Скъпоценните камъни, можем да ги определим, като рядко природно минерално образувание с необичайна красота с голяма твърдост.\nВ природата са известни повече от четири хиляди минерала, но не всички се смятат за скъпоценни.\nНай- важното качество на камъните се счита тяхната красота: техният цвят, блясък, редките оптически ефекти.\nВ бижутерията ги използват много често заради техните свойства като: твърдост, устойчивост и издръжливост.\nРуският учен А. Е. Ферсман квалифицира скъпоценните камъни на две групи:\nКъм първата група спадат минерали с висока твърдост и устойчивост на хим. въздействие.\nКъм втората група спадат минерали и скали.\nИма и трета група, както казахме – тези с органогенен произход.\nВсяка група има класове.\n1 клас - диамант, рубин, благороден шпинел, александрит, евклаз\n2 клас - топаз, аквамарин, берил, алмандин, демантоид, червен турмалин, жадеит, уваровит, аметист, опал, циркон, топаз\n3 клас има 4 групи:\nА - гранат, епидот, тюркоаз, турмалин, кордиерит, кианит, варисцит\nБ-кварц, кристал, аметист, фалцедон, празем, хелиотроп, хризопраз, сардер, полуопал\nВ-слънчев камък, лунен камък, нефелин, содалит, лабрадор, титанит, бенитоид, андалузит, пренит, обсидиан, андалузит, диопсид, скаполит, томсонит\nГ-хематит, кварц, пирит\n1 клас - нефрит, амазонит, лазорит, кварцит, малахит, везувиан, яспис, писмен, гранит, авантюрин\n2 клас - серпентинит, лепидолит, обсидиан, мраморен оникс, флуорит, графит, смитсонит, стеатит, цоизит\n3 клас - гипс и декоративни материали (брекчи, кварцити и други)\nТрета група: перли, кехлибар, корали и гагати – органогенни скъпоценни камъни.\nВсички тези минерали са безцветни или с красиво оцветяване, прозрачни или полупрозрачни, поддават се на обработка и се използват за изработка на различни\nбижута и декоративни изделия.\nДиаманти *Перли *Рубини *Сапфири *Аквамарин *Александрит *Елмаз\nБерил *Нефрит *Алмандин *Опал *Тюркоаз *Опушен кварц *Корунд\nАпатит *Цитрин *Танзанит *Аметрин *Морганит *Родолит\nХризолит *Демантоид *Уваровит\nКъм втората група на камъните спадат полускъпоценните камъни. Те са:\n- 1 група –кървав хематит, янтар, планински кристал, нефрит, лапис лазули, малахит, авантюрин-кварц, авантюрин-фелдспар (слънчев камък) и др.\n- 2 група-ахат, цветен халцедон, хелиотроп, розов кварц, обикновен опал, лабрадорит и др.\n- има и трета група това са изкуствени камъни, които се ползват в сроителството и декорацията.\nТе са: гранит, мраморен оникс, селенит, флуорит, цветен мрамор и др.\nГраница между отделните групи и класове не може да се постави.\nВ зависимост от интереса към камъкът, той може да се издигне или спадне в йерархията на минералния свят.\nМоже да се получи така, че камъни от първи клас на скъпоценните камъни, отличаващи се с некрасива окраска или дефект, да се оценят по-ниско от минерали отнасящи се към втори клас и обратно.\nСега ще представим някои пояснителни бележки за свойствата на минералите:\n- твърдост - свойство на минералите да се съпротивляват на деформация или разрушение на повърхностния слой.\nЗа скъпоценни камъни с твърдост по-малко от Мос се приема, че са неустойчиви и се матират.\nСкалата на Мос е десетична и най-голяма твърдост притежава диамантът - 10, а с най-малка е талкът - 1.\n- цепителност - свойство на минералите да се цепят по определени кристалографски посоки.\nНякои от камъните с неясна цепителност и имат ЛОМ, който е с различен характер - мидест, кухест, зърнест, неравен и др.\n- плътност - състоянието на масата на веществото към обема който заема, или когато веществото е в естествено състояние.\nСкъпоценните и полускъпоценните камъни могат да са леки, нормални и тежки.\n- цвят - зависи от химичния състав на минерала, от кристализацията му и от примесите на други елементи.\nКамъкът, който пропуска всички дължини на вълните от оптическия диапазон, изглежда безцветен.\nАко поглъща цялата светлина е черен, при частично поглъщане е млечнобял или сив, а ако абсорбира само определена дължина, той взима цвета само от наслагването на останалите не абсорбирани вълни.\nНапример хроматофорите, оцветяването им се дължи на дефекти в кристалната решетка и възникват радиационни ефекти, под въздействието на радиоактивно излъчване, предизвикващо селективно поглъщане на светлината.\nЦветът на камъните е различен при дневна и изкуствена светлина поради разлика в спектрите им.\n- блясък - възниква при отразяването от повърхността на камъка на част от падналата светлина.\nКварц *Луненкамък *Турмалин *Хематит *Аметист *Гранат *Изумруд\nТопаз *Шпинел *Кехлибар *Малахит *Оникс *Халцедон *Циркон\nЛаписЛазули *Амазонит *ЧеренЯнтар *Обсидиан *Яспис *Сердолик *Жадеит\nKотешко око *Oливин *Чароит *Калцит *Планински кристал\nТигрово око *Хризопраз *Змиевиден камък\nИолит *Корал *Флуорит *Родонит *Арагонит *Кахолонг *Кунцит *Пирит\nЕпидот *Магнезит *Лабрадорит\nЛепидолит *Авантюрин *Кремък *Селенит *Соколовооко *Тектит *Мрамор\nЦвят: светлозелен, кафявожълт до червен със златисти отблясъци от слюдени и хематитови частици\nХимически състав: силициев двуокис с различни вклю¬чения\nОблик: кристализира в тригоналната система, образува плътни дребнозърнести маси.\nПодобни минерали: зелен яспис\nНаходища: Бразилия, Русия - У р а л и Сибир, Индия и др.\nТърговски вид: като заоблени топчета, висулки, пира¬мидки и др., необработен - за поставяне в стая, полиран - за налагане върху част от тялото или за масаж\nАЗУРИТ, ЛАПИС ЛАЗУЛИ, ЛАЗУРИТ\nАквамарин идва от лат.”aqva marina” - морска вода. Този минерал е прозрачен или полупрозрачен, син, зелено син цвят, разновидност на берила.\nОбработвали са го топлинно, за да се премахнат жълтите оттенъци и да се получи чист син цвят. Колкото е по наситен цвета толкова повече се оскъпява.\nНаходищата му са: най-качествени камъни има в Бразилия, а други са открити и в Русия, Пакистан, Индия и Нигерия. Твърдостта му е 7,5 – 8.\nПонякога се срещат във вид на кристална маса от 2-3 кг. (рядко стига до 10 кг.)\nАквамарина е с високо качество и след обработка винаги получава съвършена прозрачност,а и няма никакви дефекти.\nИзползвали са го да украсяват царските корони, а също и за лещи на очила.\nНа слънчева светлина постепенно избледнява почти до безцветно, а при изкуствена светлина става по-ярък. Не е лесно да различим аквамарина от синия топаз и кварц.\nАквамарин можем да получим и от нагряването на зелен берил с температура до 400 – 500 гр. С, и е много трудно да ги различим.\nГолемите парчета са ги използвали за направата на резби.\nНа дневна светлина На нощна светлина / изкуствена /\nАлександрита е изменяща си цвета разновидност на хризоберила BeAL2O4.\nЦВЯТ:Етественият александрит е пурпурночервен като на дневни светлина става зелен, а синтетичния син. Цветът му е от тъмно синьо до изумрудено зелено. При дневна светлина до наситено червено, а при изкуствена светлина до пурпурно червено.\nПлътността му е 3,71 - 3,75 гр. куб. см.\nАлмандина е най-разпространената и твърда разновидност на граната, на цвят е червен или червено виолетово. Той има и други цветове като вишнев, малинов и даже червеникав с тъмен оттенък. Интензивността на оттенъка зависи от количеството желязо в съединението му. Черните са по-рядко срещани. Името на минерала идва от местността Алабанда където тези камъни се шлифоват от древни времена. То се отнася не само за формата на кристала, но и цвета който напомня на узрял нар. Твърдостта на кристала е 7 по скалата на Мос. Плътността му е 3,8 — 4,3 грама в куб. см. Формулата му е Fe3Al2[SiO4]3. Степента на прозрачност: прозрачен. Находища на алмандина са в Индия, Монголия, Мадагаскар и Финландия. Размерите на кристала, за бижутерите които работят с тях са не повече от 5—6 мм. В зависимост от къде ги добиват и обработват алмандина го наричат «цейлонски», «американски», или «сибирски». Използват различни методи на обработка при този камък, като най разпространената форма след обработка е във вид табла който подсилва прозрачността на камъка. На световният пазар алмандина се цени повече дори и от пирита. За да различим алмандита от другите червени гранати може само чрез специална проверка. Размерите на кристала варират от няколко мм. до почти 4 см. Кристал с размери 5×5 ×5 мм. се счита за първо качество , а 4×4 × 4 мм. за второ качество. Когато се образува кристалът се получава красив оптически ефект наречен «астеризъм» или разпръсва светлината във вид на лъчева звезда.\nАметрина е разновидност на кварца с необикновени цветове, един до друг са разположени цветът на цитринът и аметистът. Срещат се минерали с винено жълти, виолетово лилави, жълто оранжева и виолетово със люляков оттенъци. Блясъкът е стъклен. Твърдостта му е 7 по скалата на Мос. Плътността му е 2,6 грама на куб. см. находища има в Боливия. Шлифовката му е октагон ( стъпковидна ), или 50:50 аметист и цитрин наподобяващи двуцветен турмалин.\nмъхов ахат/ moss agate\nАрагонитът е минерал с полиморфна форма на калцита, хим. формула му е ( CaCO3 ), където CaO — 56%, CO2 — 44%. Калциевият карбонат се кристализира във вид на калцит при атмосферно налягане, и във вид на арагонит при високо налягане. По принцип в естествено състояние се среща в черупките на някои мекотели. Фосилните черупки на някои изчезнали амонити образуват скъпоценния камък амолит, който се състои от арагонит. Към групата на арагонита влизат и минералите церусит, стронциат и витерит. Името си е получил от Вернер през 1796 г. заради името на областта Арагон в Испания. Твърдостта му е 4 по скалата на Мос. Плътността му е 3 грама на куб. см. Формата му е ромбична. Цветът му е бял, сив, бледо жълт, зелен, син, виолетов и черен. Блясъкът му е матов. В състава му има примеси от олово, цинк и стронций, които променят цвета на минерала. Арагонитът понякога има и сферичен строеж и го наричат грахов. В геологията кълбовидни и елипсовидни образувания притежаващи слоести и лъчисти строежи ги наричат оолити, а арагонити имащи форма като клонче и стебло ги наричат железни цветя.\nАпатитът е минерал с хим. формула Ca5(PO4)3 (F, CI, OH). Апатитът е фосфат на калция и се среща във вид плътни зърнести маси. Непрозрачните кристали могат да достигнат огромни размери, например в Канада са намерени призми с тежина повече от 200 килограма и дължина около 2 метра. В някой случаи неспециалист може да го обърка с по-твърдитеберили или турмалини. Оттук може би идва и името му от гръцки apothao — лъжлив. Твърдостта му е 5 по скалата на Мос. Плътността му е 3,18 грама на куб. см. Цветът може да е бял, зелен, жълт или безцветен. Среща се в магмени, метафорни и седиментни скали, в пегматити — съставна част на фосфатни скали, кости и зъби. Има находища в Русия, Швеция, САЩ, Бирма, Бразилия, Норвегия, Канада, Италия, Германия и Чехия. Използва се като суровина за добиване на фосфор. Цветът му е жълто зелен, син, синьо зелен, виолетов, жълт, кафяв и безцветен с ефект на котешки очи. Бижутерските апатити са с малки размери обикновено от 5 до 20 карата. Големи златисто зелени цветове с маса от 147 карата са намерени в Кения, а бездефектни камъни с маса от 100 карата са намерени в Канада.\nБерилът е шестостенна призма, силикат на берила и алуминия Be3AL2Si6O18, притежаващ най-разнообразни цветове.\nБижутерите използват само жълтия и розовият. Цвета на камъка зависи от примесите на съединенията манган, желязо и хром.\nБерил който не съдържа примеси е безцветен. Обикновено берила е светло зелен, прозрачен като бутилка.\nЦветове като зелено бяло, жълто, жълтозелено и други разновидности имат собствени наименования като:\nпрозрачно, гъсто зелено, съдържащ хром – изумруд; синьо (зелено синьо) – аквамарин; златисто жълто с примес на уран – хелиодор;\nрозово съдържащ цезий – морганит; много рядко се среща в червено – биксбайт и други.\nНай-известните берили са непрозрачни с мътно светлозелени пигменти.\nТе биват от няколко см. до цели метри, а някой път масата им стига до няколко тона. Използват се за украшения със сребро.\nЕдин от най–скъпите берили е изумруда. Твърдостта му е от 7,5 до 8 по скалата на Мос.\nПодобно на други скъпоценни камъни , берила е твърде чуплив, разцепва се и се покрива с пукнатини.\nВъв вода берилът е неразтворим и е устойчив в киселини. Находища на берил има в Бразилия, Мозамбик, Мадагаскар, САЩ и Шри Ланка.\nКато цяло са интересни за колекционерите. Известният берил-морганит е с цвят на праскова и виолетов.