Tyndtarm adenocarcinom - Myoma\nSelvom overfladearealet i tyndtarmen er 90% af overfladearealet i hele mave-tarmkanalen, udgør tumorer af denne lokalisering mindre end 5% af alle tumorer i mave-tarmkanalen. Kun halvdelen af dem er ondartede. Oftest udvikler ondartede tumorer i tolvfingertarmen og jejunum; udviklingen af godartede adenomer og fibromer er mere typisk for ileum.\nOftere observeres adenocarcinomer hos personer med en arvelig disposition for udviklingen af adenomatøs polypose med tegn på Peutz-Jeghers syndrom eller Crohns sygdom. Efter 60 år diagnosticeres sådanne patienter normalt med adenocarcinom. Kroniske mavesygdomme disponerer for tyndtarmslymfomer.\nDe mest almindelige maligne svulster er adenocarcinomer (45%), carcinoide tumorer (30%), lymfomer (10%) og sarkomer, hovedsageligt leiomyosarkomer. Tumorer på grund af metastase (hovedsageligt fra æggestokkene og bugspytkirtlen) forekommer så ofte som de primære læsioner.\nAdenocarcinom i tyndtarmmetastaser til leveren og regionale lymfeknuder. Ifølge dens egenskaber er det en typisk dannet ulcererende neoplasma. Histologisk består adenocarcinomer normalt af mucin-secernerende celler. Tyndtarmslymfomer er ofte diffuse og dårligt differentierede. Hos børn udvikles ikke-Hodgkin-type lymfomer hovedsageligt i tyndtarmen.\nBehandling af tyndtarmslymfomer diskuteres i en separat artikel på webstedet (vi anbefaler at bruge søgningen på hovedsiden).\nCarcinoide tumorer udvikler sig hovedsageligt i ileum og cecum såvel som i tillægget og tolvfingertarmen. Tilsyneladende er de små gule knuder placeret i tarmvæggen. Tumorer er sammensat af chromaffinceller, hvis sandsynlige funktion er at metabolisere aminforløbere. De har decarboxyleringssystemer og udskiller små polypeptidhormoner og aminer. Behandlingen af carcinoid syndrom diskuteres i en separat artikel på webstedet.\nTumorer i bindevævet i mave-tarmkanalen (OCTG) forekommer i støttevævet i tyndtarmen og tyktarmen. Cellerne i disse tumorer har en form, der er karakteristisk for epitelceller; de kan også være fusiforme.\nPeitz-Jeghers syndrom. Læbeflekker og tyndtarmspolypper\nDet kliniske billede af en tumor i tyndtarmen\nKlinisk diagnose er vanskelig og normalt umulig uden operation. Patienter klager over tarmobstruktion og intermitterende smerter, som ofte ledsages af blødning. Årsagerne til disse fænomener kan være intestinal intussusception..\nLymfomer er ofte forbundet med kronisk anæmi, vægttab, diarré og steatorré ("fedtet afføring"). Hos nogle patienter afslører palpation af abdominalområdet en komprimering, og med tarmobstruktion observeres en ekspansion af bughulen. Generelt er der ingen specifikke fysiske tegn. Tarmperforering i adenocarcinom er sjælden. Det er dog en almindelig komplikation af lymfom..\nDiagnosticering af tumoren i tyndtarmen\nEn vigtig rolle spilles af røntgenundersøgelsesmetoden, skønt den ikke altid giver mulighed for en diagnose. Når man undersøger den proximale tarm, er det nødvendigt at spore passagen af bariumkontrastmassen gennem tyndtarmen. Når man undersøger neoplasmer i dens distale sektion, hvilket kan være årsagen til obstruktion, er brugen af et kontrastmedium med enema normalt mere informativ..\nHypotonisk (afslapnings) duodenografi giver mulighed for bedre visualisering af duodenale neoplasmer, og brugen af kontrastmedier med enema er nyttig, når man undersøger den nedadgående del. I nogle tilfælde kan ultralydsscanninger og computertomografi hjælpe med at bestemme tumorens størrelse. Normalt findes duodenale neoplasmer under endoskopi. Efterfølgende biopsi kan give vævsprøver, der er nødvendige til yderligere histologisk undersøgelse.