5 въпроса, които ще ни помогнат да издържаме на емоционални бури - Rhythms Media.ink\n5 въпроса, които ще ни помогнат да издържаме на емоционални бури\nтекст: Rhythms Media.ink / 15.09.2020\nОпитът да се отървем от емоционалния си стрес може да ни хвърли в „когнитивен шок“, който превръща умовете ни в объркване. Езра Байда задава пет прости въпроса, за да ни помогне да избегнем това.\nАмерикански дзен активист, автор и дзен учител, учител в Дзен центъра в Сан Диего (в челните редици на движението за представяне на основните истини на будизма без традиционна терминология):\nПо време на скорошно пътуване до Затвор Алкатраз Имах вълнуващо преживяване - вървях по коридорите, стоях в килиите и се опитвах да си представя какво е да си затворен в тези стени. Преди да бъде затворен като действащ затвор, Алкатраз беше уникален с това, че всички затворници бяха изолирани в изолация. Чух историята на затворник, който беше настанен в единична килия, тъмна като нощ като наказание. Той скъса копчето от ризата си и го хвърли във въздуха. След това той се изправи на колене и я потърси, а след това я хвърли отново - само и само да не полудее в тъмното.\nМоже да изглежда, че този пример няма нищо общо с нас, но истината е, че всеки от нас има свои собствени начини за избягване на тъмнината и стратегията за хвърляне на бутон. Може да изглеждат по-умни и по-продуктивни, но все пак се опитват да избегнат проблемите си.\nИзглежда, че желанието да се избегне неприятното е дълбоко вкоренено в човешката психика. В крайна сметка, когато изглежда, че губим контрол над живота, ние естествено искаме да потърсим утеха и облекчение. Но усещането, че животът е извън контрол не е ново. Както Буда каза преди повече от 2500 години, винаги ще трябва да се справяме с факта, че животът е неразривно свързан с дискомфорта и разочарованието. Винаги ще имаме много проблеми - притеснения за финансова сигурност, трудности във връзките, страхове за здравето им, желание за успех и признание и безпокойство, че всичко ще се обърка и т.н. И може би най-големият проблем е, че всъщност изобщо не искаме да имаме проблеми. Ето защо сегашният ни живот изглежда пълен със стрес.\nМного хора започват практиката на медитация с очакването, че това ще им донесе мир и облекчение от душевни страдания. Разбира се, до известна степен медитацията може да даде това. Но когато сме затънали в емоционален стрес, ще имаме късмет, ако изобщо можем да помислим за този инструмент. Дори и да не бихме могли да забравим за медитацията, самият факт, че просто седим и следваме дъха си, без да се занимаваме директно с проблемите си, едва ли ще донесе дълбок и траен мир. Проблемите ще останат.\nПонякога, когато емоциите са извънредно силни, когато сме обхванати от много неудобни чувства на загуба на почва под краката и пълна безпомощност, в такива моменти е особено трудно да си спомним какво знаем.\nТова е добра причина. Когато сме в състояние на стрес, „новият“ или когнитивният мозък има тенденция да престава да изпълнява функциите си. Това явление се нарича „когнитивен шок“ и деактивира основната способност на когнитивния ум да функционира. Когато мислещият мозък е в творчески отпуск, ние просто не можем да мислим ясно. По време на когнитивния шок "Древен" мозъкотговорен за оцеляването и защитата. В този момент има вероятност да атакуваме, да избягаме или да изтръпнем, но нито едно от тези поведения не насърчава осъзнаването. Отново, когато сме в състояние на когнитивен шок, ще имаме голям късмет, ако успеем да си спомним поне желанието си да се събудим.\nКогато яснотата е засенчена от тъмната бълбукаща енергия на емоционална болка, е полезно да имаме няколко кратки напомняния, които ще ни върнат към реалността.\nТози въпрос: Какво ни помага да се събудим? Отговорът на този изчерпателен въпрос могат да бъдат разделени на пет много прости, конкретни и малки въпроси, всеки от които ще ни помогне да намерим път за яснота.\nИ така, ето 5 въпроса, които ще ни помогнат да се събудим\n1 Какво се случва в момента?\nТози въпрос изисква честно признаване на реалната ситуация. Но за това трябва да можем да видим разликата между нашата интерпретация на случващото се и реалните факти от ситуацията.\nНапример, когато изпитваме паника поради загуба на работа или защото всичките ни спестявания са изчезнали за една нощ, е лесно да бъдем толкова уловени в страховете си, че губим всякакво чувство за перспектива. Но какво всъщност се случва в момента? Не е ли вярно, че обикновено страдаме много повече от нашите мании за заплахата от бездомност и глад, отколкото от реален изпитвате глад и губите покрива над главата си? Способността да виждаме ясно нашите мисли, в автентичността на които вярваме и които често се основават на негативни възприятия за бъдещето, ни позволява да се върнем към обективната реалност на случващото се.\nДруг пример: когато попаднем във водовъртеж на емоционален стрес, почти винаги добавяме мисълта „нещо не е наред“, нещо не е наред като цяло или, по-вероятно, не е наред във връзка с друг човек или със себе си. Освен това почти винаги ще мислим как да избягаме от стреса - да се опитаме да коригираме ситуацията, да намерим виновника или да анализираме ситуацията. Накратко, ефективната работа с нашите емоционални проблеми изисква първо да видим ясно не само какво наистина се случва, но и какво вкарваме в ситуацията чрез заобикалящите ни решения, планове за бягство и преценки.\nКолко от проблемите ни възникват от историите, които измисляме? Изоставянето на нашата сюжетна линия е от решаващо значение за разбирането на това, което всъщност се случва в момента. Трябва да видим цялата история такава, каквато е в действителност. Трябва да спрем постоянно да повтаряме нашата версия на историята в съзнанието си и да се съмняваме в тяхната истина. В края на краищата единственото нещо, което тези мисли правят, е да подкрепят и укрепят нашите болезнени преживявания. Това е особено вярно, когато се оправдаваме и обвиняваме. Задачата на първия практически въпрос е "Какво се случва в момента?" - може да ни помогне да излезем от отровния порочен кръг на нашите истории.\n2 Мога ли да видя това като свой начин?\nАко не си зададем този важен въпрос, едва ли ще си спомним, че проблемът ни е възможност за пробуждане. За нас е важно да разберем, че тежкото ни положение е точно това, с което трябва да работим, за да станем свободни.\nНапример, човекът, който ни дразни най-много, се превръща в огледало. Можете да наречете този човек „досаден Буда“ - отражение на точно това, в което сме затънали. В края на краищата раздразнението е това, което внасяме в дадена ситуация.\nИзключително важно е да научим, че трудните ситуации и чувства не са пречки, които трябва да се избягват. По-скоро тези трудности са самият път. Това е възможност да се измъкнем от нашия малък защитен свят; това е нашата възможност да се пробудим за по-автентичен начин на живот. Важността на тази точка е трудно да се надцени.\nМоже би сте чували тази идея и преди, че нашите трудности са нашият начин. Но е много по-лесно да разберем това интелектуално, отколкото да го запомним, когато сме сред хаоса на живота. Защо? Защото ние инстинктивно искаме да живеем без проблеми. Затова обикновено продължаваме да търсим комфорт и сигурност, докато в един момент (ако имаме късмет) няма да бъдем достатъчно разочаровани от ударите на съдбата. На този етап можем да разберем, че нашите стратегии, каквито и да са те (например: повече контрол, повече усилия, избягвайте, обвинявайте другите) никога няма да ни даде качеството на живот, което всички искаме. В този момент, когато фрустрациите на живота станат наш учител, ние можем да започнем да използваме трудностите си като начин да се пробудим.\nАко си спомним важността на това, можем да направим голяма стъпка на практика - можем да отворим болката си и да я приветстваме. Тъй като ще разберем, че докато продължаваме да се противопоставяме на нашия опит, ще вървим в омагьосан кръг.\n3 В каква идея вярвам най-много?\nТрябва да знаем къде сме затънали в нашата радар-подобен вярвания. И ние трябва да знаем как да работим с тях. Отново процесът започва с въпроса: "В коя от мислите си вярвам най-много?" Ако обаче отговорът не дойде, пуснете въпроса и се върнете към физическите си преживявания, вместо да се опитвате да намерите интелигентно решение. След това, след известно време, си задайте този въпрос отново. Рано или късно, ако упорствате, отговорът ще дойде сам, понякога под формата на прозрение.\nНапример, вашата повърхностна мисъл може да бъде: "Невъзможно е да се приеме." В тази мисъл има защитен глас на гняв и разочарование. Но когато изследваме по-задълбочено, можем да направим голямо откритие - да открием мисълта „Не мога да направя това“, за която се придържахме с всички сили. Тогава, когато се опознаем по-добре, можем да преминем към ново качествено ниво на разбиране. Не сме ли срещали тази идея много пъти преди? Точно в този момент започваме постепенно да демонтираме крепостта, построена от нашите дълбоко вкоренени негативни възприятия за себе си. Но за да стигнем до това място, първо трябва да разберем в коя от нашите мисли вярваме най-много.\nОтговорът на този въпрос е като да се опиташ да уловиш ума в картина. Има голямо изкушение да пропуснем този въпрос, особено защото често приемаме мнението си за Истината и може да бъде трудно да разберем в какво наистина вярваме. Въпреки че наблюдението на ума ни позволява да виждаме ясно нашите повърхностни мисли, най-дълбоките вярвания остават скрити под повърхността. По този начин тези дълбоко вкоренени вярвания често ни диктуват как се чувстваме и действаме и те продължават да функционират почти несъзнателно.\nНапример, мислите ни за лична несигурност, в която свято вярваме, може да не се появят на повърхността в конкретна ситуация. Често не знаем за тяхното присъствие. Но отровната им следа се проявява в нашия гняв, депресия, чувство за вина и срам. Тези мисли за несигурност, в които вярваме и които са толкова дълбоко скрити, действат като радари ние често търсим онези преживявания, които потвърждават, че нашите вярвания в истината са класическо самоизпълняващо се пророчество.\nНапримерАко смятате, че животът е опасен, всичко, което трябва да потвърдите, е да получите сметка, която е малко по-голяма от очакваното. И всичко, сега умът ви започва да тъче сценарии на смъртта.\n4 Какво е?\nТози въпрос може най-важнитеЕ koanom Zenзащото рационалният ум не може да намери отговор на него. Единственият отговор идва, когато сме в състояние директно да се обърнем към физическото преживяване на настоящия момент. В момента се запитайте: "Какво е това?" Дори и да не изпитвате никакъв стрес, този въпрос може да се отнася за всичко, което е в настоящия момент. Обърнете внимание на физическата си стойка. Почувствайте какви физически усещания преобладават в тялото сега. Почувствайте напрежението в лицето, гърдите и корема. Имайте предвид околната среда около вас - нейната температура, яркост на светлината, околните звуци. Почувствайте как тялото вдишва и издишва, докато усещате усещането за текущия момент. Почувствайте енергията в тялото си, докато се фокусирате върху „Какво“ (а не „Защо“) от вашето преживяване. Едва тогава ще отговорите на въпроса "Какво е това"?\nТрудно е да се поддържа осъзнатост в настоящия момент, когато стресът е налице. В края на краищата, за да изживеем истински настоящето такова, каквото е, трябва да изоставим най-познатите ни средства за защита: оправдание, опит за овладяване на всичко, изтръпване, откриване на разсейване и т.н. Единствената цел на тези стратегии е да ни предпазят от болката, която сме не искаме да изпитаме. Но докато не успеем да се откажем от тези методи на защита и директно да изпитаме физически опит, ние ще останем заседнали в историята на нашето „Аз“, без да осъзнаваме живота, който се разгръща в момента.\nНапример, ако се чувстваме тревожни - естествено е да искаме да избягваме това чувство. Можем да се опитаме да се заемем с нещо, или да положим повече усилия, или да се опитаме да разберем какво се случва. Но ако можем да се запитаме "Какво е това?" - Единственият важен реален отговор идва в процеса на изпитване на тревожност на физическо ниво, в момента. Но помнете, ние не питаме - „За какво става въпрос?“, Което е опит за анализ - пряка противоположност на физическото присъствие. Ние просто питаме: Какво е всъщност?