Мозъчни наслоявания - Beinsa.bg\nНай-често използвани думи в беседата: човек, съзнание, всички, може, хора, свят, божествен, себе, има, същества, казва, живот, очи, земя, чувства, дойде, чувство ,\nОбщ Окултен клас , София, 24 Март 1926г., (Сряда) 19:00ч.\nВъпросът за сините и за черните очи не е тъй повърхностен, както си го представяте. За да се пише по този въпрос, човек трябва да се справи с това, което физиогномистите пишат. Вие казвате, че хора със сини очи са умни, а тези с черни очи са горещи натури. Това не е всякога така. В България рядко се срещат хора със сини очи. Трябва да се проучват цветовете на земята. За пример, кой цвят преодолява на земята? – Зеленият. Много от цветовете действат психически, вътрешно върху човека, вследствие на което едни хора обичат повече синия цвят, други – зеления, трети – червения и т.н. Турците особено обичат червения цвят. Ако турчинът не тури червен фес и червен пояс, той не е турчин. Освен това хората в разните си възрасти обичат различни цветове. В младини те обичат едни цветове, в средна възраст – други, а в старини – обикновено тъмни, черни цветове. Често в разположението си към цветовете хората вървят по традиция, а не по убеждение. Традициите играят важна роля не само в живота на отделния човек, но и в живота на народите. За пример, у българите съществува убеждението, че младите хора не трябва да си пущат бради. Когато човек стане възрастен, от 40–50–60 години нагоре, може вече да носи брада. И тогава, като видят човек с брада, те му отдават почит и уважение като на възрастен. Англичаните и американците, напротив, не отдават никакво почитание на хора с бради и мустаци. Между тях ще срещнете човек на 70 години, дядо, но с обръснати брада и мустаци. Те се бръснат от хигиеническа гледна точка. Някои хора пък бръснат мустаците си, а остават брадата си. Други пък си остават бакенбарди.\nИ тъй, въпросът за произхода на сините и на черните очи е особено важен. Цветът на сините очи не зависи от синия цвят, но интересен е неговият произход. Какви ще бъдат очите на детето, това в голяма степен зависи от майката. Тя е художникът, който слага цветовете на детето си. Ако в бременността си майката хареса някои сини очи и постоянно мисли за тях, тя може да създаде такива сини очи на своето дете. Обаче в повечето случаи наследствеността преодолява. И затова ще видите, че очите на детето по цвят са или като тези на майката, или на бащата, или на бабата, или на дядото. И тук традициите играят важна роля. Чрез кръстосване на расите могат да се създадат сини или черни очи. Дълбоките причини за произхода на цвета на очите не се знаят. Някои казват, че хората на север имат повече сини очи, а тези на юг – черни очи. Това обстоятелство още нищо не говори за произхода на цвета на очите. Защо? – Защото има хора на юг със сини очи, както има хора на север с черни очи.\nСега ще ви дам друга тема, малко философска: „Произход на расите и на цветовете в тях“. Значи ще пишете върху въпроса кога, как и при какви условия са се появили расите. По този въпрос има писано много. Ще прочетете нещо от това, което хората са писали, а после ще кажете и своето мнение. Най-мъчното нещо за съвременните хора е да се освободят от своите стари, минали навици. В съзнанието на човека са наслоени наследствени навици, които от време на време се пробуждат. За пример, как ще си обясните следния факт: срещате един човек, когото познавате обикновено за тих, кротък, но виждате, че в даден случай той проявява нещо особено в характера си. Вие се чудите какво е станало с този човек.\nКазвам: Особените прояви в човека се дължат на известни наслоявания в неговото съзнание, които чакат само благоприятни условия, за да се проявят. Значи тези особености в характера или в темперамента на човека съществуват, но непроявени. Вземете например съмнението. То има далечен произход. Съмнението е съществувало от най-старите времена в низшите растения и животни, но и до днес се среща във всички растения и животни, както и в човека. Съмнението, страхът, гневът, омразата и ред отрицателни чувства носят началото си още от времето, когато човек е бил в животинско състояние.\nКазвам: Сега, като знаете произхода на отрицателните прояви в човека, всички вие трябва да се самонаблюдавате, да анализирате своите настроения и състояния, да не бъдете слепи нито за погрешките, нито за добродетелите си. Това значи: Нито да се подценявате, нито да се надценявате. Погрешките, които човек прави, нито са големи, нито са малки, обаче малките погрешки винаги раждат големите. Когато у човека се проявява известно чувство на гняв, без съмнение то не е само негово. Това чувство едновременно се проявява и в ред други същества, които са тясно свързани с него. Колкото повече човек се поддава на това чувство, толкова повече той се свързва с всички ония същества, които в това време преживяват същото чувство. При тези условия това чувство може да се усили толкова много, че да вземе заплашителни размери. В това време човек изгубва всякакъв разсъдък. Защо? – Защото воюва, бори се. Като се разреши тази война в негова полза, той се опомня. В резултат на този процес човек се усеща изморен, измъчен, като че е преминало някакво поражение. Това са бури в живота на хората, които имат своите добри и лоши последствия. След всичко това човек трябва дълго време да работи, за да възстанови равновесието на своя душевен живот. Сегашните условия, при които живеете всички, говорят, че вие се нуждаете от самообладание, не външно, но вътрешно самообладание, при което човек с радост и спокойствие понася всички мъчнотии и несгоди на живота. Самообладание и въздържание не е едно и също нещо. При самообладанието човек се чувства вътрешно радостен, което дава подтик на всичко възвишено и благородно в него. Тогава соковете на всички отрицателни чувства, наследени в човека от миналото, се трансформират в добри, в положителни прояви. Сега гледайте да не изпадате в друга крайност, да мислите, че човек със самообладание не може да изживее никакво отрицателно чувство или настроение. Не е така. И светията даже изпада в лоши настроения. Вие мислите, че при днешните условия човек може да се роди чист и свят. Не, чист и свят човек е онзи, който е минал през закона на самовъзпитанието. Този човек се е възпитал и в съзнанието си, и в самосъзнанието си, и в подсъзнанието си, и в свръхсъзнанието си. Той е минал през всички области на съзнанието, подвизавал се е усърдно в духовния живот, докато е научил великите закони на битието. Такъв човек вече не се блазни от външните, от преходните прояви на живота. Той разграничава същественото от несъщественото. Човек не може да постигне това нещо в един ден, нито в един месец, нито в една година, нито даже в 100 години. Това е плод на усилена, продължителна работа. Обаче това нещо може да се постигне и моментално, зависи дали човек е работил в миналото и сега е готов да събира плодовете на своите усилия. За мнозина от вас се изисква, може би, малко усилие, за да се пробуди това съзнание и да потекат Божествените сили, които действат във вас.\nСъвременните хора са дошли до една фаза, където всички трябва да работят за освобождение от своите навици. Задачата на човека в това отношение не се състои в изменение на тези навици, но в пълното освобождение от тях. За пример, всички имате опитността едновременно да ви занимават две чувства: едното неприятно, другото приятно. Обаче нещо извън тези две чувства наблюдава всичко това и се произнася. Това сте вие, който наблюдавате, преценявате и решавате. Зад всяко едно от тези две състояния пък стоят разумни същества, които работят върху вас: едни от тях ви помагат да се освободите от отрицателните чувства, а други съзнателно ви задържат в тях. И тъй, тези от вас, които са влезли в школата и работят съзнателно върху себе си, трябва отчасти, а не напълно, да се освободят от своите лоши навици. Ако искат напълно да се освободят, това значи да се откажат от сегашния си живот. Да се освободите отчасти от лошите си навици, това представлява велика наука в живота. Тази наука ще ви въведе към изучаване миналото, настоящето и бъдещето ви. Велико и красиво нещо е човек да има всякога будно съзнание, та каквито изпитания и да му дойдат, той да не се подхлъзне, да не се поддаде и чист да си остане! Паднеш ли няколко пъти в живота, ти губиш вече вяра в себе си, обезсърчаваш се и започваш да се плашиш от новите изпитания на живота. При това положение на душата човек казва: „Аз нищо не мога да направя“. Кажеш ли така, това показва, че ти се считаш като отделен индивид, а не като част от цялото. Ако човек се убеди, че е във връзка с Великото, със съзнанието на Бога, тогава в границите, в които той живее, много неща ще бъдат възможни за него.\nПри сегашното развитие на човека, както и при устройството на неговото тяло, има известни органи, които не са развити, както трябва. Например ухото на човека не е достигнало още своето съвършенство. То не може да схваща висшите трептения. Наистина, има музиканти, които могат да схващат тонове с трептения от 50–70,000 в секунда, но обикновените хора схващат тонове с трептения най-много до 32,000. Висшите трептения са недостъпни за тяхното ухо. Какъв щеше да бъде вашият живот, ако ухото ви беше тъй усъвършенствано, че можеше да схваща от 100,000–1,000,000 трептения? При такова развито ухо вие непременно щяхте да бъдете светия. Иначе щяхте да бъдете най-нещастният човек в света. Защо? – Защото такова ухо еднакво би схващало и най-хубавите, и най-лошите работи в живота.\nСтремежът на съвременните хора е да развият в себе си голяма чувствителност, за да възприемат трептенията на висшия духовен свят. Обаче като спънка за постигане на този стремеж се явява техния краен материализъм. Онези от тях, които успяват да развият в себе си голяма чувствителност, се излагат на страдания, вследствие на материализма. Когато у човека се развие голяма чувствителност, двойникът му се разширява, често излиза вън от тялото. Ето защо на всички се препоръчва самообладание и будност на съзнанието, които да пазят двойника, да не излиза вън от тялото на човека. Не се ли пазите, отвън ще ви нанасят много рани, които ще ви създават големи страдания. За пример, погледнете някой човек накриво. Тези вълни падат под ъгъл, който причинява болка върху двойника на този човек, и той става недоволен и казва: „Защо ме погледна толкова лошо?“ Когато се доближавате до човек, на когото двойникът е излязъл вън от тялото, вие трябва да бъдете много внимателни с него, за да не му причините някаква вреда. Според съвременната наука всеки ден човек минава през три състояния, които отговарят на трите вида химически съединения. Например той може да бъде в съзнанието на висшите същества или като основа, или като киселина, или като сол.\nСледователно тези разумни същества ще правят с човека различни опити. Ако те искат да знаят какви са свойствата ви като елементи, ще ви подлагат на различни анализи. Тогава вие ще изпитвате душевни болки, мъчения, страдания, но тези същества не искат да знаят за това. Те си правят научни опити и наблюдения. Те ви хващат със своите щипци, слагат ви в ретортата си и след като свършат опитите си, пущат ви на свобода. Аз не говоря за адептите на злото, но за адептите на доброто, за адептите на Бялото Братство. Понякога и ангелите правят такива опити с хората. Всеки за себе си трябва да знае като какво участва в опитите: дали като елемент, като киселина, като основа или като сол.\nМного от съвременните хора се считат за господари на земята и говорят за свободата така, като че тяхната личност е напълно неприкосновена. Вземете, за пример, как постъпват хората с животните. Има ли закони за запазване живота на животните? Хората полагат ли някакви грижи за тях? Виждате, че някой убива една птичка, но минавате и заминавате покрай него, дума не казвате. Той убива птичката, захвърля я настрана и продължава пътя си, без да го държи някой отговорен за това убийство.\nИ тъй, когато искат да ви предадат някакви качества, каквито нямате, или пък когато искат да засилят някои качества у вас, ще ви превърнат или в киселина, или в основа, или в сол. Ако искат да ви предадат по-голяма активност, ще ви превърнат в киселина; ако искат да ви направят по-пасивни, ще ви превърнат в основа; ако искат да ви направят по-морални, по-устойчиви, ще ви превърнат в сол. Морални, въздържани, устойчиви хора са тези, в които преодоляват солите. И затова Христос казва: „Вие сте солта на земята; и ако солта обезсолее, тя се изхвърля навън“. Следователно всеки елемент, в края на краищата, трябва да влезе в състава на някоя сол, да смекчи или да видоизмени свойствата си. Докато човек е в състояние на елемент, той проявява само свои лични свойства. В това отношение всяка душа представлява известен елемент на Божественото съзнание. Питам тогава: Какъв елемент представлява всеки от вас по отношение на Божественото съзнание? Вие това не знаете.\nОсвен това човек трябва да знае с какви елементи и закони работи. Ако някой човек от детинство да зряла възраст е работил със закона на Любовта, трябва ли той, като остарее, да казва, че не съществува Любов в света или че Любовта е празна работа? Казва ли така човек, това подразбира, че той нищо не е спечелил в живота си. Трябва ли ученият човек, който е посветил целият си живот на науката, да казва, че науката е празна работа? Трябва ли общественикът, политикът, който е работил 20–30 години всред обществото, да отрича ползата от своята работа? В какво се състои тогава пълнотата на живота, ако Любовта, Мъдростта и Истината са празни работи? Под Истина се разбира само това, което човек носи със себе си и в младини, и в средна възраст, и в старини, и в този, и в онзи свят, и в тази, и в онази епоха, без то да се промени, без да изгуби нещо от своя смисъл. Човекът на Истината може да претърпява външни промени само, но дълбоко в душата си остава неизменен. Външните промени пък все повече обогатяват душата му с опитности и засилват духа му. Такъв човек е винаги млад по душа, чист по сърце и крепък по дух.\nСега всички трябва да се освободите от своите стари навици, стари мисли и чувства. Старото оставя наслоявания в мозъка, от които трябва да се освободите. Като говоря за тези неща, мнозина се мислят възрастни, стари и казват: „Това не се отнася до нас. Ние сме 50–60-годишни хора, нашето се свърши вече“. Който се мисли за стар, той не може да бъде ученик. Човек трябва да се освободи от заблуждението да се мисли стар. Докато считате, че сте стари, че за нищо не ви бива, това са мисли на вашите деди и прадеди. Под думата „стар човек“ се разбира изтрит човек. Щом е изтрит, той не може да се нарече човек. Да считаш, че една дреха е изтрита, това е възможно, но да считаш човека изтрит, това е крива идея, която трябва да расте и да се развива. В този смисъл човек не може да бъде стар. Стар, древен човек е този, който е разширил съзнанието си и придобил много знания и опитности. Млад човек е този, съзнанието на когото е едва напъпило.\nТова са основни идеи, вложени от памтивека още в първоначалния език. На земята човек напъпва, но не може да узрее. За да узрее, той трябва да мине отвъд гроба, в духовния свят. Тук той навлиза във висшия свят, в будическото поле, където под влиянието на Божествената светлина завързва и узрява. След това ангелите откъсват плода, опитват го, а семето хвърлят на земята, където има условия за неговото покълване, растене, напъпване и цъфтене. Това наричаме въплътяване на човешката душа на земята във форма на човек. Значи сладостта на плода се опитва горе, а семето на плода се посажда на земята. И тъй, човек ще обикаля този кръг, ще слиза и ще се качва, докато разбере законите така, както ангелите ги разбират. Само по този начин той може да се освободи от кармическия закон. Дойде ли до това положение, човек излиза вече от фазата на дърво, което в един свят цъфти, в друг зрее, но ще бъде свободна душа. Така трябва да разбирате нещата и да се освободите от всички заблуждения, които ви спъват. Мнозина мислят, че като заминат за онзи свят, ангели ще ги вземат на ръце и ще ги занесат на небето, където ще им дадат най-големи почести и уважения. Тази идея е права само в едно отношение, а именно: вие ще влезете като растение в небето и, според разбиранията и развитието си, ще мислите, че сте много учен, много интелигентен.\nПървото нещо, което се изисква от вас като от ученици, е да развивате съзнанието, да концентрирате мисълта си, за да можете да владеете всички свои прояви, всички свои мисли и чувства. Щом е така, пазете съзнанието си будно! Съзнанието на човека се локализира в предната част на мозъка, около очите. Физиолозите и анатомистите, които изучават човешкия мозък, забелязват в предната част на мозъка тънки, едва уловими с микроскоп бели нишки, като нерви, от особена материя, от особен род. Колкото по-тънки и по-многобройни са тези нишки, толкова и съзнанието на човека е по-силно развито. У всички хора от по-нисък уровен, както и у всички животни, има такива нишки, но те са по-малко на брой и по-тънки. Когато човек работи усилено върху себе си, той развива съзнанието си, а едновременно с това се развива и тази мрежа от нервни влакна, орган на съзнанието. Веднъж човек е дошъл на земята, той трябва да работи, да прави усилия върху себе си, за да набави нужния материал, необходим за съграждане на неговите удове. Когато Христос казва: „Събирайте богатства на земята“, Той подразбира усилията, които трябва да прави човешкият дух, човешката душа, човешкият ум и човешкото сърце. Този материал, който духът, душата, умът и сърцето на човека са събрали, се препраща в невидимия свят, където същества от висша йерархия го обработват. По този начин те преустройват човешкия ум и човешкото сърце. Така, именно, ние разбираме работата на невидимия свят върху човешкия ум и върху човешкото сърце. И оттук вадим заключението: Колкото повече материал, годен за работа, изпраща човек в невидимия свят, толкова повече разумните същества ще строят в неговия мозък; колкото по-малко материал изпраща човек в невидимия свят, толкова по-малко и разумните същества ще строят. В този смисъл всеки човек все трябва да складира малко от този материал.\nНякой казва: „20 години вече как работя съзнателно“. Какво по-хубаво от това? Обаче ако ти работиш за себе си, ще имаш един резултат; ако работиш за ближния си, ще имаш друг резултат, и ако работиш за Бога, ще имаш трети резултат – зависи за кого работиш. От твоята работа на земята ще зависи колко и какъв материал ще изпратиш в невидимия свят. При съзнателната работа религиозното чувство на човека се развива и му служи като тил в живота. Тогава се хармонизират и всички останали чувства. Това хармонизиране влияе както за развиване на съзнанието, така и за обработване на ума, който става по-гъвкав, по-пластичен.\nТъй щото една от задачите на ученика е да развие Божественото в себе си. Сега всички се оплакват едни от други, сърдят се, че еди-кой си не ги приел добре. Кой може да приема добре хората? – Само Божественият човек. Божественото съзнание у човека е в състояние да ви разбере, да ви приеме в себе си и да ви помогне. Ако отидете в дома на някой човек, който е приготвил топъл обяд, той ще ви приеме добре и ще ви нагости. Отидете ли в дома на някой човек, който нищо не е приготвил за обяд, той ще повдигне раменете си и ще ви се извини, че няма ядене. Затова у всинца ви трябва да дойде Божественото съзнание. Дойде ли Божественото у човека, той ще има вече правилни отношения с хората. Божественото съзнание придава мекота на сърцето и пластичност на ума. За да придобиете мекота на сърцето си, всеки трябва да обича поне един човек. При това никога не изнасяйте пред хората недъзите на този, когото обичате. Да се занимавате с недъзите на другите хора, това значи да предизвикате ред наслоявания във вашия мозък. Тези наслоявания приличат на драскулките, които правят малките деца, преди да ходят на училище. Те драскат върху хартия и питат майка си: „Мамо, хубаво ли е това, което написах?“ – „Да, хубаво е, прилича на някаква стара азбука.“ – Никаква стара азбука не е това. Туй е азбука на човешката глупост и на човешкото неверие.\nКазвам: Всички прояви на човека трябва да бъдат стройни, хармонични и строго определени. Те трябва да се диктуват от Божественото в него, което предизвиква дълбока вътрешна радост. Това, което обединява хората, е Божественото Начало в тях. Някой казва: „Аз мога да уча и вън от школата, както и вън от дома си“. Не, вън от школата ти нищо не можеш да научиш. – „Тогава Господ ще ме научи.“ – Не говори така. Веднъж ти си дошъл на земята между хората, Бог те учи чрез майка ти, чрез баща ти, чрез сестра ти, чрез брата ти, чрез обществото, чрез народа, чрез небето, чрез бурите и ветровете и т.н. И най-после, след като научиш уроците от всички тия учители, ти ще чуеш и Божия глас. Това е Божественото, което ще заговори в тебе. Чуеш ли Божествения глас, в тебе ще стане коренна промяна. Ти ще се новородиш. Това значи роден от Бога. Казано е: „Роденият от Бога грях не прави“. Някой казва: „Бог ми проговори“. Питам: Ако Бог ти е проговорил, ти новороди ли се? – „Не съм се новородил.“ – Тогава Бог не ти е проговорил. Може да са проговорили някоя възвишена душа или някой напреднал дух, адепт, или някой малък ангел, но не и Бог. Аз бих желал Бог да проговори на всички, но както не е станало някакво коренно преобразувание с вас, не се лъжете, Бог не ви е проговорил.\nКазвате: „Еди-кой си човек не е Божествен“. – Ами ти Божествен ли си? По този въпрос може да се произнася само този, който има Божественото в себе си. Няма ли Божественото в себе си, каквото и да говори този човек, всичко това е предположение. То е все едно да срещнеш някой човек в тъмнината и да казваш, че очите му са сини или че носът му е дълъг. Каквото и да кажеш за този човек, всичко ще бъде предположения, гадания. Запалиш ли свещта, ти ще виждаш ясно. Ако човек няма светлина на съзнанието си, как може да разбира духовния свят? Сегашният ви живот е предисловие на велик, красив живот. Ще дойде ден, когато Божественото у човека ще се пробуди и той ще се новороди. За този ден всички трябва да се приготовлявате. Често се оплаквате, че хората говорят против вас. Радвайте се, когато говорят против вас. Всяка неправедна дума, казана срещу вас, е подтик за развиване на Божественото. То стои зад съзнанието на всички тези хора и чака момента, когато научите урока си, да се прояви. Пробуждането на Божественото съзнание наричаме „възкресение“. И затова, докато майка ти и баща ти говорят, радвай се; докато брат ти и сестра ти говорят, радвай се; докато приятелите ти говорят, радвай се. Това е приготовление за идване на Божественото. Дойде ли Божественото в тебе, чуеш ли гласа му, пак ще се радваш, но вече радостта ти ще бъде вечна, постоянна и всякакво обезсърчение ще изчезне.\nПо какво познавате човека, у когото Божественото не е пробудено? Той е подложен на големи промени: ту се радва, ту скърби. Станеш сутрин, скръбен си – радвай се; забелязваш в себе си, че умът ти се взима – радвай се; речеш да ходиш, усещаш краката си слаби, не те държат – радвай се. Искаш да си купиш нещо, пипаш джоба си, пет пари нямаш – пак се радвай. Радвай се на всички състояния, през които минаваш. Опитвай ги, поучавай се от тях. Те са в реда на нещата. Така постъпва разумният човек. Той разбира своите състояния и правилно ги тълкува. Той знае, че всяко нещо си има свои причини. Има случаи, когато човек не знае защо идват радостите и скърбите. За пример, някой от нашите приятели дойде при нас радостен, весел и ние се настройваме радостно. Щом си отиде той, и радостта с него заедно излиза. Значи този човек се явява само като временен носител на радостта. Това положение може да се уподоби на следното: вие сте беден човек, с няколко деца. Дойде при вас един богаташ и казва: „Аз ще подаря за децата ви 100,000 лева, да ги изпратите в странство да учат“. Вие веднага се зарадвате. След 2–3 дена той пак иде при вас и ви казва: „Ще ме извините, не мога да ви дам обещаната сума, работите ми не вървят добре“. Вие веднага се наскърбявате. Защо трябва да скърбите? Преди всичко този човек никога не е могъл да ви даде нещо. Ако някой човек днес каже, че ви обича, а утре ви изменя, този човек никога не е обичал и не може да обича. Окултният ученик трябва да има устои, да издържа на думата си. Казвам: Ако искате да работите над себе си, вие трябва да имате положителни знания. До тези знания ще се доберете, когато изучавате новата психология, физиология, анатомия и ред още науки, които, обаче, при съзнанието, което имате днес, ще предизвикат в умовете ви известно стълкновение. Вие ще кажете: „Много от фактите на новите науки не са доказани. Те са въпроси на въображението и фантазията“. Колкото и да са фантастични за вас някои факти, те могат да се докажат, но доказването им подразбира излишно изразходване на енергия. Ето защо, ако искате да ви се докажат тия факти, вие трябва да дойдете в съзнанието си на същия уровен, на който се намира и този, който ще ги доказва. В Божествения свят съществува закон за икономия на енергиите. Там не се позволява напразно харчене на свещени чувства, на Божествена енергия. Не е позволено на човека да си играе със свещените си мисли и чувства. Всяка свещена мисъл и всяко свещено чувство трябва да бъдат употребени точно на своето място. Гледате някой човек весел, радостен. Ако тази радост в него е някакво Божествено чувство, то трябва да отиде на мястото си. Отиде ли на своето място, този човек ще бъде благословен.\nПисанието казва: „Словото няма да се върне на своето място, докато не принесе плод“. След колко време трябва да принесе своя плод, не е определено. Казано е, обаче, да се пести енергията, а да се харчи времето. Харчим ли Божествената енергия напразно, с това ние си създаваме карма, страдания. Дойде ли до времето, може да се дава, колкото искаме: 100–200–300 и повече години нищо не са за нас; дойде ли до енергията, ние я теглим на везни до една стохилядна част от грама. Човек, който е изразходвал енергията си без сметка, той скоро остарява и казва: „Тежък е животът, остарях вече!“ Ние знаем как е остарял този човек. Той е изхарчил преждевременно енергията си и когато трябва да живее, той се намира вече пред фалит и затова умира. Така умират и стари, и млади. Не е въпросът човек да се самоизлъгва. Той трябва да знае как да иждивява време, а да пести енергия. Да пестиш Божествената енергия, това не подразбира, че трябва да бъдеш скъперник и да се страхуваш, но да я изразходваш на място, с широта в душата си и със съзнание, че живееш при Бога и Нему служиш. Казвате: „Ние не разбираме тези неща, не знаем как да пестим енергия и как да харчим време“. Когато съзнанието на човека не е будно, той не разбира нещата. Когато съзнанието му е будно, той всичко разбира. Представете си, че вие спите, и дойде някой до ухото ви и ви пошепва: „Давам ви 100,000 лева“, или: „Подарявам ви една къща“. Вие веднага скачате, зарадвате се и благодарите. Защо станахте веднага? – Защото разбирате смисъла на тези думи. Когато съзнанието на човека не е будно за духовни, за възвишени неща, това показва, че белите нервни влакна в предната част на мозъка му не са достатъчно развити. Ето защо всички трябва да работите за пробуждане на съзнанието си.\nСега, вие, като не разбирате този закон, вадите неправилни заключения за хората и казвате: „Този човек е духовен, а онзи не е духовен“. Има един особен цвят, по който се познава кой човек е духовно развит, и кой не, т.е. у кого е развито Божественото съзнание и у кого не е. Този цвят е важен признак за различаване на духовния от светския човек. Наблюдавайте лицата на хората, както и вашето лице, да видите как много се мени. Често вие се оглеждате в огледало и не се харесвате. Тогава съзнанието ви е будно и вие виждате неща, които в друго време не виждате. Човек сам за себе си трябва да бъде обект за изучаване. Красиво е човек да се самоизучава, защото в себе си той ще вижда отражението на космоса. От вътрешните промени, които стават в него, той ще изучава и промените във външния свят. В това се състои красотата на вътрешната наука. Само по този начин човек ще придобие вътрешно спокойствие и равновесие на духа и ще знае как Господ работи и създава световете, как работят и неговите по-напреднали братя.\nМежду съвременните хора, както и между учениците, се забелязва една черта – да критикуват. Не е лошо нещо критиката, но когато критикувате, трябва да бъдете справедливи. Да критикуваш, значи да направиш операция, абцес на човека. В такъв случай от вас се изисква да направите колкото е възможно по-малък абцес, и то на място. Видите ли, че някой човек има някъде по тялото си цирей, боднете цирея с игла, за да изтече от него всичката нечиста материя. Такава операция е позволено всеки да прави. Обаче не се позволява да оперирате здраво място. Тези операции оставете за света. Всеки може да носи по една островърха игла, с която да прави операции. Сега, като знаете какво нещо представлява критиката, пазете се да критикувате не на място.\nЩе кажете: „Какво трябва да правим, за да развиваме съзнанието си?“ Дръжте в ума си красиви и възвишени образи и старайте се да им подражавате. Ако си музикант, дръж в ума си образа на някой велик виртуоз, като идеал, към който да се стремиш. Великият музикант, великият художник ще намерите в самата природа. Всички художници и музиканти, които срещате в живота, са толкова по-велики, колкото по-вещо, по-майсторски копират природата. Вън от нея никой нищо не може да създаде. Мнозина мислят, че музикантите сами създават своите произведения. Не, те са добри възприематели. Това, което създават, те са го чули или насън, или някъде в природата. Разликата между музикантите, художниците и обикновените хора се състои в това, че музикантите имат силно развито музикално чувство, с което възприемат това, което другите не могат; художниците пък виждат такива краски, каквито обикновените хора не виждат. Художникът вижда не само цветовете ясно, но той различава добре формите, ъглите на един порок от ъглите на една добродетел. Обикновеният човек не вижда всичко това. Като дойдем до окото на светията и на ангела, те дори виждат дефектите в духовното тяло на човека.\nНие, съвременните хора, сме обекти за проучаване от разумните същества, вследствие на което не сме свободни. Каквото е положението на мравките по отношение на нас, такова е и нашето положение към възвишените, напреднали същества. За пример, ние наблюдаваме как една мравка се бори да вземе трошицата хляб от друга мравка. Ние я бутнем настрана и взимаме трошицата хляб, за която се бори, даваме я на другата. Защо правим така? – Защото намираме, че първата мравка не постъпва право. По същия начин, когато и ние не постъпваме добре, същества от разумния свят ни наблюдават, бутнат ни, като ни казват: „Не е право това, което вършите“. Ние се сепнем, погледнем наоколо, не виждаме никого и казваме: „Никой няма около нас“. Пак продължим работата си. Съществата от разумния свят пак ни бутнат. Ние се спрем, замислим се, докато най-после съзнаем, че това, което вършим, не е право.\nИ тъй, всеки трябва да създаде в себе си висок идеал, към който да се стреми. Имате ли този идеал, няма да се запитвате защо невидимият свят постъпва с вас по един или по друг начин. Когато човек прави някакъв избор, всички разумни същества се оттеглят настрана и оттам го наблюдават. Тогава той е свободен да направи избора си за доброто или за злото. Ето защо човек всякога сам носи последствията за своя избор. Разумните същества работят върху него, поучават го, съветват го, докато той още не е пристъпил към избора. Пристъпи ли към избора, те го оставят свободен, сам да решава. Значи при действията си за добро или за зло ние сме сами. Божественият закон предоставя на човека да действа свободно и в доброто, и в злото. И за едното, и за другото той сам носи последствията си. Всяка негова постъпка се отразява върху съзнанието му. Лошите постъпки предизвикват наслоявания върху мозъка, вследствие на което става помрачаване на съзнанието, губене на паметта, намаляване на способностите. За да бъде изборът ви всякога правилен, вие трябва да работите върху съзнанието си, всеки ден да го разширявате по малко.\nЛекция от Учителя, държана на 24 март 1926 г. в град София.