\nA - høj barium lavement. Abdominal lymfom. Ved den mesenteriske kant af jejunal-sløjfen er et stort bariumfyldt hulrum synligt (tyk pil). På den mesenteriske margen præsenteres glatte store knuder (åbne pile). De fortykkede folder divergerer mod hulrummet (tynde pile)\nB - computertomogram. Primær tyndtarmslymfom manifesterer sig som fortykkede folder. Fokal fortykning af foldene observeres midt i jejunum (angivet med pilen)\nB - computertomogram. Aneurysmal lymfom. Tarmsløjfens lumen er omgivet af en homogen tykvægget tumor (vist med en pil)\nD - høj barium lavement af patienten fra figur B et par dage senere. Betydelig fortykkelse af folderne (stor pil) i en separat tarmsløjfe. Kombination af forstørrede folder med folder med normal bredde (lille pil)\nBehandling og prognose for tyndtarmstumor\nDen mest effektive behandling er kirurgi. Godartede tumorer fjernes normalt ved simpel resektion. I adenocarcinom bør området af det fjernede væv imidlertid være mere omfattende og om muligt omfatte området med de nærmeste lymfeknuder, da sidstnævnte er de vigtigste veje til spredning af tumorceller. Kun 70% af tumorer kan resekteres. Ved duodenal kræft er det undertiden nødvendigt at fjerne en del af bugspytkirtlen og tolvfingertarmen.\nFor terminale ileale tumorer er hæmikolektomi den bedste metode. I dette tilfælde opnås effektiv fjernelse af regionale lymfeknuder. Sidstnævnte spiller en mindre kritisk rolle i spredning af leiomyosarkomer, og derfor er fjernelse af lymfeknuder i dette tilfælde ikke altid nødvendig.\nTyndtarmslymfomer kræver en særlig omhyggelig undersøgelse af maven, fordi disse tumorer normalt metastaserer til leveren og milten. I dette tilfælde er det nødvendigt med en omfattende resektion af tumoren med fjernelse af de nærmeste lymfeknuder. Normalt gives kemoterapi eller strålebehandling efter operationen.\nNår man fjerner carcinoide tumorer i tyndtarmen, er det nødvendigt at blive styret af deres lokalisering og størrelse. Evnen hos carcinoide tumorer i tillægget til at metastasere er lille, og fjernelse af tillægget er ret effektiv. Hvis tumorstørrelsen overstiger 2 cm, tilrådes det at udføre en mere omfattende resektion for at reducere risikoen for yderligere spredning.\nKun 20% af patienterne med tyndtarmsadenocarcinom når en overlevelsestid på fem år. For lokaliserede carcinoide tumorer har nogle rapporter rapporteret en fem-årig overlevelsesrate på 90%. Prognose for sygdomsforløbet kompliceret af tumormetastase diskuteres i separate artikler på webstedet (vi anbefaler at bruge søgningen på hovedsiden).\nErnæring har altid været et af de centrale steder i menneskets liv. Forstyrrelse af fordøjelsesprocessen fører til en række problemer, både fysisk og psykisk. Ikke underligt, at de siger, at vi er, hvad vi spiser. På grund af indflydelsen fra forskellige aggressive faktorer i det indre og ydre miljø er der en masse sygdomme i mave-tarmkanalen: fra tandkaries til inflammatoriske sår i fordøjelsesslangen. En af de farligste sygdomme er intestinal adenocarcinom. Flere detaljer om denne patologi vil blive diskuteret nedenfor..\nTarmadenocarcinom eller kirtelkræft er et ondartet neoplastisk neoplasma, der påvirker enhver del af tarmen og stammer fra epitel-kirtelcellerne i slimhinden (indre) membran. En sådan tumor er ret farlig og almindelig. På grund af det faktum, at det er kendetegnet ved et langt asymptomatisk forløb, sker det ofte, at sygdommens tilstedeværelse påvises allerede på et avanceret stadium, når behandlingen ikke giver mening.\nOftest er lokaliseringen af tyndtarmskræft begyndelsen på tolvfingertarmen eller ileum. Denne tumor udvikler sig som et resultat af degeneration af celler i kirtelepitelet på grund af indflydelsen fra forskellige provokerende faktorer. Med tyndtarmens adenocarcinom opdages symptomer ikke i lang tid, kun når tumorens størrelse når en signifikant størrelse, er en klinik med tarmobstruktion mulig. Med denne diagnose går patienterne til operationsbordet, hvorefter den sande årsag til problemer med afføring afsløres..