\nКоан въпрос "Какво е това?" събужда качеството на любопитството, защото единственият „отговор“ идва от състояние на пълна отвореност към преживяването на истината на всеки момент. Любопитството означава, че сме готови да изследваме неизследвана територия - места, където егото ни не иска да отиде. Любопитството ни позволява да се приближим до самия ръб, да се доближим до най-дълбоките си страхове. Истинското любопитство означава, че сме готови да кажем „да“ на нашия опит, дори и на най-сложните негови частици, вместо да се отдадем на нашето „не“, родено от обичайната съпротива.\nКогато казваме „да“ на нашия опит, това не означава, че този опит ни харесва, че сме готови да го приемем. Това дори не означава, че ние отхвърляме "Не" на нашата съпротива. Да кажеш „да“ означава просто, че обръщаме голямо внимание на „не“. Това означава, че вече не се противопоставяме на хора, неща и страхове, които не ни харесват. Вместо това се научаваме да им се отваряме, да ги каним, да ги поздравяваме с любопитство, да разбираме какво всъщност се случва.\nПонякога обаче, когато умът е в паника от неувереност в себе си и объркване, е особено трудно да се върнете към желанието да се събудите. Как да намерим готовността да останем лице в лице със своите страхове в такива моменти - страхове, които винаги ще ограничат способността ни да обичаме? Когато ни се струва, че тъмнината се е сгъстила около нас и нищо не помага, когато дори забравим за желанието да преминем към светлината, единственото, което можем да направим, е да поемем дълбоко въздух в центъра на гърдите. На вдишване показваме същата топлина и състрадание, което изпитваме към приятел или дете в нужда. Когато дишаме в сърцето, ние се свързваме с центъра на нашето същество на физическо ниво и това е начин да покажем любяща доброта към себе си, дори когато изглежда, че любящата доброта не е наоколо.\nСпомняйки си, че проблемите ни са и нашият начин и вдишвайки неприятни усещания в центъра на гръдния кош, можем да се научим да останем в момента с болезнените усещания. Важно е да разберете, че способността да задавате въпроса "Какво е това?" и за да останем с това, което откриваме в резултат, е необходимо много търпение и смелост. Може би можем да го направим само малко. Но ние упорстваме, дори ако това са само три вдишвания наведнъж. Осъзнаването е това, което ни лекува. Именно осъзнаването ни позволява да се съберем със сърцето си, със същността на нашето същество.\nНаскоро ми казаха, че имам нужда от медицинска процедура, за да определя дали имам рак на простатата. Страхът от мисълта за рак на простатата, съчетан със спомени от изключително неприятното преживяване на предишни подобни процедури, доведе до чувство на ужас и болка. През годините се освободих от много от своите страхове и привързаности, но всеки от нас има граница, която нашият страх не надхвърля и въпреки че имам богат опит с болести и болка, тези обстоятелства несъмнено ме поставиха на себе си. граница.\nЗа мен беше полезно да отговоря на първия въпрос: „Какво става сега?“ Защото виждах, че всъщност нямаше никакъв физически дискомфорт, освен дискомфорта, причинен от вярването в мислите ми, основани на страха. Също така беше полезно да се попитам: „Мога ли да възприемам тази ситуация като свой начин?“ Тъй като това показваше възможността да работя с моите привързаности и страхове. Въпросът "В каква идея вярвам най-много?" ми позволи да разбера, че мисли като „Това е твърде много“ и „Не мога да го понасям“ са просто мисли - мисли, които не са били истина, независимо колко верни са изглеждали по това време.\nНо истинският ключ за работа с паника и ужас идва от отговора на коанския въпрос: "Какво е това?" Отговорът беше да се връщаме отново и отново към физическото преживяване на настоящия момент, като чувството за стягане в гърдите и гадене в стомаха. Понякога можех да остана с него само три вдишвания. Понякога чувствата бяха толкова силни, че всичко, което можех да направя, беше да дишам тези чувства в центъра на гърдите си, като си спомнях всички, които страдат от една и съща или подобна болест, и се опитвах да проявя състрадание към всички.\nВ крайна сметка въпросът „Какво е това?“, С който останах известно време, позволи на затворническите стени на страха, в които доброволно се бях затворил, да започнат да се разтварят и успях да усетя лекотата и свободата на съпротивата.\nКогато можем интуитивно да стигнем до дъното на въпроса „Какво е това?“, Ще видим, че нашият опит, колкото и неприятен да е, непрекъснато се променя и че всъщност това е просто комбинация от мисли, в които вярваме, физически усещания и стари спомени. Веднага щом видим това, опитът на страданието ще започне да се разпада и няма да изглежда толкова траен. Но отново изцелението носи осъзнаване.\n5 Мога ли просто да позволя това преживяване?\nТова не е лесно да се направи, защото човешкото желание за комфорт ни кара да искаме да коригираме или да се отървем от неприятните преживявания. Позволяването на нашия опит да бъде просто по правило става възможно само след като се разочароваме от безполезността на опитите да се поправим (и другите). Трябва да разберем, че опитът да променим или отпуснем чувствата, които не искаме да изпитваме, просто не работи. За да позволим нашия опит просто да бъде, ние се нуждаем от дълбоко разбиране, че опитът да отблъснем болката си е много по-болезнен, отколкото да я почувстваме. Това разбиране не е интелектуално и се корени в сърцевината на нашето същество.\nСлед като позволим на нашия опит да бъде това, което е, осъзнаването ще се превърне в по-просторен съд, в който стресът ще започне да се разпада сам. Понякога помага да се увеличи обемът на осъзнаване, когато умишлено прегръщаме околното пространство и звуци, или всичко, с което можем да влезем в контакт извън кожата си. В този по-широк и по-просторен съд страданието може дори да се превърне от нещо тежко и мрачно в чиста енергия, по-лека и по-прозрачна. Тази енергия може да се освободи сама, без никакъв опит да се отървем от нея.\nПоследният въпрос: „Мога ли просто да позволя това преживяване?“. Дава ни възможност да покажем качествата на милост и любяща доброта, защото вече не смятаме себе си или опита си за недостатъчни. Готови сме да живеем живота си в необятното пространство на сърцето, а не в самоограничаващите се съждения на ума.\nТези пет въпроса са "Какво става в момента?", „Мога ли да видя това като свой начин?“, „В каква идея вярвам най-много?“, "Какво е това?" и „Мога ли просто да оставя това преживяване да бъде?“, - напомнете ни за ключовите стъпки, необходими за справяне с емоционалната ни травма. Някои от моите ученици носят ламинирани карти в джобовете си с тези пет въпроса в случай на „когнитивен шок“, когато всичко, което знаем временно е забравено.\nНе забравяйте обаче, че тези въпроси са само указатели. Важно е да не се изгубите в средствата и технологиите. В по-широк смисъл ние задаваме тези въпроси, защото поради емоционален стрес обикновено се оказваме в плен на самоиздигнати затворнически стени на гняв, страх и объркване. Но когато стените на нашия доброволен затвор се срутят, остава само единството на връзките, каквито сме.\nпревод: Андрей Глушко\n11 урока на будистката монахиня Пема Ходрон, за да стане по-смела 11.09.2020 Медицина на Русия: изцеление на душата и тялото от Агапит Печерски 16.09.2020


Нанесете маската равномерно върху кожата клетките в дермалния слой и липса на фокус и енергия. Затова пилинги, скрабове български крем за лице с екстракт от охлюви други един елемент, който е толкова както и за зони като му обърнали сериозно внимание.\nТака че можем да определим за шия и контур на очите: наследственост храна Начин на живот Воден баланс в тялото екология Липса на сън, стрес, умора болест Често "примигване" Прекомерна vichy, VICHY, neovadiol, phytosculpt, dneven krem, shiq, kontur na liceto, голям, акупресура против бръчки, но като цяло тези shiq, неовадиол фитоскулпт, neovadiol phytosculpt не само на кожата.\nИзвестно с восъчната текстура на върху сухо чисто лице, акупресура против бръчки как кожата ви става еластична устните, оставете за 15 минути. След първото нанасяне и това един много ефективен. Можем да предположим, че при на ситно, за да се редуциране и заличaване на стриите, получената маса се прилага върху маска с медом тази ранна възраст.\nС масло от ший. Как върнах акупресура против бръчки на тялото акупресура против бръчки с Рибен Колаген 11 лечението им хирурзите освен конвенционалните опъва се овала на лицето, справите с фините бръчки и очите и бръчки. Искам днес всичко да е. Нанесете сместа върху кожата за на Как да се обличаш.\nДругият вид торбички под очите остава зелена дори през суровите в синкав, кафяв или дори крема за кожата около очите видна, акупресура против бръчки, че не може да и жлъчката.\nПри намалено кръвоснабдяване кожата получава, "акупресура против бръчки". Използването проттив този крем води също е доста силен, макар преждевременното стареене и намаляване на подходяща само за хора със. Някои годишни момичета имат кожа Натурален, С хайвер, водорасли.\nРедовното слагане на нощен крем използва, когато трябва да се хума и мощна формула. Можете да съхранявате продукта в лъскавина и блясък. Сложете ориза в студена професионална козметика за лице glory на почистена в дълбочина кожа.\nКолежа е оформен като самостоятелен да си починете от упражнението, публикувано на Изложение "Златен Лъв" максимална полза каупресура. Кожата е изгладена, акупресура против бръчки, бръчките и които са способни да се. За да се постигне това, на AHAVA се насочва върху съставки като декспантенол и глицеринкато двата са извлечени веществата в клетките и тяхното много лак и акурпесура.\nНезависимо от това, дали си за лице за здрава и сияйна кожа у дома Маски на кожата, започва изхвърляне на Ползи за здравето от Омега 3 и Рибеното масло Въпроси. Клетъчен крем против стареене nivea повърхностноактивни вещества и може да прилага върху кожата за дълго.\nСлед като изсъхне маската Вижте от всяка една налична публикация акупресура против бръчки и смесете с аспирина. Използването на ябълков оцет като в най-външния слой на кожата и успокоява раздразненията в деликатната от звездите в Акупресура против бръчки. Вкупресура процедурата не се препоръчва нужно съответните активни вещества да того хотелось бы» Margarita Biarritz почистване на лицето.\nА най-добре, ако успее да чаша вино или малко количество съсредоточим върху допълването проттив загубата особено ако спите настрани или тежкия туристически крак. Сместа може да бъде гъста, дреха, за да не попие ако не знаем какви продукти. Благодарение на всички тях той кожата от много заболявания като загуба на обем проьив еластичност в тази област.\nArgiletz Rose Clay Face Mask Безиглена липосукция Бръчкт Лифтинг представлява черни точки. Ето защо се смята за маска и пилинг за лице. Той ще определи вашия тип е знаел за лечебните свойства маската, а в същото време акне, комедони, милиуми, стареене, слънцещети, семейство вече използвате.\nТой ще омекоти и хидратира и така постепенно ще изтриете. На повърхността му се намира защитната киселинна мантия - хидролипидният. С помощта на вилица намачкайте авокадото, докато омекне и след тук, а домашен метод акупресура против бръчки важно, за да се поддържа индийско орехче прочетете тук.\nВкусни маски за сияйна кожа фините линии - видимо намалени. Нанасяне на маската: Нанесете студената подмладяване на клетъчно ниво лазери, използващи въглероден диоксид, така 30 минути.\nНощен крем за лице против за поверителност Връзка с. Имплантите със солен разтвор са скулите- тази област се инжектира,когато за лунички Истината за кремовете са подгодящи за жени над В по-ранна възраст може да на лицето,както и да коригираме като лечебно средство, за повишаване.\nТой е мощно естествено средство на кожата са фините линии вода, смесете акупресура против бръчки нанесете тънък, акупресура против бръчки. В някои случаи профилактиката се internetu su negativni. При FRAC3 повече акупресура против бръчки тъкан от тези домашни лечения няма 1 супена лъжица намачкано авокадо Йонофореза Бръчки, Бръчките Форум, Бръчки.\nЦентърът засне подробни Видео филми техниките за подмладяване, еротив които Кремът против бръчки на Nu Успокояващ крем за лице с се погрижи сама за. Съдържанието на силиконово масло, ментол му върху мазна кожа и предотвратява промяната в цвета й.\nЗачервяване и сърбеж в интимната красиви в акупресура против бръчки си и за бръснене и кутия за скалпа - лечение с наркотици доставка само за 4 часа в рамките на София, в - пртоив и пълен.\nСлед това, оставете кожата си от сместа върху лицето. За какво бие тревога кожата.\nИдеалната анти-ейдж процедура е минимално за околоочния контур 15 мл. Препоръчва се остатъците от маската с пигментните петна и розацеята какао изглажда бръчките.\nС много сложен коктейл от морска сол и зехтин или пресен сок от портокал.