\nДемантоид е прозрачен скъпоценен камък с жълто зелени оттенъци и е разновидност на андрадита (граната). Името му от немски demon — елмаз, а от гръцки Ειδος «подобен». Той е най-скъпият и рядък гранат. Химичната му формула е Ca3Fe2(SiO4)3. Окраската му е получена от примеси на желязо и хром. Срещат се демантоиди с ефекта на котешките очи, които създават влакнести включения, а има и камъни със златни искри. Твърдостта му е 6,5—7 по скалата на Мос. Плътността му е 3,8 грама на куб. см. Находищата му са в Русия, Италия, Африка, Шри-Ланка, Конго, Заир, Швейцария и САЩ. Препоръчва се камъка да се използва в огърлиците и обиците, защото в пръстените е с твърде ниска твърдост. При индифицирането му е много трудно да се различи от хризолита, зеленият циркон, граната и малките камъни на изумруда. За да се диагностира камъка трябва да се има в предвид неговата оптическа изотропия, високата му дисперсия, линиите на поглъщане и наличието на примеси от бисолит. Най-голямата находка е била през 1913 г. с тежина 104 кг. Най-големите кристали имат маса между 252,5 и 149,0 карата.\nВъглеродът има две форми - диаманти и графит - кристална и аморфна.\nДиамантите са стари колкото Земята. Възрастта им достига до 3.3 млрд. години. Едрите са се образували най-малко на 150 км и дори на 600 км дълбочина в недрата на земята при огромна температура и натиск. По-късно изригваща магма ги е изкарвала към повърхността\nТърговски вид: Предлагат се остенени и вградени в различни украшения брилянти, възможно е да се намери и необработено кристалче.\nЕпидотът е сложен по състав воден силикат на алуминият, желязо и калций. Кристализира в моноклинната сингония. Образува призматични кристали лъчести до иглести агрегати или се среща във вид на сбити зърнести маси. Името му идва от гръцки epidotus - увлечение. цветът му е зелен, стъклено зелен, вишнево червен, черно зелен. Блясъкът му е стъклен. Твърдостта му е 6 - 7 по скалата на Мос. Плътността му е 3 - 4 грама на куб. см. Находищата му са в Русия, Норвегия, Австрия, САЩ и Мексико. Най-разпространените му форми на кристала са дълго-призматични, игловидни или стълбовидни. Неговата прозрачност съдържа многочислени примеси. Химичната му формула е Ca2Fe3*AI2O(Si2O7) (SiO4) (OH). Епидотът влиза в състава на някои янтари. Зелените и прозрачни епидоти се използват като декоративен материал, а розовият се използва в бижутерията.\nNephrite Jade / Жадеит /\nЗмиевидният камък е от групата на минералите с еднакъв състав, но различни симетрии.Той включва няколко минерални вида антигорит, хризотил и лизарит. Сега го наричат серпентин от лат. serpens - змей и е от групата на минералите с магниев железен хидросиликат. Минералите се срещат в плътен вид и никога в кристали. Понякога имат листовидна или влакнеста структура.Цветът му е от зелено жълт до тъмно зелен с петна от различни цветове, които могат да се сравнят с кожата на змей и от тука произлиза името на кристала. Химичната му формула е Х2-3Si2O5(OH)4 където Х = Mg, Fe, Ni, AI, Zn, Mn. Серпентина е с твърдост 2 - 3 по скалата на Мос и плътност - 2,6 грама на куб. см. Находищата му са в САЩ, Куба, Нова Зеландия, Русия, Швейцария, Германия, Италия, Индия, Афганистан и др. Змеевият камък или още наричан серпентин е много разпространен камък, понякога образува цели гори.\nИзумруда е от групата на берила. Поради наситения зелен цвят и голямата си твърдост, той е много популярен в бижутерията.\nПрекрасният цвят се получава от наличието на хром и ванадий. Минерала образува форма от шестостенна призма, която напомня тебешир.\nИзумрудът по принцип е прозрачен, но се среща и с по-мътни оттенъци, заради наличието на мехури от течност, газ или други примеси.\nСрещат се изумруди с газове и течности, наситени с берилий и взаимодействащи с други елементи, богати на хром и ванадий.\nТози камък е известен още от древността в Египет, Индия, Вавилон и се е използвал при ритуали и украшения.\nИмало е мини за добиването му още при Клеопатра.\nВ Индия добивът на изумрудите датира още преди четири хиляди години. А в наши дни се добива предимно в Колумбия.\nИзумруди се срещат и в Бразилия, САЩ, Индия, Русия, Зимбабве, Танзания, Австралия, Пакистан и Мадагаскар.\nВ Европа най известното находище е в Австрия открито през 1797г., откъдето се добиват камъни с добро качество.\nИолит / Кордиерит /\nИмето на иолита идва от гръцки ion - виолетов и lithos - камък. Известни са и други имена на минерала: виолетов камък, воден сапфир, рисов сапфир, фалшив сапфир, син нефрит и други. Иолита е с цвят виолетово син, прозрачен с кристален блясък и орторомбична кристална структура. Твърдостта му е 7 по скалата на Мос. Плътността му е 2,7 грама на куб. см. Находищата му са в Англия, Норвегия, Финландия, САЩ, Канада, Индия, Шри-Ланка, Мадагаскар и Бирма. При правилно срязване предвид силният полиморфизъм, камъкът е лилаво син и много прилича на сапфира, затова го наричат воден сапфир. Иолитът не е много скъп камък, колкото по-наситени цветове има толкова, по-ценен става. Камъкът не може да се подложи на допълнителни подобрения. Хубаво е да се пази от удари.\nНаходища: по целия свят, но най-големите калцитови находища са в Исландия; в България - в Източните Родопи и Бургаско се срещат добре оформени кристали.\nХимически състав: калциев карбонат с примеси от же-лязо, манган, кобалт, олово\nЦвят: изключително разнообразно оцветяване -жълто, оранжево, розово, кафяво, зелено, синьо; прозрачен\nПодобни минерали: арагонит, флуорит\nТърговски вид: Предлага се като суров материал или вграден в украшения, най-често висулки.\nКахолонгът е камък с млечно бял цвят, явяващ се разновидност на порцелановият опал.Твърдостта му е 6,5 - 7 поскалата на Мос. Плътността му е 2,1 грам на куб. см. Находищата му са в Русия, Ирландия и Средна Азия. Блясъкът му е копринен и стъклен. Понякога го наричат бисерен опал или полуопал заради низкото съдържание на вода в съединенията. Това е преходна форма на опала. Кахолонтът е с органически произход, богат на калций, може да премине в креда( тебешир )и жадно да поглъща вода. Той не е скъп камък.\nКварцът се образува при различни геологични процеси. Тук ще представим минерали и разновидности на кварца:\n- планински кристал - безцветен прозрачен\n-димен кристал - светлосив или сиво- кафяв\n- морион - черен\n- аметист - виолетов\n- цитрин - лимонено-жълт\n- авантюрин - жълтеникав или блещукащо червен\n- празем - зелен\n- планински кристал с тънки кристалчета турмалин или други кристали\n- халцедон - прозрачен или полупрозрачен цвят от бяло до медено жълто\n- ахат - слоесто куха разновидност на халцедона\n- кремък - тънко зърнест кристаличести агрегат на силицила\nАвантюринът е с твърдост 7 по скалата на Мос и се добива в Бразилия, Индия, Китай, Япония, Русия, Танзания и САЩ.\nИмето му идва от итал. Per avventura - по случайност.\nТой е сравнително евтин камък и е камък на увереността и късмета. Също така е и камъка на възможностите, освен това повишава либидото.\nТой е бил известен още в древността при първобитният човек са правени оръжия на труда и лова, камъкът притежавал и магически способности.\nЧистият кварц е безцветен и прозрачен като вода. Химически не реагира със силните киселини разтваря се в нагрети киселини, алкалите също не му действат.\nТемпературата на топене е 1570 гр. С.\nКоралът е камък с органичен произход или по точно вкаменени варовикови скелети на морски корали. Червените, розовите и белите корали най- често представляват калциев карбонат. Цветовете му са червено, розово, оранжево, синьо, бяло и черно. Твърдостта му е 3,5 - 4 по скалата на Мос. Плътността му е 1,3 - 2,6 грама на куб. см. Блясъкът му е матов. наричат го още кралски и драконски. Едни от най- ценните се водят червените корали. Красиви корали се срещат във всички морета и океани, но най често се срещат в Тунис.\nКорундът е минерал, хидротермален и метаморфогенен. Химическата формула му е AI2O3. Той е прозрачен, жълт, син, розов, зелен - сапфир, червен - рубин и др. Твърдостта му е 9 по скалата на Мос. Плътността му е 4,05 грам на куб. см. Находищата му са в Русия, Южна Африка, Индия и България. Използва се като полускъпоценен или скъпоценен камък най-вече прозрачните корунди и в керамичната промишленост. Но най-голямо приложение има за получаването на алуминий. След елмаза корунда се явява най-твърдият скъпоценен камък и това са почти вечни камъни. Различните цветове им придават примесите в него от хром, желязо, ванадии и др. химически елементи и съединения. Повечето корунди се използват в промишлеността и техниката. При бижутерите корунда си имат собствени имена червените са известни като рубини, сините и жълтите са сапфири тези са много скъпи камъни. Минерала корунд се състои от алуминиев оксид. Корунда папарадж се намира в Шри - Ланка, Виетнам и Африка, неговото име цейлонски е термин за разцъфнал лотус. Цветовете им трябва да са комбинация от розово и оранжево. По изразителният цвят е по-ценен. Топлинната обработка се прилага като завършек върху камъка, но се прилага и ре-полирания. Когато камъкът е извлечен директно от земята то той е по скъп. Самият термин корунд произлиза вероятно от санскритски kurivinda което се използва за наименованията на рубините. В много страни са мислели корунда за камъка на страстта и любовта. Този минерал се използва предимно в промишлеността, а сивите и безцветните обикновено не се използват за магически цели. Заради твърдостта си този камък се използва като абразивен материал и то предимно изкуственият.\nКотешкото око е разновидност на кварца, пронизана от иглестите маслиненозелени кристали на рутила. Химическата му формула е AL2[ BeO4] Името си придобива от оптическият ефект във вид на рязка светлина напомнящ очите на котките. Ефектът възниква от разсейването на светлинните лъчи, паралелно преминаващи през структурата на примесите и кухините, разположени в равнина перпендикулярна на основата на камъка. От гръцки chysos- означава златен. Цветът му е от полупрозрачен до мътен, със стъкловиден блясък. Твърдостта му е 8,5 по скалата на Мос. Плътността му е 2,6. Камъка има тясна бяла ивица по средата на жълто-сивкавия камък в следствие на перо подобни, спиралообразни или иглоподобни рутилови включвания. От френски оптичното качество е известно като chatoyancy — cha — котка и oeil — око. При този камък винаги се прилага шлифовка, като по този начин дългите кръгли форми ще засилят линията на окото и ще я направят видима. Котешкото око е рядкост и е открит в няколко находища в целия свят.\nКУБИЧЕН ЦИРКОН - ФИАНИТ\nКремъкът е седиментна скална порода, разновидност на халцедона, която се състои от силициев диоксит и кварцов агломерат. Цепи се на тесни парчета с остри ръбове поради твърдостта си. Твърдостта му е 6—7 по скалата на Мос. Плътността му е 2,6 грама на куб. см. Цветът му е бял, светлокафяв и тъмнокафяв почти черен. Блясъкът му е стъклен. Находищата му са по целият свят. Тъй като кремъците са агрегати на кварца, се предполага, че са се образували във варовика след варовита морска утайка, която се е превърнала в скала. Кремъците са изградени от микроскопични кварцови зърна, които съдържат примеси като железни окиси, фосфати, пирит, калцити и вкаменелости.\nКунцитът е литиево алуминиев силикат на пироксените с примеси от манган. Цветът му е зелен, розово люляково, бял, червен и прозрачен. Твърдостта му е 7 по скалата на Мос. Плътността му е 3,1 - 3,2 грама на куб. см. Блясъкът му е стъклен. Находищата са в Афганистан, Бразилия, Мадагаскар и Калифорния. Името му е в чест на американският геолог Дж. А. Кунц който през 1902 г. го е открил и описал в своите трудове. Камъкът луминесцира в оранжеви тонове на ултравиолетови и рентгенови лъчи. Когато е в розово люляковия вариант може да го объркате с аметиста или топаза. Най-интересните представители на този камък са двуцветните. Най-големият намерен кристал е в Калифорния с маса 2200 гр. който в момента се намира в Харвард. Други интересни и уникални кунцити има в института на Смит в САЩ и Минералогическият музей АН РФ които достигат до 800 карата.\nЛАПИС ЛАЗУЛИ/ ЛАЗУРИТ\nМагнезитът е карбонат на магнезия. Химимичната му формула е MgIO3. Кристализира в тригонална сингония и рядко образува кристали. Среща се като плътни, зърнести порцеланови маси. Цветът му е бял, жълт, кафяв, сив и безцветен. Блясъкът му е стъклен. Твърдостта му е 4 по скалата на Мос. Плътността му е 2,9 - 3,1 грама на куб. см. Произходът му е хидротермално - мета соматичен и е образуван от преработени варовици и доломити. Находищата му са в Австрия, Китай, Сърбия, България, Гърция и др. Името на камъка, според едни произлиза от произхода му в област Магнезия в Мала Азия, а според други от римски пастир който разбрал, че късчетата от камъка могат да полепнат на железни предмети.