ЗАВРЪЩАНЕТО НА МАРСИАНЦИТЕ\nЗа онези от нас, които оцеляха, Първата марсианска война от началото на двайсети век беше катаклизъм. И все пак, за умове далеч по-велики от нашите и по-стари дори от марсианците, умове, които са наблюдавали нашия свят от студените дълбини на космоса, онзи конфликт сигурно е изглеждал нещо дребно, тривиално дори.\nКолкото по-далеч се намира един свят от Слънцето, толкова по-стар трябва да е и толкова по-студен. Земята например е по-стара от горещата и плодородна Венера, а Марс, студен и суров, е на свой ред по-стар от нашия умерен свят. Външните планети Сатурн, Уран и Нептун са наистина древни и вовеки застинали в лед и безвремие. Ала Юпитер – кралят на планетите, с маса по-голяма от всички други взети заедно, по-стар от Марс, както Марс е по-стар от Земята, и топлен от свой вътрешен огън е, и трябва да бъде, дом на най-великите умове. Вече знаем, че неговите обитатели са ни наблюдавали отдавна, наблюдавали са човечеството, марсианците и дори невинната Венера. Какво ли са си мислели за нашата война? За крехките искрици, разсичащи нощното небе, огньовете върху зелената повърхност на нашата планета, индиговочерния дим тук и там... рояците безпомощно население. Юпитерианците вероятно са наблюдавали всичко това както мълчалив бог наблюдава своите несъвършени творения, размишленията им остават непонятни за нас, а неодобрението им е бездънно.\nИ все пак, както твърди Уолтър Дженкинс, великият хроникьор на Първата война, това космическо наблюдение създава контекст, в който ние, до неотдавна венец на сътворението в собствените си грешни представи, трябва волю-неволю да продължим маловажното си съществуване. Уолтър се оказа прав. Този страховит контекст щеше да определи параметрите на Втората война и да се превърне в най-важния фактор в собствения ми живот.\nОт друга страна, аз, както и повечето хора, успявах да запазя разсъдъка си, като не мислех за това.\nИ като стана дума за наблюдението, сега, когато пристъпвам към собствените си мемоари, редно е да призная за дългата сянка, хвърляна от онзи крайъгълен роман, познат на всички като „Разказа“, историята на Първата война, написана от Уолтър, моя изтъкнат девер – ако още мога да го наричам така, след като се разведох с брат му Франк, – творба, която остави траен отпечатък в общественото подсъзнание, както би се изразил Фройд, личният терапевт на Уолтър, отпечатък толкова дълбок, че все едно го е прогорил топлинен лъч. Нека предупредя читателя от самото начало, че ако търси величието на космоса, възпято от претенциозното перо на бивш професионален журналист, значи трябва да почука на друга врата. Но ако се надява на честен и неразкрасен разказ от първа ръка, ако очаква да прочете за преживяванията на една жена, оцеляла след Първата война с марсианците и пострадала жестоко по време на Втората, то тогава аз скромно му предлагам тази история такава, каквато я видях с очите си.\nИма известна ирония във факта, че се забърках във втория конфликт много преди марсиански крак да стъпи отново на Земята. Започна се със серия от телефонни обаждания. Уолтър упорито ме търсеше от една болница във Виена. По онова време аз търпеливо градях новия си живот в Новия свят и не исках да имам нищо общо с отломките от стария. Но винаги съм страдала от изразено чувство за отговорност. Затова се отзовах.\nКаква лудница само! От самото начало историята се заплете невъобразимо.\nПървият намек за наближаващата буря ме застигна в Ню Йорк, и по-точно в „Улуърт“, където се срещнах с майор Ерик Идън (офицер от запаса) по негова молба. Твърдеше, че имал да ми предаде нещо от Уолтър Дженкинс.\nМой млад колега, Хари Кейн, настоя да ме придружи. Хари беше представител на онази порода дръзки американски журналисти, които питаят непреодолими съмнения към всичко европейско. Това важеше за много хора покрай злополучната Шлифенова война, разтърсила стария континент, но аз мисля, че Хари би бил подозрителен към европейските дела дори и без плана на германците да ударят Франция в гръб. Сигурно е искал да ми окаже морална подкрепа с присъствието си, но подозирам, че налице е било и професионално любопитство към една война, разиграла се на фона на ранната му младост.\nТака или иначе, тръгнахме заедно. Беше хладен мартенски ден през хиляда деветстотин и двайсета година. Манхатън тъкмо се бе отърсил от поредната и дай боже, последна за сезона снежна буря, но в онова конкретно утро най-голямата заплаха се оказа мръсният сняг, натрупан на преспи покрай тротоарите, готов да захапе до коляно крака на разсеяния минувач. Добре помня онази сутрин – агресивните рояци на жизнерадостно шумния трафик, електрическите рекламни табла, огряващи сивия ден, и изобщо невинния живец на една млада нация – в последните часове и минути, преди да ме забъркат отново в делата на мрачната и ранена стара Англия.\nНакрая двамата с Хари хлътнахме през вратите на „Улуърт“. Въздухът във фоайето, затоплен и ароматизиран, ме зашлеви като шамар. В онези дни американците държаха в сградите да е много топло. Разкопчах палтото си, разхлабих шала на главата си и двамата с Хари тръгнахме по излъскания под от гръцки мрамор, зацапан с разтопен сняг и мръсотия от улицата. Фоайето гъмжеше от хора. Хари, с характерната си високомерна усмивка – сигурно не ви се вярва, но намирам тази черта за привлекателна у младите мъже, – повиши глас да надвика шумотевицата:\n– Този твой майор Идън май не познава добре града.\n– Казваш го, без дори да си го виждал?\n– Ами да. Виж кое място е избрал за срещата. Един американец в Лондон би те поканил в „Сейнт Пол“ – това е катедралата с дупката в купола, нали така? А един британец в Ню Йорк... ами къде другаде, ако не тук, в най-високата града на света! – Сетне посочи. – А ето го и самия него, между другото.\nМъжът, когото сочеше, стоеше сам. Беше строен, без да е висок, и носеше дневен костюм, достатъчно скъп на вид, но и бозав в сравнение с модната шарения наоколо. Ако това беше Идън, значи младееше за трийсет и осемте си години – шест години по-възрастен от мен.\n– И смяташ, е това е Идън, защото...\n– Защото само той зяпа изкуството.\nИ наистина, мъжът гледаше съсредоточено тавана, който (наистина ли го забелязвах чак сега?) беше облицован с мозайка в римски стил. Или византийски. Е, такива си бяха американците – издигнали бяха този храм на триумфиращото богатство, но не бяха издържали на изкушението да протегнат ръка назад към далечното си европейско минало.\nХари тръгна към зазяпания в тавана мъж, като си мърмореше под нос:\n– Образ и подобие на англичанин в чужбина. Ако това е начинът му да се слее с пейзажа, нищо чудно, че марсианците са го хванали.\nИзпръхтях, за да не се разсмея на глас.\n– Млъкни – изшътках му, като подтичвах да го настигна. – Ужасен си. Този човек е герой. – Така де, Ерик Идън беше единственият жив човек, пребивавал във функциониращ марсиански цилиндър и оцелял. Заловили го бяха в началото на седма година, когато военните поради невежеството си бяха налазили първия приземил се цилиндър в Уокинг. Марсианците не го бяха убили, вероятно с идеята да го проучат на по-късен етап като представител на човешката раса, и Ерик бе съумял да избяга от кораба им без чужда помощ и да се върне в частта си с безценна информация за марсианската технология.\nГерой или не, Ерик изглеждаше доста притеснен.\n– Госпожа Дженкинс, предполагам... – каза той, когато го сгащихме.\n– Всъщност предпочитам госпожица Елфинстоун. След развода.\n– Простете. Сигурно сте ме познали от плакатите в книжарниците.\n– Нещо такова – ухили се Хари.\n– Голяма реклама правят на обиколката ни. Засега сме само двамата с Бърт Кук, но в Бостън към нас ще се присъедини и старият Скиапарели – той откри каналите, както знаете. Вече е прехвърли осемдесетте, но е в добра форма...\nПредставих му набързо Хари.\n– И двамата работим за „Поуст“.\n– Не съм чел книгата ви, сър – призна Хари. – Не е точно по моята част. Моята борба не е срещу хора от Марс, а срещу Колумбийския орден.\nЕрик го погледна смутено и аз се почувствах длъжна да поясня:\n– Колумбийският орден е голямата политическа машина на демократите в този град. Американците правят всичко в гигантски мащаби, включително корупцията. А съществата в онзи цилиндър не са били хора, Хари.\n– Както и да е – продължи преспокойно той, – самият аз имам известен опит в книжната търговия. Основно булевардна литература, понеже нямам героично минало, което да продавам.\n– И толкова по-добре за вас – тихо каза Ерик. Британците наистина обичаха да омаловажават нещата! – Госпожице Елфинстоун, Уолтър ме предупреди, че вие най-вероятно ще... че едва ли ще проявите желание да бъдете въвлечена повторно в неговите дела. И все пак многократно повтори колко е важно да получите съобщението му, важно за вас и за другите от семейството му. Изглежда е загубил връзка с близките си и именно по тази причина прибягва до толкова заобиколен начин, чрез мен, за да се свърже с вас.\n– Сериозно? – ухили се Хари. – Това не е ли доста откачено? – И завъртя пръст край слепоочието си. – Значи, този ваш Уолтър иска да говори с бившата си съпруга и единственият начин е да се свърже с човек, когото познава бегло – с цялото ми уважение, сър – и който е на другия край на света, с надеждата той да говори с бившата съпруга на брат му...\n– Такъв си е той – прекъснах го аз. Незнайно защо се чувствах длъжна да защитя Уолтър. – Има проблеми с общуването.\nЕрик кимна мрачно.\n– Още отпреди марсианците да го гонят със седмици из пущинака.\nХари, млад и самоуверен, не беше чужд на съчувствието, но явно не разбираше за какво става въпрос.\n– Откровено казано, не виждам с какво сте му длъжен, майор Идън. Четох интервюто ви за „Поуст“, в което атакувате твърдението му, че именно той знае най-много за марсианците от времето, когато те вилнееха на воля из Англия. Както изтъквате в интервюто, самият вие без съмнение сте виждали неща, за които той само е чувал.\nЕрик вдигна любезно ръка.\n– Всъщност не казах точно това. Вашият репортер е поукрасил нещата... но пък нали трябва да си продавате вестника, така че... Според мен ние ветераните трябва да се поддържаме. А и в известен смисъл Дженкинс ми направи услуга. Няма съмнение, че неговите мемоари повлияха в най-голяма степен начина, по който обществеността възприема войната с марсианците. А аз присъствам в разказа му, както знаете.\n– О, да. Книга първа, осма глава. Макар погрешно да пише, че съм изчезнал.\nИзсумтях и промърморих:\n– Този човек трябва да влезе в речниците като пример за „ненадежден свидетел“.\n– Но не е включил моите приключения в книгата си, за разлика от тези на Бърт Кук, да речем, което ми даде възможност сам да разкажа за тях, а на моите издатели позволи да рекламират творбата ми като „неразказаната история“.\n– Значи в крайна сметка всичко е бизнес? Виж, това мога да го разбера. Е, какъв е планът, майор Идън? Ще висим тук цял ден и ще зяпаме фреските?\n– Мозайки, всъщност. Извинете. Госпожице Елфинстоун, господин Дженкинс иска да разговаря по телефона. С вас, имам предвид.\n– От Виена? Презокеански разговор? Това ще е доста скъпо. Е, да, всички се вълнуваме заради новия подводен кабел, но все пак...\n– Доколкото разбирам, покрай успеха на книгата си господин Дженкинс не страда от липса на пари. Да не споменавам правата, които е продал на филмовите компании. – Погледна часовника си. – Дженкинс ще звъни в хотела, където отседнахме с Бърт, така че, ако нямате нищо против да отидем там...\n– Кой хотел?\nЕрик сякаш се смути.\nХари се изсмя на глас.\n– Самият аз бих се задоволил и с нещо по-скромно, но Бърт Кук... – побърза да обясни Идън.\n– Няма нужда да се извинявате, но... – подех аз. Погледнах го в очите и видях там нещо от себе си, нещо, което не бих могла да открия у Хари, колкото и добросърдечен да беше той. Разпознах в Ерик Идън ветеран от войната, боен другар. – Той защо иска да говорим? Възможно ли е марсианците да се върнат? И защо сега? Моментът е крайно неподходящ, нали?\nЕрик сви мълчаливо рамене, но разбираше какво имам предвид.\nНе съм астроном, но покрай Марсианската война всички бяхме понаучили нещо за танца на планетите. Марс и Земята се гонят около Слънцето като състезателни коли по писта. Земята се движи по по-късата вътрешна писта и периодично настига Марс. И точно в тези епизоди на сближаване, наречени „опозиции“ или „противостояния“ (защото, погледнати от Земята, Слънцето и Марс са в противоположни точки на небосвода), двете планети се намират най-близо една до друга. Само че орбитата на Марс е елиптична, както и земната, макар и в по-малка степен. Тоест орбитите им не са идеални окръжности и поради това отстоянието помежду им в тези периоди на максимално приближаване се мени, варира от над шейсет милиона мили до под четиресет милиона, като най-голямото приближение се нарича „перихелий“. Наблюдава се цикличност, при която най-късият перихелий настъпва веднъж на петнайсетина години – през 1894-та, после през 1909-а, след това през 1924-та...\n– До следващия перихелий има още четири години – изтъкнах аз. – Нашествието от 1907-а се състоя две години преди последното максимално сближаване на планетите. Ако изобщо дойдат пак, ще е най-рано след две години. Но ако са решили да променят стратегията си и да пристигнат тази година, значи вече са на път. Тази година опозицията се пада на двайсет и първи април...\n– А както тръбят всички вестници – вметна Хари, – включително нашият, това значи, че са излетели от Марс на двайсет и седми февруари, тоест преди две седмици.\nНов порой от мрачни наизустени факти се изля в главата ми. През 1907-а противостоянието на двете планети беше на шести юли. Първите марсиански кораби бяха кацнали на Земята три седмици и един ден преди това, а стрелбата на гигантските оръдия на Марс бе забелязана четири седмици и четири дни преди кацането.\nАла за всички ни беше ясно, че дори астрономите да са забелязали нещо нередно на Марс през последните месеци, новината не би могла да стигне до нас. След Марсианската война правителствата бяха засекретили работата на астрономите. Уж идеята беше да се предотврати нова паника като вълненията при опозициите през 1909-а, 1911-а и 1914-а, когато безпочвените страхове се отразиха пагубно на икономическия климат, без нито един марсианец да подаде глава от цилиндъра си. Сред множеството негативни последици беше и официалната забрана на любителската астрономия – в Британия притежаването на нелицензиран телескоп вече се преследваше от закона. Разбирах логиката на тази реакция, но в моите очи излишната секретност беше извор на нови страхове и чувство за несигурност.\nС други думи, не беше изключено цилиндрите вече да са в космоса, на път към нас! Защо иначе Уолтър ще ни събира по спешност? Но Уолтър си беше такъв, предпочиташе заобиколния подход. Ясно ми бе, че има още да се чудя и гадая, преди да получа директен отговор на въпросите си.\n– Е, да видим какво има да ни каже – заявих аз, мобилизирайки куража си. Хванах Ерик под ръка, Хари ми предложи своята от другата ми страна и тримата излязохме под строй от фоайето. – Все ще издържа час-два лукс в „Плаза“.\n– А аз нямам търпение да се запозная с онзи тип Кук – каза Хари. – Ако е вярно и половината от онова, което твърди, значи е голям чешит!\nЕДИН АРТИЛЕРИСТ В НЮ ЙОРК\nВзехме такси до хотела, който се намираше на пресечката на Петдесет и осма улица и Пето авеню. В случай че не знаете, централният му вход се пада срещу Гранд Арми Плаза, където има много паметници, свързани с Гражданската война. След 1922-ра към тях се присъединиха и други паметници, посветени на друг конфликт. Но по онова време площадът беше величава гледка.\nАпартаментът на Ерик оправда очакванията ми по отношение на лукса – от плюшената тапицерия на мебелите до великолепната гледка към площада отвън. На ниската стъклена масичка имаше бутилка шампанско. Радио изпълваше стаята с тенекиените синкопи на рагтайм, но апаратът не беше от онези портативни и евтини радиоприемници, известни под името „Мегафона на Марвин“, които можеха да се намерят във всеки британски дом, а едрогабаритно устройство американска направа със свой собствен шкаф от орехово дърво.\nИ на този мизансцен Албърт Кук, в халат, се бе излегнал на едно канапе и лениво разлистваше списание. Помня, че при своя пръв досег с американските хотели буквално се бях шашнала от невиждания лукс – самостоятелна баня, телефон в стаята и зърнена закуска всяка сутрин. Кук обаче явно се чувстваше в свои води.\nКук беше малко-стар от Ерик, около четиресетте. Прошарената му черна коса беше изрядно подстригана, а край устата му имаше голям белег (по-късно чух клюката, че го подчертавал с грим, за да подсили ефекта). И макар в стаята да нямаше друга следа от книгата на Ерик, освен едно опърпано от четене копие с мека корица на скрина, на централно място се кипреше плакат върху статив – снимка на Кук в окъсана униформа и с нещо като бухалка в ръка, с голям надпис: „МЕМОАРИТЕ НА ЕДИН АРТИЛЕРИСТ“.\nЕрик ни представи набързо. Кук не стана от канапето. Изсумтя нещо нечленоразделно на Хари, а мен претегли с поглед, видимо разочарован от облеклото ми – костюм с панталон, който не разкриваше нищо пикантно. Искрено се надявах отровният ми поглед да го е ужилил. След Първата война решително избягвах дрехи, които ми пречат да карам колело, не ми допадаха и разкрасените модни версии. Не, предпочитах удобството и строгия стил, наложен по времето, когато жените масово работеха във фабриките за муниции, и изобщо не ме интересуваше дали на Кук му харесва, или не.\nТой сведе отново поглед към списанието си.\n– Е, остава половин час до емблематичния телефонен разговор, а, Ерик?\nЕрик извади шампанското от кофичката – бутилката беше почти празна. Погледна смутено към мен.\n– Да поръчам още една, ако...\nДвамата с Хари побързахме да откажем.\n– Седнете, моля, нека взема палтата ви...\n– И не се притеснявайте от мен – мързеливо вметна Кук. – Ще ви се махна от главите, щом професорът се обади. Аз нямам за какво да си говоря с него. Не и откакто ми изпи пиячката в Патни, би ме на шах и си плю на петите, за да избяга от работата.\n– Всички сме чели книгата, човече. Каква работа? Онези ваши маниакални планове за тунели под земята и саботажи така и не видяха бял свят.\n– Така го разказва той. Надут свръхобразован глупак. Трябваше да го съдя.\n– Точно както ще съдите и Чарли Чаплин, предполагам.\nКук се намръщи – тази тема му беше болно място. Чаплин бе изградил успешната си кариера в киното с образа на „Малкия войник“, комичен добросърдечен артилерист със смешна униформа, който си мечтае да стане генерал, макар оръдията да избухват в несръчните му ръце сред облаци от сажди. Трябваше да си доста по-дебелокож от Албърт Кук, за да не видиш откъде Чаплин е почерпил вдъхновението си за образа. Но пък Кук, в крайна сметка, е бил обикновен шофьор.\nВ желанието си да замажа грубостта на Хари, казах първото, което ми дойде на ума:\n– Уолтър е описал всички ни в лоша светлина. Така и не успях да преглътна начина, по който представя мен на широката публика. – Никога нямаше да забравя думите, с които Уолтър бе описал как брат му помага на мен и снаха ми да се отървем от крадците по време на бягството си от марсианците. – „За втори път онзи ден девойката показала колко струва.“ Девойката! И така нататък в същия дух. Чудо е как суфражетките не ме изключиха от редиците си.\nБърт Кук не ме слушаше, оказа се. Скоро щях да науча, че това е характерно за него.\n– Трябваше да го съдя, без значение какво казваха адвокатите.\nЕрик поклати глава.\n– Не ставай глупак. Та той направи герой от теб! Макар и неволно. Виждал съм те да говориш пред публика и да разказваш как, докато тълпата бягала от марсианците, единствен ти си хукнал към тях с мисълта, че храната ще е точно там...\nПомнех онзи пасаж, разбира се. „Търсех марсианците, както врабчето търси човека.“\n– Такъв съм си аз – каза Бърт и ме погледна, сякаш се надяваше да ме впечатли. – Но не съм врабче. Мислил съм по въпроса. Сега, както и тогава. А днес, изневиделица, той иска да си поприказва с теб, видите ли. И какво толкова иска да обсъдите? Ежедневните клизми, които му прави Зигмунд Фройд, защото от седма година насам място не може да си намери? – Стори ми се, че изведнъж се напрегна. – Или желае за Марс да си говорите? Наближава поредното противостояние. Той какво... знае нещо, което останалите не знаем? Сигурно има свои специални източници на информация.\nПогледнах го право в очите.\n– Ти го презираш, защото е образован и ерудиран, и защото е слаб – според теб, – но в същото време искаш да ти довери информацията, с която разполага?\n– Ако марсианците отново са тръгнали насам, нямам ли право тъкмо аз, измежду всички хора, да знам за това? Измежду всички хора? А? – Скочи на крака, позалитна леко, грабна бутилката с шампанско за гърлото и се устреми към вратата. – Представлението започва във... в колко беше, Идън?\n– В шест. Една книжарница на Бродуей, която...\nКук се оригна шумно и ми намигна похотливо.\n– А след шоуто ще видим кое как, а? Тълпа енергични млади американки, привлечени от доказан герой като мен, мъж, който умее да оцелява. Оцеляват само най-добрите, нали така? „Както врабчето търси човека.“ Ха!\nМисля, че всички изпитахме облекчение, когато вратата се затвори след него.\nВъзцари се неловка атмосфера, докато чакахме Уолтър да се обади. Съгласихме се Ерик да ни поръча кафе, което пристигна на поднос и в компанията на щедро количество поръсени със захар курабийки.\n– Е, госпожице Елфинстоун... Джули.\n– Да, майоре, така се казвам.\n– Съкратено от Джулия? Джулиет?\n– Не е съкратено от нищо. Кръстили са ме Джули. Родена съм през осемдесет и осма, тогава Стриндберг е поставил пиесата си „Госпожица Джули“ и майка ми много я харесала.\n– Значи си била на деветнайсет, когато дойдоха марсианците. През 1907-а.\n– Достатъчно голяма бях.\n– Самият аз бях на двайсет и пет. Твърде рано ме повишиха в чин, признавам. Много от хората ми бяха по-възрастни от мен. В армията войниците следват сержантите си, а не офицерите. И толкова по-добре! Макар че в Шлифеновата война участваха и много по-млади мъже, мобилизирани основно от руснаците, но също и от германците, след като военните действия се проточиха.\nЗачудих се откъде знае това. Чувала бях слуховете за британски „съветници“ на страната на Германия в кръвопролитните сражения на изток, превърнали се в опитни полета за нови тактики и оръжия, някои от които уж се базирали на марсианска технология.\n– Добре направихме, че останахме настрана от онова. Бързо поражение с нокаут за французите. – Имитира къса поредица от боксови удари. – Бях доста добър боксьор в училище, между другото. Но после зарязах бокса...\nХари избухна в смях, после побърза да се извини.\nНакрая, за всеобщо облекчение, телефонът иззвъня.\nОставихме Ерик да говори с веригата от телефонистки, от хотелската централа до новите презокеански станции и накрая с колежките им във Виена, които, по думите на Ерик, имали „красива артикулация въпреки силния си немски акцент“. Накрая протегна слушалката към мен.\nЗа своя изненада чух не гласа на Уолтър, а на друг англичанин, глас силен и културен.\n– Госпожа Дженкинс?\n– Предпочитам госпожица Елфинстоун.\n– Аа... да. Виждам, че е отбелязано в записките на девер ви. Моля да ме извините. Глупава грешка в началото на презокеански разговор.\n– С кого разговарям? Къде е Уолтър?\n– Простете отново. Казвам се Чарлс Самюел Майерс и съм един от специалистите, които лекуват неврастенията на господин Дженкинс през последните няколко години.\nЕрик Идън направи физиономия.\n– Редниците, които се сражаваха с марсианците, го наричат топлинен удар. Или сгорещяване, ако питате Бърт. Или препотяване...\nХари за пореден път завъртя пръст край слепоочието си.\n– Джули, говориш с шарлатанин!