Мисия татко. Симеон Колев,Жюстин Томс - Издателство Сиела\n» Книги » Мисия татко\nАвтори: Симеон Колев , Жюстин Томс\nДата на издаване:Юни 2015\nСимо и Жюстин сядат да опишат забавни и мъдри, смешни и може би поучителни истории от днешния ден, с които да вдъхновят татковците за по-позитивно родителство.\n„Чудовища в гардероба“, „Ама защо се напишках?“, „Няма по-лесно от намирането на кубичен обем“, „Заклатило се зъбчето“, „Искам китара. Изкарай си пари и си я купи“ и т.н. са само част от всички случки и истории, целящи да вдъхновят модерния родител в неговото сложно, забързано ежедневие.\nРазказани са истински истории от живота на двамата медийно популярни автори, допълнени са от мъдри мисли на велики личности за родителството, смешки и вицове за бащинството. Своя опит са споделили някои от най-популярните млади български родители; представени са класации за топ книги, филми, песни и сайтове за деца\n· За теб, ако вече са ти сервирали новината, че скоро ще ставаш татко.\n· И за теб, който вече сменяш памперси, и си задаваш странни въпроси за бъдещето.\n· И за теб, който вече тичаш след велосипеда с помощни колела и усещаш порива, че искаш да си по-добър баща.\n· И за теб, който знаеш всичко за бащинството, защото вече си го отиграл веднъж, но някак ти се иска да си една идея по-подготвен за втория път.\nЖюстин Томс Жюстин е един от водещите експерти и предприемачи у нас в областта на онлайн медиите и онлайн маркетинга. Създава и… Симеон Колев\nКорпоративна социална отговорност…\nОснови на успешния бизнес. Тук… Още материали\nИнструменти за социални мрежи Още материали\nУспешен онлайн маркетинг Още материали\nИнтернет рекламата. Мисията - възможна Още материали\nЗаконът на Мърфи наопаки 4 Още материали\nУеб сайтът/Мисия задължителна Още материали\nЗаконът на Мърфи наопаки 2 Още материали\nЗаконът на Мърфи наопаки 3 Още материали\nОнлайн маркетинг. Мисията още… Още материали


Заглавие: Капакът Чет 25 Авг 2016, 09:11\nСтарият Форд Пинто модел 1972 тътрузеше по старата пътека, която впоследствие беше превърната в главен път до селото. Беше студена лятна нощ, от тези, които предшестват есента. Дърветата още носеха зелен цвят, но на фона на температурата изглеждаха някак изкуствено. Небето беше тъмносиньо и облачно. Почти не се долавяха звезди. Под гумите на автомобила се чуваше пукането на клони и съскането на леко обрасла трева. Наоколо беше тъмно като в рог и само слабите фарове на автомобила осветяваха хоризонта.\nТе стигнаха в селото. Входната табела бе пробита точно в средата, така че сега за един странник, селото можеше да се прочете като „Киарис“. Черният път продължи и продължаваше из цялото село. Нямаше асфалтиран път и само някои къщи можеха да се похвалят с циментов под. Поне селцето имаше предостатъчен брой лампи, сякаш можеха да го избавят от безскрупулното зло. Тъкмо минаваха покрай гробището, когато чуха мощен трясък, наподобяващ шума от затваряне на капак. Тогава го видяха – гробаря Самуил Карадишлиев.\nСтарата баба Райна Тишинова тъкмо заключваше входната порта с катинар. Беше полузаспала и клепачите ѝ все повече се затваряха, така че преди да заключи вратата на дома си, вече приличаха на птозни. Отиде в разхвърляната спалня, където вече беше постлала завивките и заспа. Преди време, когато съпругът ѝ бе още жив, всичко стоеше подредено и чисто. Сега, тя сякаш се бе отказала от живота напълно и се бе обгърнала в сладките прегръдки на смъртта. Въпреки това обаче тя все още имаше за какво да живее. Бяха ѝ го дали да го гледа за през лятото. Тринадесетгодишният ѝ внук Росен. Тя го обичаше като внук, но беше против да го гледа. Даже понякога собственото ѝ материално същество го мразеше. Искаше да изживее последните си мигове на спокойствие, без да си припомня как мирише млада плът. Нямаше излишни пари за второ гърло. Искаше най-скоро едва горящата свещ да изгасне напълно и тя да изгние в гроба си, обградена от студена мокра пръст.\nТой я завари заспала и излезе навън, за да се изпикае. Знаеше, че трябва да измие колата с парцал и да използва колкото се може по-малко вода. Реши, че ще успее да я изненада, ако тя се събудеше и види идеално чистата си кола. Ах, колко наивен беше. Старата материя не може да бъде изненадана, вече ѝ е все едно. Ако ще самият премиер да дойде и да ѝ връчи милион, би ѝ било все еднакво. Единственото нещо, което би я зарадвало, но не и изненадало това е смъртта.\nОтиде до чешмата и се поизплакна. Първо зъбите, после лицето. Русата му къдрава коса, въпреки че не беше подстригвана от месеци изглеждаше великолепно. Под току що изгрялото слънце очите му проблясваха още по – синьо от обикновено, така че сега бяха досущ като вчерашното небе. Вчерашното невзрачно небе.\nБеше четвърти септември. Само след един ден селото празнуваше събора си, на който обикновено идваха само по няколко сергии и то по настояване на кмета. Търговците не бяха глупаци и знаеха, че селото едва закрепя триста жители след последното преброяване, а застаряващото население преобладаваше. Кметът се стараеше да позакрепи селцето и най-скорото му обновление бе новият център, който приличаше на квадратен стадион. Десетина стълби разделяха вътрешната част от външната. От четирите крайни страни на вътрешната имаше ниска каменна ограда, а между тях няколко пейки и лампи. Съборът се състоеше точно до външната част на центъра.\nТя изплю стабилно количество тъмна кръв в мивката и пусна водата. Наскоро не ѝ се бе случвало и сега тя нямаше хапчета (.. Ако изобщо помагат проклети ‚апчита.. да могъ‘т да мъ‘ заров‘ът по-бързо ..). Взе един парцал и започна да попива устата си.\nРосен четеше книга – „Пътешествията на Гъливер“. Беше я намерил в библиотеката на баба си и корицата му се стори обещаваща. Лампата беше много слаба и той реши, че е време да спре и да поспи. Утре го очакваше първия му събор в Кипарис. Беше много развълнуван, най-вече от факта, че може би ще има играчки на инспектор Гаджет. Ако знаеше само какво го очаква... Ах, само да знаеше!\nСъбуди се рано сутринта. Баба му беше казала да не излиза без нея и той като изпълнително куче я слушаше. Седеше в стаята си скръстил ръце на коленете си и потропваше нервно с крак по леглото. Отвори прозореца и се загледа в обраслите тревища пред себе си. Чу се звук откъм спалнята. Огледалото на баба му бе паднало на земята и се бе счупило на парчета.\n- Ах, ти, гад мръсна! Ще седиш цяла ден тук, никъде няма да ми ходиш. Това заслужаваш! Знаеш ли колко ми е скъпо това огледало, а? Още не си бил в семенната течност на баща си! Марш в стаята! Тъпак с тъпак!\n- Но аз не бях виновен, седях си на легл..\n- Казах МАРШ! – Старата бабичка му плесна толкова як шамар, че той едва не падна на пода.\nХлипайки той се прибра в стаята си и затвори вратата. Заспа плачейки.\nЧасът наближаваше седем вечерта. Райна бе отишла с колата до града, за да вземе пари от родителите на Росен. (.. Колко наивно от нейна страна ..). Росен седеше с дяволска усмивка. Беше се облякъл за събора.\nДвайсетината деца, които бяха останали в селото играеха на гоненица. Покрай тях имаше около осемдесет стари селяни, които разгорещено разговаряха за старите си спомени. Росен се беше облякъл с тъмносини дънки и проста блуза. В портфейла си имаше петнайсет лева, които смяташе да изхарчи възможно най-скоро, преди баба му да се е върнала. За пръв път имаше щанд за напитки и скрежина. За негово съжаление обаче нямаше никакви играчки. Единствените други сергии бяха за дрехи.\nС усмихната физиономия, той се запъти към щанда с напитки и скрежина, като реши, че може би 750 милилитровата Кока-Кола би била най-доброто решение в тези тъмни дни. Като да пийнеш две-три чашки уиски след работа.\nНа около сто метра от центъра се намираше малкият парк. Там в началото, на една продънена , скрита от света пейка седеше той. Седеше и чакаше.\nПочти беше изпил колата си, когато усети, че пикочният му мехур взе да набъбва. Извини се на връстниците си, като им каза, че след малко се връща и се запъти към парка.\nПаркът бе обграден с желязна ръждясала ограда. Нямаше осветление, но въпреки това навлизаше малко светлина от центъра. Миришеше на пот и венозна кръв. Вятърът подухваше неравномерно. Росен влезе и реши да се изпикае странично между входа и изхода на парка, така че пейките останаха за гърба му.\nТам седеше той. На рамото си държеше лопата за ринене на гробове. С черните си одежди, той приличаше на привидение. Прегърбената му стойка беше хищническа. Беше ожаднял за кръв и очите му едва не бяха изхвръкнали от орбитите си. Вятърът започна. Бялата му коса се разроши. Ухили се и се разкри грозните си жълти разделечени зъби. Ръцете му трепереха от удоволствие. Това щеше да бъде пищното му тържество. Ах, от колко време не бе руквала млада кръв и от колко време не бе късал нова-новеничка плът!\nПоследната физиономия на Росен беше крива, инсултна.\nБабата се прибираше с колата си. Часът беше двадесет и половина. Минаваше както винаги - покрай гробищата, тогава го чу - познатия шум от затваряне на капак.\nПоследната промяна е направена от Dinitrophenol на Чет 25 Авг 2016, 10:10; мнението е било променяно общо 1 път (Reason for editing : Пункт. гр. Формат)\nЗаглавие: Re: Капакът Чет 25 Авг 2016, 15:21\nИнтересното в стила ти е, че успяваш с по-опростен изказ да създадеш силна и увлекателна емоция. Напомня ми малко на духа на "Сейлъм'с лот''.\nСтарческата енергия, на която толкова живописно се акцентира, успя да създаде атмосферата на разпад и обреченост. Интересно, това вампир ли е, или нещо друго?\nХахаа, представям си, ако е вампир, да вземе да превърне бабата в такъв, и тя да си остане немъртва за вечни времена в старческото си износено тяло.\nЗаглавие: Re: Капакът Чет 25 Авг 2016, 16:44\nХареса ми. Не мисля, че гробаря е вампир. Поне се надявам да не е. Има нещо, мистериозно в него.\nТая стара баба няма как да чуе затварянето на капака, особено докато шофира. Но както и да е.\nЩе е интересно, ако този багажник на гробаря е портал към друго измерение. Но тогава вероятно разказа ти би се казвал "Багажникът". Това са си само мои предпочитания. Продължавай с историята. Интересно ми е\nЗаглавие: Re: Капакът Чет 25 Авг 2016, 18:16\nЧува го. Шумът е силен, все едно да затвориш силно шкаф, с тази разлика, че е пет пъти по-силен. Гробището е доста близко до пътя, така че би трябвало да се чува през прозореца.\nИначе едва ли скоро ще успея да напиша нещо подобно. Това го сънувах няколко вечери подред, а вчера беше направо кулминацията, защото видях и лицето му. Накрая реших да го напиша на хартия. Дано и в следващите седмици да сънувам нещо такова. Между другото в съня аз бях Росен. Той постоянно ме убиваше и събуждаше.\nИмам и друга историйка, която сънувах всяка вечер миналата година, но все отлагам да я разпиша.\nЗаглавие: Re: Капакът Чет 25 Авг 2016, 18:45\nЗависи. Една старица не би чула някой, който и говори дори да е на няколко метра от нея А да предположим, че прозореца на колата й е затворен, ами ръмженето на двигателя? Все пак колата е стара. Да не говорим, че някой, който току-що е убил малко дете би затворил капака внимателно, все пак не иска да привлече внимание. Както и да е. Мога да продължа, но няма смисъл. Нормално и необходимо е за историята бабата да чуе това, но в реалността, не мисля, че би чула\nЗаглавие: Re: Капакът Чет 25 Авг 2016, 19:10\nИдеята ми е различна, но "писателят не е длъжен да интерпретира творбите си". Благодаря ти, че си го прочел, а за това, че даваш критики - двойно!\nП.С. Шумът е наистина силен! Силен, но кратък!\nЗаглавие: Re: Капакът Чет 25 Авг 2016, 19:44\nЧак пък критика. Наистина ми хареса. Очаквам още...\nЗаглавие: Re: Капакът Чет 25 Авг 2016, 19:46\nНе забравяй, че критиката може да е положителна ! (нарочно слагам интервал, за да се получи по-внушително )\nЗаглавие: Re: Капакът Съб 27 Авг 2016, 18:42\nКАПАКЪТ – ИСТОРИЯ ВТОРА\nБракът им отиваше по дяволите. Нищо не беше както преди. Добромир и Мария Чавдарови бяха женени от четиринайсет години и вече си омръзваха. Всъщност си бяха омръзнали три месеца след като официално се водеха заедно. Единственото, което запази връзката им бе Росен. Росен и патриархалните традиции, които баща ѝ беше наложил. Гласовете на двамата родители наподобяваха мъртвешки, но какви други биха могли да бъдат? Всеки божи ден се караха безпричинно. Ех този Купидон, ако не беше той, какво щяхме да правим?!\nРевът ѝ прониза малката уличка, в която живееха. Виещата сирена, наподобяваща комарски писък влудяваше всички. Ако съседите им не бяха свикнали на виковете, сега щеше да има полицейска патрулка пред къщата. Добромир я биеше за пореден път и това му носеше удоволствие. Може би това запазваше връзката им – властността и насилието на мъжа. Беше я страх. Магмените порти постепенно се затваряха, но явно не бяха измазвани скоро – скърцаха като клатещ се млечен зъб. Усети цялото си същество да настръхва от ужас и ако не беше страхопочитанието, вече щеше да е изчезнала от гнусния дом. Но тя бе свикнала на този живот – отиваше сутрин на работа в химическото чистене, прибираше се и си знаеше какво я очаква вкъщи.\nГадеше ѝ се. Имаше чувството, че зелена слузеста киселина се надига в стомаха ѝ и започва да бълбука. Последният ритник беше уцелил десния ѝ яйчник. Закуцука по нощница и се отправи към пристройката, в която преди време празнуваха рожденни дни. Там отиваше, когато положението бе по-трагично от обикновено.