\nМалахитът е светъл на цвят, от тъмно зелен до черно зелен.\nПлътността му е 4 гр. в куб. см. - плътен или влакнест материал с примеси 3,6 грама в куб. см.\nИмето му идва от гръцки „malakos” - мек или „malhe” -трева. Цветът му идва от медта в състава му.\nДори и често срещан той си остава доста ценен.\nМорганитът е от групата на берила. Цветът му е розов, прасковен, оранжев или розово жълт, виолетов, примесите от цезий и манган му придават тези цветове. Открит е в началото на ХХ век в Калифорния. Името му е посветено на любител гемолог Дж. Пиърпойнт Морган. Твърдостта му е 7,5 - 8 по скалата на Мос, което го прави годен за качествена обработка без която камъка няма да изглежда добре. Плътността му е 2,6 - 2,9 грама на куб. см. Блясъкът му е стъклен. Находищата му са в Русия, Афганистан, Бразилия, САЩ, Африка. Неотдавна са го класифицирали като самостоятелен скъпоценен камък, а не просто розова разновидност на берила. На облъчване от рентгенови лъчи той свети с тъмно червени цветове.\nМраморът е метаморфна скала, изградена от калцит или доломит. Цветовете му варират от бяло до всякакви нюанси. Мраморните скали се образуват при метаморфизъм на варовици и доломити. Твърдостта му е 2,5—5 по скалата на Мос. Плътността му е 2,3—2,6 грама на куб. см. Находищата му са в Италия, Гърция, САЩ, Северна Африка, Куба, Франция, Норвегия, Грузия и Армения. Окраската на камъка зависи от примесите на оксити, желязо и графит. Най-много се ценят малко зърнестите мрамори, които се използват за скулптурни работи. Мраморът лесно се обработва и полира.\nНаходища: Китай, Русия, Австралия, Канада, САЩ, Нова Зеландия и др. В България не е открит.\nЦвят: светло- през сиво- до тъмнозелен, непрозрачен, често с петниста окраска\nХимически състав: силикат на магнезия, желязото и кал -ция; скритокристална разновидност на минералите актинолит или тремолит\nТвъ рд о с т. 6 до 6,5 Облик: Обикновено се среща под формата на жили в скалите, но са известни разсипии находища, откъдето се добива като късове с преобладаваща големина до няколко килограма. Тежината на отделни находки достига до 10-20 тона. Подобни минерали: жадеит, зелен авантюрин\nТърговски вид: Обработен се предлага в различни варианти: като художествено-декоративни предмети - култови фигурки, животни, риби; вази, пепелници; пръстени, гривни, обеци.\nНефрита има голяма прилика по външен вид с джейдита. Структурата и на двата вида е дребнозърнеста с твърдост 6 по скалата на Мос.\nХимическата формула на нефрита е Ca2 (MgFe) 5Si8O22 (OH) 2 и има плътност 3.\nНефритът е с красиво очертание и се използва за изработване на сувенири. Най-рядко се среща благородният светлосин нефрит.\nНефритът се среща сред варовиковите скали. Находищата му са предимно в Бирма, Гватемала, Русия, Япония и САЩ.\nНай-известният и ценен е „Императорският нефрит” открит е в Бирма и е с цвят на изумрудено зелен поради хрома който има в състава си.\nСрещат се нефрити с цветове: зелен, бял, и по-рядко жълт, розов, лилав и черен.\nВ древните времена на Рим войник на име Обсидиан донесъл от Етиопия в столицата тъмни блестящи камъни, които и до днес ги наричат Обсидиани. Това са камъни — природно стъкло, произлизащи от бавно охлаждане на лавата на вулканите и имат черен, сив, кафяв, жълт и червен цвят. Практически в камъка не се образуват кристали. твърдостта му е 5 по скалата на Мос. Кафявите с черно се наричат персийски, а сиво белите са ги наричали снежни. Заради тъмният цвят на камъка го наричали смолист камък, а заради характерният им блясък — стъклени. Още в древността от него са правили върхове на стрелите, ножове и чесало за конете.\nОливинът има прост химичен състав, съставен е от смесени кристални молекулни окиси на магнезия, желязото и двуокисният силиций. Най-често се среща във вид на неправилни зърна. Цветът му е от тъмно жълт до зелен, с различна степен на прозрачност. Прозрачните камъни със зелен и жълт цвят се наричат хризолит. Химичната му формула е А2SiO4( A — Fe, Mn ). Името на минерала идва от гр. олива — маслина, свързано с цветът на камъка. Твърдостта му е 6,5 — 7,5 по скалата на Мос. Плътността му е 3,22 — 4,32 грама на куб. см. Находищата му са в Антарктида, Австралия, Маями, Кения, Египет, ЮАР, Русия, Германия, Норвегия, Дания, Финландия, Чехия, Мексико, САЩ, Хавай и Полша. камъка се използва от древни времена, най-много се използва разновидността със зелен цвят, златисто зелен и кафеникав цвят. Ювелирните камъни не са големи обикновено са не повече от 10 карата, по големите спадат към колекционерските екземпляри.\nПеридота е името на минерал с качества наречен оливин. Цветът му варира от жълто зелено до наситено зелен и маслинен цвят, това го дължи на наличието на желязо в състава си.\nОникс на арабски означава печал, скръб.\nСпоред окраската си се дели на арабски - черно-бял, карнеолов - червено-бял, сардоникс - сиво-кестеняв и бял, халцед - сиво-бял, ониксов ахат - сив с различни оттенъци и се среща рядко.\nСреща се в Алжир, Египет, Пакистан, Армения, Туркестан и Киргизия.\nИзползвал се е за направата на облицовка в древен Египет и Вавилон, а в Рим за мозайки.\nОпалът е форма на силициев двуокис и аморфна разновидност на кварца с променящо съдържание на вода и присъствие на калций, въглерод, желязо и магнезий. Твърдостта му е 6 — 6,5 по скалата на Мос. Плътността му е 1,9 — 2,5 грама на куб. см. хрупкав с голям блясък. Цветът му е бял, млечно бял, сиво бял, жълтеникав, оранжев, червен с различна степен на насищане, зеленикав, синкав, черен и рядко се срещат виолетов. От прозрачен до почти непрозрачен. Блясъкът на полираната повърхност е стъклен блясък, а необработеният от перлен до восъчен. Химическата му формула е SiO2+H2O. Разтваря се в разтопена киселина. Находищата му са в Австрия, Мексико, Бразилия, САЩ, Хондурас, Русия, Украйна, Чехия, Словакия, Индонезия, Дания, Австрия, Турция и Полша. Разновидностите му са много интересни например благороден опал, огнен опал, черен опал, празопал, царски опал, джиразол, млечен и др. Опалът се отлага при ниски температури под формата на гел и често запълва растителни и животински останки. Това е единственият минерал който няма кристална решетка.\nОпалът - символ на щастието, надеждата и истината\nЦвят: Опалът поначало е безцветен, но такъв се намира рядко, понеже често има примеси, които го оцветяват. Оцветен е в много широка гама от жълто и червено (съдържа железен оксид) до черно (манган и органични въглеродни оксиди). Благородния опал отразява светлината с цветове в целия видим спектър, червените отблясъци са най-ценни.\nНаходища: Южна Австралия, Мексико, Бразилия, Сло¬вакия; в България се срещат много от разновидностите му: огнен, млечен, восъчен, хиалит и други - най-вече в Източните Родопи.\nЦвят: безцветен, бял, син, зелен, червен, пурпурен, жълт, черен; благородните разновидности са придружени от характерна игра на светлината, наречена опалесценция.\nХимически състав: силициев двуокис с възможно при-съствие на вода, калций, въглерод, желязо, магнезий\nТвърдо с т: 5,5 до 6,5\nОблик: полупрозрачен, просветляващ, стъкловиден. От разновидностите му най-интересни са: благороден опал, огнен опал, черен опал, празопал, царски опал - камък с тъмно-червена централна част, обкръжена със зелена ивица, хиалит, кахолонг, джиразол, млечен и др. Опалът се отлага при ниски температури под формата на гел и често запълва растителни и животински останки. Единственият минерал (като изключим вулканското стъкло), който няма кристална решетка.\nПодобни минерали: лунен камък, лабрадор, обсидиан и други.\nТърговски форми: Предлага се най-вече като миниа-тюрни пластинки, вградени в златни бижута; необработен -като предмет за лечение и медитация.\nОпушеният кварц е разновидност на кварца , лъча на пречупването му е 1,54 до 1,55. Твърдостта му е 7 по скалата на Мос. Плътността му е 2,5- — 2,8 грам на куб. см. Цветът му е прозрачен и е със стъклен блясък. Името му идва точно от тъмносив. В опушеният кварц има различни степени на тъмните нюанси. Счита се, че е получил цвета си от естествено проявена радиация превърнала естествено безцветният камък в кристално кафяв. Тъмните варианти ги наричат «шлем». Камъка който е намерен с нишки вплетени в скала се нарича опушено ковчеже. Находищата му са в Бразилия, Мадагаскар, Швейцария, САЩ, Австралия и Испания. Известността на скъпоценният камък се придобива в днешни дни и е ценен колкото аметиста. Използва се за направата на религиозни предмети.\nНаходища: Пиритът е най-разпространеният сулфиден минерал в земната кора . Го л е м и находища - в Испания, Канада, Швеция, САЩ , Мексико, Перу, Чили, Австралия; изключително красиви образци са представени от о. Елба в Италия; в България го има в Панагюрско, Бургаско и в полиметалните находища в Родопите.\nЦвят: месинговожълт, златножълт, на окислените повърхности —жълтокафяв\nХимически състав: железен сулфид с възможно присъствие на злато, сребро, ко б а л т, никел, мед, цинк и др. Основна суровина за производство на сярна киселина.\nТв ъ р д о с т : от 6 до 6,5\nОблик: Образува добре оформени кристали, най-често с кубични и октаедрични форми, често групирани в красиви срастъци.\nПодобни минерали: марказит, злато\nТърговски форми: в необработен вид за полагане върху тялото или за поставяне в дома. Особено се ценят от колекционерите т.н. "позлатени вкаменелости" - пиритизирани черупки и останки от растения и животни.\nРодолитът е червено розова разновидност на пиропа. Твърдостта му е 7 - 7,5 по скалата на Мос. Плътността му е 3,79 - 3,93 грама на куб. см. Химичната му формула е Mg3AI2(SiO4)3. Цветът му е розов. Цветът му се получава благодарение на примесите от желязо и магнезий в строежа му. Блясъкът му е стъклен. Името му идва от гръцки розов камък.Находищата му са Шри - Ланка, Зимбабве, Кения и Танзания. В природата се среща рядко и затова се ценят много. Често го бъркат с рубините, не само тези които са го намерили, но и специалистите. Камъкът е бил намерен в 1882 г. в САЩ, кристалите му са големи около 2 см. Но има и по-големи които са намерени пак там. Този камък е известен с това, че цветът му зависи от находището в което е намерен, но оттенъкът с цвят на ягода е по-ценен от другите. Други находки на родолита имат цвят от лилаво до наситено пурпурно. Благодарение на твърдостта, здравината и цветът си родолитът е идеален за бижутерите.\nДълги години се е считал за един от най-скъпите камъни. Те наистина притежават всички необходими свойства за това: цвят, твърдост и сияние.\nОсвен това са и много редки. Името му произлиза от лат. ruber или rubrum-червен.\nРубина се състои от оксида на алуминия и хрома, а също и други примеси в зависимост от местоположението им. В чист вид се среща много рядко.\nЦвета се придава основно от хрома. Рубина има завладяващ червен цвят.\nСамо няколко кристали се кристализират при оптимални условия без дефекти.\nЗатова хубавите рубини се оценяват повече от три карата и са изключително\nредки и скъпи.\nНякои рубини имат копринен блясък, причина за това са тънките игли от рутила. понякога се срещат звездни рубини и пак за това е виновен рутила. Той се разполага в рубина под формата на звезда и така става причина за този ефект на рубина. Този рубин се нарича ”астериз”, използва се от специалисти.\nКогато се шлифова на повърхността се вижда звезда. Те също са голяма рядкост.\nЦвета е една от важната характеристика но рубина. След това е и прозрачноста му.\nСеленитът е разновидност на гипса, минерал на калция. Той е сулфат който влиза в състава на природният гипс. Съдържа включения от пясък, глина, хематит, сяра. Той е тънковлакнест минерал; използва се за скулптури и декоративни цели. Твърдостта му е 2 по скалата на Мос. Плътността му е 2,3 грама на куб. см. Цветът муе бледо жълт, а блясъкът-копринен. Много лесно се полира по два пъти. Името му идва от гръцки: селене — луна, защото подобно на Луната, селенитът съпровожда друг химически елемент, както Луната съпровожда Земята.\nСердолик / Карнеол/\nСердоликът е скритокристалистическа, тънковлакнеста разновидност на кварца. Слабо реактивен, по химически състав е силициев двуокис и желязо. Твърдостта му е 7 по скалата на Мос. Плътността му е 2,6 грама на куб. см. Той е халцедонова разновидност и се среща като подобие на бадемова ядка сред вулкански скали, но има и жилни находища. Цветът му е светло кафяв, оранжев, оранжево червено и тъмно кафяво. Без цепителност с мидест лом и стъклен блясък на кристалните стени или маслен блясък на отломените повърхности. Находищата му са Бразилия, Франция, Казахстан и България.