\nAdenocarcinom i tyktarmen er af samme art - det stammer fra slimhindeepitelcellerne, der er placeret inde i tarmen. Yderligere, med væksten af tumoren, vil symptomer, der ligner en tumor i tyndtarmen, slutte sig til. Fordøjelsesproblemer udvikles, hyppig oppustethed, forstoppelse erstattes af diarré, passage af grove fibrøse fødevarer er vanskelig.\nUdviklingen af denne type sygdom følger følgende scenarie. Der er en sektion af slimhinden, der kronisk traumatiseres af grov afføring. Yderligere, på grund af konstant traume genfødes epitelceller og får egenskaberne ved væksten af en kræft tumor - de begynder at dele sig aktivt, miste kontakten med de omgivende celler, mister deres funktion og vokser aktivt ind i det omgivende væv. Så længe tumoren er mindre end en og en halv centimeter i diameter, spredes metastaser ikke gennem blodbanen.\nNår tumoren optager halvdelen af rørets lumen, vises enkeltmetastaser i regionale lymfeknuder, der fungerer som samlere og ikke lader tumorceller gå længere. Efter fuldstændig lukning af tarmen spredes metastaser gennem kroppen og vokser aktivt ind i det omgivende væv.\nMekanismen for tumorforekomsten er omtrent den samme som den ovenfor beskrevne. Typisk forekommer adenocarcinom i cecum i to kategorier af patienter - hos børn eller ældre. Vækst indledes med den såkaldte "kræft på plads" eller polypvækst.\nTarmens adenocarcinom: årsager og symptomer, klassificering, diagnose og behandling\nAdenocarcinom eller kirtelkræft er en progressiv, livstruende tumor, der dannes fra epitelkirtelceller. Det påvirker en persons ydre og indre organer. Faren ved adenocarcinom er, at en sådan neoplasma ofte diagnosticeres i de senere stadier. I en sådan situation øges dødeligheden fra denne sygdom kraftigt..\nIntestinalt adenocarcinom er den mest almindelige tumor, der kan dannes i enhver del af mave-tarmkanalen. I de fleste tilfælde diagnosticeres kirtelkræft efter 50 år. Sygdommen kan udvikle sig hos en sund person. Sen diagnose og manglende behandling fører til døden på kort tid.\nKirtelkræft kan udvikle sig i forskellige dele af tarmen. Sjældent vises en tumor på grund af genmutationer. I de fleste tilfælde er faktorer, der påvirker sygdommens udvikling, arvelighed og ekstern indflydelse..\nAlmindelige årsager til udvikling og tilstande, der bidrager til dannelsen af intestinal adenocarcinom:\nskader og kroniske sygdomme i nedre mave-tarmkanalen\nbetændelse i tyktarmen (inklusive Crohns sygdom)\ntilstedeværelsen af polypper eller godartede tumorer i tarmene;\noverdreven indtagelse af fede, stegte, røget mad og boller\ner overvægtig og stillesiddende.\nOpmærksomhed! Enhver af disse faktorer kan føre til udvikling af adenocarcinom. Det er vigtigt regelmæssigt at gennemgå lægeundersøgelser og diagnostiske procedurer efter 50 år!\nKirtelkræft påvirker følgende dele af tarmen:\nTyndtarm adenocarcinom. Det dannes i de øvre sektioner af tolvfingertarmen eller i den nedre del af tyndtarmen. Som et resultat fylder tumoren tarmens lumen, den bliver ufremkommelig. Der er risiko for at udvikle andre svulster, oftest sarkomer.\nKræft i den store papille i tolvfingertarmen. Adenocarcinom dannes i galdegangen og vokser ind i tolvfingertarmen. Tumoren er lille, vokser langsomt, men der er fare for metastase.\nColon neoplasma. Kræft påvirker slimhinden i tyktarmen og ændrer dens celler. Ofte invaderer adenocarcinom bugvæggene. Der er risiko for flere tumorer.\nTumor i sigmoid kolon. Adenocarcinom indledes med en unaturlig spredning af væv. Sjældent infiltrerer gennem tarmmembranen, metastaser spredes til nærliggende organer.\nAdenocarcinom i cecum. Ofte dannet af godartede formationer. Diagnosticeret hos børn og ældre.