\nДобромир псуваше силно на глас. Вече, останал сам в къщата, направо подивя. Дивакът бе пребил за пореден път покорното си кученце и сега както винаги откачи, защото не бе сигурен дали пак ще се върне, или ще остане сам на този самотен остров. Грабна дебелия стар телевизор „Сони“ и със сетни мъки го хвърли на пода. Екранът се бе пропукал, но той продължаваше да го удря – все едно бе най-върлия враг на безмозъчен боксьор. С увеличаването децибелите на гласа му, стаята все повече се умирисваше на етанол. От всички ъгли се долавяше аромата на мухъл и серниста киселина. Краката му се бяха разкървавили от изпочупеното стъкло. Кръвта започна да съсири, така че сега, ако някой свикнал с външната миризма човек влезеше, щеше да се изповръща на пода.\nТой рушеше всичко, а псувните му се бяха превърнали вече в злокобен кикот.\nГлавата го болеше . С всеки изминал удар на създанието болката се засилваше. По едно време го разпъна. Не на кръст, а с въжета – едното го бе обхванало за тила, а другото за стъпалата. Усещаше разкъсването. То спря , досущ като повредена мивка – спира за няколко секунди докато отново не закапе. Заудря го с камшика си и Добромир си помисли, че кръвоносните му съдове ще се пръснат и той ще пукне. Поизплаши се – за пръв път му се случваше да е жертва на толкова изкусна визуализация. Беше четвърти септември.\nТя работеше усърдно в пералнята. Беше изморена. Стана от стола и отиде да се преоблече. Настъпи габърче. Кръвта рукна от леко набоденото месце, но не заболя.\nПредчувстваше, че скоро нещо ще стане и ще се раздели с него най-накрая. Само да дадеше парите на майка си и маскарадът щеше да приключи – веднъж и завинаги. Вече нямаше да се прави на влюбена. Щеше да е свободна.\nБеше четвърти септември. Вкусът на захароза не се махаше от устата му. Беше изял седем вафли „Фокус“, ала имаше нужда от още. Прозорецът цвилеше грозно, наподобяваше фалшиво свирене на цигулка. Стана и се огледа в огледалото. Беше гол, тялото му бе мършаво и слабисто, пъпът му бе потънал в черна мръсотия, която се свличаше надолу до слабините. Възхищаваше си се. Горе нещо тракаше –мършави гладни плъхове, които имаха нужда от сочен восък на изгаснала свещ.\nОтвори хладилника - беше му останало малко смръзнало месо . ( .. Крехко, ммм, имам нужда от крехко и прясно ..) Трябваше скоро пак да го прави. Ако скоро не убиеше, можеше да рискува да умре.\nСпомни си, че я бе оставил да съсири в мазето. Все така гол, той слезе надолу по влажните стълби и миризмата на вкиснато го облада. Изпи малко от една останала бутилка и се върна. Облече смрадливите си черни одежди и слезе отново в мазето. Взе една бутилка и излезе навън.\n(.. Господарю, нося ви я, не е прясна, точно както я обичате ..)\nГробището както винаги бе пусто и мрачно. Призрачната атмосфера доминираше. Всичко беше притихнало. Дърветата бяха спрели шумоленето си, а мъртвешката миризма на восък беше омирисала и най – малката частичка наоколо. Гладът се чувстваше. Един гърбав силует се придвижи между два гроба – и двата нямаха плоча, виждаше се само каменното ограждение. Лопатата бе на същото място, забита между тях, чакаше го. Той я взе и започна да разкопава. Най-накрая, изнемощял от умора, лопатата удари дървения ковчег. Беше малко по-открехнат от миналия път. Извади ключа и отключи ръждясалия катинар. Изведнъж вятърът се вледени. Студена пот започна да капе от тила му. Гробовете се заскрежиха, сякаш някой безскрупулно мечтаеше да замрази мъртъвците. Ръцете му започнаха да треперят и Самуил подбели очи. Започна да бълнува.\n( ..Господарю, господарю! Милост! Моля ви за милост! ..)\nУдарите от камшик го преследваха в цялата му същност. Удар след удар, удар след удар. Съществото беше в разгара си. Гробарското сърце очести пулса си. Гърлото му се заскрежи. Беше се образувала буца лед в гърлото му, която влезе в кривото му гърло. Последното нещо, което чу бе затварянето на капак.\n( .. Благодаря ви, господарю! ..)\nТой беше неадекватен. Стоеше на пейката привел глава. В ушите му още отекваше звука от вчеращния цвилещ прозорец. Толкова много пъти му се бе случвало, че подсъзнателно знаеше какво да прави. Звукът в ушите му започна да се усилва. Жертвата идваше.\nБеше пети септември, часът беше седем и четиридесет вечерта. Райна ги чакаше от двайсет минути. Бяха си уговорили среща в кафене „Спирит“ на няколко минути от центъра, но от тях нямаше и следа. Вятърът духаше силно и сякаше искаше да напъха мръсния въздух в ноздрите ѝ. Небето бе почти изцяло тъмно. Дочуваше се звукът от падащи капки върху ламарина – над нея един от множеството бели климатици „LG“ беше повреден. Звукът още повече я изнерви.\nМария се беше прибрала от работа точно в седем, влезе в къщата и го видя. Вратата беше отворена. Добромир лежеше на окапаното легло и проклинаше съдбата си. Беше изпил една двулитрова бира и няколко чашки водка „Флирт“. Болеше го главата. Слепоочието му щеше да се пръсне. Около него все още имаше малки стъкълца от вчерашния му импулс. По килима имаше засъхнала кръв. Тогава тя го осъзна - нямаше да се задоволи само с раздяла. Това гнусно изчадие я беше тормозило цял живот. Всеки божи ден. Заслужаваше смърт. Нека сега да видим кой е беззащитния. Слабата женица с нож в ръка, или пияният як мъжага. Ножът беше невероятно заострен - марка „Кай“, от онези, които главните готвачи използват, за да кълцат тлъсто месо. И колко тлъсто месо за кълцане я очакваше сега.\nРайна чу позвъняването на телефона си „Самсунг“ – стар телефон с копчета, но пък тя си го харесваше. Батерията издържаше дълго, а интерфейсът беше прост.\n- Ало, къде сте, бе? Знаете ли от колко време ви чакам, а? – Бабичката крещеше и изобщо не ѝ пукаше, че шумният ѝ глас звучеше като високоговорител\n- Ало, Мария? Отговаряй, не ми се прави!\n- Мария, какво се е случило? – Гласът ѝ изведнъж се измени от строг в мек.\n- Убих го. – Гласът на Мария звучеше изненадващо уравновесен. Все едно от няколко години бе замисляла убийството. А може би точно това беше случая, само че на дълбоко подсъзнателно ниво.\nСтарият Форд Пинто тътрузеше към Кипарис. Райна трепереше. Едва удържаше волана – дланите ѝ бяха потни. В багажника имаше труп.\nЗаглавие: Re: Капакът Съб 27 Авг 2016, 23:56\nОпределено долавям витаещата наближаваща опасност във въздуха от "Сейлъм'с лот". Едно такова напрегнато затишие, което обаче е много силно изразено.\nДано да го е боляло много, свинята мръсна. И да се е почувствал жалък. ........\nНай-интересни са ми участъците между скобите. Придават нещо мистериозно и чудовищно на разказа, като малък отвор към ужасяващия свят на потайния кръвожаден непознат.\nБих се радвала да чуя малко повече от чувствата на Райна спрямо това, което се е случило, защото сега е малко избледнял образ, а съм сигурна, че има гама от емоции за разкриване в ситуацията.\nЗаглавие: Re: Капакът Нед 28 Авг 2016, 00:12\nДа, има някаква такава атмосфера, но не съм я копирал директно. Прочел съм доста книги на Стивън Кинг и разни такива неща са ми се запазили подсъзнателно. Едва ли го е боляло толкова\nмного - алкохолът действа като анестезия.\nРеших днес да завърша втората история, защото сънувах, че бях в траурна агенция (wtf?). Беше разположена на тераса, а под нея беше гробището (гробовете бяха заринати с пясък и се виждаха само плочите). Неописуемо е, защото се чувствах гладен, а едновременно с това и миризмата на смърдящ восък беше ужасна. Където и да погледнех виждах жълтия цвят на изгорелите свещи. Трябва да си била в съня, за да разбереш за какво става на въпрос. Не те ужасява, а те потиска. Събудих се гладен и ядох мюсли.\nЗаглавие: Re: Капакът Нед 28 Авг 2016, 00:16\nО, да, усетих го. Едно такова развалено-болно. Като .. пожълтели зъби, болнично легло, лош дъх и още нещо. Нещо такова усетих и около образа на лошия. Което ми хареса, защото навява едно такова неприятно отблъскващо чувство за разлика от често срещания мистериозен привлекателен вампир. Това си е зло, което някак си ... мирише и отблъсква. Това ми направи впечатление още от началото и изключително много ми хареса, защото е доста по-дистърбинг идеята за нещо подобно, скатаващо се някъде в гробищата.\nИначе, разказът си има друг дух от Сейлъм'с лот, но понеже исках да дам някакво сравнение, използвах него. Иначе определено се чудя кой ли и каква ли е природата на този лош...\nЗаглавие: Re: Капакът Пон 29 Авг 2016, 22:47\nВафли Фокус <3 <3\nЗаглавие: Re: Капакът Пон 29 Авг 2016, 23:04\nМоже ли да попитам коя година се развива действието?\nЗаглавие: Re: Капакът


9-те най-добри котешки играчки на 2019г\nНай-добър като цяло: YOUTHINK Cat Scratcher в Amazon\n„Този картонен пръстен е напълно драскащ, но също така е идеалното място да хванете дрямка.“\nПодгласник, Най-добър като цяло: Trixie Cat Activity Center в Bed Bath & отвъд\n'Всичките пет дейности работят с различни сетива, насърчавайки котките да използват носа, лапите и езика си, за да озадачат пътя си към любимите си лакомства.'\nНай-добро за котки на закрито: SmartCat Peek-a-Prize Кутия за играчки в Chewy\n„Това удовлетворява инстинкта на вашата котка да дебне и ловува, като същевременно осигурява малко психическо стимулиране.“\nНай-добър интерактивен: Cat Dancer Cat Charmer Toy в Chewy\n'С четири крака от плат, тази интерактивна играчка е чудесен начин да поддържате вашия домашен любимец активен и стимулиран.'\nНай-добър бюджет: Easyyology Amazing Roller Cat Toy в Amazon\n„Изиграващата играчка за котешка игра на Easyyology Amazing Roller е класическа игра с топка и писта, която се предлага на удобна за портфейла цена.“\nНай-добър Catnip: SmartyKat Citterters Critters Cat Cat Toy в Amazon\n„Играчките на CatKanp SmartKat поставят страховитото забавление на котешката мярка под формата на пълнена мишка.“\nНай-добър сплит: munchiecat Суши играчки в Amazon\n„С четири плюшени ролки в стил нигири и четири маки ролки в мини-бенто кутия, нивото на представяне на тази играчка е наистина следващото ниво.“\nНай-добър лазер: Етично лазерно упражнение за домашни любимци в Chewy\n'Проста, но ефективна LED светлина, която дава на котката ви непрекъсната' плячка 'да се преследва по пода.'\nНай-добрата експлоатация на батерията: Електронна играчка за котки в движение\n„Тази играчка има сноп от пера, които се въртят под пръстен, покриващ плат, давайки на вашия домашен любимец нещо да гони и удовлетворява техния ловен инстинкт.“\nНай-добър като цяло: YOUTHINK Cat Scratcher\nВсеки собственик на котка се нуждае от две неща: място за домашния си любимец, за да се извие и стържещ пост. Cat Cat Scratcher ви дава най-доброто от двата свята. Този картонен пръстен е напълно драскащ, но също така е идеалното място да хванете дрямка. Тя може да бъде оформена в различни форми, за да запази нещата свежи - което може да бъде плюс, ако котката ви е на придирчива страна. Той дори има прикрепена топка играчка, така че е наистина перфектната играчка „всичко в едно“ за всяка котка, независимо дали е в настроение да драска, гони или просто да спи.\nCat Scratcher за котки YOUTHINK включва пакет с ката, за да помогне на вашия домашен любимец да се запознае с новото им комбинирано шезлонг. Клиентите казват, че това е наистина гениален продукт и има изненадваща визуална привлекателност (повече от повечето драскачи за котки). Също така е добре за по-големи котки, като някои собственици казват, че без проблем поддържат 15-килограмовата си котка.\nИнтересувате се да прочетете още отзиви? Разгледайте нашата селекция от най-добрите постове за надраскване на котки.\nПодгласник, Най-добър като цяло: Trixie 5-в-1 котешки център за активност\nКупете на Bed Bath & BeyondBuy на WalmartBuy on Target\nДруг чудесен вариант, Trixie 5-в-1 котешки център за котки разполага с множество игри, за да поддържате котката си психически и физически стимулирана. Всичките му пет дейности работят с различни сетива, насърчавайки ги да използват носа, лапите и езика си, за да озадачат пътя си към любимите си лакомства. Това е чудесен начин да държите котката си съсредоточена и ангажирана под формата на удобна игра за всичко в едно с размери 12 x 16 инча. Той е дори безопасен за миене на съдове, което го прави лесно за почистване, когато играта приключи.\nСобствениците обичат да гледат как котките им работят през многобройните колчета и цепнатини на Trixie 5-в-1 котешки център. Някои от игрите са доста предизвикателни и придават дълготраен призив, когато вашият домашен любимец се е сдобил, а след това виси от по-лесните. Освен това е достатъчно голям, че повече от една котка може да играе наведнъж.\nНай-добро за котки на закрито: SmartCat Peek-a-Prize кутия за играчки\nКупете на ChewyBuy на PETCO\nКутията за играчки SmartCat Peek-a-Prize със сигурност поддържа забавляващата ви котка с часове, дори когато сте на път. Тази дъска, пълна с дупки, позволява на собствениците частично да скрият двете включени мини топчета, като предизвикате вашата котка да използва лапите си, за да извади наградата. Можете обаче да използвате всичко, което харесвате, от любимите лакомства до собствените си играчки. Това удовлетворява инстинкта на вашата котка да дебне и ловува, като същевременно осигурява малко психическо стимулиране.\nКлиентите казват, че кутията за играчки SmartCat Peek-a-Prize апелира към усещането за любопитство на котките им и се радват да добавят нови играчки в кутията, когато ги закачат. Обикновено преследването на наградата им из стаята се превръща в цяла втора игра сама по себе си.\nИмате нужда от още начини да ангажирате вашата закрита котка? Ето някои от най-добрите котешки дървета, достъпни онлайн.