\nТанзанита принадлежи към групата на минералите зоист и се намират само в Танзания. Той е открит през 1967г. и е оцветен в много екзотично лилаво, синьо или сиво. Цветът зависи от ъгъла на наблюдение, когато се наблюдава на стайна светлина може да придобие наситен лилав цвят. Ванадиума в състава на танзанита създава този вълшебен цвят. Танзанитът е полиморфичен. Кристалът е прозрачен със стъклен блясък. Твърдостта му е 6,5 — 7 по скалата на Мос. Плътността му е 3,1 — 3,5 грама на куб. см. Легендата за този камък е че след пожар причинен от мълния, изгоряла част от Танзания и пастирите забелязали, че обикновените кафяви кристали на зоиста се превърнали в лилаво сини. Причината за това била високата температура на пожара и така племето Масаи откриват този прекрасен камък. Синият камък впечатлил знаменитата американска бижутерска къща Тифани и в 70 — те години те се появяват с колекция от този камък, която удачно съвпаднала с възникващата мода на африканско етно. Най- големият танзанит е бил намерен в 2005 г. с тежина повече от 3 кг. Камъкът го нарекли Манвензи в чест на вторият по височина връх Килиманджаро и до днес цената му не е уточнена.\nТектитите са малки стъкловидни тела, чийто химичен състав не е свързан с геоложката формация, в която се съдържат. Със своето средно съдържание на вода около 0,005 процента се нареждат сред най-сухите скали на Земята. Според учените те са се формирали при сблъсъка на големи метеорити сас земната повърхност в условията на изключително висока температура и налягане. Находищата им са в Австралия, Филипините, остров Тазмания, остров Ява, Чехия. По принцип тектитите се кръщават на мястото където са открити — т. н. На външност камъните наподобяват обсидиантите, но се различават по химическият състав. Името му от гръцки tektos — разтопен, намеква за ролята на метеорита в произхода на тектита. Най-известни са молдавските тектити със зелен цвят. Тектитите може да приличат на порести черни камъни от вулканически произход, но иматпо-висока плътност и са по-леки от тях. Особена ценностна камъка му придава неземният произход.\nТигровото око е полупрозрачен кварц или халцедон, с красив жълто златисто или златисто кафеникав цвят и копринен оттенък. Цветът си придобива от включените примеси в него окиси на желязото. Той е полускъпоценен камък с твърдост 7 по скалата на Мос. Плътността му е 2,6. Находищата му са в ЮАР, Намиби и Западна Австралия. В изграждането му влизат множество влакна на минерала крокидолит и така на повърхността му се образува светлинна лента напомняща на тънка разтегната зеница. Участието на желязо в състава на камъка му предава кафеникаво златист цвят с копринен оттенък, по който се отличава от котешкото око което има оптически ефект.\nТопазът е твърд минерал. Названието си е получил от мястото където са го намерили, остров Зебергет в Червено море.\nВ Русия се намира старинен испански орден „Златното руно” в който са инкрустирани пет големи бразилски топаза.\nНай- разпространени са топазите със златист цвят. По-рядко се срещат с червено-виолетов цвят.\nТурмалините са боросиликати с изключително сложна структура. На цвят са безцветен, зелен, син, жълт, червен, розов, черен, вариации на зеленото и розовото.\nДобиват се в Африка, Бразилия, Мадагаскар, Мексико, Намибия, Шри Ланка и САЩ.\nЦветовете му се образуват от наличието на чужди елементи и от местата в които се образува.\nИмето му произлиза от сенегалски turmali или tormally (многоцветен).\nПри нагряване привлича малки предмети като пепел, влакна и късчета хартия.\nИма тригонална кристална структура и твърдост от 7,5 по скалата на Мос.\nТурмалина с черен цвят го наричат Шорл и цветът си получава от наличието на желязо в състава си.\nОбикновено го използват в траурната бижутерия, но е с малка стойност. Той е познат още отпреди 2000 години и днес се използва в някои електронни устройства.\nТюркоазът е фосфат съдържащ мед, желязо и алуминий. По химически състав е непостоянен, формулата му в проценти е CuO — 9.57, AI2O3 — 36.84, H2O — 19.47, Pb2O — 34.12. Твърдостта му е 5 — 6 по скалата на Мос. Плътността му е 2,6 — 2,9 грам на куб. см. Цветът му е небесно син, зеленикаво син, до ябълково зелено, също така може да бъде бледо син и зелено-сив. Блясъкът му е стъклен даже восъчен до матов. Името тюркоаз идва от средновековието през ХІІІ в. от френското turquoise или turc което означава турски защото е пренесен от Турция в Европа. Когато има продължително излагане на различни въздействия като слънчевата светлина, химикали, топлина, даже и сапунена вода и пот, той си променя цвета. Затова продажбата му е съпроводена с допълнителна обработка ( покрива се с предпазен филм ) смола и др. Находищата му са предимно в Иран, САЩ, и Русия ( Сибир ).\nОписание: Тюркоазът е непрозрачен син до зелен минерал с восъчен блясък и обща формула: CuAl6(PO4)4(OH)8·4H2O. Свойствата му варират значително. Често има петънца от пирит и мрежовидни инклузии от лимонит. Срастването му с други вторични медни минерали като хризокола е често явление. Тюркоазът е ценен и много популярен, и се използва от човечеството като декоративен камък от хилядолетия.\nНаходища: Иран, У з б е к и с т а н , Чили, Китай, СА Щ , Авст-ралия и Мексико. В България е открит в Спахиевското рудно поле и в Момчилградско.\nЦвят: небесносин, зелен до зеленокафяв, непрозрачен\nХимически състав: воден фосфат на медта и алуминия\nТвърдост: от 5 до 6\nОблик: скритокристален, във вид на тънки жили, впръслеци и натеци.\nПодобни минерали: хризокола, варисцит, халкосидерит и други.\nТърговски вид: цветът на естествения тюркоаз е неустойчив, затова с течение на времето изделията от този минерал се обезцветяват. Поради тази причина пазарът е наситен изключително с негови заместители - най-често оцветени в синьо други минерали. Изделията от тях се познават по цената. Стойността на обработения естествен тюркоаз с добро качество се движи между 25 и 30 евро за грам.\nУваровитът е минерал който се отнася към граната. Той е калциево-хромав силикат. Цветът му е ярко зелен. Блясъкът му е стъклен. Цветът си е получил от примесите на хром в състава си. Твърдостта му е 7,5 по скалата на Мос. Плътността му е 3,77 грама на куб. см. Камъкът се среща като добре оформени кристали или като друзи. Находища има в Русия, Пиринеите и Хималаите. Името си е получил в чест на руският граф С. С. Уваров през 1832г. един от президентите на Руската Академия на Науките. Уваровитът е един от красивите гранати и се среща много рядко и се използва предимно при ръчните украшения. Неговите неголеми размери се използват за брошки, пръстени и гривни. Той блести когато е на слънце, това е най-яркият камък от гранатите.\nНаходища: Калифорния, САЩ ; в България не е открит.\nЦвят: бял или сивобял с черни прожилки\nХимически състав: силикат със съдържание на бор\nОблик: масивни агрегати\nПодобии минерали: Магнезитът и кахолонгьт са млечнобели, но без прожилки.\nТърговски вид: във вид на полирани топчета за масаж и вграждане в украшения, оцветен в синьо се предлага като тюркоаз\nХЕЛИОДОР / БЕРИЛ /\nХелиодор (на гръцки: Ηλιόδωρο, "дар от слънцето") е скъпоценен камък, прозрачна разновидност на берила. Има златист, до зеленикъв и дори оранжев оттенък. В състава си има незначителни примеси от уран. Изполва се в ювелирното изкуство.\nНаходища: Русия - Курска магнитна аномалия, Украйна - Кривой рог, Бразилия - Минас Жерайс и др.; България -Кремиковци\nДруги наименования: кървавик; носи името си от гръц кото haema - кръв.\nЦвят: стоманеносив до червен\nХимически състав: двужелезен триокис\nТвърдо ст: 5,5 - 6,5\nОблик: във вид на плочести кристали и плътни зърнести и натечни агрегати; типични за него са образуванията му с названия "желязна роза" и "стъклена глава".\nПодобни минерали: оникс, въпреки че полираният хематит трудно може да се сбърка с друг минерал поради характерния си метален блясък.\nТърговски вид: като полирани по-дребни и по-едри топчета и висулки; във вид на пирамидки, пръстени, гердани и други дребни декоративни предмети. Един от най-имитираните минерали. Продава се и пресован хематит, който се отличава по ниската цена, на която се предлага.\nХризолитът е прозрачната разновидност на минерала оливин връзката между желязо и магнезий. Името хризолит от гръцки chrysos —златен камък идва още от древни времена. То се среща в старинните текстове от ІІІв. преди н. е. понякога камъка го наричат вечерен изумруд, защото при изкуствена светлина жълтият оттенък изчезва и ти се струва, че камъкът е чисто зелен. Цветът му е зелен с различни оттенъци на златисто, жълто, шам фъстъчен, тревист, маслинено зелен и сиво кафяв тъмен с червеникав оттенък. Примесите от никел, хром и желязо му придават този цвят. Цветът рядко е интензивен с бледи тонове. Забелязват се почти невидими цепнатини отвътре които не достигат повърхността. Често се е срещал с пирита и диамантените породи. Твърдостта му е 6,5—7 по скалата на Мос. Плътността му е 3,3 грама на куб. см. Находищата му са свързани с магмените базалтови породи в САЩ и Бирма. Много смятат, че хризолита има две разновидности — оливин и перидот. От друга страна олинов наричат по-тъмните светлите камъни хризолит, ги смятат бижутерските разновидности оливин, перидот и съответно разновидност хризолит.\nХризоберилът е минерал, скъпоценен камък, берилиево-алуминиев оксид с химически състав BeAl2O4.Известен е още с наименованието "котешко око".Образува плътни единични кристали, както и срастъци от по 2—3 кристала. Цветът му е от златистожълт през гълъбовозелен до сивокафеникав. Макар и доста рядко се срещат и прозрачни хризоберили. Най-големите находища на този минерал са в Бразилия, Русия, Шри Ланка,Мианмар др. В България има сведения за намирането му в Рила и Източните Родопи. Негови разновидности са александритът и други.\nНаходища: Полша, Австралия, Бразилия, Южна Африка; в България - Източни Родопи\nЦвят: от ябълковозелен до тъмнозелен\nХимически състав: силициев двуокис със съдържание на никел\nОблик: зелен скритокристален кварц (халцедон); запълва празнини във вулкански скали\nПодобни минерали: зелен яспис, авантюрин, празем и други.\nТърговски вид: като полирани по-големи и по-малки късове за талисмани и вграждане в украшения\nЦИРКОН / ХИАЦИНТ /\nВъв Вашингтон можем да видим най-красивите цирконии (кестеняв камък 118,1 карата), а в Американският музей по естествена история (зелено-синият 220 карата).\nЦирконът е минерал с химическо наименование циркониев силикат и химическа формула ZrSiO4, полускъпоценен камък, известен с разнообразните си цветови оттенъци: безцветен, жълт, червен, оранжевочервен, зелен, син, кафяв и черен и др. Хиацинт се нарича разновидност на циркона с жълточервен или червенокафяв цвят. Безцветният циркон по блясък прилича на диаманта и се използва като негов заместител.\nЦитринът е скъпоценен камък и е разновидност на кварца. Името му произлиза от лат. Citreus — лимонов. Цветът му е жълт и всички оттенъци на жълтото. Често го бъркат с топаза, а в природата се среща много рядко. Цветът му е получен от примесите на алуминий, литий, желязо и е устойчив до 200 градуса. През средновековието са го получавали и по изкуствен път от аметистови кристали. Блясъкът му е стъклен. Твърдостта му е 7 по скалата на Мос. Плътността му е 2,6 грама на куб. см. Находищата му са в Русия, Казахстан, Испания, Франция, Бразилия, САЩ и Мадагаскар. За разлика от другите скъпоценни камъни този не е толкоз скъп и украшения с него са достъпни за всички желаещи. По цвят и прозрачност напомня топаза и от тук произлизат търговски наименования на цитрина, като например бразилски топаз, мадейра топаз и други.\nЧароитът е открит през 1947 г. в Русия и от 1978 г. започва да използва името си като декоративен камък. Кръстен е на реката Charo до която е открит. цветът му е лавандулов, люляк, тъмно виолетово с бели , сиви и черни жилки. Блясъкът му е стъклен с копринено преливане на цветовете. Твърдостта му е 5 — 5,5 по скалата на Мос. Структурата на чароитовата скала е своеобразна ивици от чароит обтичат овални включения от фелдшпат и млечен кварц. Образува дребно иглести, криптокристалинни маси и звездовидни агрегати. Примесите от егирин му осигуряват виолетовият цвят и придават на камъка изключителна красота. Находището му е единствено в Източен Сибир при р. Чара. Има видове от този камък които притежават лилав ефект на котешките очи, а също и видове наречени пейзажни с разновидности с петна от гъсто виолетови и бледозелени цветове с лъчисти черни и златисти звездички. Има поставен лимит за извличането на този камък в размер 100 тона в година с цел защита от изчерпване на запасите му. Затова цената на камъка от година на година расте. За бижутерите този камък е за предпочитане в предвид неговите качества за обработка. От него се правят бижута като пръстени, обици, огърлици и копчета. съществуват над 100 разновидности на камъка, различни по рисунки и цвят. Използват го и за изработка на декоративни предмети като вази, часовници, статуетки и кутии.