрахован да не се разболее, но има малки неща с които да не увеличаваме шанса да се случи на нас - без сладко, без микровълнова, без вредни Ета, спорт. Сподели с приятелката си, че искаш да е жива и здрава още дълго време и се запишете на някакъв спорт заедно - то едното идва с другото. Като започнеш да тренираш, се научаваш и как да се храниш. Ние сме на нисковъглехидратен режим и това ни стана начин на хранене - никога не съм се чувствала по-добре.\n4. Никак, ако искаш да я променяш по-добре се гръмни или си намери друга! Тя иска ли от теб да се променяш? Едва ли. Приемаш я такава каквато е или я оставяш да намери любовта с някой, който я заслужава!\n5. Всички добре знаем кооолко са вредни захарта, цигарите алкохола, но вероятността да успееш да убедиш 18 годишен човек че с тези си навици вреди на здравето си в бъдеще и намалява шанса му за по дълъг живот ми се вижда доста трудно и дори клони към невъзможно.\nЗа мен обаче е по важно дали имаш право да променяш живота на човека до себе си. Помисли дали би ти било приятно тя да иска от теб да хапваш с нея това което тя яде и пие или да иска да палиш цигара с нея на терасата. Мислиш ли че ти заради нея би променил толкова лични неща като хранене. Как реши че ти се храниш по здравословно и ще се разболяваш по малко от нея?\nСвекъра ми е възрастен на 78 г, прибрахме го да живее в нашата къща, човека пуши от повече от 60 години по две кутиии цигари на ден и продължава, много обича да хапва сланина с праз, през зимата и му купувам гледам да има у дома за него, да не ти казвам че повече от 50 години пиеше редовно по 200 литра бъчва вино на година, което си приготвяше сам. Свекървата нито пиеше, нито пушеше, и се хранеше почти само със салати почина жената на 63 години.\n6. Момичетата на 18 по принцип като цяло не се хранят и не живеят толкова здравословно - това, което описваш е за тази възраст сравнително нормална картинка. Tези неща идват постепенно с годинките и опита. След някоя и друга годинка ще започне да усеща ефектите и да се замисля и да променя по нещо. Сега е съвсем млада, жизнена, силна - човек не мисли на тази възраст oще за такива работи, особено пък ако никога досега не е имал здравословни проблеми или проблеми с теглото.\n7. Няма изградени правилни навици, нейните родители не са си свършили работата. Сега е на 18 и не и личи но след пет годинки ще е видимо състарена с този начин на живот. И това че има хора които си живеят дълго и пушат като комин е изключение, не правило. Познавам достатъчно случаи на умрели от рак на белия дроб за да не се успокоявам с единични случаи с хепи енд. Но като цяло рускините си имат слава на мърляви жени и твоята е поредната която затвърждава това.\n8. Нянаш право да я караш да се променя, защото не си ѝ родител, а и да беше тя е вече пълнолетна.\nКато не ти харесва какъв живот води просто си намери нова приятелка. Или те е страх, че няма да кой да ти чисти и сервира?\n9. Големи глупости прочетох в коментарите. Да искаш някой да е здрав, не е идентично на това да искаш да го променяш. А и в крайна сметка какво лошо виждате в това да искаш да повлияеш положително на някого? Такива истории за пушачи са по-скоро чудо - познавам случай, който на 30г които си изкашля белия дроб преди да умре.. Не мисля, че си заслужава. Виждала съм и жалки картинки в онкологията, които дишат през тръба, но ги носят, за да пушат цигари. Просто е тъжно да ги гледаш. Няма нищо похвално в това да имаш вредни навици и да живееш и да се храниш нездравословно, че и да влизаш и да коментираш по форумите и да насяваш собствената си глупост на другите.\nАвторе, поздравления, че осъзнаваш, че не сме вечни и че е важно да живеем здравословно, за да сме здрави. Прав си, не им обръщай внимание. Съветвам те да се опиташ да повлияеш с личен пример - настоявай, че искаш само здравословна храна да се готви у вас, тренирай, но вземи и нея да идва с теб, отказвай да я целуваш след като е пушила, не ходете по заведения, в които се пуши, не й давай да пуши у вас.