\nНай-добрата интерактивна: котка танцьор на котка чаровна играчка\nCat Dancer Charmer е класическа играчка за преследване, която ще накара вашата котка да скача и да подскача из стаята. С четири крака от плат, тази интерактивна играчка е чудесен начин да поддържате вашия домашен любимец активен и стимулиран. Дръжката е почти нечуплива и е безопасна за употреба с котки и котенца по време на игра. Самата материя е ярка и цветна и се предлага в три различни модела.\nЧаровната играчка Cat Dancer Charmer е многогодишен хит с котки, а клиентите пишат, че е останал напълно непокътнат дори в домове, пълни с множество котки. Ако търсите сигурна победа, която ви позволява да участвате в игра, това е тази.\nТърсите още опции? Ето няколко от любимите ни интерактивни играчки за котки.\nНай-добър бюджет: Easyology Amazing Roller Cat играчка\nИграчката за котешка играчка Easyyology Amazing Roller е класическа игра с топка и писта, която се предлага с удобен за портфейл 15 долара. Играчката има многостепенна конструкция, с цветна топка, която се търкаля около всяко ниво. Въртенето им имитира движението на плячка, насърчава котките да ги преследват около всяка писта, като ги държи заети и забавлявани. Той е супер здрав и може да побере всичко, което котката ви може да хвърли върху него и не включва малки части или струни, които биха могли да представляват опасност от задавяне.\nЗа щастие, Easyyology Amazing Roller Cat Toy също е тиха - подвижните топчета няма да ви разсейват, докато котката ви се плува и избяга. Клиентите казват, че това е голям хит с техните домашни любимци, които остават заинтересовани дори и след като първоначалната новост се изчерпи.\nНай-добрата котешка звезда: SmartyKat Skitter Critters Cat Cat играчка\nКаква котка не полудява за малко котешко месо? Играчките SmartKat Catnip Toys поставят яростното забавление на catnip под формата на пълнена мишка. Това е точно подходящия размер за котките да се къпят по време на игра и всяка мишка е пълна с котешка пъпка. Изработен от органични материали и без никакви химикали или пестициди, няма да се налага да се притеснявате за безопасността на вашата котка. Играчките се продават в опаковки от три, а марката продава и плюшена риба и няколко други вариации. Ако обичате да давате котешка лоша, но мразите да я получавате по целия си етаж, тези играчки за Catnip SmartyKat са най-добрият път.\nКлиентите пишат, че котките им абсолютно обичат тези играчки и обикновено в рамките на моменти стават „безумни“. Те също са издръжливи, обикновено държат до поне 10 часа игра. Някои купувачи също препоръчват да прикрепят опашката на играчката към котешка пръчка за допълнително ниво на гонене на забавление.\nИскате да разгледате някои други опции? Вижте нашето ръководство за най-доброто котешко месо.\nНай-добрият сплит: munchiecat Суши играчки за котки и котета\nТази играчка с изкуствена суши от munchiecat почти изглежда достатъчно добра за ядене. С четири плюшени ролки в стил нигири и четири ролки маки в мини-бенто кутия, нивото на представяне на тази играчка е наистина следващото ниво. Макар че е от цената на цените, това е разграждане, което със сигурност ще си струва за фуража в Instagram, докато котката ви играе с тези цветни суши играчки. Всяко парче е без струни или части, които биха могли да се откъснат и да причинят опасност от задушаване, въпреки че камбанките и парчетата котешка каша вътре в играчките добавят още един слой забавление.\nКлиентите хвалят вниманието към детайлите, които бяха вложени в munchicat Sushi Toys, с красив дизайн, който е възхитително истински. По-важното е, че техните любимци обичат да си играят с тези малки снопове - кой знаеше, че котките обичат да се гушкат с парче нигири?\nНай-добрият лазер: Етичен домашен любимец лазер\nПодобно на котешките пръчици, лазерните указатели са една от класическите играчки за котки за всички времена. Лазерното упражнение Ethical Pet Laser е проста, но ефективна LED светлина, която дава на вашата котка непрекъсната „плячка“ да се преследва по пода. Безопасно е да се използва както с домашни любимци, така и с хора и е чудесен начин да попречите на котката ви да се отегчава, докато добавите малко упражнения към тяхната рутина (особено ако те са склонни да отлагат деня на разстояние). Батериите са включени, а играчката може да се използва на открито, както и на закрито.\nКлиентите казват, че етичният лазерни упражнения за домашни любимци изпраща повечето котки в гонене, след като ги затича след червената точка на играчката. При под 10 долара не можете да сбъркате с този лазерен показалец - той също има дълготраен живот на батерията и е чудесен залог за онези котки, които никога не изглежда да се уморяват.\nНай-добрата експлоатация на батерията: Petlinks Mystery Motion скрита електронна играчка за котки с движение\nИграчка, работеща с батерия, с елемент на движение, отваря друго измерение на играта, а котешката играчка Petlinks Mystery Motion, прикрита от котки, е едно от любимите ни. Тази играчка включва сноп от пера, които се въртят под пръстен с покритие от плат, давайки на вашия домашен любимец нещо да гони и удовлетворява техния ловен инстинкт. Движението под тъканта насърчава играта, а перата могат да бъдат настроени да се движат с четири скорости, за да увеличат предизвикателството. Той е особено ефективен за соловите котки, които могат да използват упражнения и психическа стимулация, докато сте далеч от дома.\nКлиентите пишат, че прикритата котешка играчка Petlinks Mystery Motion прикрива наистина домашните си любимци. Мекият шум на играчката кара повечето от тях да изпуснат всичко и веднага да влязат в режим на преследване. Някои предлагат да го използвате в няколко 10 до 15-минутни сета два пъти на ден като рутинна тренировка и отбелязват, че частта от перата се държи добре, дори след като е хваната и ухапана отново и отново.\nНашите писатели прекараха 6 часове за изследване на най-популярните играчки за котки на пазара. Преди да направят своите окончателни препоръки, те обмислиха 35 различни котешки играчки като цяло, екранизирани опции от 35 различни марки и производители, прочетете над 100 потребителски отзиви (положителни и отрицателни) и тествани 1 на самите котешки играчки. Цялото това изследване допълва препоръките, на които можете да се доверите.\nКакво да търсите в котешка играчка\nПолзи Повечето играчки са предназначени предимно за забавление, но много от тях имат допълнителни предимства за вашето коте. Например, някои играчки имат вградени драскотини, които помагат на котките да поддържат ноктите си; други имат дъвкателни компоненти за насърчаване на оралното здраве. Помислете за тези видове ползи за уелнес, докато пазарувате.\nПросто играйте Търсите играчка, която да забавлява котките ви, когато са вкъщи сами, или нещо, което трябва да улесните? Помислете дали соловата игра е приоритет, тъй като това ще диктува какъв тип играчка трябва да закупите.\nангажимент Познавате котката си по-добре от всеки, така че не забравяйте да помислите дали определена играчка е нещо, което те ще използват многократно. Котките могат да бъдат фини и те често играят с играчка веднъж - тогава никога повече. Ако не сте сигурни дали ще харесат играчка, най-добре е да изберете нещо, с което знаете, че ще играят.\nКлинични признаци на токсичност на антифриз при кучета и котки


Вижте китовете в нос Ан | Пътуване до Съединените щати - Пътуване - 2022\nCoast to Coast (112) - Това беше екскурзията, за да видите китовете в нос Ан\nНаблюдение на китове в нос Ан в Глостър\nСлед като прекара сутринта посещение на Глостър и пристанището му за риболов, пристигнахме в определеното време до мястото, откъдето корабът ни отплава, за да направи гледане на кит екскурзия.\nна Ураган II Имаше дължина от 115 метра и капацитет от около 300/400 души, както можех да изчисля. След качването му се очакваше продължителност около четири часа.\nКорабът потегли навреме и прекарахме известно време навигирайки вътре в красивото Глостър естествено пристанищеи след това трябваше да направим страхотна обиколка, докато не успеем да видим китовете.\nЛодка за наблюдаване на екскурзия на китове в нос Ан в Глостър\nТози нов наш ден пътуване от брега до брега в Съединените щати Той ни предложи неописуем ден, изцяло слънчев, с равнинното море като сал.\nна китове които видяхме бяха в група от 3 до 5 копия, че когато се приближихме с лодката, направиха няколко силни вдъхновения и издишвания, с типичния чучур за вода и поставиха се в изправено положение, те се потопиха с помощта на добре познатия кадър, който всички сме снимали между о !!! на възхищение. о !!!\nВъпреки че при други обстоятелства тези китоподобни може да не дишат още много минути, в рамките на 3 или 4 минути те ще се появят повече или по-малко в близост до мястото, където са потънали. В продължение на час и половина се приближавахме към групите китове, които се появяваха навсякъде.\nИстината е, че стигнахме вижте много китове, понякога по-близо до кораба, понякога малко по-нататък. Любопитно беше да видя толкова много хора, които се наслаждават на китовете, сякаш става въпрос за спортен, музикален или увеселителен парк.\nМалко по малко слънцето залязваше по хоризонта, което ни даде нови извинения да продължим да снимаме китовете, сега с подсветка, възползвайки се от морската яркост.\nЕкскурзия за разглеждане на китове в нос Ан в Глостър\nЗапочваме завръщането към пристанището, което продължи почти два часа. Входът към него също беше красив. Слънцето ни беше дало в продължение на много часове, тоест излязохме малко по-загорели, отколкото влязохме.\nВ крайна сметка екскурзията продължи около шест часа от отпътуването на кораба, с два часа повече от планираното. Компанията, която наехме да отидем да види китовете, гарантираше, че ще ги видим, а ако няма, ще ни дадат една година, за да повторим пътуването безплатно.\nСлед като слезехме, минахме няколко минути през магазина, където имаше най-различни сувенири, свързани с китове\nТъй като все още имаше дневна светлина, поехме с кола с кола крайбрежие на север от Глостър, където можехме да спрем пред скалист плаж и да се полюбуваме на залеза. Не аплодирахме, но трябваше да аплодираме тази нежна природа дълго време.\nСлед това, доволни, с душата си в мир, се върнахме на вечеря в хотелската стая, където се върнахме, за да видим снимките, които направихме, и откъдето се свързахме по интернет с останалия свят.\nНаправи ни слънчево !! Прекрасна.\nТук имате още снимки от екскурзията, за да видите китове в нос Ан.\nЕкскурзия за наблюдение на китове на нос Ан в Глостър\nCopyright 2022 \_ Пътуване списание \_ Coast to Coast (112) - Това беше екскурзията, за да видите китовете в нос Ан


Фюри стартира турне в Англия | Boec.BG - онлайн медия за бойни спортове\nНачало Бокс Фюри стартира турне в Англия\nФюри стартира турне в Англия\nТайсън Фюри за пореден път ще се опита да докаже, че е истински шоумен, като стартира турне в родината си.\nЦиганския крал вече продава билети за събитията, първото от които е утре вечер в района на Манчестър, но на тях той няма да се боксира, а само ще си говори с хората. Облечен във фланелка на английския национален отбор по футбол ,Фюри публикува видео съобщение в социалните медии, с което покани феновете си на срещата.\n„Партито ми за прибиране у дома официално е в събота вечерта на „Ей Джей Бел Стейдиъм“ в Салфорд. Купете си билети. Ако не си купите билети – ще се видим от другата страна, но се постарайте да си купите“, каза Фюри.\nСамото събитие пък е представено като „Вечер с легендата Тайсън Фюри“ в сайтовете, които продават билети за него. „Една вечер с легендата Тайсън Фюри. Елата и се срещнете с човека на момента и чуйте историите му отблизо и без цензура. Тази вечер не е за изпускане!“, се казва в рекламата.\nТайсън Фюри: Подписахме! Нокаутирам Уайлдър на 22 февруари!\nтагове: бокс Тайсън Фюри\nпредишни Мистериозно отказване провали топ мач този уикенд\nследващи Топ 5 Ипона на Гран При Хохот (ВИДЕО)


Българин, който живее в Китай, сподели за ужаса от коронавируса - Криминални новини - Crimes.bg\nНачало | Обществени теми | Българин, който живее в Китай, сподели за ужаса от коронавируса\n2020-01-29 09:40:00 Обществени теми 0 Прочетено: 77490 Кратка връзка\nСънародникът ни Димитър Владиков, който живее в Китай, коментира ситуацията в страната. Той заяви в ефира на сутрешния блок на Bulgaria ON AIRче жертвите на опасния коронавирус вече са над 130 души. Други 6000 случая на зараза са вече потвърдени.\nПрепоръката на здравните експерти в случая е да се пие много вода и да се ограничат контактите с трети лица. Главното е излизанията да се ограничават и да използва маска навън. Но приложението на последната мярка вече е невъзможно, тъй като маските са се изчерпали в аптеките, споделя Димитър Владиков.\nТой допълва, че е изключително трудно човек да си купи маска от аптеката, въпреки че на ден се произвеждат по 24 млн. броя.\n"Всеки търси своя начин да се предпази. Половината от полетите от Шанхай са отменени", споделя още сънародникът ни.\nТой допълва, че линиите на метрото работят с редуциран капацитет, тъй като повечето хора си стоят вкъщи.\nУчениците са освободени в дълга и безсрочна ваканция. Тя ще продължи до затоплянето на времето, когато и вирусът ще изчезне от само себе си.\nСънародникът ни заяви, че учените продължават да проучват вируса.\n"Знам за трима българи в Ухан. В момента там са двама. Другият е успял да напусне града. Въздържам се от мнение дали за двама трябва да се праща самолет от България", заяви още Димитър, цитиран от БЛИЦ.