Какво е Toyon научете за грижата и информацията за растенията на Toyon (Декоративни градини) | Полезна информация и съвети за градинарство. Блог на професионален градинар!\nНачална » Декоративни градини » Какво е Toyon научете за грижата и информацията за растенията на Toyon\nКакво е Toyon научете за грижата и информацията за растенията на Toyon\nМного хора не са запознати с това местно растение в Калифорния и ако споменете, че засаждате играчка, някой може да ви попита „Какво е играчка?“ Тъй като устойчивите на суша растения са все по-търсени, все повече хора вероятно ще се запознаят с това растение.\nToyon е храст, който произвежда струпвания от малки бели петцветни цветя, които миришат на глог. Ако прочетете факти за играчките, ще разберете, че пеперудите обичат летните цветя. Цветята в крайна сметка отстъпват място на горски плодове, които са погълнати от голямо разнообразие от диви птици, включително кедрови восъци, пъдпъдъци, кърпички, западна синя птица, робини и подигравки. Плодовете украсяват храстите в продължение на много седмици, докато не узреят достатъчно, за да се хранят птиците.\nToyon е родом от голяма част от щата, расте в chaparral, дъбови гори и вечнозелени горски общности. Това е и официалното местно растение в Лос Анджелис - приспособимо, лесно за отглеждане и работи добре като екземплярен храст, в жив плет или като контейнерно растение. Със своите дълбоки корени и устойчивост на суша, играчката се използва и за контрол на ерозията и стабилизация на наклона.\nОбщото наименование toyon идва от хората от Ohlone, които са използвали части от храста лекарствено, за храна, а също и за орнаменти. Зелените му листа са кожести с назъбени краища, вариращи от дълги до къси и от тънки до широки. Малките цветя приличат на цветове от сливи.\nУсловия за отглеждане на Toyon\nToyon е издръжлив, устойчив на суша и универсален, расте в почти всякакъв вид почва и излагане. Въпреки това, играчката, отглеждана в сенчести места, е малко крака, тъй като се простира към най-близката слънчева светлина. Засадете играчка на пълно слънце, ако искате пълен, компактен храст.\nВеднъж установено, растението не се нуждае от вода през лятото. Внимавайте и там, където засаждате играчка, тъй като тя расте до около 15 фута височина с 15 фута ширина и може да придобие почти два пъти по-голям размер с възрастта. Не се притеснявайте твърде много, тъй като toyon толерира оформянето и подрязването.\nГрижа за растенията на Toyon\nДори в идеални условия за отглеждане на играчки, храстът расте само умерено бързо, но те почти не поддържат поддръжка. Няма да е необходимо да ги подрязвате, подхранвате или дори да ги напоявате през лятото.\nТе също са устойчиви на елени, последното растение в градината ви, за да бъде ухапано и само когато елените станат отчаяни.\nКакво е превръзка на рани от дърво, добре ли е да се сложи превръзка на рани върху дървета\nКакво е тренчкото компостиране Научете за създаването на компост в яма\nКакво е зъбен камък - можете ли да отглеждате растения за зъби в градини\nКакво е сок от дърво?\nКакво е обличане Най-доброто обличане за тревни площи и градини