ЛЕТЯЩА КУКЛА МАША: ДЕТСКИ ИГРАЧКИ ОТ ARM TOYS Ltd. на едро и дребно.\nНачало КУКЛИКукли и русалкиЛЕТЯЩА КУКЛА МАША\nЛЕТЯЩА КУКЛА МАША\nИгрите с тази летяща кукла Маша са вълнуващо изживяване дори и за родителите. Маша разперва крила в диаметър 6.5 см. и лети натам, накъдето я упътите с контролния жезъл. Не забравяйте да я придържате с дланта си или с някаква твърда повърхност, за да не падне. Куклата работи с акумулаторна батерия, за която в комплекта има включен USB кабел. Жезълът-дистанционно има говорителче, плъзгач за ускорение, музикален бутон и бутон за смяна на функцията. Работи с 3 бр. батерии AG 13, които също са включени.\nВисочина на куклата в см: 16.3.\nРазмери на жезъл в см: 4.5 x 13.\nРазмери на кутията в см.: 14 x 14 x 16.\nПодходящо за деца над 14 год.


Иглика Трифонова създава истории, които се радват на обичта на публиката и признанието на киноспециалистите в цял свят. Сюжетите на нейните творби трябва да минат през сърцето ѝ, да ги сподели с най-верните си партньори, да открие актьорите-съмишленици и да преживеят заедно раждането на всеки следващ филм. Тя е силен борец и емоционален разказвач, а през 2022 година ще бъде председател на международното жури на 26-ия София Филм Фест. Тя ще бъде и един от носителите на Наградата на София на Столичната община – заслужено отличие за нейния принос към изкуството на киното в България.\nИглика Трифонова е родена е на 17 февруари 1957 година в София. Завършва „Кино и телевизионна режисура“ във ВИТИЗ през 1982 година в класа на Георги Дюлгеров, след което започва кариерата си като режисьор на документални филми. Първите ѝ филми са „Лето господне 1990“ (1990, удостоен с първа награда на фестивала „При футура“ в Берлин), „Възможни разстояния“ (1992, с награда на фестивала на документалното кино в Молдова), „Разкази за убийства“ (1993), „Портрет на една актриса“ (1994) и „По пътя“ (1995). Тя работи и като асистент на Георги Дюлгеров и Рангел Вълчанов. През 2001 година дебютира в игралното кино като режисьор и сценарист на филма „Писмо до Америка“. Това е първата мащабна копродукция, в която България е водеща държава. Доверили се на сценария и режисурата на Иглика Трифонова, историята на „Писмо до Америка“ разказват актьорите Филип Аврамов, Ана Пападопулу и Петър Антонов. Филмът умело смесва игрално кино и документални факти – едно момче тръгва да търси стара българска песен, „за да възкреси“ най-добрия си приятел. „Писмо до Америка“ беше първият филм в новото хилядолетие, който промени реалността на боксофис класациите у нас, като влезе в официалния Топ 10 с най-гледаните филми – прецедент за български филм!\n„Писмо до Америка” е удостоен с шест награди на Фестивала на българския екрален филм „Златна роза” през 2000 година, получава Наградата на FIPRESCI на фестивала Молодист в Украйна; на екипа е връчена наградата „Дон Кихот“ на Международната федерация на киноклубовете (FICC) – Киев 2001, Голямата награда за най-добър филм – „Златна ракла“, Пловдив, 2001, Специалната награда на журито – Истанбул 2002, Голямата награда „Матадоро“ – Норделик, Холандия 2003.\nПрез 2003 година Иглика Трифонова режисира в Театър „Сълза и смях“ пиесата „Фенове“, написана от Елин Рахнев специално за Христо Гърбов и Валентин Танев. Тя продължава работата си като филмов режисьор, през 2004 година на първото издание на София Мийтингс представя, заедно с дългогодишния си творчески партньор, продуцентката Росица Вълканова, проекта за техния следващ филм „Разследване“, а след завършването му през 2006 година, на Фестивала „Златна роза“ във Варна филмът получава специалната награда на журито, наградите на критиката, за мъжка роля (за Красимир Доков) и за операторско майсторство (за