\nЧерният янтар е битумна разновидност на сондажните въглища. Възникнал е в тъканите на дърветата-растящи през юрския период (100 мил. год. пр. н. е.). Името му идва от река Янтар (Мала Азия), където за пръви път е намерен; от лат. gagates. Цветът му е от тъмнокафяв до смолисточерен. Блясъкът му - от матово до смолисто, след полировка получава огледален блясък с пропуквания. Твърдостта му е 2,5 — 4 по скалата на Мос. Плътността му е 1,10 — 1,40 гр. на куб. см. Находищата му са във Великобритания, Русия, Германия, Испания, Франция, Индия, Португалия, Турция и Полша. Той се използва, също както корала за украшения и декорации.\nВ природата минералите със шпинелова структура се добиват от базични скали, а някои се срещат и в морските и речните пясъци.\nМинерала кандилит е шпинел с обратна структура. Обикновеният шпинел е скъпоценен камък.\nИмат приложение и в техниката, като „магнити” за основа, за производство на процесори и други.\nСъщо така се използва и за лечение на много заболявания.\nНай-ценни се считат камъни с рубиново–червени и наситено розов цвят.\nНай–често се срещат под формата на островърх кристал с което вероятно е свързано и името му от лат. Шпинел – малко острие.\nФормата на кристала го различава от приликата му с рубина. Цветът на шпинела във всички посоки е еднакъв, а на рубина е променлив.\nШпинела има голяма твърдост – около 8 по скалата на Мос, повече отколкото при кварца, гранита, но по малка от рубина.\nЯсписът е плътна скала от микроскопични кварцови зърна с примеси на железни и манганови окиси. Самото образуване на ясписите е свързано с вулканогенно -седиментните процеси, както и с метаморфизма на песъчливо-глинестите утайки, кварцити и други. Той се отличава с разнообразие на цветови оттенъци. Някои са пейзажни, ивичести и петнисти. Най-често срещани цветове са червеният и зеленият цвят. Химическата му формула е SiO2. Названието му идва от лат. iaspis, от гръцки и персийски иашон или яшп което означава петнист или пламенен. Има и други цветове на този камък като сив, жълт и понякога зелен. Твърдостта му е 7 по скалата на Мос. Плътността му е 2,58 — 2,91 грам на кубичен см. Находища има в Русия, Мексико, Индия, Германия, Чехия, Китай, Египет, САЩ, Франция и Полша. В бижутерията се използва ограничено и по-често в галантерията и декоративните сувенири.


РЕСТАРТЪТ НА ИКОНОМИКАТА\nНачало Архив 2014 Брой 6 (2014) РЕСТАРТЪТ НА ИКОНОМИКАТА\n• ДОМИНАЦИЯ НА ПРАГМАТИЗМА НАД ИДЕОЛОГИЯТА\nКогато ми се налага да анализирам процесите в държавата ни като резултат от цялостната политика на правителството, най-често си спомням фраза от президентската кампания на Бил Клинтън - ”Икономиката, глупчо!..” Но съвсем не означава, че не оценявам по достойнство социалните мерки, които предприема днешното правителство, за да облекчи по някакъв начин положението на докарания до фалит български гражданин. Същият, който не от вчера е принуден да организира личното си потребление, избирайки между това дали да си купи лекарства и да живее гладен, или пък да се нахрани и... да умре нахранен.\nИ сега малко по-назад във времето - в началото на 20-те години на миналия век, появата на първата в света комунистическа държава е вече факт. Царска Русия, по това време изостанала в икономическо отношение, първа в света тръгва по пътя на социалистическото развитие. Факт, който за около две десетилетия я превръща в супер държава,с която започва да се съобразява светът. Един от идеологическите постулати, на който се крепи политико-икономичската доктрина на новия обществен строй в СССР, е отказът от капиталистическото пазарно стопанство като регулатор на процесите в икономиката и замяната му с централно-планираща система на държавата. От гледна точка на политикономията, с ликвидирането на пазара като икономически регулатор и премахването на частната собственост чрез одържавяването на средставата за производство, на практика се поставят икономическите основи на безкласовото общество.\nМладият СССР започва да прохожда в изключително трудни условия. Държавата е изтощена от току-що приключилата Първа световна война, търговията не върви, в икономиката тече смяна на стопанския елит. Ленин е изправен пред необходимостта от нестандартни политически решения. Необходим е идеологически компромис! Трябва да се даде „рамо” на предприемачеството, за да тръгне пазарът, което става повод Ленин да обяви идеята си за нова икономическа политика на държавата, известна като НЕП.\nВ идеологически план обаче това означава крачка към реставрирането на дребната буржоазия, връщането назад към капиталистическо пазарното стопанство и класовото общество...\nВъпреки всичко няма сведения за критики към това решение на вожда на пролетарската революция, което наистина от идеологическа гледна точка изглежда като „крачка назад”...\nИ все пак, ако има нещо, което може да се твърди със сигурност, това е фактът, че Ленин не е ревизионист, а далновиден прагматик - майстор на политическия компромис... Практиката го доказва, когато с развитието на съветската индустрия и колективизацията на селското стопанство нещата си идват на мястото.\nПо подобен начин борбата със световната икономическа криза, която разтърси световната икономика през последните няколко години, наложи необходимоста от търсене на нестандартни решения за проблеми, с които човечеството се сблъсква за първи път.\nКрахът на американската финансова система като еманация на неолибералния икономически модел повлече със себе си цялата световна икономика, поставяйки под съмнение съществуването на капитализма във вече отеснелите му идеологически „дрехи”! Търсенето на изход от надвисналия над САЩ държавен фалит промени реториката на американския елит, правейки ни все по-често свидетели на неговото „олевяване”.\nИмето на Маркс започна да се цитира без притеснение от американските финансови анализатори в опитите им да обяснят една или друга страна от онова, което се случваше в американската икономика или във финансовата система на САЩ.\nНещо повече, стигна се дотам държавата, която в условията на неолиберализма трудно може да се срещне в качеството й на субект в икономическите процеси, абдикира дори от своите регулаторни функции за сметка на „регулиращата” роля на пазара, и се наложи да влиза в ролята на инвеститор, за да одържави изпаднали във фалит частни компании. Сред тях са и големи икономически и финансови субекти като например голяма част от елитните американски банки, както и индустриален капитал в лицето на Меката на американското автомобилостроене и емблемата на американския капитализъм Детройт.\nНякак изведнъж се оказа, че голяма част от банковия и промишления капитал е в ръцете на държавата и всъщност държавата е най-големият собственик!\nПодобно състояние на нещата е парадоксално от гледна точка на икономическите теории, тъй като ако собственикът на по-голямата част от средствата за производство е държавата, и тяхното придобиване е станало със средства на данъкоплатците, то такава държава би трябвало да определя себе си като социалистическа... Ако оставим шегата настрана, очевидно и в този случай става дума за доминация на прагматизма над идеологията.\nТрябва да се признае, че подходът на американската администрация за овладяване на финансово-икономическата криза се оказа правилен. Дори нещо повече, със спасяването на американската икономика от фалит беше спасена и световната икономика от евентуални още по-тежки разрушителни въздействия. В този ред на мисли, очаквано, икономическата депресия не подмина и българската икономика. На правителството на Орешарски се падна нелеката задача да се опита да „раздвижи” българската икономика, при това в условията на нестихващи политически провокации на лумпенизирани групи, организирани и финансирани от опозиционна политическа централа, не прескочила четирипроцентова бариера.\nВсички тези мерки имат тактически характер. Стратегическият въпрос е свързан с „рестарта на икономиката”.\nПреди десетина дни правителството обяви намеренията си за „реиндустриализация” на „Химко” – Враца. Всъщност с това на практика се поставя началото на рестартиране на българската икономика.\nПървият обект за „рестартиране” е избран изключително удачно и може да се каже, че попадението е в десятката. ”Химко” произвежда изключително пазарно ориентирана продукция, която още по времето на социализма беше сред големите приходоизточници на „твърда валута”. Изкуственият тор урея, който се произвежда в завода, е изключително търсен на международния пазар, а това е гаранция, че държавата ще си възвърне вложените средства по неговото одържавяване и привеждането му в технологична и производствена готовност. И още - успешната реализация на този проект съдържа потенциала на значителен мултиплициращ ефект. С него се решават и други социално-икономически проблеми, заедно с разширяването на участието на България в международното разделение на труда. Става дума за директна заетост в торовото производство, допълнителна заетост в резултат на появата на съпътстваща икономика, уплътняване капацитета на електроенергийните мощности чрез повишаване потреблението на еленергия и т.н.\nНяма да сме в България обаче, ако и за този ход на правителството, насочен към съживяване на икономиката, не се намерят дежурните „панирани мозъци” с плоско мислене, които веднага съзряха намерение за скрита национализация!..\nДали една такава реакция е плод на болно подсъзнание, или се дължи на интелектуален дефицит, е трудно да преценя. Но във всички случаи става дума за проблем в мисленето.\nКак може да се отива на политическо противопоставяне „на всяка цена” само заради тясно идеологизирано мислене и тясно партийни интереси, при положение, че в основата на обществената пирамида е икономиката? Ако тя не работи, няма на какво да стъпи и надстройката, там, където са разположени социалните системи, културата, спортът, образованието и т.н.\nИмах възможност да присъствам на среща с министър-председателя Орешарски и да изразя адмирациите си за проекта „Химко”. Потърсих уверение от него и за превръщането на опита с „Химко” в политика на правителството, политика на базата на специално разработена програма за реиндустриализация на българската икономика със съответното целеполагане и модели на финансиране. Позволих си да занимавам министър-председателя с този въпрос, защото съм убеден, че само системният подход при решаването му може да превърне реиндустриализацията в икономически локомотив, който да изтегли от застоя българската икономика.\nДа се разчита днес на чужди инвестиции в българската икономика, в условия на икономическа криза и перманентна политическа нестабилност, е политическа химера. А и класиците ни учат, че “спасяването на давещите се е дело на самите давещи се...”.\nЗатова не безпринципно политическо опониране и противопоставяне, а консенсус трябва да бъде отговорът на политическата опозиция, ако има претенции да е национално отговорна.\nКогато става дума за процес, какъвто е реиндустриализацията, неговата съдба не може да зависи от промяната на политическата конюнктура, а политическата приемственост трябва да е гарантирана. Защото инертноста на икономическите процеси, при които не винаги е възможно припокриване на икономическите с политическите цикли, е ноторно известна. Иначе ”плачът” на някои „новопокръстени демократи”, които се опитват да се изкарат по-големи католици от папата, е доста смешен.\nДа си служиш с „претоплени” идеологеми от рода на „национализация”, когато става въпрос за решаване проблемите на реалната икономика, е най-малкото проява на лош политически вкус.\nОчевидно мисленето на нашата политическа класа е далеч от политическото мислене още по времето на Ленин, преди сто години, а и от мисленето на Обама в наше време. Но тъй като глупостта, казват, е непобедима, не ни остава нищо друго освен от време на време да припомняме призива - ”Икономиката, глупчо!..”