\nRektal kræft. Forløbet af tumoren forud for betændelse, polypper og HPV. Adenocarcinom dannes overvejende mellem cecum og endetarm. Tumoren er farlig ved det tidlige udseende af metastaser.\nAdvarsel!!!! Patienter med hæmorroider og analsex i risiko for adenocarcinom i endetarmen.\nAdenocarcinomer adskiller sig i morfologiske, cytokemiske og funktionelle egenskaber ved kræftceller, hvilket bestemmes af resultaterne af histologisk undersøgelse.\nKlassificering af tarmens adenocarcinom:\nMeget differentieret. I patologisk ændrede celler observeres en let stigning i kerner. Passende terapi har en positiv effekt, og fuldstændig bedring er mulig. Unge mennesker risikerer tilbagefald inden for et år. Hos ældre patienter er risikoen for tilbagevendende tumordannelse efter fjernelse af stærkt differentieret kolonadenocarcinom 50%. Prognosen for livet er gunstig.\nModerat differentieret. Kræftceller har tendens til at vokse, hvilket er farligt på grund af obstruktion og brud på tarmmembranerne. Der er stor sandsynlighed for at udvikle betændelse i bughinden. Ved rettidig behandling og tumorresektion er overlevelsesprognosen i 5 år positiv.\nLav differentieret. Der er en hurtig multiplikation af kræftceller, tidlig metastase. Tumorens grænser visualiseres ikke under diagnostiske foranstaltninger. Dårligt behandles.\nUdifferentieret. Som et resultat af histologisk undersøgelse findes unormale celler, der er atypiske for kræft. Det vokser ind i bughinden og metastaserer til lymfesystemet tidligt. Hvis der findes udifferentieret intestinalt adenocarcinom, er prognosen for livet negativ.\nTyper af kirtelkræft efter celletype:\nmucinøst adenocarcinom - sjældent, består af knuder blandet med slim (mucin), som udgør det meste af neoplasma;\nadenocarcinom med signetringcelle - kræftceller er tilbøjelige til hurtig opdeling, akkumulering af intracellulært slim fører til deres deformation;\npladecelle adenocarcinom - ofte gentages, vokser til tilstødende organer;\nrørformet adenocarcinom - den mest almindelige form, der er kendetegnet ved strukturel vækst og atypisk cellestruktur.\nReference! Adenocarcinomer dannes i og uden for tarmen (endophytic og exophytic). En endofytisk tumor findes undertiden ved palpering af bukhinden. Intern neoplasma fører til tarmobstruktion.\nIfølge den internationale klassifikation er der flere faser af kirtelkræft:\n0 - en tumor af lille størrelse uden infiltration og metastaser;\n1 - formationens størrelse er op til 20 mm, der er ingen metastaser;\n2 - tumor op til 5 cm uden sekundær foci (metastaser);\n3A - dannelse af enhver størrelse med invasion af omgivende organer og / eller metastaser i lymfeknuder;\n3B - tumor i forskellige volumener med infiltration i nærliggende organer og / eller dannelse af sekundære foci i lymfeknuderne i endetarmen og lysken;\n4 - metastatisk dannelse af enhver størrelse med foci i lymfesystemet og fjerne organer.\nOpmærksomhed! I trin 1 og 2 er specifikke kræft symptomer ofte fraværende. Vær opmærksom på dig selv og se din læge for eventuelle fordøjelsesforstyrrelser, mavesmerter!\nHvilke symptomer skal være opmærksomme for ikke at gå glip af udviklingen af kræft:\nfordøjelsesbesvær, kvalme, lejlighedsvis opkastning, diarré\noppustethed og kolik\nvedvarende temperaturstigning til subfebrile niveauer (ikke højere end 38 ° C)\nMed kirtelkræft i den store papille i tolvfingertarmen vises tegn på gulsot, smerter er lokaliseret i den øvre del af maven og i de senere stadier - i ryggen. Kolonadenocarcinom ved sygdommens begyndelse svarer til polypose. Dens vækst fører til udseende af pus, slim og blod i afføringen, symptomer på forgiftning observeres.