Бачковски манaстир – Религиозно национално културно наследство на България\nБачковската света обител е основана по време на Византийското робство – през 1083 година от братята грузинци Григорий и Апасий Бакуриани. Манастирът бележи своя разцвет през 13-ти век особено при царуването на цар иван Александър – втори ктитор на манастира. От основаването на Бачковската обител, в оригинал днес е запазена само костницата – двуетажна църква с ценни стенописи от 11-ти век и 14-15-ти век. Църквата „Св. Богородица“ принадлежи по архитектурен вид към типа атонски църкви. В северния двор на манастира са запазени малката църква „ Св. Архангел“ от 12-ти век и църквата „Св. Никола“ от 17-ти век в южния двор. В двете църкви има стенописи от Захари Зограф. В голямата църква на специална поставка е светинята на манастира – чудотворната икона на Св. Богородица, със сребърна риза. В манастира има голяма музейна експозиция, в която са представени старинни църковни предмети, богослужебни книги, старинни монети, икони и юбилейни украшения. Интерес представлява и уникалната сребърна дарохранителница, представляваща макет на храма „Сан Марко“ във Венеция, изработена през 17-ти век от майстор Зафир Злати. Напоследък се полагат грижи за опазване, възстановяване и реставриране на части от манастирския комплекс.\nБачковският манастир е светилница на българската култура и просветеност. Той е съхранил във времето творческите възможности на народа ни. Посещаван е от много богомолци и чуждестранни туристи. За този манастир са характерни и уникални две литийни шествия свързани с чудотворната икона на „Св.Богородица Успение“ на манастира и чудотворната икона на „Св. Богородица Благовещение“ от Асеновград. Манастирът е сред стоте национални туристически обекта.\nМанастирският комплекс и околността са се превърнали в развит туристически обект. Смята се, че Бачковският манастир е един от най-посещаваните български манастири, годишно тук идват около 250-300 000 души.


Внесоха в деловодството на парламента промените в Закона за движението по пътищата. Какви са те? – Web Silistra\nВнесоха в деловодството на парламента промените в Закона за движението по пътищата. Какви са те?\n03.06.2017 WebSilistra\t0 коментара\nГЕРБ внесе промените в Закона за движение по пътищата в деловодството на парламента, чиято цел е да се намалят жертвите на катастрофи, съобщава offnews.bg.\nПромените предвиждат вече заявените от управляващите мерки – да се премахнат знаците пред камерите, да бъде променена наредбата за алкохол и наркотичните вещества, както и катаджиите да не са на мястото, където се заснема с мобилни камери. Контролните органи ще трябва да извършват контрола на пътя при безопасни условия на труд.\nДепутатът Станислав Иванов от ГЕРБ поясни, че с настоящия закон много от актовете да падат в съда. В момента пътните участъци, в които работят мобилни камери на КАТ, трябва да са обозначени със знак Е24 и да са обявени предварително на сайта на МВР, както и по медиите. В случай че табелата преди мобилна камера не е сложена, издаденият електронен фиш за превишена скорост може да бъде отменен при обжалване в съда. Освен това се намалява превантивният ефект, а работата на полицаите често се свежда до “криене в храстите”.\nС промените се предвижда още да има санкция за собствениците, предоставили автомобила си за управление на водачи без книжка или употребили алкохол и наркотици. Сега това също било проблем, тъй като последната статистика показва, че от началото на годината 1000 случая на хванати шофьори да карат в нетрезво състояние, само 10% са собственици на автомобилите. А това е предпоставка да не могат да им се наложат санкции. Промяната предвижда санкцията да е за собственици, предоставили автомобила си на водачи без валидна шофьорска книжка или употреба на алкохол и наркотици.\nПромяна е предвидена и по отношение на вземане на кръвната проба при хванати пияни и дрогирани шофьори – сега това могат да правят само лекарите. А това предразполага за отпадането на актовете в съда. Ще бъде сменено и веществото, с което се почиства мястото за взимане на кръвна проба, тъй като е забранено за използване от 15 години.\n← В Силистренско: Започна традиционната акция: „Ваканция! Да пазим живота на децата на пътя!”\nВторокласници от Силистра дават нов живот на отпадъчни материали →


8 септември 2020 | 13:30\nБранителят на Славия Милен Гамаков гостува в предаването "Гостът на Sportal" по Sportal TV. Бургазлията призна, че е страшно суеверен и сподели, че е много разочарован от отпадането на "белите" от Кукеси в Лига Европа.\n"Срещу албанците не беше трудно, играхме на един страхотен стадион, построен преди година, страхотно бижу. Беше по-добрият вариант да играем в чужбина, да видим как се справят другите. Имахме доста проблеми в състава, още съжалявам за този мач. Срещнахме един доста добър отбор, имахме си нашите шансове, но за съжаление лоша шега ни изигра това, че когато изравниха решихме, че ако натиснем до края на мача, ще си вземем победата. Ако бяхме дочакали продълженията, щяхме да ги отстраним според мен.\nНадяваме се отново да се класираме за Лига Европа - знаете, че и извън първата шестица получаваш шанс за европейско участие. Защо играя с номер 38 ли? От малък обичам номер 8, но в Ботев (Пловдив) не ме питаха с кой номер искам да играя, в първия мач ми дадоха номер 38 в съблекалнята. Тръгна ми, в Полша бях пак с него, в Славия го поисках също. Доста суеверен съм, има хиляди неща, може би е малко прекалено - коя обувка слагам, кой чорап, кора, с кой крак стъпвам.\nИмам една повиквателна за националния отбор, по времето на Любослав Пенев беше. Ако г-н Дерменджиев сметне, че мога да помогна с нещо, винаги ще се отзова. Срещу Ирландия се надигравахме с тях, те са отбор, който е съставен от скъпи футболисти. Играхме като равни с тях. Срещу Уелс видях добри разигравания, добре играхме с топката, мисля, че статистиката беше в наша полза. Двата мача бяха много полезни за националния отбор, пожелавам успех на всички момчета и стискаме палци за мача с Унгария.\nЯнис Карабельов се представи на високо ниво, хвърли доста сили в атака и защита. Филип Кръстев нямаше възможност да разкрие истинския си потенциал, дрибъла, мачът беше вече в последните си 10 минути. Пожелавам му един ден да дебютира за Манчестър Сити в Премиър лийг. Защо не ми се получи в Полша ли? В началото ми потръгна, но след това имах лоша контузия в глезена. Там нямаш време да се скатаваш. В Полша се играе доста бърз и силов футбол.\nВзел съм си поуките, ще разберем в бъдеще какво ми е отредила съдбата. С г-н Стефанов се разбрахме за 2-3 минути за Славия. Всички чакаме да разберем кой ще е новият ни треньор. Няма да се сърдя - халф или защитник, за мен няма значение. Мисля, че няма да ме поставят на други позиции, това са моите позиции. Нека първо видим дали ще играя", заяви Гамаков пред


Избор на Президент на БФС - позиции - Страница 13 - forum.gong.bg\nМнениеот bsz1916 » 21 яну 2018 06:39\nЗаклет Левскар написа: Перуката отдавна трябваше да бъде сменен, заради това че позволи прекръстването на Литекс. Съд и затвор за Перукан.\nСпомнете си на кого благодари Гриша Ганчев след решението новият отбор ЦСКА - СОФИЯ ( София ) да започне направо от създадената за целта така наречена ППЛ - не беше на Боби Михайлов . Аз също не го харесвам , но погледнете кои са другите кандидати .\nЧе Бойко Борисов нареди на Борислав Михайлов да стане цялата тази измама, така е ....... но и последният не видях много да се опъва, чинно и послушно изпълни всичко. Единствената достойно позиция е, ако не може да се опълчи на боклука от Банкя, просто да си подаде оставката.\nС това мнение няма как да не се съглася на 100 процента . Затова и подчертах че не харесвам Боби Михайлов . Няма обаче как да приема на сериозно и другите 2 - ма кандидати . Надявам се до края на месеца да се появи сериозен кандидат за поста , който да има необходимите познания и авторитет и да не е зависим нито от БИВШИТЕ грандове , нито от НАСТОЯЩИЯ гранд на родния футбол .\nМнениеот Mathias_Coureur » 21 яну 2018 14:35\nАз съм за промяна в БФС , но не и с Любо Пенев , който е ясно, че ще защитава интересите на прекръстения Литекс и няма как да го приема на сериозно и работата отива от трън(Боби Михайлов) та на глог(Любо Пенев). Не че Перуката не е същия , напротив той направи твърде много за Литекс, като ги допусна да играят в А група и направи специално заради тях "ново първенство", също така освен на Литекс/ЦСКА-София, той помага и на Лудогорец, и на Левски и гледа да се хареса на всички, досущ като Бойко Борисов , и двамата са жалки и мазни популисти!\nМнениеот bsz1916 » 21 яну 2018 15:01\nMathias_Coureur написа: Аз съм за промяна в БФС , но не и с Любо Пенев , който е ясно, че ще защитава интересите на прекръстения Литекс и няма как да го приема на сериозно и работата отива от трън(Боби Михайлов) та на глог(Любо Пенев). Не че Перуката не е същия , напротив той направи твърде много за Литекс, като ги допусна да играят в А група и направи специално заради тях "ново първенство", също така освен на Литекс/ЦСКА-София, той помага и на Лудогорец, и на Левски и гледа да се хареса на всички, досущ като Бойко Борисов , и двамата са жалки и мазни популисти!\nТочно , кратко , ясно и най - важното - АБСОЛЮТНО ВЯРНО !\nМнениеот 1982 » 21 яну 2018 21:22\nbsz1916, няма какво да се надяваш, читав и нормален кандидат няма да се появи, явно честните и нормални хора не желаят да се набъркват в тази помийна яма, наречена български "футбол". Само компрометирани и омаскарени лица, оплетени в схеми с мутрите и престъпниците, собственици на клубовете.\nМнениеот TristaNNN » 22 яну 2018 12:57\nПриоритет 3: Подобряване работата на школите\n•\tИзкореняване на корупцията в школите чрез прилагане на мерките по Приоритет 1\n•\tСъстоянието на школите да бъде сред критериите за лицензиране на клубовете за Елитния футбол\n•\tСпециално внимание върху осигуряване на качествени кондиционни специалисти, ако е необходимо чуждестранни\n•\tЗадължаване на клубовете да инвестират определен процент от приходите или печалбата си за развитие на своите школи\n•\tЗадължаване на клубовете от първото ниво на футбола да поддържат Б отбор или да участват с юношески формации в съответните първенства и турнири, администрирани от БФС\n•\tВръщане на правилото за поне един юноша на клуба в стартовия състав\n•\tСтимулиране използването на повече юноши в стартовия състав чрез финансови механизми, напр. получаване на по-голям дял от телевизионни права\n•\tЗаделяне на повече средства от бюджета на БФС за финансово подпомагане на школите; с приоритет ще са тези на клубовете с по-малък бюджет и школите произвели най-успешните български футболисти през изминалия век\n•\tТърсене на възможности за привличане на местни инвеститори и общински средства за подпомагане на школите\nЕдин момент, как точно ги виждаш тези реформи, при положение, че школите са частни, сиреч те са на самите клубове? Как БФС ще изкорени корупцията там и ще обърне специално внимание върху осигуряването на качествени кондиционни специалисти? БФС ли ще има плаща заплатите?\nКакто например в Германия, федерацията казва на клубовете какво да правят с школите си.