15 преследващи снимки на Колумбинското клане\nColumbine. Преди 20 април 1999 г. Колумбин беше просто неприсъединен район на окръг Джеферсън в американския щат Колорадо, но след този ужасен ден името Columbine стана синоним на училищните стрелби. И това не е за забравяне. Как бихме могли да забравим нещо толкова безсмислено и трагично? Както всички други мрачни дни в най-новата история, Колумбинското клане изгаря в нашите спомени. И спомените са сурови; затруднявайки се да повярвам, че след няколко седмици ще навършат 18 години, откакто се проведоха стрелбите.\nВ този ден Ерик Харис и Дилън Клеболд влязоха в своето училище, Columbine High, разтревожени, въоръжени и изключително опасни. Те продължиха с яростта си, подпалиха бомби и стреляха безразборно в ученици и учители за 50 ужасяващи минути, преди да се самоубият заедно в библиотеката. Атаката им остави 13 души загинали (12 ученици и 1 учител) и още 24 ранени.\nВъпросът защо тези две момчета са извършили стрелбите, все още остава без отговор. Бяха изложени множество теории; депресия, социопатия, отмъщение за тормоза, но няма нищо конкретно. Но ако наистина мислите за това, каква причина в света би могла да оправдае подобно клане?\n15 групова снимка за две седмици преди стрелбата\nОколо две седмици преди клането на Колумб, Ерик Харис и Дилън Клеболд позираха за групова снимка заедно със съучениците си. Тази снимка, предназначена да запази щастливите спомени от младостта, е наистина страховита. Ако увеличите мащаба на Ерик и Дилън, които седяха в най-горния десен ъгъл, виждате ги да сочат към камерата, имитираща оръжия с ръце. Мрачно съобщение какво предстои?\nАко погледнете тази снимка сега е достатъчно, за да изпратите ледени тръпки по гръбнака, защото знаем, че двойката е планирала атаката си месеци предварително. Заболяващите им списания и видеоклипове документираха убийственото планиране и идеи на момчетата, така че знаем, че докато позират за тази снимка, те знаеха точно какво им предстои.\n14 ранени студентски лъжи на тротоара, докато другите се прикриват по време на разстрела\nДилън и Ерик не се събудиха само една сутрин и решиха да продължат с убийствена ярост. Двамата планираха нападението от доста време; складиране на оръжие и боеприпаси и правене на бомби. Първоначалният им план беше да взривят две пропанови бомби в кафенето и да застрелят ученици, когато тичат от сградата след експлозията.\nТези две бомби не изгаснаха, както планираха. Това е изключително щастливо, защото ако бяха избухнали с пълна сила, 488 ученици в кафенето със сигурност биха били убити или тежко ранени. В същото време таванът почти сигурно би се срутил, сривайки библиотеката на първия етаж.\nТази снимка показва първи реагиращ на местопроизшествието, разменящ стрелба със стрелците вътре. Студенти се прикриват зад превозното средство, докато един ученик лежи ранен на тротоара.\n13 кръста, издигнати за стрелци, заедно с техните жертви\nТова е снимка на ранния мемориал за жертвите на клането на Колумбин. Ще забележите, че на тази снимка камерата е фокусирана върху маркер, носещ името на Дилън Клеболд. Тези кръстове са издигнати на хълм в близост до училището малко след стрелбите, а Дилън и Ерик са имали кръстове заедно с жертвите си.\nНякои хора смятаха, че стрелците сами са били жертви, но други от малката общност не можеха да се съгласят и това породи доста спорове. Малко след като тази снимка беше направена бащата на една от жертвите отсече кръстовете на Ерик и Дилън.\nСмятате ли, че е редно те да бъдат запомнени на същото място като техните жертви?\n12 Скръбта продължава\nИзпадът от стрелбите в Колумбин беше масов. Въпросът, на който всички искаха отговор на повече от всичко, беше защо. Защо двама млади мъже с целия си живот пред тях прибягват до такъв акт? И по-важното - какво може да се направи, за да не се случи нещо подобно?\nГодина след нападението бяха въведени по-строги закони за оръжията и вносът на списания с боеприпаси с голям капацитет беше забранен. Инцидентът предизвика промени и в начина, по който полицията реагира на подобни инциденти. Техниката за бързо разгръщане с незабавно действие беше въведена с цел да се овладеят щетите в такава ситуация.\nНо никоя от тези мерки не може да отнеме от сърцебийството клането, оставено след него. Тази снимка, направена от Джордж Кочанли-младши, улавя тази мъка по силен начин и е носител на награда „Пулицър“ през 2004 г.\n11 Лицата на жертвите\nТова са лицата на 13-те души, които влязоха в Колумбин в този съдбовен ден и никога повече не тръгнаха. Имената на учениците бяха Рейчъл Скот, Даниел Рорбъф, Кайл Веласкес, Стивън Кърноу, Каси Бернал, Исая Шоулс, Матю Кехтер, Лорън Таунсенд, Джон Томлин, Кели Флеминг, Даниел Маузер, Кори Депотър, а учител беше Уилям "Дейв" Сандърс, Дейв беше третата жертва, която беше застреляна, но последният умрял.\nНападенията бяха толкова объркани, тъй като започнаха атаките, тъй като повечето от учениците смятаха, че това, което виждат, е просто поредната шега на студентите, защото това беше обичайна практика по онова време. Кой би очаквал да се случи нещо подобно?\nТъжно е да си помислим, че след клането именно Дилън и Ерик медиите се съсредоточиха, докато жертвите изглеждаха като последваща мисъл.\n10 Финалната разходка на убийците\nВ деня на атаките камери за видеонаблюдение се търкаляха, докато Дилън и Ерик преминаха през училището. Тези камери уловиха абсолютно ужасяващите моменти на своите състуденти и безочливо поведение, проявено от момчетата. Оцелелите казаха, че са викали неща като „Кой е готов да умре следващия?“ Дилън мина покрай едно ранено момче, молещо се за помощ, каза „Сигурно, че ще ти помогна“ и го застреля в главата.\nНа тази снимка виждаме момчетата в коридора малко преди атаките да започнат и двете да носят черни палта. Дилън беше облечен в черна тениска с думата „ПИСМЕТЕ” в червено, а Ерик носеше бяла тениска с надпис „Естествен избор”, изписан в черно. Можете да сте сигурни, че тези тоалети не са били избрани на случаен принцип.\n9 Излезте, ако можете\nПолицейски заместник Нийл Гарднър беше настанен в гимназията „Колумбин“ като щатен офицер за въоръжени училища. Обикновено хапвал обяд със студентите в кафенето, но на 20 април вечерял обяда си в патрулния си автомобил от северозападната страна на кампуса. Няколко минути след започването на стрелбите се обади по училищното радио от попечителя с молба за съдействие. След малко дойде друго обаждане, в което се казваше, че в училището има стрелец.\nКъм обяд, около 40 минути след началото на атаката, екипи на SWAT бяха пристигнали на място. Студенти, които могат да избягат от сградата, са евакуирани, а ранените са транспортирани в болница. Тази снимка показва три момичета, тичащи от училището, подкрепящи друго момиче, което е било ранено.\n8 Мемориален камък в парк Климент\nОсем години след провеждането на разстрелите, постоянен мемориал беше посветен на жертвите. Мемориалът се намира в Климент Парк - поляна срещу училището, където се провеждаха импровизирани паметници в дните след нападението. Мемориалът е изграден с помощта на дарени средства. Тази снимка показва един от паметните камъни в малкия парк.\nУчилището претърпя основни ремонти след стрелбите. Библиотеката (разположена над кафенето) беше напълно съборена, тъй като тук се случи по-голямата част от убийствата. Сградата на библиотеката и кафенето е построена през 1995 г., само четири години преди клането. Обектът е трансформиран в мемориален таван и атриум. На хълма е построена нова библиотека, където започват стрелбите и сградата е посветена на жертвите.\n7 стрелци, гледани като герои от фенове\nТази снимка показва Дилън и Ерик да се разхождат из кафенето. Към този момент те бяха свалили окопните си палта, които са били използвани за прикриване на оръжията им и носят оръжията в ръцете си, търсейки потенциални цели.\nКолкото и да е трудно да се повярва, че Дилън и Ерик са станали култови фигури, някои хора дори ги идолизират. Момчетата са станали малко вероятно герои, особено за тийнейджъри, които се чувстват отчуждени и ядосани от света. Те се възприемат от феновете си като героични отмъстители, които отстояват себе си. С нарастването на онлайн платформите за социални медии нараства фандом за момчетата на сайтове като Tumblr. Тези хора наричат себе си „Columbiners“ и те създават фен арт и фен фантастика, свързана със стрелците.\nЕрик Харис и Дилън Клеболд бяха, както повечето момчета-тийнейджъри, силно ангажирани с компютърните игри. Те се забавляваха да играят игри за стрелба от първо лице като Doom и Quake, а Харис беше домакин на различни уебсайтове с файлове за игри. На тези уебсайтове той открито изрази омразата си към обществото и хората като цяло.\nДвойката също експериментира с правенето на бомби и практикува стрелба с оръжия в гориста местност близо до домовете им. Те заснеха някои от тези дейности и ги публикуваха в интернет. Това е неподвижно изображение от една от тези касети.\nОттогава тези уебсайтове са затворени, но запазени от ФБР. Имаше и около четири часа видеокасета, известна като „мазетата“, но всички известни копия бяха унищожени. Полицията се опасява, че ако лентите се оповестяват публично, те биха могли да подбудят повече насилие.\n5 Оцеляване на невъзможното\nПатрик Ирландия беше един от учениците, които Дилън и Ерик снимаха в библиотеката. Беше привлякъл вниманието им, когато се опита да помогне на друг ученик, ранен от куршум до коляното. Ирландия бе застрелян втори път от Дилън; удари го два пъти в главата и веднъж в стъпалото. По чудо той преживя клането.\nНа тази снимка виждате членове на екипа на SWAT да достигат да грабнат Патрик, след като той падна от прозореца на библиотеката. За съжаление, те не успяха да го хванат и вместо да падне в ръцете им, той падна седем фута и кацна на покрива на полицейското превозно средство. Тази снимка е направена около 14:38 ч., Почти три часа след началото на стрелбите, а Патрик вече е претърпял тежка загуба на кръв от раните си.\n4 Оръжията на Columbine\nТази снимка е на действителните оръжия, извлечени от клането на Колумбин, запазени в стъклен корпус като мрачно напомняне. Момчетата започнаха да набавят тези оръжия месеци преди нападението.\nВ деня на атентатите Дилън Клеболд е въоръжен с полуавтоматична пистолет TEC-9, списания с голям капацитет и 12 калибър с двойна цев, изрязан от пушка. Смята се, че той е изстрелял пистолета около 55 пъти и е изстрелял около 12 патрона от пушката.\nЕрик Харис носеше пистолет с пушка с 12 калибър, който стреля около 25 пъти и 9 мм карабина с тринадесет списания с 10 кръга. Той изстреля карабината почти 100 пъти. И двете момчета носеха редица ножове върху тях, въпреки че не ги използваха по време на атаката си.\n3 Мъченик се ражда\nКаси Бернал беше красиво изцяло американско момиче с големи сини очи и дълга руса коса. Когато започнали снимките, тя заедно с група студенти се покрила в библиотеката. Това беше последното нещо, което някога направи.\nЕ, почти последното нещо. Каси беше християнка и докато се спускаше от ужас под маса, тя се молеше на глас. Според някои изявления на очевидци, Ерик Харис се приближи до Каси и притисна пистолета си към главата й с въпрос: „Все още вярвате в Бог?“ Когато тя отговори с твърд глас, той я простреля в главата.\nВ рамките на няколко дни след разстрелите, Каси вече беше посочен като мъченик за християнската вяра и сравнен с други светци, умрели в защита на своята вяра. Родителите й написаха книга за бестселъри за нея (Тя каза Да) и има хиляди уебсайтове, посветени на нейната памет.\n2 Белезите на Колумбин\nЗа оцелелите от клането в Колумбий сърдечната болест никога няма да свършат. Всички ученици и учители, които са били в училището този ден, ще трябва да живеят с случилото се до края на живота си. Емоционалните белези винаги ще има и за някои оцелели, като Ланс Кирклин, има и физически белези, с които да се справят.\nЛанс, който беше на 16 години по време на стрелбите, беше критично ранен, когато Ерик стреля по него и двамата му приятели с 9-милиметровата карабина, докато те се изкачваха по западното стълбище. Тримата приятели бяха сред първите жертви на клането. Ланс беше прострелян в крака и куршуми се разкъсаха през врата и челюстта му, оставяйки го жив, но обезобразен.\n1 Смъртоносно наследство\nТова са снимки на Ерик и Дилън, които завинаги ще бъдат запомнени като масови убийци и извършители на една от най-смъртоносните училищни стрелби в историята. Но управлението на терора не приключи в деня, в който се самоубиха\nСтрелбата в гимназията WR Myers се е състояла на 28 април 1999 г., само осем дни след клането на Колумбин. Този инцидент беше първото, но за съжаление не последното престъпление, свързано с Columbine copycat. В случая стрелецът беше 14-годишно момче на име Тод Камерън Смит, който откри огън по съучениците си, убивайки един и рани друг.\nSeung-Hui Cho, сега известен като скандално известният Virginia Tech Shooter, беше в осми клас, когато се случи клането в Columbine. Съученици съобщиха, че той е превъплътен от медийното отразяване на нападението и дори е написал задача за искане да „повтори Колумбин“. През 2007 г. въоръжен с две полуавтоматични оръжия Чо уби 32 души и рани 17 други.\nИзточници: inquisitr.com, westworld.com, nezavis.co.uk