Коруфлекс е най-иновативният продукт за временна защита на различни повърхности\nКоруфлекс е покритие на водна основа, което се нанася върху боядисани, небоядисани, вертикални и хоризонтални повърхности за временна защита при строителни или ремонтни дейности. Защитното фолио е перфектно за приложение върху алуминиеви, стъклени, мраморни или гранитни повърхности, керамика, повърхности с епоксидно покритие и други. Коруфлекс осигурява изключителна сигурност и защита и предпазва повърхностите от драскотини, замърсявания, изгаряне при заваряване, вода, влажност, корозия и други често срещани щети в практиката.\nКакво представлява течното защитно фолио Коруфлекс?\nТри лесни стъпки и повърхността е защитена\nКоруфлекс не трябва да се разрежда с вода или разредител. Ефикасно защитава от наранявания и замърсявания както стъкло, така и алуминиеви, стъклени, мраморни или гранитни повърхности. Нанася се с безвъздушен пистолет, валяк или четка.\nНанесете Коруфлекс със стандартен валяк с 5-милиметров косъм, който се използва за нормални бои на водна основа или с широка четка с тънък косъм. Обърнете внимание дали дебелината на нанасяне е достатъчна. Дебелината на мокрото фолио е редно да е най-малко 200 микрона. Ако е необходима защита при тежки състояния, нанесете втори слой. При приложения с въздушен пистолет, използвайте пистолет с накрайник с отвор 2,8 мм., налягане на въздуха – 4,5 бара.\nТечното защитно фолио Коруфлекс изсъхва за 30 до 120 минути, в зависимост от външната температура. При по-ниски температури времето за изсъхване може да се увеличи, тъй като продуктът е на водна основа.\nСлед приключване на всички работни процеси, Коруфлекс се отлепва от повърхността с лекота! Не се накъсва и оставя след себе си безупречно чиста повърхност, която е без отпечатъци, наранявания и замърсявания. Започнете отлепването от оформения ръб. Може да отстраните защитното фолио и с воден пистолет под налягане. Благодарение на Коруфлекс ще забравите за излишните разходи, които са свързани с почистване и привеждане на повърхността в безупречно състояние след приключване на довършителните дейности и ремонти. Премахването на течното защитно фолио може да се извършва при температури в диапазона от 8 °C до 30 °C.\nЗащо да изберете Коруфлекс?\nКоруфлекс е най-иновативният продукт за временна защита на различни повърхности. Не е запалим и корозивен. Може да се нанася върху всякакви боядисани и стъклени повърхности. Фолиото е устойчиво на различни бои. Благоприятно е за околната среда и не оказва влияние върху човешкото здраве.\nС Коруфлекс ще намалите значително както щетите при строеж и транспорт, така и разходите, свързани с ремонт и почистване. Имате възможността да закупите висококачественото течно защитно фолио само от Аксес Новело. Количеството в една опаковка е 15 килограма. Разходна норма при двойно пръскане, със средна дебелина на сухото фолио 0,35 мм. - 1 кг. покрива 4 – 5 квадратни метра. Трайността на покритието при външни условия е 12 месеца, при вътрешна употреба - 18 месеца. Препоръчително е продуктът да не се прилага при температури под 5 °C. Инструментите за пръскане трябва да бъдат напълно чисти. Изплакват се веднъж във вода. При употребата на Коруфлекс е задължително да се избягва контакт с очите. При контакт, почистете очите си с вода. Правилното съхранение на фолиото се свежда единствено до предпазване от замръзване.