\nMeget differentieret sigmoid colon adenocarcinom behandles med succes og identificeres let. Vanskeligheden ligger i, at der af symptomerne kun er fordøjelsesforstyrrelser, ubehag i iliac-regionen og øget gasdannelse, hvilket patienter tilskriver en forværring af kroniske patologier.\nMed en tumor i endetarmen, smerter og ubehag i anus er til stede, kan der mærkes tryk. Der opstår smertefuld falsk trang til afføring, blodpletter kan ses i afføringen.\nAdenocarcinom i cecum diagnosticeres sjældent i et tidligt stadium. Sen begyndelse af symptomer er forbundet med fjernhed af blindtarm fra anus.\nI de senere faser vises specifikke tegn:\ntarmobstruktion (manglende evne til at frigive afføring);\nopkast med lugt og blanding af afføring\nfølelse af tæthed i tarmene\nintern blødning og lavt hæmoglobin\nsvær smerte, symptomer på forgiftning, feber.\nOpmærksomhed! Tarmobstruktion kræver akut kirurgisk indgreb! Hvis der ikke ydes rettidig hjælp i 90% af tilfældene, dør patienten.\nHvis der er mistanke om kirtelkræft, tildeles patienten en stor liste over laboratorie- og instrumentstudier.\nListen over tests, der kræves for at etablere en diagnose:\nblodbiokemi (gør det muligt at vurdere tilstanden af patientens indre organer);\nbiokemisk analyse af urin (vil bestemme indholdet af kemiske komponenter og deres nedbrydningsprodukter)\nInstrumentelle og andre metoder til diagnosticering af intestinal adenocarcinom:\nendoskopi - i proktologi giver denne diagnostiske metode dig mulighed for at opdage kræft i de indledende faser; under undersøgelsen er det muligt at tage patologiske væv til histologi;\nRøntgen med kontrast - hjælper med at opdage ændringer i slimhinderne;\nUltralyd - det er nødvendigt at fastslå placeringen af tumoren og identificere sekundære foci;\nkoloskopi - en metode til tidlig diagnose, giver dig mulighed for at finde ændrede væv og tage materiale til histologisk og cytologisk undersøgelse;\nCT - vurderer tarmens tilstand og opdager neoplasmer;\nMR - bestemmer lokaliseringen, strukturen af tumoren og tilstedeværelsen af metastaser.\nReference! Den fjernede tumor sendes altid til undersøgelse af celler og væv for at etablere en nøjagtig diagnose og bestemme yderligere behandlingstaktik.\nBaseret på forskningsresultaterne bestemmer onkologen en række terapeutiske foranstaltninger. Hvilke metoder anvendes til behandling af tarmens adenocarcinom:\nKirurgisk fjernelse af tumoren. Små adenocarcinomer fjernes fuldstændigt, mens tarmens funktionalitet ikke forstyrres. I tilfælde af en stor neoplasma med indvækst i tilstødende sektioner og metastase, vises patienten fjernelse af en del af tyktarmen og tilbagetrækning af en kolostomi (sigmoid eller colon fjernes fra bughinden for at evakuere afføring). I tilfælde af rektalt adenocarcinom med metastaser til de omgivende organer fjernes alle organer fra bækkenområdet til patienten.\nBestråling. Det kan ordineres både før operationen og i den postoperative periode. Strålingsdosen bestemmes individuelt, så risikoen for komplikationer med minimal effektivitet er minimal..\nKemoterapi. Det udføres efter operationen for at reducere risikoen for gentagelse og stoppe spredningen af unormale celler. Brugt monoterapi (5-fluorouracil, flutorafur) eller kompleks kemoterapi med flere typer lægemidler.\nReference! Hvis det er umuligt at udføre en operation for at fjerne adenocarcinom, ordineres strålebehandling eller kemi for at lindre patientens tilstand.\nPrognosen for livet efter diagnosen intestinal adenocarcinom bestemmes afhænger af en række forhold:\ntype neoplasma og dens struktur;\ntilstedeværelse af sekundære læsioner.\nOftest, når kræft opdages i første fase og efter en vellykket operation, giver onkologer en positiv prognose i 5 år. Patienter efter fjernelse af adenocarcinom får vist en systematisk undersøgelse af en læge.