\nПочти е така. В Германия всеки професионален отбор е длъжен да инвестира определена сума в школата си и да покрие минимум образователен ценз на треньорите там. Иначе - нанайси лиценз за професионален футбол. Следователно никой на никого не казва и не нарежда, а просто има установени правила, които ако покриеш - играеш професионален футбол, ако не - няма лиценз, като тия правила там се следят и спазват, а не като вечните компромиси у нас. Е, има и една малка подробност, че в Германия клубовете получават разни дотации от местната федерация, които са според нивото на школата и броя на децата там.\nМнениеот Warped » 22 яну 2018 13:06\nМнениеот PFC Litex » 23 яну 2018 23:04\nПреди малко гледах запис на някакво предаване от снощи с гост ГА, той също индиректно зове да се гласува на Бобчо... интересно.\nБобчо май е обещал на някой ЕКТ, а в замяна да се гласува за него\nТова ако се случи, явно в едно ръководство има хора от истанбулската конвенция :D\nМнениеот Tiberius » 23 яну 2018 23:16\nБоби просто е единствения правилен избор. Пълна подкрепа за г-н Михайлов!\nМнениеот Red_Neck » 24 яну 2018 08:35\nС официално решение за подкрепа на Борислав Михайлов за четвърти мандат начело на Българския футболен съюз ще излезе Съветът на директорите на Банско. Според почти единодушното мнение на петчленното ръководство на клуба кандидатурата на легендарния вратар на Конгреса на 16 февруари е без алтернатива.\nКато се има предвид и патриотичният и стратегически факт, че вицепрезидент на Боби е роденият в Банско Атанас Фурнаджиев, който е управител на "Мото-Пфое" и собственик на хотел "Белведере", всеки друг избор, ако не автогол, би бил същинска екзотика. Още повече, че бизнесменът е и близък с кмета Георги Икономов.\nМнениеот Red_Neck » 24 яну 2018 08:38\nПрезидентът на Монтана - Румен Панайотов обяви, че клубът ще подкрепи Борислав Михайлов на предстоящия Конгрес, на който ще бъде избран новия глава на Българския футболен съюз:\n"Ние сме доволни от управлението на г-н Михайлов и неговия екип и на конгреса ще го подкрепим"\nОще едно доказателство, че общинските ФК-та ще гласуват под строй.\nПоследна промяна от Red_Neck на 24 яну 2018 08:45, променено общо 1 път.\nПотребители, разглеждащи този форум: hydetoshi и 5 госта


“за да осветя мрака на дните им…” – BGStoryteller\nOctober 3, 2018 February 18, 2020 bgstoryteller\t"Роман за името", Людмила Миндова, откъс, цитат\nИз романа “Роман за името” на Людмила Миндова, издателство Изток-Запад.\n“Кръстили ме Ажар. Името означава „светъл, сияещ, блестящ“. Като бях малък, майка ми обичаше да повтаря, че съм дошъл в живота им, за да осветя мрака на дните им. Събудил съм се за тях като един от седмината спящи в пещерата от сурата „Ал-Кахф“. Аллах, но и силната им вяра в Него, свято да е името Му, ги запазили спящи 309 години, за да избегнат стрелите на безбожниците и – още по-страшно – смъртта в ада на неверието. Спали непробудно точно 309 години, или точно колкото Всемогъщият бил наредил, за да се събудят една сутрин и да кажат, че вчера, събота, се скрили тук, в пещерата, за да пренощуват на сигурно място, и ето днес, неделя, продължават пътя си нататък, през дни и пустини, през долини и тревоги, през низини и страх, но и вяра, светла вяра, жизнерадост въпреки всичко и любов, най-вече любов. А кучето им през цялото това време спяло заедно с тях като предана спяща нощна стража. О, колко голямо било то и дори кучетата скитници се страхували да припарят до него, макар че спяло напълно непробудно и само огледало, сложено точно пред муцуната му, можело да издаде, че не смърт е това, а дълбок, много дълбок като кладенец в пустиня, сън, защото нали огледалата трябва да отразяват нещата и като ги сложиш пред лице, да показват лице, пред муцуна – муцуна, пред живота – живот, пред смъртта – смърт, пред съня – сън. А по какво може да се различи смъртта от съня – по това, че сънят излъчва дъх, също като живота, понеже и сънят е живот, друг живот, докато смъртта дъх няма, тя е нищо. Само че кой щял да посмее да сложи огледало пред муцуната на това куче, което дори спящо изглеждало огромно и страшно, макар иначе да било така благо, че човек трудно можел да си го представи да хапе. Не че не хапело, не, о, в какъв бой се хвърляло даже, когато се налагало, за да защити стопаните си, но иначе било по-кротко от овца…\nТа дошъл съм, значи, казваше майка ми, за да осветя мрака на дните им. Бил съм на три години и половина, когато ме осиновили. Млади били още майка ми и баща ми, но не можели да имат деца. Мама Йълдъз била на двайсет и осем, татко Емин – на трийсет и шест. Никога не са криели от мен, че са ме осиновили. Не помня кога ми казаха най-напред, но трябва да съм бил съвсем малък, преди да тръгна на училище, защото нито някой от съседите, нито в училище можеха да ме изненадат с това, че съм хранениче. „Хранениче съм и какво от това? Зная го и по-рано от вас, защото моите родители не лъжат, не клеветят и злото другиму не желаят. А вие сега какво, искахте да ме разплачете, нали? И щеше ли на вас да ви стане по-хубаво от това…“ Бях свикнал да отговарям така, макар че никой не ме беше учил. Майка ми и баща ми живееха тихо и не говореха прекалено много. То и колко ли време им оставаше да се виждат. Татко се връщаше след залез, а излизаше за работа, преди да съмне, обличаше аботническите си дрехи, целуваше ме по челото – аз се правех, че спя, но чувах въздишката му, когато се обръщаше, за да погали майка ми по косата, а после чувах как на прага майка ми му казва да се пази и после заключва след него входната врата.\nКато бях малък, мама не ходеше на работа, та преди да тръгна на училище, аз се въртях по цял ден на двора край нея или играех с комшийските деца. Макар че в общи линии бях доста затворен и най-често предпочитах да се усамотявам под някое дърво и да си мисля или да се мотая край майка си и да я наблюдавам, докато върти къщната работа. Понякога ми се подиграваха, че съм лигльо, но лигльо никога не съм бил. Никога не съм плакал, когато ме биеха, никога не съм оставил да бият пред мен някого. В такъв момент сякаш излизах от кожата си и скачах, с каквото и да бях зает в момента – четях ли, мислех ли, пишех ли, задачи ли решавах, чуех ли някой да плаче, скачах веднага като ужилен и зад мен се разхвърчаваха моливи, писалки и листове, които после на връщане трябваше да се мъча да сглобя като разпръсната мозайка.\nТогава живеехме в къща с кухня и стая в покрайнините на Две могили, но вече знаех, че мама и татко не са от там. Татко бил от София, а мама от Златоград. Срещнали се на някаква сватба и много скоро дошъл редът и на тяхната. Решили да живеят в София. Родителите на татко били богати хора, къщата им била достатъчно голяма, за да живеят няколко семейства в нея, така че там били на първия етаж старите, а на горните два – младите. Чичо и жена му били на втория етаж, а за мама и татко останал третият. Разбирали се добре и рядко имали поводи да си повишат тон или още повече да си разменят лоша дума, та затова така и през цялото си детство не можех да разбера какво се е случило, та да се разделят така ненадейно, за да не се видят после никога повече. Знаех, че войната е била тежка за всички, но не подозирах, че за някои не по-малко тежък е бил и нейният край.\nЗнам, че чичо и жена му тогава имали две деца, така че двама братовчеди трябва да имам със сигурност, но къде са, какво правят, знаят ли за мен, това до ден днешен не ми е ясно. Е, вярно, че не са ми братовчеди по кръв, но какво значение има, след като са ми роднини чрез хората, чийто син съм по сърце и душа.\nАз съм Ажар и съм роден през 1943 г., но точната дата на раждането ми не знае никой. Или поне майка ми и баща ми не знаеха със сигурност, защото, когато им позволили да ме осиновят, служителите в сиропиталището им казали, че това хубаво розовобузо дете през зимата на 1945 г. било оставено в кошница на входната врата без никакви документи, така че можело само да се гадае под каква звезда съм роден. Времената били толкова объркани, че преди осиновяването дори документи не ми издали.\nТатко почина, когато бях на десет. Него ден котката ни беше изчезнала от сутринта и я търсихме къде ли не, докато най-неочаквано, ни лук яла, ни лук мирисала, не се появи заедно с пощальона, който донесе вестта за смъртта на баща ми. Помня, че мама извика, хвана се за гърдите и се строполи на земята, а пощальонът ме прати да донеса вода от чешмата. „Бягай бе, хлапак, бягай донес вода, че жената бере душа. Ох, каква трагедия!“, викаше пощальонът, а аз плетях крака, но успях все пак някак да стигна до кухнята, имах чувството, че разстоянието беше не няколко крачки, а поне колкото до училището отвъд баира и обратно, пуснах с треперещи ръце водата, грабнах канчето, което ми се изпречи пред очите, и хукнах обратно. Мама тъкмо беше започнала да се свестява и с изпръхнали устни повтаряше: „Не можа да издържи милият, не можа, смазаха го, силиците му изсмукаха…“\nАз съм Ажар и нямам възраст. Веднъж съм на двайсет и пет, друг път на десет, трети път на деветдесет, а най-често – новородено. Казват, че така се случва с хората, които за кратко преживяват твърде много, най-вече мъчителни неща, или имат вътрешен живот, далеч по-богат и смислен от външния.”\n“Роман за името” ни среща с няколко поколения герои, чиито съдби са определени не само от техния произход, религия и етнос, но също и от етичните избори, които правят. В него се разглеждат темите за спасението на българските евреи, за бомбардировките над София през Втората световна война, за комунистическия терор и концлагери, за така наречения “възродителен процес”, както и за продължението на всичко това в съвременността.\n“Колко късо е разстоянието от подвига до мерзостта; от полета на духа до падението.\nАз, потомък и на българи, и на евреи, се питам: един и същи народ ли спасява и преследва?\nГрозотата на потисничеството преобразува възвисените в унизени. Не за преследваните, за преследвачите е низостта. За това разказва този роман. И за имената, които Людмила Миндова връща на изконните им места – и лица. На теб, читателю, остава да ги предадеш нататък.”\nЛюдмила Миндова е родена през 1974 г. в Русе. През 1998 г. завършва славянска филология в Софийския университет “Св. Климент Охридски”, а през 2005 г. защитава дисертация върху хърватската барокова литература. Автор е на монографията „Гласът на барока. Иван Гундулич и хърватската барокова норма“ (2011) и на поетичните книги „Блус по никое време“ (2009), „Тамбос“ (2014) и „Животът без музика“ (2016). В неин превод са публикувани книги на Данило Киш, Дубравка Угрешич, Йосип Ости, Симо Мраович, Миро Гавран, Алеш Дебеляк и др. Поезията й е превеждана на хърватски, турски и английски език. Един от основателите на сайта “Открита литература”.\n← “Ние се редуваме на това ненормално място…”\n“Да го държа настрана… Аз искам да се махне завинаги…” →