Парти център "Дъга" Кърджали\nСпокойно място, предлагащо многобройни развлечения за малчуганите, както и бар за мама и тати. Разполагаме с люлки, пясъчник, надуваем замък, цяла стая с играчки и площадка за каране на кънки или колело. Гледката към реката е готина, а атмосферата е успокояваща.\nДетски кът Ловеч предлага услугите си за всякакви детски партита и забавлениял\nДетски център "Лито" Монтана\nВ комплекс Младост 1 в Монтана отвори врати детски клуб „Лито”.\nКлуба разполага със зала кафе-сладкарница, зала за парти и детски кът.\nОбстановката в клуба е съобразена с възрастовите особености на нашите клиенти. В клуба са намерили място Андерсенови герои и героите на Уолт Дисни.\nВ кафе сладкарницата родителите могат да прекарат приятни минути необезспокоявани от малчуганите, като имат видеовръзка със залата за игри.\nТук можете да намерите разнообразие от различни детски лакомства. Може да направите поръчка за торта за детско парти както в къщи така и в детската градина. Наши партньори за реализиране на вашите мечти е сладкарница „Крокантина”.\nДетски център "Ние врабчетата" Монтана\nДАН "Ние врабчетата" вгр.Монтана кани в огромното си гнездо момичета и момчета навъзраст между 4-19 години за занимание с наука, спорт и изкуство.\nНие предлагаме разнообразни забавления и атракции за децата като различни видове батути, бънджи, катерушки, водни сфери и др.\nАко много обичаш да скачаш на батут - опитай Веселия Клоун сега! Заповядай в нашата занималня и оцвети своята гипсова фигурка!\nПланина за катерене Пиратски Остров