\nFor at forhindre udvikling af en tumor er det nødvendigt at spise korrekt og på en afbalanceret måde, regelmæssigt undersøges af en proktolog og behandle gastrointestinale sygdomme i tide.\nTyndtarmen tegner sig for ca. ¾ af den samlede længde og 90% af arealet i hele fordøjelseskanalen. Men ondartede tumorer er meget mindre almindelige her end i spiserøret, maven, tyktarmen og ileum. Den samlede længde af en voksen tyndtarm er 4,5–6 meter, den er opdelt i tre sektioner:\nDuodenum er den korteste del, den starter fra maven og går rundt i bugspytkirtlen.\nDernæst kommer jejunum.\nIleum strømmer ind i blinde i nederste højre underliv (højre ileum). På dette sted er der en ileocecal ventil, det sikres, at indholdet kun bevæger sig i én retning - fra tyndtarmen til den store.\nHvorfor er ondartede tumorer i tyndtarmen meget sjældne? Der menes at være flere grunde til dette. Indholdet af tyndtarmen har en flydende konsistens og bevæger sig meget hurtigt, så det ikke irriterer slimhinden. Kræftfremkaldende stoffer indtaget med mad har ikke tid til at skade. Tyndtarmen har meget få bakterier, men meget lymfoide væv. Alkalisk pH og enzymet benzpyrenhydroxylase betragtes som beskyttende faktorer..\nKlassifikation af tyndtarmskræft\nDer er fem typer maligne tumorer i tyndtarmen:\nAdenocarcinom er strengt taget den eneste og er kræft. Disse tumorer udvikles fra kirtelceller i slimhinden, som oftest findes i jejunum og tolvfingertarm.\nSarcoma er en ondartet tumor i bindevæv. De mest almindelige leiomyosarkomer er glat muskeltumorer i tarmvæggen. Disse tumorer påvirker normalt ileum..\nGastrointestinale stromale tumorer stammer fra Cajal-celler, som er placeret i fordøjelseskanalens vægge fra spiserøret til anus og giver motilitet - sammentrækninger af glatte muskler.\nCarcinoide tumorer tilhører gruppen af neuroendokrine tumorer. De findes mest i ileum..\nLymfomer er tumorer i lymfoidt væv. Ikke-Hodgkins lymfomer er mest almindelige i tyndtarmen, typisk i jejunum og ileum.\nÅrsager og risikofaktorer for tarmkræft\nÅrsagerne til sygdommen er ukendte: det er umuligt at sige med sikkerhed, hvad der præcist førte til mutationerne i cellen og dens ondartede transformation i hvert specifikt tilfælde. De eneste kendte faktorer, der øger risikoen for sygdommen:\nEn diæt med højt fedtindhold og lavt fiberindhold.\nCrohns sygdom, en kronisk inflammatorisk tarmsygdom, øger risikoen for tyndtarmskræft ca. 6 gange.\nCøliaki er en sygdom, hvor tyndtarmens villi er beskadiget, og en person ikke tåler gluten (gluten), et protein der findes i mange korn.\nFamiliel adenomatøs polypose er en arvelig sygdom, hvor hundreder og tusinder af polypper findes i tyktarmen. Over tid er det meget sandsynligt, at disse polypper omdannes til en ondartet tumor, desuden øges risikoen for kræft i tolvfingertarmen, mave, skjoldbruskkirtlen, leveren (hepatoblastom), bugspytkirtlen.\nOfte forårsager tumoren ingen symptomer. Men selvom symptomer er til stede, er de uspecifikke og indikerer oftest en anden sygdom. Du skal besøge en læge og blive kontrolleret, om der er blod i afføringen i lang tid, eller afføringen er blevet mørk, sort som tjære. Langvarig mavesmerter, diarré, uforklarligt vægttab, svær kvalme og opkastning er alle mulige tegn på tyndtarmskræft. En nøjagtig diagnose kan kun stilles efter undersøgelse.\nDu kan undersøge indersiden af tolvfingertarmen under fibrogastroduodenoskopi (FGDS). Hvis lægen opdager et patologisk ændret område på slimhinden, kan han straks gennemføre en biopsi og sende et vævsfragment til histologisk, cytologisk undersøgelse.