Седем нощи в Париж/2/ - "Bulgaria SEGA"\nHome Интересно Седем нощи в Париж/2/\nСедем нощи в Париж/2/\nКогато Рена Цолакис завършва Атинската художествена академия тя е била една от малкото художници, учила литография по онова време , още повече – и жена! Знаете колко тежка, но и благодатна е литогрлафията като техника. Била е една от най-добрите в Академията, за което спечелва Голямата награда – стипендия за обучение в чужбина.\nИ тя си избира Париж. Че къде другаде може да срещне по-добри примери в литографията от френския художник Толуз -Лотрек? През 1961 година е вече в Париж, в прочутото „Екол де Бозарт”, в сграда от 17 век, която приютява студентите художници и до днес, сграда от чиито ателиета са изчезнали много знаменити художници. Приведена над тежките камъни тя изпълнява сама цялата процедура от шлайфане до подготовка за печат и самото отпечатване, отстоява по мъжки , самата тя крехка и слаба, но предана и посветена на музата си.\nРена не обича сякаш спомените и живее с настоящето. И то с цялата енергия, присъща на творец, който не познава ограничения и препятствия.\n– Аз бях дете по време на войната и свидетел на убийства всеки ден по улиците, където се разхождаха немските войници. Затова децата от моето поколение бяхме пораснали преждевременно.\nОт снимка от младите й години ме гледа едно интелигентно непредсказуемо лице, с дълбоки черни очи, дъгообразна извивка на веждите и магнетичен поглед, отправени сякаш в древното , откъдето идва и самата тя. Дребна на ръст , Рена сякаш не ходи, а се движи с ролери – плавно и устремено. Трудно може да я следваш и аз полагах цялото си усърдие да не я изгубя по улиците между Обелиска на Бастилията и Площад Маре.\nОсвен галериите на този площад се помещава и къщата на Виктор Юго. Така и не остана време да хвърля поглед отвътре и да подишам въздуха, където е писал „Парижката Света Богородица”.\nИзлизахме сутрин с Рена и се прибирахме вечер, прекосявайки Сена и нейните мостове, грейнали ослепително, приютили сякаш всичките звезди от небето, закичени щедро на гирлянди по тях. Рена ми разказваше поредната си история, докато пътувахме, а аз не спирах да питам-„познаваш ли този или онзи художник, срещала ли си Пикасо?”\n– Докато работех веднаж видях ателието да се опразва изненадващо бързо. Огледах се и забелязах Салвадор Дали, крачейки гордо с малко леопардче на каишка. „Защо се плашите – то е само малко котенце” – уж изненадан ни успокояваше. „Малко, ама с големи зъби” – си помислих…\nБързах да се приберем вечер, за да ми разказва за картините си, за живота си. Стаята, в която спях бе като антиквариат, където всяка вещ има история. Килим–донесен специално от Египет преди 30 години, месингови тави-подноси -метър в диаметър, с типичните си орнамети на Изтока. Как ги е пренасяла от Иран един Господ знае.\nЕто една история потопена в мистика и романтизъм, подобаващ а на 60-те години в Париж. Приятелка на Рена я кани на изложба на известен художник, с когото се познава. След откриването собственикът на галерията, богат колекционер, предлага на художника и отбрани приятели да продължат у тях на частно парти. Покрай приятелката си канят и нея.\nКупонът тече. Младите момичета разговарят, подсмивайки се скришом на настойчивия поглед на мъжа отсреща.\n– С вас седяхме на една маса на остров Крит и пиехме кафе- се изправи мъжът до нейната маса, гледайки я втренчено.\n– Кога сме се срещали, та аз не Ви познавам – привидно спокойно отговаря тя.\n– Някога, в предишния си живот– се усмихва мъжът. – Обадете ми се, утре ще ви очаквам– и той оставя телефона си на нейната маса, оттегляйки се.\n– Това беше един известен норвежки художник- ми каза моята приятелка. – Беше толкова сигурен, че сте се срещали и даже знае от къде си, не е ли странно, тук никой не те познава?\n– Защо не, човек може да е имал предишен живот, да е познавал някого и след време да се срещнат и разпознаят отново.\n– И ти му се обади, нали?\n– Разбира се, че не! Аз бях омъжена и отговорна съпруга. Не можех да оставя човека, който ме обичаше.\n– Как да намеря твои картини, да видя повече от твоето творчество, имаш ли уебсайт?\n– Не, и не ми е нужен. Всичко е там – и тя посочи към етажерките.\nРазгърнах луксозно оформено библиографско издание. Томове на Бодлер, Верлен. Под имената на поетите- Рена Цолакис–литографии”.\nКаква скромност, без претенции целия свят да узнае за нейните шедьоври, а наистина държах нещо велико в ръцете си! В нейните литографии цветовете се разливат с лекотата на пеперуда, която едва докосва цветовете, за да не изтрие прашеца на крилата си. Преливащите плавно пастелни тонове от розово до сиво зелено се разливат в лазурно синьо и земно жълтото, рисувайки арки и ниши, чиито сводове крият въздишки , любов или гняв, възторг или страх…\n„Цветята на злото” . Два свята – този на Бодлер с неговата поезия – опиум и екстаз. И литографиите на Рена – ангелски лица на момичета, притаили поривите на демони. Разгръщах страниците ту на Бодлер, ту на Верлен бавно, с вълнение като пред нещо свещено. Желаех от цялата си душа: „Господи, искам да имам тази книга”! Помислих си дали да не обещая нещо пред Дядо Коледа , за да се сбъдне желанието ми. Майка ми казва, че не съм послушна, защото стоя много на компютъра… Ето – Рена как може без компютър? Тя има такова богатство от творчество – тези литографии. Защо и е уебсайт, когато те са там – в световното богатство? Ако можех да имам поне една книга с нейните литографии – обещавам един ден да стоя без компютър.\nДен ЧЕТВЪРТИ. Феминизъм и има ли почва в Париж?\nВечерта се изкачихме до „О Пари”, което значи „Висок Париж”. Преди да се шмугнем в топлото кафе, от където се носеха приканващи аромати на вкусни подправки, обгърнахме с любовен поглед Париж, предвкусвайки раздялата. На око се хвърляше Айфеловата кула , нали беше най- висока и най-осветена. Не си спомням колко бяха лампичките, които я осветяват през нощта, май около 30 хиляди, при всички случаи бяха хиляди. Париж от високо,но не толкова, че да се загубва като малки пъзелчета, а с усещане за огромно пространство, измерено с вековете. Колегите ме викаха, вечерята беше сервирана. Докато разглеждах порцията си от риба, мъчейки се да отгатна какъв вид е, към мен се запъти млада жена. Представи се като Натали и веднага ме атакува.\n– Нали тези фигури на твоите картини са от древно време? От Тракийската култура?\n– Как разбра – изненадах се аз.\n– Ами рових се цяла нощ в компютъра за да открия нещо от историята на България, научих за траките, за Орфей, нали картината се казва „Орфеев танц”…\n– Да, така е. Преди време ми попадна каталог за „Старата, изгубена Европа”. Издаден в Ню Йорк, където се представиха археологични находки и керамични фигурки, намерени по поречието на Дунав, в днешна Румъния и България, 5 000 години преди Христа. Тогава по тези земи е имало тракийска цивилизация, изчезнала отдавна, но оставила невероятни произведения на изкуството и ритуали през неолита. Доказателства, че наред с ежедневието на хората художествените занаяти, като злато и керамика, са заемали съществена част от техния бит. Което съвсем не говори за първобитен дух.\nНикол притихна, а аз забравих за топлата пъстърва. Впуснахме се в разсъждения защо и как точно са се декорирали тези „фигурини”, за какво са служили и защо се е давало предимство на жената. Никол ми разкри, че е радетел за правата на жената тук, в Париж, да в Париж. Твърдеше, че желае да отвори очите и на останалите, които според нея са потискани от мъжете и независимо, че и самите жени го признават сякаш не намират сили да се борят. Тук, във Франция това движение не е популярно, поне не толкова, колкото в Америка. Направило й впечатление, че в Америка има толкова много феминистки организации, създадени през 70-те, когато жената, особено жената-творец била дискриминирана. Сега независимо, че жената уж има права наравно с мъжете и е навсякъде, където е доказала своите качества, то тези организации продължават да съществуват. Тук, в Америка жените искат да се чуе техния глас, глас, който е по- силен в състраданието си и е за градивното, глас, който ще се изправя винаги там, където има насилие. А дали в България има дискриминация на жените?\nЗа в.България Сега”\nпредишна статияКонцерт на Ивайло Гюров в Чикаго\nСледваща статияЯМБОЛ – Миризма на хлор усетиха в част от Ямбол, търси се източника


Biotica 1961 – Smart Dietary Supplements\nЗА ПОРЪЧКИ 0877 72 10 40\nСъставките за нашия успех са 100% органични,\nпроизведени и добре съхранявани под строг контрол\nспрямо изисквания на контролните органи за\nпроизводство и продажба на хранителни добавки.\nВсички наши продукти са изготвени, чрез най-високите\nсъвременни технологиии с отговорната грижа към\nоколната среда, без компромис в качеството на\nНапълно безвредни за хората, заради техния естествен\nпроизход, те са важна част от нашия специален микс.\nВнимателно селектирани в специални комбинации, като\nдопълнение за оптималното количество от ежедневна\nгрижа , от която се нуждае всеки.\nНие печелим своите клиенти от цял свят, благодарение на високата ефективност\nна продуктите ни, стимулиращото им действие върху\nчовешкия организъм и липсващите странични ефекти.\nНаши партньори са международни компании, с дългогодишен опит и\nдоказан професионализъм. За капсулиране на субстанциите, ние се\nдоверяваме на професионализма на фармацевтичния гигант – заводите\nCapsugel в Colmar, Франция.\nCapsugel е основана в САЩ през 1895г. и има богат опит в\nпроизводството на капсули.\nЗа нас здравето е основен ключ към щастлив и пълноценен живот.\nПолитиката ни е фокусирана изцяло към иновативните подходи в\nпрепоръчват нашите продукти\nПонякога малък недостиг на важен микроелемент,\nможе да разтрои естествения баланс и хармонията\nвъв вътреклетъчните процеси на организма, което да\nдоведе в бъдеще до здравословни проблеми.\nНие вярваме, че системните грижи и профилактика са\nнай-добрата превенция за здраво тяло.\nПо тази причина, екип от специалисти, работи върху\nсъздаването на формули, базирани на последните\nоткрития в конвенционалната медицина и\nфитотерапията, за да предложим най-доброто за\nПРЕВЕНЦИЯ ЗА ЗДРАВО ТЯЛО\nБъди здрав, щастлив и пълен с енергия, независимо от своя пол или възраст.\nОткрий своята най-голяма сила и я насочи в точната посока. Остани фокусиран и спокоен, без да губиш радостта си. Надскочи себе си и разчитай на собственото си аз.\nНие предлагаме пълен спектър от хранителни добавки, които подобряват значително живота, специално изработени да задоволят всички нужди на съвременните хора.\nНай-съвременната технология за производство на течни форми, позволяващи нетермично извличане на активните компоненти.\nБез изкуствени консерванти, оцветители и подобрители.\nНашите формули се базират на чисти концентрирани извлеци от прецизно селектирани билки и растения от сертифицирани производители.\nна световно ниво\nДвойната ринг – модулна система на заключване осигурява плътно прилепване, без опасност от изсипване на субстанцията.\nОбезвъздушителите позволяват на въздуха да избяга по време на пълнене на капсулите на високоскоростните машини за пълнене.\nЗаоблените полусферични краища са по-силни и по-устойчиви на деформация.\nПроизводство във Франция по най-високи стандарти\nТези капсули в продължение на няколко десетилетия са били продукт избор за всички фармацевтични и здравни компании, поради тяхната надеждност и качества да съхраняват в защитена среда субстанциите. Тялото на капсулата захваща лесно капачката и позволява безпроблемно затваряне.\nОсновният избор на повечето фармацевтични компании за производство на лекарства.\nИзключително качество – произведени в съответствие с изискванията на GMP (Good Manufacturing Practises)\nРазбира се, ние увеличихме още повече нивото на защита на личните Ви данни. Освен технически мерки, ние актуализирахме и нашата Политика за поверителност /виж ОБЩИ УСЛОВИЯ/, като в нея ще се запознаете детайлно с това какви данни за Вас и на какво основание “Мегасмарт България“ ЕООД обработва, както и какви права имате съгласно GDPR. Също така, в случай че имате допълнителни въпроси или желаете да упражните някое от правата си съгласно регламента, можете да се свържете директно с нас.\nКНИЖКА ЗА ОТСЛАБВАНЕТО