Гергьовден - 6 май\nПубликувано от Мирилайлай на May 04 2007 08:23:36\n6 май е денят на Св. Георги - покровител на овчарите и стадата. Заедно с Великден се смята за най-големия пролетен празник, но за разлика от Великден, винаги е при хубаво време. Затова се нарича Зелен Георги (или Цветен Георги).\nПодготовката за празника започва още от предния ден. Момите берат цветя и вият венци за агнето, което ще се коли за курбан. Месят се обредните хлябове, като най-големият се нарича на Св. Георги.\nКоли се първото мъжко родило се през годината агне; прекажда се и се освещава. Коленето става пред трапезата, на която има сол, трици и трева, от които предварително се дава на агнето, за да има ситост, плодородие, здраве и живот. Събраната кръв се изсипва върху лехите, за да ражда земята повече.\nВсички се събират на обща трапеза, прекаждат я, пият, веселят се и пеят песни: "Св. Георги обикаля нивите", "Здравец за Гергьовден", "Венец за агънцата". На трапезата освен печено агнешко трябва да има пресен лук и чесън, салата, пиле, хляб и вино.\nСлед обеда се играят хора и се връзват люлки, които моми и момци не люлеят, няма да им върви през годината. Някъде момите вадят от бял котел с мълчана вода предварително оставени да пренощуват пръстени, гривни или китки и наричат коя мома за кого ще се омъжи. Другаде има обичай събличане и забраждане на булките. Всички млади булки, омъжени през тази година, излизат на мегдана с невестинските си премени. Кръстниците (или кумовете) свалят ритуално връхната им дреха и събуват обувките им. После им дават обикновени и ги забраждат с кърпа.\nПразнуват и всички именници - Георги, Герго, Гергана, Геро, Гюрга, Гето, Гецо, Гоце, Гуга....и...т.н., като посрещат гости в домовете си.\nПод християнската същност на св. Георги Победоносец се откриват древномитологични реликти; той е героят мъченик, с когото фолклорната традиция свързва езическите пролетни скотовъдни култове и мотивите на змееборството. Побеждавайки демона на злото (змей, дракон), той възстановява хармонията на битието. В това отношение Св. Георги изключително много се доближава до типа на културните митологични герои, демиурзи, които унищожават хтонични чудовища.\nВ традицията Св. Георги винаги е представен като конник, който не само побеждава змея, но и освобождава девойката, предопределена за жертва. Така е изграден и образът му в народните песни, а дори и в иконографията. Всъщност това е една метафора за победата над студа, зимата, злото и освобождаване на пролетта и растежа. Така славянските народи пренасят върху християнския светец някои от чертите на пролетните божества на плодородието, а Гергьовден става сезонна граница в скотовъдния календар.\nОбредните практики почти изцяло имат езически характер; жертвоприношението на агне (курбан) и месенето на обреден хляб, наречен за Св. Георги, са не само израз на почит, но и издават желанието на скотовъдците да заслужат покровителство над стадата си. Те са жертване на скъпото, лишаване от него, своеобразна смърт, която трябва да предизвика нов живот и изобилие. Тематиката на някои от тъжовните песни, които се изпълняват на празника, дава възможност да оценим действителната стойност на тази жертва; а поръсването на лехите с кръвта на агнето е особен вид "засяване" с плодовитост. Така жертвата става предпоставка за бъдещото раждане.\nС идеята за преход към новата скотовъдна година са и останалите обичаи, защото според нашата традиция природното и социалното трябва да са в успоредно развитие. Люлеенето, напяването на пръстените, събличането и забраждането на младите булки - това са практики със соционормативн характер. Първите две са от инициален тип и са със сватбена насоченост (продължаване на рода). Третата ярко демонстрира приемането на младите в групата на зрелите жени, върху които лежи част от семейната тежест, т.е. това е тяхната социализация.\nСвети великомъченик Георги живял през времето на римския император Диоклетиан (284-305 г.) в малоазийската област Кападокия. Той бил още дете, когато баща му пострадал за вярата си и умрял за Христовото име. След смъртта на съпруга си, майка му се преселила в Палестина, където била родена и имала голямо имение. Младият Георги — красив, снажен и мъжествен — постъпил на служба във войската. Началниците скоро забелязали добрите му качества и на 20-год. възраст той получил чин военен трибун. За показаните от него доблест и храброст Диоклетиан го удостоил с още по-висок чин и дори станал член на държавния съвет. По това време императорът не знаел каква вяра изповядва младият военачалник.\nОще бил съвсем млад, когато майка му починала и той станал наследник на голямо богатство. По това време Диоклетиан издал строги закони срещу християните. Заповядал да бъдат разрушени храмовете им, а самите те били предавани на мъчения. Като узнал това Теорги започнал да се готви за смърт. Раздал на приятели парите и скъпоценностите, а за имуществото си в Палестина наредил: да бъдат освободени робите, а имотът да бъде раздаден на бедните.\nДиоклетиан свикал управителите на източните провинции в Никомидия, за да им даде подробни указания как да постъпват с християните. Георги презрял всякакъв човешки страх и високо заявил пред събралите се: "Докога ще гоните и мъчите невинните и добродетелни люде? Исус Христос е истинският Бог. Познайте истината и се научете на благочестие или не смущавайте с вашето безумие онези, които са я познали." Всички били изумени и дълго мълчали.\nИмператорът му предложил да не погубва младостта си, да не се лишава от военната си слава и честта на високия си сан, а да принесе жертва на боговете и му обещал още по-висок сан.\nГеорги останал непреклонен: " Земното царство е нетрайно. А мене никакви земни блага няма да ме разделят от моя Бог; никакви мъки няма да разколебаят вярата ми! По-добре, ти, царю, повярвай в истинския Бог и Той ще те удостои с Царство небесно!"\nДиоклетиан не го изслушал дори и го хвърлил разгневен в тъмница. После го подложил на всякакви мъчения. Поставили краката му в клада, а на гърдите му тежък камък, привързали го гол на специално колело, под което имало гвоздеи и те раздирали тялото му. През всичкото време той не издал стон. Славел Бога и тихо се молел. После млъкнал.\n— Къде е живият Бог, Георги? Защо той не те избави от тези мъки?\nИзведнъж небето се затъмнило и бляснала светлина. мнозина чули глас: Не бой се, Георги, Аз съм с тебе! Ангел господен в образ на прекрасен юноша застанал до колелото и изцерил раните на мъченика. Всички, които били там повярвали и се убедили в силата Божия. Дори съпругата на Диоклетиан - императрица Александра поискала пред всички да изповяда вярата си.\nИмператорът обаче не се вразумил от тези прояви на Божията сила и заповядал нови мъчения за Георги. Хвърлили го в яма с негасена вар. След три дни, когато всички мислели, че от него са останали само кости видяли светия мъченик жив и здрав. Лицето му сияело с небесна радост. Извикал го Диоклетиан да го пита с какви магии спасява живота си, а Георги му отговорил дръзко:\n— Царю, надявах се, че след всичко вече не ще дръзнеш да хулиш Всемогъщия Бог, за Когото всичко е възможно и Който по чудесен начин спасява ония, които се надяват на Него. Съжалявам за твоята слепота!\nИмператорът измислил нови мъчения. Обули му нагорещени до червено обуща с гвоздеи отвътре, удряли го до кръв, били го с бич от волски жили, давали му да пие отрова. Георги понасял всичко и не преставал да убеждава изумените езичници, че Господ пази живота му и му дава сили. Когато им разказвал за Христовото учение, го накарали да им покаже как Христос може да възкреси мъртви. По молитва на светеца от пресния гроб наблизо Господ възкресил покойника.\nМнозина подкупвали стражата и посещавали мъченика, а той ги поучавал в закона Господен и ги съветвал да се откажат от идолопоклонството си. Идвали и болни и той ги изцерявал с молитвите си. Веднъж при Георги дошъл беден земеделец, на когото единият вол паднал в яма и умрял, та вече не можел да оре нивите си. Светият мъченик се съжалил над нещастника и му казал:\n— Иди си у дома, брате, волът ти е жив.\nЗемеделецът повярвал на думите му, върнал се у дома и намерил вола си жив. От тогава е останало поверието, че великомъченик Георги пази от беда стадата.\nКогато Диоклетиан изгубил надежда, че ще може да склони Георги да се отрече от Христа, заповядал да отсекат с меч главата му, а заедно с него да накажат и собствената му жена императрица Александра. По пътя към мястото на наказанието, капнала от умора, тя се подпряла на една стена и предала Богу душата си. Георги прославил Бога за блажената смърт на Александра, а на мястото на наказанието спокойно навел главата си под меча на палача и бил обезглавен.\nИкона на св. Георги от неизвестен майстор\nВ християнската иконография свети великомъченик Георги се изобразява възседнал на бял кон и с дълго копие в ръка, забито в устата на страшен змей. Това се основава на следното предание.\nНедалеч от мястото, където бил погребан Георги, близо до град Бейрут, при планината Ливан, излизал от близкото езеро страшен змей, който опустошавал цялата околност със смъртоносното си дихание. Хората не знаели как да се спасят от тази беда и понеже били езичници, поискали съвет от идолските жреци. Те им казали, че всяко семейство по ред трябва да дава по едно от децата си да бъде изядено от страшното чудовище. Като нямали друг изход, жителите приели този съвет и всеки ден довеждали нова жертва на брега на езерото. Дошъл и редът на едничката дъщеря на тамошния цар. Девойката стояла на брега и тревожно очаквала смъртта си. Ненадейно се появил светъл юноша на бял кон с копие в ръка. Това бил великомъченик Георги.\n— Добри момко, отдалечи се по-скоро, за да не загинеш заедно с мене. — После му разказала всичко.\n— Не се страхувай, момиче — казал й той. — Чрез името на истинния Бог аз ще те избавя от чудовището.\n— Не, добри войниче, не погубвай себе си. Аз съм вече обречена. Ти няма да ме спасиш, а и ти ще загинеш. Бягай!\nОт езерото се задало страшното чудовище. Храбрият Христов воин, като се прекръстил и повикал на помощ Светата Троица, се спуснал към чудовището и го поразил с копието си. След това казал на девойката да свали пояса си, да върже змея и да го повлече към града.Тя така и направила. След това всички жители на града и околността приели християнската вяра.\nЗа тази победа над чудовището и за показаното мъжество през време на мъченията свети Георги се нарича Победоносец и се счита покровител на войниците.\nк.ф.н .Томислав Дяков "Празници и вярвания на българите"\nРецепти за ястия с агнешко месо


4,20 е средната оценка на матурата по български | Вестник "ДУМА"\n29 Септември 2020вторник21:12 ч.\n4,20 е средната оценка на матурата по български\nМинистър Красимир Вълчев твърди, че не се притеснява от проверката за конфликт на интереси, която тече срещу него\nУспехът по математика от зрелостните изпити в 12 клас е спаднал, а по български език и литература (БЕЛ) се е повишил, отчете Министерството на образованието при обобщаването на резултатите от матурите, които се проведоха в необичайна обстановка след дистанционно обучение и с намален учебен материал. Около 45 000 зрелостници се явиха на различните изпити.\nДанните сочат, че средният брой точки по БЕЛ е 53,24, което е с 3% повече от миналата година, а по шестобалната система оценката е 4,20. Учениците продължават да се затрудняват с правописа, с членуването и пунктуацията. Те срещат проблеми и при създаването на резюме. От МОН отбелязват, че повече ученици са решили да решават 41 задача, която изисква създаване на аргументативен текст, но в същото време малко над 70% реално са писали по нея. Останалите са предали празен лист, преписали са основния текст или просто са писали нещо без връзка с темата. Учениците продължават да имат трудности с извличането на информация от текст и неговото разбиране.\nПо математика средният брой точки е спаднал с около два пункта в сравнение с миналата година. Намаляват и зрелостниците с максимален брой точки. Миналата година те са били 226, а сега са 124. 19 души пък не са успели да изкарат нито една точка. 4784 ученици са с поне една слаба оценка, но момиче от Софийската математическа гимназия е с 4 пълни шестици от 4 изпита.\nПо традиция най-силни са зрелостниците по БЕЛ от София, Смолян, Варна. По този предмет и тази година с най-високи оценки класацията води Немската гимназия в София с 5,70.