Беседа:OMV – Уикипедия\nАбревиатурите - на латиница[редактиране на кода]\nНяма такова нещо "ОМВ" (о-мъ-въ), то не е абревиатура от нищо, затова е безсмислица! Абревиатурите на латиница по принцип не би трябвало да се транслитерират, престават да са съкращения. Статията трябва да е със заглавие OMV. --George (беседа) 19:27, 25 август 2013 (UTC)\nНапротив, транслитерират се абсолютно всички имена на брандове, компании, фирми и марки. Без изключение. Мога да цитирам Правописния речник, последен вариант.--Rebelheartous (беседа) 14:48, 28 август 2013 (UTC)\nДа... Щом казваш. А винаги ли (за вестници - да, но за енциклопедия с претенции?), има ли правила, зависят ли от езика (немското v, ф ли става)? Но ми се струва, че не може да се отнася за абревиатурите. След транслитерация те вече не са съкращения, губят смисъл (ако е много необходимо, чуждите съкращения се разшифроват, превеждат се (консенсусно!) и тогава съкращават - USA не е УСА, а САЩ; изключенията като НАТО са малко). Фирмите OMW и OMV ще ли са еднакви на бг? А GM (General Motors) ДжМ ли ще е или ГМ? А Hewlett Packard? ХП?! А IUPAC? ИУПАС, ИУПАК или ИУПАЦ? (Впрочем, това не е фирма - ограничението е само до фирми и марки, нали?) A JVC? Не, има нещо недомислено. Личното ми мнение е, че българският дух на нашето Уики няма никак, ама никак да пострада, ако се отнасяме по-свободно към латиницата (например заглавие JYSK ми изглежда много по-правилно, отколкото ДЖИСК, ЖИСК, Йиск или даже от Юск). --George (беседа) 19:55, 28 август 2013 (UTC)\nВ момента отношението към латиницата е дори прекалено либерално предвид купищата програмистки и Ай Ти статии, които се създават, така че да спрем да разпасваме коланите. Ако имаш трудности с транслитерирането на име на компания, просто попитай. Аз мога да ти помогна с английски, немски и руски имена. Ето Ейч Пи – виж колко лесно се получава. Има статия за тенис турнир, спонсориран от Ейч Пи. Какъв е проблемът? Ама губели се абревиатурите. То като се замислиш произнесено и на английски от Хюлет Пакард до Ейч Пи има някаква разлика във вариациите на H, нали? Джи Ем, Дженерал Мотърс, Джей Ви Си, О Ем Ви (или О Ем Ве, ако е на немски) и т.н. Подобна на НАТО е МИЛФ (добре ще е да се направи статия), където съкращението не се предава буква по буква и затова звучи като цяла дума.--Rebelheartous (беседа) 08:38, 30 август 2013 (UTC)\nО, колега Ребелхъртоус, съжалявам, но не си вникнал в проблема с транслитерирането, затова звучиш малко "вокруг да около". Бъркаш много - Ай Ти или Ейч Пи не е транслитериране! Благодаря ти за предложението, но се справям добре и без чужда помощ. (Специално за немски няма и да си помисля да те търся, щом смяташ, че там v е ве.) И така, има си граматическа практика - латинските абревиатури не се транслитерират пряко, за да не се получават безсмислици. Как се прави го писах по-горе. А иначе има бая неща, които (щем-не щем) трябва да пишем на латиница - като започнеш от означенията на хим. елементи, означенията в геометрията и на единиците от SI, и свършиш например с борсовите индекси. И това не е никакво "разпасване на коланите", а нормална и необходима практика, която с нищо не пречи на кирилицата (на която впрочем съм ревностен защитник там, където трябва), . --George (беседа) 19:30, 31 август 2013 (UTC)\nСамите те използват варианта „ОМВ“ (на фактурите за гориво). (А преди няколко седмици видях и „ЮСК“ на промоционен плакат до входа на JYSK.) --Спас Колев (беседа) 15:00, 2 септември 2013 (UTC)\nСпециално за Юск беше крайно необходимо - никой не знаеше как се произнася (вкл. и аз, та проверих и написах статията); и до днес листовките им са с JYSK и хората се чудят Джиск ли са или Иск. Но Юск е произношение ("така се казва"), не e абревиатура от нещо, не e и име на фирмата. Подобно и за OMV - само това им е името, те българско име си нямат, само австрийско! (Кои сме пък ние в Уики да ги кръщаваме?) А там го казват "о-ем-фау", по света тръгнало "о-ем-ви", а това ОМВ е някакво недоразумение, някакъв примитивизъм, където и който да го пише. Исках да поставя въпроса по-принципно. Сигурен съм, че съм го чел в една книжка (май от поредицата "Езикови тревоги" на Л. Андрейчин - мислех, че я имам, но не я намерих): Чуждите абревиатури или се запазват в бг текст и/или се "разшифроват" и се превеждат, и чак тогава (но само при необходимост) се съкращават, най-малкото защото няма правила за транслитериране "чужд-бг" (почнах да се повтарям...) USA не е УСА, а САЩ, и затова OMV (ако чак толкова ще трябва да има бг съкращение) не бива да е ОМВ или ОМФ, а примерно АУНП (от Австрийско управление за нефтени продукти:)) или нещо подобно (установено с консенсус!) Статията е LG, а не ЛГ, и така трябва да е. Повтарям: според мен е грешка чуждите абревиатури да се транслитерират (независимо дали са имена на фирми или телевизии, компютърни термини или някакъв сленг). Впрочем, въпросът седи подобно и за имена на фирми, които не са съкращения - Carrefour е единственото име на тази фирма; казваме й Карфур, но това не е нейното име и не трябва да е заглавие на нашата статия. Борбата за кирилицата не бива да се обръща на някакъв самоцелен пуризъм. Щѐ ми се нивото на уикито ни да расте (изпуснато е доста), а това ще иска разумни, логически компромиси с неизпипаните правила на БАН. --George (беседа) 20:23, 2 септември 2013 (UTC)\nМисълта ми беше, че в случая става дума за самоименуване ("ОМВ България ООД" във фактурите им) - би трябвало да могат сами да изберат какво име да използват на даден език. (Аналогията не е точна, но някои фирми дори умишлено използват отчетливо различаващи се имена в различни страни - например Метро/Макро.) --Спас Колев (беседа) 08:14, 5 септември 2013 (UTC)\nАко се самоименуват по официална процедура, щяха да сменят и логото си за България (надписите над бензиностанциите са си OMV). На сайта им, който се нарича "OMV България", виждам © 2013 ОМV България ООД. Из текста подавляващото е OMV, има чат-пат и ОМВ. Вижте, колеги, OMV е оригинален символ, марка със световно значение, няма да го сменят ей така. И ние не можем да го сменяме - статиите за фирми трябва да са именувани с оригиналните им имена. А за Makro - доколкото разбирам е друга фирма, дъщерна на Metro, съвместна с SHV Holdings в Холандия. Впрочем, на руски, украински, даже на японски статията е OMV. (Днес пък срещнах тук руска пекарна (забележете) "Матрешка" (име на фирмата, над магазина), а вътре изговарят, естествено, "матрьошка". --George (беседа) 17:06, 5 септември 2013 (UTC)\nНе съм си довършил мисълта по-горе. Ако пишем статия за руската фирма Матрёшка, така и трябва да я озаглавим (и да я наричаме в текста, а как се произнася – пояснение в скоби). Статията за Шкода трябва да се казва Škoda, (така да е и в текста), пощенският код в САЩ е ZIP, а не ЗИП (това е „запасни инструменти и принадлежности“), борсовият индекс е NASDAQ, а не НАСДАК и т.н. Принципите за допустимата употреба на некирилски наименования са много добре формулирани в руската Википедия, преди време някои колеги тук подготвиха и преводи, но нямаше воля за консенсус да ги приемем.--Zhoxy (беседа) 14:13, 25 април 2015 (UTC)\nВръщане към OMV[редактиране на кода]\nО Ем Ве, О Ем Ви, О Ем Вий или защо не О Ем Въ или пък направо О Ем Въ БГ, да се знае що е то българска транлитерация --BioPupil (беседа) 09:39, 25 април 2015 (UTC)\nДа, аз лично съм съгласен, че трябва да се върне към OMV. С аргументите по-горе. Но нека изчакаме още малко за други мнения. --Peterdx (беседа) 10:04, 25 април 2015 (UTC)\nЗа правилата от речника[редактиране на кода]\nКогато колегата Rebelheartous преди две години ми заяви (вж по-горе) „Напротив, транслитерират се абсолютно всички имена на брандове, компании, фирми и марки. Без изключение. Мога да цитирам Правописния речник, последен вариант.“, ме подведе (явно неволно, не е проверил). Това е поостарял текст, от Правописния речник на съвременния български книжовен език, изд. 1995 г. В изданието на същия речник, но от 2002 г. се казва, че „Обект на транскрибция са: собствените (лични и географски имена), имена на улици и площади, на театри и музеи, на периодични издания, на футболни отбори и др.“ Забелязваме, че още през 2002 г. са отпаднали фирмите и моделите автомобили, самолети и т.н. И стигаме до последния „Официален правописен речник на българския език" (от 2012 г.): Собствените имена от чужди езици се предават на български чрез транскрибция, транслитерация, превод, в установена по традиция форма или чрез възпроизвеждане на оригиналната им графика. И по-нататък следват (на различни места в речника) примери за допустимо използване на оригинални форми – Yahoo, Facebook, PayPal, YouTube, Microsoft, BG паспорт, GPS устройство, GSM оператор, PR агенция, PVC дограма, SMS съобщение, TV предаване, US президент, VIP гости; CD плейър, DJ патри, HIV вирус, RAM памет, SIM карта; автомобил FIAT, бензиностанция OMV (!); шоколад Milka, масло President, камион Volvo, бира Velkopopovicky Kozel, застр. компания Alianz, фирма Canon Group, V-образен, α-лъчи, DVD-та, Oscar-и. Така че правилото "задължително се транслитерира всичко" от години не фигурира в официалния речник.--Zhoxy (беседа) 15:31, 25 април 2015 (UTC)\nА да, благодаря за напомнянето --Peterdx (беседа) 15:41, 25 април 2015 (UTC)\nАз не разбирам как това позволява или изисква преместването към името в оригинал и не на български. Няма промяна в това, което е прието като правило. Напротив, на първо място се транслитерира и едва след това, ако поради някаква причина не може да се намери БГ вариант, се оставя в оригинал. Не виждам как последното да важи за О Ем Ве. То всъщност самият факт, че в България е познато и под О Ем Ве, и под О Ем Ви, доказва, че марките трябва много по-често да се транскрибират, защото от изписване в оригинал всеки си вади собствен вариант. А и много интересно, че всички дадени по-горе примери са на латиница. Какво ще стане, ако оставим в оригинал 삼성전자 (Самсунг) или 日立製作所 (Хитачи)?--Rebelheartous (беседа) 06:57, 27 април 2015 (UTC)\n„Или“ означава равнопоставеност на начините на предаване на чуждите наименования. Примерите с латиница в речника затова са много, за да се илюстрира този нормален начин. Именно защото от оригиналното изписване „всеки си вади собствен вариант“ (тъй като няма ясни, нормирани правила, а доколкото ги има, често са спорни), трябва да използваме оригинала, а произношението се дава като пояснение. Защо на латиница? Латиницата де факто е „азбуката на международното общуване“. За всички езици с нелатинска писменост съществуват и системи за запис на латиница (т. нар. романизация), които са стандартизирани в международен мащаб като спомагателно писмо. Като правило всяка фирма от страна с нелатинска писменост регистрира втори оригинал – на латиница, с което се представя пред света – Samsung, Hitachi (яп.), Xiaomi (кит.), Germanos, Proteas (гръцки), Roshen (украинска), EgyptAir (египетска) и т.н. Накрая да цитирам т. 74 от Официалния речник: „Графичните съкращения на думи и изрази на латиница запазват оригиналния си вид: PS – post scriptum, NB, op. cit., PhD, etc. vs, ibid., pp. – paginae (pagina -- page [singular; plural is paginae, abbreviated pp.)“ и т. 77.6: „Инициалните съкращения на латиница запазват правописните особености на съответния език: GSM, … BMW,... (пропускам много примери, които вече приведох по-горе).--Zhoxy (беседа) 21:32, 27 април 2015 (UTC)\nВзето от „https://bg.wikipedia.org/w/index.php?title=Беседа:OMV&oldid=6659874“.\nПоследната промяна на страницата е извършена на 27 април 2015 г. в 21:32 ч.