\nSpecielle endoskopiske teknikker anvendes til at undersøge jejunum og ileum. Under kapselendoskopi får patienten lov til at sluge kapslen med et miniaturevideokamera. Den bevæger sig gennem fordøjelseskanalen og registrerer et billede. I ballon-enteroskopi indsættes et rør udstyret med en eller to balloner i tyndtarmen, og et endoskop føres inde i det. Det kan glide ud af røret. Under ballon-enteroskopi kan en biopsi udføres, blødning kan stoppes og en lille tumor fjernes. Enden af tyndtarmen kan ses under en koloskopi - en undersøgelse, hvor et specielt instrument - et koloskop - indsættes gennem anus.\nKontrastforbedrede røntgenbilleder kan vise stedet for indsnævring i tarmen. Længe før røntgenstrålerne tages, får patienten en suspension af bariumsulfat at drikke. Lægemidlet passerer gennem fordøjelseskanalen og skaber en mærkbar skygge på billederne. Nogle gange injiceres kontrasten gennem et rør direkte i tolvfingertarmen. Barium-klyster anvendes - ved hjælp af en sådan kontrast kan du undertiden undersøge den sidste del af tyndtarmen.\nComputertomografi og MR bruges til at vurdere placeringen, størrelsen og antallet af tumorer til at identificere læsioner i leveren, lungerne og andre organer. For at få et mere informativt billede anvendes kontrast: det administreres intravenøst eller gives som en pille.\nPET-scanninger kan hjælpe med at finde små metastaser, der ikke er blevet opdaget ved andre metoder. Patienten injiceres med radioaktivt mærket sukker. Da tumorceller har brug for meget energi, absorberer de meget mere af dette sukker end sundt væv. På grund af akkumuleringen af et radioaktivt mærke er tumorfoci tydeligt synlige på billeder taget med et specielt apparat. PET kombineres ofte med CT.\nStadier med kræft i tarmene\nDer er fem stadier af intestinalt adenocarcinom:\nTrin 0: kræft på plads. En enkelt lille tumor, der er placeret på overfladen af slimhinden og ikke vokser dybere.\nTrin I: tumoren er vokset dybt ind i tarmvæggen, men har ikke spredt sig til tilstødende organer.\nTrin II: tumoren er vokset gennem hele tarmvæggens tykkelse og spredt sig til nærliggende organer.\nTrin III: Kræftceller har spredt sig til regionale lymfeknuder.\nTrin IV: der er fjerne metastaser. Oftest findes de i lungerne, leveren.\nTyndtarmskræft er meget sjælden, så der er ikke gjort meget forskning for at finde ud af, hvilke behandlinger der er bedst for en bestemt sag. Adenocarcinomer i tyndtarm ligner tyktarmskræft og behandles ofte ens. Behandlingsplanen afhænger af typen og stadiet af tumoren, patientens alder og generelle tilstand..\nKirurgi for kræft i tyndtarmen er radikal og palliativ. Under en radikal operation fjerner kirurgen det berørte område af tarmen med indfangning af sundt væv over og under nærliggende lymfeknuder. Hvis kræften har spredt sig til nærliggende organer, fjernes de også..\nPalliative operationer er rettet mod at forbedre patientens tilstand. Hvis tumoren blokerer tarmlumen, påføres en bypass.\nStråling kan gives efter operationen for at dræbe resterende kræftceller og reducere risikoen for gentagelse. Denne strålebehandling kaldes adjuverende strålebehandling. Denne type behandling bruges også til tumorer med metastaser efter tilbagefald. Ved avanceret kræft kan strålebehandling hjælpe med at bekæmpe smerte og andre symptomer.\nHvis kræftceller i adenocarcinom har spredt sig til lymfeknuderne, gives adjuverende kemoterapi efter operationen for at forhindre gentagelse. I adenocarcinom med metastaser anvendes kemoterapi til palliative formål for at bremse tumorprogressionen, forbedre patientens tilstand og forlænge livet.\nOfte ordineres kombinationer af kemoterapimedicin til adenocarcinomer:\nHvis der er et tilbagefald efter operationen, kan fluorouracil gives i kombination med strålebehandling. Denne terapi kaldes kemoradiering..\nOverlevelsesprognose for tyndtarmskræft\nDen fem-årige overlevelsesrate for tyndtarmsadenocarcinom på forskellige stadier er:\nTrin I - 70%.\nTrin II - 55%.\nTrin III - 30%.\nTrin IV - 5-10%.