СТЕГНАТ СТОМАХ: ПРИЧИНИ И ЛЕЧЕНИЕ - СИНДРОМ НА РАЗДРАЗНЕНИТЕ ЧЕРВА - 2022\nУсещането за стягане в стомаха на човек обикновено е резултат от храносмилателни или хормонални проблеми. Усещането често изчезва от само себе си, но може да сигнализира и за основен здравословен проблем.\nТази статия ще разгледа потенциалните причини за стягане в стомаха, включително:\nТой също така ще обсъди симптоми, лечения и начини за предотвратяване на стягане в стомаха.\nКакво е стегнат стомах?\nСтегнатият стомах може да има много различни причини, включително запек, IBS и хранително отравяне.\nСтегнатият стомах може да се чувства различно за всеки. Може да се почувствате така, сякаш коремните мускули се свиват и създават натиск в стомаха.\nУсещането може да дойде от коремните мускули, лигавицата на стомашната стена или органите около стомаха.\nСтягащото усещане често е временен дискомфорт, причинен от диета или хормони. Това обаче може да бъде и симптом на основно състояние.\nВ повечето случаи стягащият стомах се причинява от физически фактори, като храносмилателни проблеми или хормонални промени.\nУсещането може да бъде причинено и от хроничен стрес. Техниките за намаляване на стреса, като внимателност, могат да бъдат полезни в такива случаи.\nФизическите причини за стегнат стомах включват:\nКогато изпражненията не преминат през дебелото черво достатъчно бързо, това може да предизвика стягане в стомаха. Нормалният диапазон за изхождане при възрастни е между 1 до 3 пъти на ден и 2 до 3 пъти седмично.\nпо-малко от 3 движения на червата седмично\nнеобичайно твърди, бучки или сухи изпражнения\nЗапекът обикновено се причинява от лоша диета. Може да се облекчи, като ядете храни с високо съдържание на фибри и пиете много течности.\nНарушено храносмилане възниква, когато стомашната киселина дразни лигавицата на стомаха или хранителната тръба.\nПреяждането или прекаленото хранене може да доведе до лошо храносмилане. Пушенето, някои лекарства, стресът и алкохолът също могат да отключат състоянието.\nЛошото храносмилане може да причини стягане на стомаха, заедно с:\nЛошото храносмилане често се разрешава без лечение, но домашните лекарства могат да помогнат, включително:\nизбягване на кофеин и алкохол\nизбягване на богати, мазни или пикантни храни\nподпиране на главата и раменете нагоре, когато лежите\nСтягането в стомаха може да бъде причинено от хранително отравяне.\nХранително отравяне възниква след консумация на замърсени храни. Това може да предизвика стягане в стомаха, заедно с други симптоми, като:\nВ повечето случаи хранителното отравяне може да се управлява у дома, като се почива, яде суха, небрежна храна и се поддържа хидратирана. Ако хранителното отравяне е тежко, човек трябва да се консултира с лекар.\nСиндромът на раздразнените черва е хронично състояние, засягащо храносмилателната система. Наред със стегнатия стомах, симптомите на IBS могат да включват:\nIBS обикновено се управлява с лекарства и промени в начина на живот, включително диетични корекции.\nХиатална или хиатусна херния възниква, когато част от стомаха се избута в гърдите. Може да се появи стягане в горната част на стомаха, заедно с други симптоми, включително:\nХиаталната херния обикновено не изисква лечение. Тя може да бъде адресирана с диетични промени и лекарства, като антиациди. При тежки случаи хирургичната намеса може да бъде опция.\nГастритът е често срещано състояние, което се появява, когато има възпаление на стомашната лигавица. Това може да причини стягане в горната част на стомаха.\nДруги симптоми на гастрит включват:\nчувство на необичайно пълнота след хранене\nГастритът се лекува с лекарства, включително антиациди, хистаминови блокери и инхибитори на протонната помпа.\nПредменструалният синдром често се появява в рамките на 2 седмици от менструалния период на човек. ПМС може да причини стегнат стомах и други симптоми, като например:\nСимптомите на ПМС могат да бъдат управлявани от:\nядене на малки, редовни ястия за намаляване на подуването на корема\nизбягване на солта, за да се ограничи подуването на корема\nяденето на плодове, зеленчуци и храни, богати на фибри\nЧовек може да почувства стягане в стомаха в ранните етапи на бременността. Това се причинява от разтягането на матката или матката.\nЖената трябва да потърси медицинска помощ, ако се появи и силна болка, особено през първите 20 седмици, тъй като това може да е признак на спонтанен аборт.\nПрез втория или третия триместър стягането на стомаха може да бъде причинено от контракции на труда или контракции на Бракстън-Хикс. И двата вида контракции обаче са по-чести през третия триместър.\nКонтракциите на Бракстън-Хикс могат да причинят дискомфорт, но те ще отминат. Ако контракциите не преминават и стават все по-упорити, това може да е знак, че раждането започва.\nСмяната в седнало или легнало положение или извършването на нежни дейности, като разтягане или ходене, може да облекчи стягането на стомаха по време на бременност.\nМоже да се препоръча минимизиране на стреса, за да се намали шансът за развитие на стегнат стомах.\nНай-добрите методи за предотвратяване на стегнат стомах ще варират в зависимост от причината.\nВ някои случаи може да не е възможно да се предотврати стягане в стомаха, например по време на бременност или хранително отравяне.\nВ други случаи шансовете за развитие на симптоми на стегнат стомах могат да бъдат намалени чрез:\nВ повечето случаи стегнатият стомах не изисква медицинска помощ. Това обаче може да бъде и ранен признак за по-сериозно състояние.\nАко усещането причинява значителен дискомфорт и продължава повече от няколко дни, човек трябва да потърси медицинска помощ, за да установи причината и да разбере как да управлява чувството.\nТрябва да се потърси незабавна медицинска помощ, ако заедно със стягане в стомаха се появят следните симптоми:\nИма много причини, поради които стомахът на човек може да се почувства стегнат. Обикновено е свързано с храносмилателни или хормонални фактори. Стягането на стомаха може да бъде придружено от други симптоми, които могат да бъдат леки или тежки, в зависимост от причината.\nВ повечето случаи стегнатият стомах не е причина за безпокойство. Ако обаче симптомите продължават повече от няколко дни или са тежки, може да се наложи медицинска помощ.\nnone: дерматология ухапвания и ужилвания биология - биохимия\nСъществуващото лекарство може да е отговорът на косопада\nЧревни бактерии: Как прилепите „променят парадигмата“\nОперация за намаляване на гърдите: Всичко, което трябва да знаете\nИмате проблеми със съня: Какво да знаете\nХоденето може да предотврати сърдечна недостатъчност при жени в напреднала възраст\nИзлишно претоварване: Защо вземането на решения може да бъде толкова трудно\nCopyright 2022 https://1in4mentalhealth.com Защо стомахът ми се стяга?


Начало Новини Пореден удар по джоба на българина\nНе се очакват драстични промени в цените до края на годината\nЕдва ли е останало незабелязано от някого, че напоследък цените на хранителните продукти тръгнаха отново нагоре.\nПовишението е започнало още от март, с началото на пандемията. Най-много са поскъпнали олиото, сиренето и кашкавалът, съобщава Нова тв.\nЗа Мария Георгиева вдигането на цените значи едно - лишения.\n„Ограничаваме се, аз съм пенсионерка. Зеленчуците, плодовете, сиренето и млечните продукти поскъпват. Виждам, че отиват нагоре”, казва тя.\nНай-голямо е увеличението на цената на олиото. На едро литър се продава средно за 2.50 лв., а в магазина достига 4 лв. „Есента беше много суха, имаше и сухо лято. Това рефлектира върху цената на слънчогледа”, заяви Владимир Иванов, който е председател на Държавна комисия по стоковите борси и тържищата.\nМлечните продукти също поскъпват. Спрямо същия период миналата година краве сиренето е със 70 стотинки по-скъпо. На едро килограм кашкавал струва близо 11 лв. Докато стигне до магазина цената му се вдига средно с 4 лв. Най-скъпо се продава във Велико Търново. В магазина на Красимир Кръстев цената е много по-висока от средната. Обяснява високите цени с търсене на високо качество от потребителите и малко конкуренция.\n„Нашият кашкавал се произвежда от нашите крави, а те са българско родопско говедо. Тази кравичка дава много концентрирано пълномаслено мляко. Моето мляко се продава по 10 лв., затова цената ще му е 20 или 22 лв.”, казва той.\nГрадът е на първо място и по цена на каймата. На едро килограмът струва 7.80 лв. За сравнение – в София достига 7.20 лв., а най-евтина е каймата в Добрич – 3.90 лв. за кг. В магазините се продава с поне 1.50 по-скъпо.\n„Велико Търново е един от най-скъпите градове години наред. Търговска практика е това”, коментира Кирилов.\nПандемията е белязала и продажбите на ориз. „При ориза имаме увеличение с около 30 стотинки спрямо същия период миналата година. То се дължи изцяло на COVID-кризата”, посочва Владимир Иванов. От Комисията не очакват драстични промени в цените до края на годината, нито проблеми с доставките и съветват да не се презапасяваме с храни.


Hotel Venezuela - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nВиж всички 5 места за настаняване в Vilalba.\nPlaza de Suso Gayoso, 10, Vilalba, Vilalba, Испания, 27800 - Много добро местоположение - вижте на картата\nПовече за Hotel Venezuela\nИдеален за развлечения и отдих, Hotel Venezuela се намира в Lugo City Center, който е един от районите на Луго. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nHotel Venezuela прави всичко възможно гостите да се почувстват удобно. Затова хотелът предоставя най-добрите услуги и удобства. Подбор на съоръжения от най-висока класа като 24-часова рецепция, съхраняване на багаж, екскурзии, са на разположение за Вас в хотела.\nДизайнът на хотела е съобразен с най-високите изисквания за удобство и комфорт, осигурявани от съоръжения достъпни в някои стаи като отопление, бюро, телефон, телевизор, тоалетни артикули. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. С превъзходните си удобства и отличното си местоположение Hotel Venezuela е идеално място, в което можете да се насладите на престоя си в Луго.\nОтстъпка нa Hotel Venezuela