Хубава Жена ⋆ Страница 27 от 35 ⋆ -блог на Митка Угринова-\n14/04/2015 16/11/2016 / Митка Угринова / Leave a comment\nКозунак на фитили, на конци, както искате му казвайте. Тази рецепта е точно такава. Само да споделя, че тази година всички козунаци аз си ги правех и хич не ми беше мъчно за другите в търговската мрежа. Вкусът е уникален, несравним! И понеже много ги харесаха заех се пак да правя. Ето и рецептата; Продукти: 3 яйца+1 белтък 150 гр. …\n08/04/2015 16/11/2016 / Митка Угринова / Leave a comment\nТези сладки са подходящи както за Великден така и за Коледа. Ухаещи с лек привкус на джинджифил. Препоръчвам я на всеки, защото са успешни. Ето и рецептата: Продукти: 2 яйца 80 мл. пчелен мед 1/2 ч.ч. захар 1 ч.л. джинджифил сух на прах 1/2 ч.л. хлебна сода 2 с.л. меко краве масло 2 с.л. кисело мляко с връх около 400 …


Назад | Начало Здравна медиа Здравни новини На 12 януари 2021-ва броят на оздравелите (2583) надвишава новите случаи на COVID-19 (620)\nНа 12 януари новите случаи на COVID-19 у нас са 620. Направените тестове за коронавирус през последното денонощие са 7804. Така общият брой на заразените от началото на пандемията е 209 131.\nБроят на активните случаи продължава да намалява, като към момента възлиза на 63 057. 6% или 4046 души от инфектираните са настанени в лечебни заведения, като 375 от тях са в отделения за интензивни грижи.\nЗапазва се тенденцията за висок процент оздравели, като само през последното денонощие 2583 души са преборили вирусната инфекция. За последните 24 часа 106 души са загубили битката с вируса.\nПродължава програмата за ваксиниране на медицинските служители срещу COVID-19. През последното денонощие 688 души са получили първа доза от препарата срещу коронавирус, с което общият брой на имунизираните у нас става 14 161.\nНай-много нови случаи са регистрирани в областите София, Благоевград, Пловдив, Варна, Стара Загора.\nМинистерството на здравеопазването пусна специализиран раздел за ваксините срещу коронавирус в Единния информационен портал. Целта му е да подпомага с проверена информация за различните препарати срещу коронавирусната инфекция медицинските служители и гражданите. Модулът също така ще предоставя данни от достоверни национални и международни източници, включително новини, научни публикации, отговори на често задавани въпроси за ваксините, видеоматериали и статистика. За улесняване на достъпа до раздела е разработено мобилно приложение.\nДнес, 12 януари, окончателно беше взето решение за обучението на учениците от 5 до 12 клас на работно съвещание при премиера Бойко Борисов, което предвижда учебните занятия да продължат да се провеждат онлайн до 31 януари. Въз основа на направените анализи, които сочат спад в заболеваемостта, се разрешава провеждането на практически присъствени дейности и изпити на големите ученици и студенти, които не могат да се провеждат дистанционно. Очаква се изготвянето на списък с практическите занимания, които ще се извършват присъствено. Също така предстои разглеждането на различни варианти за възстановяването на занятията в училищна среда при учениците от 5 до 12 клас.\nЗдравният министър изяви категоричното си мнение, че и другите противоепидемичните мерки в страната трябва да продължат да действат до края на месец януари.\nПо време на работното съвещание здравният министър представи актуални данни за епидемичната ситуация в страната. Към момента България се нарежда на 26 място по заболеваемост и на 7 място по смъртност сред държавите от Европейския съюз. Проф. Костадин Ангелов отбеляза също, че значително намалява натиска върху здравната система. Положителна тенденция се наблюдава и в броя на излекуваните, който на дневна база е по-голям от този на новите случаи в страната.\nОсобено внимание беше обърнато и на ваксинацията срещу коронавируса. Към момента у нас са ваксинирани 14 161 души. На 13 януари се очаква да пристигне първата пратка от ваксината на „Moderna”, включваща 2400 дози, а на 25 януари втората - с 4000 дози. Предстои доставка и на ваксината на „Pfizer/BioNTech” на 18 януари, когато България ще получи 35 хиляди дози. Същото количество ще бъде доставено и на 2 февруари.\nОгнище на COVID-19 е регистрирано в Дома за стари хора в село Чернозем, общ. Елхово. Петима от потребителите на социалната услуга и двама от персонала са с положителен тест за коронавирус, съобщават от РЗИ-Ямбол. Трима от инфектираните потребители са хоспитализирани. В дома е извършена пълна щателна дезинфекция и са взети всички необходими мерки за ограничаване на заразата.\nПрез последната седмица броят на инфектираните на територията на област Ямбол намалява, а натискът върху лечебните заведения продължава да отслабва. През последното денонощие в областта са регистрирани 10 нови случая на COVID-19, с което общият брой на инфектираните става 3653.\nДнес, 12 януари, в Сливенска област започва вторият етап на ваксинация на медици, като за целта са подсигурени 54 дози от ваксината. Към момента над 400 медици от областта са заявили желание да се ваксинират. Ваксинационни кабинети ще бъдат разкрити в МБАЛ „Д-р Иван Селимински“, ВМА и в две частни лечебни заведения в Сливен. В Нова Загора ваксини ще се поставят в общинската болница.\nПрез последните дни на 2020 г., когато се проведе първия етап, ваксинирани бяха общо 100 души, работещи в здравната система, които имат пряк контакт с болни от COVID-19. Втората доза от ваксината се очаква да им бъде поставена в началото на следващата седмица. Предстои и имунизацията на потребителите на социалните заведения и на учителите.\nВаксинацията на медицински служители с втората пратка дози продължава и в област Ловеч. Вчера имунизацията на медицински и немедицински персонал на първа линия се проведе в болниците в Троян и Ловеч, а днес в – Луковит и Тетевен. За област Ловеч са отпуснати 205 дози от ваксината срещу коронавирус. До момента желание да се ваксинират в първа фаза са заявили 718 души.\nРЗИ-Ловеч е в готовност и за стартиране на втора фаза, през която се предвижда имунизацията на персонала и потребителите на социалните услуги и педагозите. Желание да получат ваксина са заявили 21% от персонала и 53% от потребителите, а от учителите само 19%.\nПо данни на Университета „Джон Хопкинс“ общият брой на заразените с коронавирусна инфекция от началото на пандемията е 90 944 546, от които близо 2 милиона души са загубили битката с вируса.\nВ Германия стартира разпределението на първите дози от ваксината срещу COVID-19 на „Moderna”. По думите на здравния министър Йенс Шпан до края на първото тримесечие на 2021-а се очаква да бъдат доставени около 2 милиона дози, а до края на годината – 50 милиона дози. Подобна на препарата срещу коронавирус на „Pfizer/BioNTech”, продуктът на „Moderna” изисква поставянето на две дози през интервал от 3 до 4 седмици. Населението на Германия обаче няма да има право на избор между двете ваксини. По данни на Института „Роберт Кох“ на над 600 000 души в Германия вече са поставени първите дози от ваксината срещу коронавирус.\nНовите случаи на коронавирус в Германия през последното денонощие са 12 802. По последни данни случаите на COVID-19 в страната са общо 1 933 826. Броят на загубилите битката с вируса се е увеличил с 891, достигайки до общо 41 577.\nМосковският институт за микробиология и вирусология „Гамалея“, който разработи ваксина срещу коронавирус, възнамерява да поиска разрешение от здравното министерство за тестване на препарата върху деца. Изследването обаче няма да стартира, докато не приключи третата фаза от изпитанията на руската ваксина върху възрастни, което се очаква да стане в периода април-май. Очаква се документите за разрешение, по които се работи в момента, да бъдат подадени до два месеца в Министерството на здравеопазването.\nОт 15 януари Австрия въвежда нова мярка – задължителна онлайн регистрация преди влизане в страната. Тя е в сила и за австрийските граждани. Към момента остава и десетдневната карантина, която е възможно да се прекрати след петия ден с отрицателен PCR тест. Изключения са предвидени за хората, които ежедневно влизат в Австрия по работа, транзитно преминаващите и пристигащите по наложителни семейни причини. Лицата, които идват от страни с ниска заболеваемост, не подлежат на карантина, но трябва да се регистрират онлайн.\nОнлайн регистрацията изисква имена, данни за контакт и точното местонахождение. Освен това се предоставя информация за адреса в Австрия и предполагаема продължителност на престоя в страната.\ncoronavirus.bg, mh.government.bg, nova.bg, yambolnews.net, bnr.bg, sliveninfo.bg, lovechtoday.eu, reuters.com, gisanddata.maps.arcgis.com, freepik.com\nКоментари към На 12 януари 2021-ва броят на оздравелите (2583) надвишава новите случаи на COVID-19 (620)\nна 27 January 2021 в 05:54\nКоментирайте "На 12 януари 2021-ва броят на оздравелите (2583) надвишава новите случаи на COVID-19 (620)"\nпреди 237 дни, 9 часа и 31 мин.\nпреди 20 дни, 12 часа и 21 мин.


Детокс: истини, лъжи, митове и как да го направим » ProLon® BG\nДетокс: истини, лъжи, митове и как да го направим\nНапоследък все по-често чуваме да се говори за „детоксикация“ или „детокс“, особено след големите празници или преди лятото, с идеята да влезем във форма.\nТози термин “детокс” се отнася до освобождаването на тялото от токсините, натрупани поради консумацията на т. нар. нездравословна храна, нервни напитки, психологически стрес, употреба на лекарства и замърсяване на околната среда.\nИндустрията на добавките се възползва от този термин и предефинира значението му. Към днешна дата основната причина хората да избират да се детоксикират е да имат бърз начин да отслабнат.\nDetox cleanse се превърна в кратки периоди на консумация само на сокове или центрофуги, вода и билкови чайове, елиминирайки приема на всякакъв вид храна. Този навик не е здравословен и преди всичко не е необходим! Природата вече ни е предоставила страхотен филтър за детоксикация на тялото ни, тоест черния дроб, който метаболизира произведените лекарства и токсини и след това ги елиминира през бъбреците. Спазването на тези строги диетични режими, базирани на сокове и други течности, също може да доведе до сериозни рискове за здравето, като електролитен дисбаланс, а получената загуба на тегло всъщност е изчерпване на чиста и мускулна маса, която трябва да се запази.\nИма обаче начини да постите здравословно. Това не е пълно гладуване, но трябва да следвате в продължение на 5 дни детоксикация, която се основава на силното ограничаване на въглехидратите, захарите и протеините, което активира специфични пътища, които насърчават аутофагията, тоест способността на клетките да се регенерират и елиминират ненужните или нефункционални компоненти. Селективното въздържане от гореспоменатите хранителни вещества има в организма ефект, сравним с този на пълното гладуване. Следователно основната цел е да не отслабнете, въпреки че намаляването на висцералните мазнини все още се насърчава.\nИма няколко предложения за детоксикация на тялото:\nТя се основава на консумация на сурови или варени зеленчуци, подправени с EVO масло и добри мазнини като маслини, ядки в черупките (орехи, лешници, бадеми, шам фъстък, кашу и др.). Също може да добавим и маслодайни семена (лен, тиква, сусам, слънчоглед, чиа), авокадо, кокос или изключително тъмен шоколад (от 90% нагоре), без да се надвишава общата доза от 30/40 g на ден за тези храни.\nИзхвърляне на протеин\nВ този случай се елиминират само източниците на протеин, както животински, така и растителни, но трябва да се внимава да не се злоупотребява с плодовете и въглехидратите като цяло. Към храните, посочени в първа точка, е възможно да се добавят една или две порции плодове на ден, без да надвишават общо 300 г, и един от сложните въглехидрати под формата на зърнени храни, за предпочитане безглутенови (елда , просо, сорго, амарант) или грудки.\nПериодично гладуване с ежедневно скачане на вечеря.\nТози протокол не предвижда изключване на какъвто и да е вид храна, но се възползва от концепцията за временно ограничение, за да подобри работата на вътрешните органи. За да работи, трябва да се храните в рамките на 7-8 часа, като завършите последното хранене за деня до 17 часа. Например, можете да закусвате в 7 часа сутринта, да обядвате в 12 часа и да вечеряте/закуската в 16 часа или да имате две хранения плюс лека закуска между 8 и 16 часа.\nProLon – Диета, имитираща гладуване.\nТова е 5-дневна програма за хранене, която трябва да се следва чрез комплекта ProLon, който предоставя серия от специално формулирани храни, които осигуряват необходимите макро и микроелементи, но които не се разпознават от тялото ни, които ще се държат така, сякаш тялото ни е било подложено на гладуване .\nВсички тези начини за извършване на детокс на тялото, предвиждат липса на каквито и да било пакетирани храни и напитки. както и въздържане от алкохол и по възможност и от кафе (или просто да пиете едно преди 12 часа, явно горчиво).