Рали Ралчев). За следващия филмов проект на дуета Трифонова-Вълканова „Прокурорът, защитникът, бащата и неговият син“, представен в програмата на София Мийтингс под името „Лъжесвидетелят“ през 2008 година, награда на кинофестивала в Кан 2011 г. те печелят наградата на ScriptEast за най-добър сценарий в Централна и Източна Европа. След световната му премиера в Талин и Гьотеборг през 2015 година, именно с този филм бе открито 20-ото юбилейно издание на София Филм Фест 2016. Самата Иглика споделя пред „Дневник“, че творбата е от изключително значение за нея – „Това, че правех филм за чужда болка беше за мен тежка екзистенциална задача. Това беше моят личен трибунал.“ И допълва: „В един анализ на този филм присъства изречението, че този филм започва там, където свършват познатите неща за зверствата по време на войната в бивша Югославия. Той продължава оттам нататък. Той е за това какво става след една война – и с жертвите, и с престъпниците, и с тези, които трябва да раздадат правосъдие.“\nПремиерата на следващия филм на Иглика Трифонова „Асансьор за пациенти“ беше в програмата на 21-вия София Филм Фест 2017. Сюжетът представя историята на двама пациенти, чиято кратка среща в един болничен асансьор може да се окаже съдбоносна. Пред Dnes.bg режисьорката обръща внимание на свободата, с която работи по филма: „В „Асансьор за пациенти“ си позволих работа с актьорите в изцяло импровизационен режим. Работихме в голяма възбуда и решихме да отидем още по-далеч - всеки от актьорите вложи в ролята си нещо лично. Получи се особено, интимно вграждане в драматургията на филма. Актьорите са не само интерпретатори, а и обекти на изследване - същински герои...“ И добавя: „Когато гледам тези моменти, аз се вълнувам. Винаги ще съм дълбоко благодарна на актьорите си за това доверие и съучастие. И винаги се питам – ще открие ли публиката личните моменти? Щастлива бях да работя с известни творци като Христо Гърбов, Светлана Янчева, Бойка Велкова, Ангелина Славова, Йордан Биков и с младите актьори Слава Дойчева, Мак Маринов, Александър Бенев и Тихомир Паунов.“\n„Българите все се лашкаме между екстаза и отчаянието и трябва да си намерим средното положение. Като по-млада изпитвах жив ужас от средата, тя ме плашеше. Днес си давам сметка, че балансът е най-важен. У нас центърът, който да успокои малко нещата, винаги ни се разминава. И в киното, и в политиката. А това спокойствие ще ни донесе и самочувствие. Иначе се впускаме в някакви крайности, което прилича много повече на комплекс. Когато дълго седиш в такова разкрачено състояние, то ти се отразява и се превръща в някаква постоянна деформация. Започваме да се влюбваме в оплакването и ставаме зависими от него. А излизането от тази деформация, стъпването отново здраво на крака винаги е крайно болезнено.“\n- Иглика Трифонова пред сп. „Тема“, 2011


Терапевт лекува пациентите си със секс / moetodete.bg\nНеобичаен метод на лечение провежда сексуалният терапевт Падма Дева. Тя не посреща клиентите си в офис или кабинет, а ги води направо в хотелска стая.\nСрещата обикновено трае по два часа като през това време двамата се събличат, масажират, а понякога се стига до секс. В края на срещата доволният клиент плаща на Падма за услугата и двамата тръгват по различни пътища до следващата среща.\nМомичето не е жрица на любовта, а обучен психотерапевт, който действа като "сексуален заместител" за мъжете. Нейни клиенти са доктори, адвокати, учители и студенти. Някои от тях са женени, други не. При нея идват клиенти, страдащи от сексуални проблеми, които им пречат да поддържат пълноценна физическа връзка. /БГНЕС\nОще за: секс, сексуален контакт, терапия\nКоментари за “Терапевт лекува пациентите си със секс”