🐕 Защо кученцата са толкова много? - 2020\nВъпреки че може да обичате кученцето, може би се чудите защо вашето кученце се удря в буря. За щастие, това е най-вероятно само активното ви биологично охлаждане на кученцето, което е трудно на работа. В редкия случай, обаче, прекомерното задъхване може да е причина за аларма. Прочетете нататък, за да научите повече.\nКученцата са склонни да имат внезапни изблици на енергия, когато се занимават с буйна игра и след това те изведнъж флопват и заспиват. Тъй като вашето кученце се движи много, сърцето му бие по-бързо и дишането му е по-бързо. Откриването на устата в този случай е нормална реакция, която позволява на кучето да получи повече кислород в кръвта му. Кученца с разбити лица, като мопс и булдог също така са склонни видимо да падат повече, защото имат по-къси муцуни.\nЕмоциите на кученцата\nВашето кученце не е задължително да се уморявате да ухажвате много. Кученцата също могат да ухажват, когато са развълнувани и с толкова много неща в живота на кученцето, не можете да ги обвинявате. Ако сте социализирали кученцето си и го отведохте в часове за кученце, той със сигурност е изложен на много вълнуващи гледки и звуци, докато открива света. Продължавайте да наблюдавате езика, който вика и придружава езика на тялото; Някои кучета също могат да ухажват, когато станат стреснати или уплашени.\nНезависимо дали вашето раздразнително кученце се задъхва поради упражнения, вълнение, стрес, страх или просто защото е горещо, задъхането ще му помогне да се охлади. Докато кучетата имат ограничена способност да се потят от лапите си, за разлика от хората, те не могат просто да се впуснат в пот, за да се охладят. Задъхването е в крайна сметка това, което позволява на кученцата да циркулират въздуха през телата си, за да могат да изпълнят кислородните нужди на своите тела и да помогнат за регулирането на вътрешната им температура.\nЗапознаването с нормалното дишане и загадряне на кученцето е добра идея, просто не трябва да сравнявате дишането на вашето кученце с това на вашето възрастни кучета; малки кучета и кученца са склонни да дишат по-бързо от по-големи, възрастни кучета. Също така, помислете, че задъхването е различно от увеличеното дишане. Ако искате да получите точен респираторен брой, не би трябвало да оценявате кучето си, когато той потъмнява, обяснява Пен Ветеринарна медицина. Имайки предвид това, считайте, че нормалната дихателна честота при кученцата е от 15 до 40 вдишвания на минута и до 200 панталони на минута, според Animal Emergency Center.\nПроблеми с кученцата\nДръжте внимателно окото на палачинката на кученцето си. Обикновено, докато вашето pup изглежда да диша удобно и езикът му е розов, задъхване е добре. Признаците на неприятностите, които придружават необичайното задъхване, често включват кашлица, хрипове, език, различен от розовия и прекомерно използващ коремните мускули, за да диша. Също така, наблюдавайте колко дълго отнема вашето кученце да престане да задъхва и да се възстанови, след като причината за задъхания изчезна.\nАко вашето кученце мърмори повече от обичайното и не можете да намерите разумно обяснение за него, добра идея е да потърсите ветеринарна помощ. Например, кученцата могат да ухажват повече, когато са ранени или боледуват, когато те имат треска или когато имат някакви респираторни проблеми. Много други здравословни проблеми могат да се проявяват и със задъхване като симптом.\nОт Адриен Фаричели\nРъководство за здравето на кучетата: Panting PuppyЗдраве за кучета: Защо моето куче се страхува?Пен ветеринарна медицина: нормални жизнени знаци и как да ги получитеЦентър за спешна помощ при животните: жизнени знаци [PDF]Уеб MD: Защо моето куче лъже?Pet MD: Защо кучетата се страхуват?Boon Docs Medicine: Как да проверите жизнените знаци на вашето кучеAnimal House Inc: Контролен списък за спешни случаи\nISIS Fighters Run Screaming от безстрашния военен куче, който защитава специалните части в Ирак\nКои породи кучета ще го направят на супербоул?\n4 страхотни начини за лечение на кученце\nЗапознайте се с BarkBox Doodler, Dave Coverly\n13 кастрирани кучета, които са тотални, без никой да им пожелае щастлив ден на бащата\n12 неща, които Доналд Тръмп може да научи от най-добрия приятел на човека\nКак да разберете, ако аквариум хоби точно за вас\nКак да използвате водни мъхове в засадения ви резервоар\nКак да използваме плаващите растения в засадения ви резервоар\nIch или White Spot Disease: Причини, симптоми и лечение\nПрисъединете се към клуба: Обществото на Източното Бета\nМоже ли Spice Sage да бъде опасно за кучетата?\nОпасностите от моето куче хранене изолация\nКак мога да кажа, ако котката ми е твърде тънка?


Д-р Хасан Адемов към управляващите: Още при първия опит да управлявате държавата ще фалирате пенсионната система | Форум 24\nД-р Хасан Адемов към управляващите: Още при първия опит да управлявате държавата ще фалирате пенсионната система\nТрябва да внимаваме много, когато се занимаваме с темата за пенсионната система. Ако твърдите, че БСП са фалирали държавата 3 пъти или колкото го казахте, притеснението ми е, че с такъв тип предложения, още при първия опит да управлявате държавата ще фалирате пенсионната система.\nТова заяви от парламентарната трибуна народният представител от ПГ на ДПС и председател на Комисията по труда, социалната и демографската политика д-р Хасан Адемов, по време на дебатите по промените на второ четене в Закона за държавното обществено осигуряване, предвиждащи увеличение на минималните пенсии за осигурителен стаж и възраст, предаде репортер на Агенция „Фокус”.\n„Нека да се върнем към философията на направеното предложение, защото то заслужава внимание. Първият въпрос, който няма отговор е – защо изравняваме размера на пенсиите на лица с различен осигурителен принос? Това е много важен въпрос”, аргументира се Хасан Адемов.\nСпоред него вторият въпрос, който заслужава внимание, е свързан със солидарността към най-бедните, а именно защо тя минава през пенсионната система, а не през системата на социалното подпомагане. „Сигурни ли сте, че тези лица, които получават минимален размер на пенсията за осигурителен стаж и възраст и на свързаните с тях други размери, примерно на инвалидните и наследствените пенсии пенсии, имат доходи само от пенсии? Тогава смятате ли, че това предложение е справедливо?”, попита Адемов.\nИван ЛАЗАРОВ ,focus-news.net\nФейсбук се готви да пуска сериали "собствено производство" Корнелия с излияния във Фейсбук, загрижена за председателството ни на ЕС


Курс за Телохранител Физическа Охрана, Бодигард, Пловдив. гр.Пловдив - Тарли\nОбяви за услуги Обяви за предлагане на услуги гр. Пловдив Курсове, уроци и обучение гр. Пловдив Други курсове и уроци гр. Пловдив Курс за Телохранител Физическа Охрана, Бодигард, Пловдив.\nКурс за Телохранител Физическа Охрана, Бодигард, Пловдив.\nУчилище INTER ALLIANCE SCHOOL - PLOVDIV Ви предлага Професионално обучение за Телохранител от 1-во до 3-то ниво.\nУчилище INTER ALLIANCE SCHOOL - PLOVDIV предлага и фирмено обучение на преференциални цени и условия!


Виж темата - BG: Demon City Shinjuku [c] - AnimeS-bg.com\nДата и час: Съб Май 30, 2020 3:04 pm\nBG: Demon City Shinjuku [c]\nЗаглавие: BG: Demon City Shinjuku [c]\nПубликувано на: Нед Дек 23, 2007 7:28 pm\nЗаглавие: Demon City Shinjuku\nКачество: DVDRip (Remastered) - 720x480\nЛинк: (data.bg) Цък\nЛинк: (Zamunda.NET) Цък\nРеби Ра сключва сделка със света на демоните, ако му дадат всемогъща сила той ще им даде света. Центърът на Токио, Шинждуку районът бива разрошен по време на битката и от тогава става известен като демонският град, обитаван от малко и избягван от всички други. Плановете на Реби Ра да отвори портите на демонският свят са почти завършени. за да предотврати катастрофата на Реби Ра, учителя Рай избира Киойа Изаой, който баща бива убит, опитвайки се да спаси света, по време на битката. Киойа, следван от Дъщерята на президента Сайяка, трябва да овладее изкуството немпо и да унищожи Реби Ра.\nЗа първи път видях рекламата на Шинджуку Градът на демоните във филма Джони Мнемоник и като си помисля беше доста впечатляващо, но сега след като го гледах видях, че това, което са показа ли е било само началната сцена. Анимето започва с добре направената бойна сцена между Бащата на Киойя, Генечиро и Реби Ра и последвалото унищожение над районът Шинджуку. Генечиро не успява да победи независиму, че пробива дупка в тялото на лошия Реби Ра, от която не излиза кръв, да в това аниме няма много кръв. Това е едно от неговите малки проекти, на Йошиаки Каладжири след Wicked City или както аз си го наричам Странен град.\nАвтор на статията: Akira_San\n10x Akira-san за превода!\nЗаглавие: Re: BG: Demon City Shinjuku [c]\nПубликувано на: Съб Ное 17, 2012 4:59 pm\nКачено в Zamunda!\nПотребители разглеждащи този форум: 0 регистрирани и 74 госта


ПОЧИСТВАЩ ГЕЛ ЗА РЪЦЕ FARMAVITA / HOPE HAND CLEANING GEL 60ML\nSALE 1 брой купи + 1брой ПОДАРЪК\nГел за почистване на ръцете, незабавен дезинфектант без изплакване.\nКатегория: Farmavita Производител: Farmavita SKU:\n1 брой купи + 1брой ПОДАРЪК\nИдеален за дезинфекция на ръцете, когато няма сапун и вода. С алое и глицерин. Оставя ръцете меки и хидратирани.\nЧисти дезинфекцирани ръце. Формулата съдържа + 60% Алкохол\n(% тегло алкохол> 60% w, % от обема алкохол >65% vol).\nПочиства старателно кожата на ръцете за секунди.\nАбсорбира се веднага. Не омазнява.\nНе изсушава кожата. С глицерин и алое. Оставя ръцете меки и хидратирани.\nОставя ръцете приятно свежи и ароматни.\nЕко опаковка: алуминий и хартия.\nСЪСТАВ: Alcohol denat., Aqua (Water), Glycerin, Carbomer, Aminomethyl propanol, Parfum (Fragrance), Propylene glycol, Aloe barbadensis leaf extract, Hexyl cinnamal, Linalool, Butylphenyl methylpropional,Limonene\nНачин на употреба: Нанесете малко количество продукт директно върху ръцете, втрийте, докато се абсорбира напълно. Не изплаквайте ръцете\nhope hand cleaning\nШАМПОАН ЗА РУСА КОСА 250ml + ОЦВЕТЯВАЩА МАСКА ЗА КОСА 250ml + ПОДАРЪК\nШАМПОАН ЗА РУСА КОСА AMETHYSTE SILVER SHAMPOO 250ml Шампоан за неутрализиране на жълтите тонове при изрусена или ...\n33,12 лв.36,80 лв.\nSALE1 брой купи + 1брой ПОДАРЪК\nИдеален за дезинфекция на ръцете, когато няма сапун и вода. С алое и глицерин. Оставя ръцете меки ...


Български преводи - Български преводи на програми - kaldata.com - Форуми\nБългарски преводи на програми - bg-software.hit.bg.\nПреводите не са професионални и не претендират за такива. На който не му харесват, да не ги използва\nДано поне на някой да са полезни. :bye:\nРедактирано 26 септември 2005 от Sisyphos (преглед на промените)\nОчаквах да видя далеч по-голям архив!\nАрхива е само на преводите, които аз съм правил.\nВярно, не са много но такива са ми възможностите. Не гоня бройка, това ми е хоби.\nБраво, пожелавам ти успех.\nЧудя се кога някой ще направи сайт за събиране на БГ преводи, така че всичко да е на едно място. Ако има такъв нека да го каже.\nИначе браво на теб - за един човек си е напълно нормална бройка, а и знам как се прави превод (превеждах преди време JV power tools) и е ужасно досадна работа .\nРеших да направя bgsoft.bul.to страница за български преводи изобщо, а не само на програмите, които аз съм превеждал. Към превода на всяка програма ще бъде вписвано името на автора и e-mail-а му (ако някой иска да е анонимен - няма проблеми!).\nИ така, ако някой иска да му включа превода в сайта - да ми пише на e-mail или ICQ (има ги писани и в профила ми, и в сайта).\nP.S. Обнових сайта, промених дизайна и изчистих HTML-то на страниците, че FrontPage-а беше нахакал сума ти ненужен код. Надявам се новият вид да ви допада, ако не друго, то поне вече не е шаблон.\nБългарски преводи на програми - bgsoft.bul.to.\nзащо не мога да се конектна към сайта ти?\nНезнам дали е тука мястото ама дали някой може да се опита да преведе Jet Audio.....гледам тук: http://www.cowonamerica.com/download/jetaudio_lpack.html има доста преводи на други езици.Ако не става здраве да е,но програмката е хубава и заслужава да има превод и на нашия език.Предварително благодаря!!!! :bye: :bye: :bye: :bye:\nАко някой има желание, нека преведе Opera 8.50 - първата безплатна версия. Смятам че по този начин Opera ще настъпи по-добре в България, което никак не е лошо.\nДоколкото зная, Opera има български превод - виж тук.\nИзвинявам се,ако се отклонявам,но линка който си дал нещо не ми се отваря.Ако можеш да дадеш друг или да ме насочиш към някой,където има превод на Математика 5.2 ще ти бъда много благодарен.\nСмени си доставчика!\nЗащо немога да отворя този сайт, който си направил?