\nNeoplasmer i tyndtarmen er sjældne sygdomme i mave-tarmkanalen med en forekomst på 3-6%. Kliniske manifestationer er uspecifikke og inkluderer anæmi, gastrointestinal blødning, mavesmerter eller tarmobstruktion. I denne artikel vil vi fokusere på fire af de mest almindelige ondartede svulster i tyndtarmen:\nDifferentialdiagnostik vil også blive diskuteret..\noversættelse af artiklen om små tarmtumorer om radiologeassistent. Forfattere: Rinze Reinhard, Gerdien Kramer. Radiologisk afdeling i VU medicinske center, Amsterdam, Holland\nTabellen indeholder tegn på de mest almindelige neoplasmer i tyndtarmen. Klik på billedet for at forstørre bordet.\narvelig ikke-polypose tyktarmskræft (NNPRTC) eller Lynch syndrom, en sygdom med en autosomal dominerende arvsmåde med høj risiko for at udvikle mave-tarmkanalen;\nfamiliær adenomatøs polypose i tyktarmen, en arvelig sygdom baseret på udviklingen af flere polypper i tyktarmen;\nmultipel endokrin neoplasi type I, Wermers syndrom, et syndrom hvor flere hormonelt aktive tumorer udvikler sig, herunder carcinoid.\nForekomsten af adenocarcinom i tyndtarmen blandt alle tarmtarmens neoplasmer er op til 25-40%.\nKolorektal kræft er 50 gange hyppigere i hyppighed.\nOp til 50% af tyndtarmens adenocarcinomer er lokaliseret i tolvfingertarmen, og de fleste af dem er lokaliseret endoskopisk.\narvelig ikke-polypose tyktarmskræft (NNPRTC)\nfamiliær adenomatøs tyktarmspolypose\nCrohns sygdom - I Crohns sygdom forekommer kræft ofte i ileum\nTypisk adenocarcinom er karakteriseret ved en lokal ensidig eller muffelignende læsion med "underminerede" kanter og indsnævring af lumen.\nMindre almindeligt er adenocarcinom en intraluminal polypoid tumor, der kan forårsage tarmobstruktion.\nUlceration er almindelig.\nDer kan være ekstra lumeninfiltration af fedtvæv.\nAdenocarcinomer er ofte karakteriseret ved moderat kontrastforstærkning i modsætning til carcinoid, som er markant forbedret efter administration af kontrastmedium.\nMetastaser til leveren og bughinden er almindelige.\nCT-scanning i koronar rekonstruktion.\nstenotisk læsion i tolvfingertarmen som følge af duodenal adenocarcinom (gul pil).\nder er ingen klar kant med bugspytkirtlen (rød pil).\npretenotisk forstørrelse af tolvfingertarmen.\nHer er et eksempel på et duodenalt adenocarcinom med ujævn fortykning af de distale vægge.\nBilledet viser en cirkulær tumor med nedsænkede kanter.\nStort adenocarcinom kan simulere lymfom som i den præsenterede sag.\nBilledet viser en uregelmæssig tumor i de proximale dele af jejunum.\nPå trods af den store størrelse med cirkulær vækst er der ingen forhindring af tarmens lumen.\nI det tilstødende mesenteri er et stort konglomerat af hypodense maligne lymfeknuder med henfald (nederste billede).\nI dette eksempel er det adenocarcinom, men disse tegn kan svare til lymfom.\nBilledet viser et endoskopisk billede af tumoren.\nDisse billeder viser en patient med en massiv fortykning af væggene i den proksimale jejunum med aneurysmal ekspansion af lumen.\nDen første på listen over differentieret diagnose var lymfom, men i dette tilfælde var det også adenocarcinom.\nAdenocarcinom er karakteriseret ved infiltration af fedtvæv og metastatisk lymfeknudeinddragelse..\nFor lymfom er infiltration af fedtvæv ikke typisk, lymfeknuder påvirkes, men de vil være større.\nBilledet viser et bekræftet adenocarcinom i form af en udvidet cirkulær dannelse af jejunum (gul pil) med lumenobstruktion og forstørrede lymfeknuder (rød pil).\nT1-billede efter kontrast med fedtundertrykkelse (til venstre) og T2-billede (til højre) viser en volumetrisk læsion med nedsænkede margener (pil) med jejunal obstruktion og pretenotisk dilatation af lumen.\nDet øverste billede viser en cirkulær tumor i den proksimale jejunum med ophobning af fluorodeoxyglucose (FDG) (gule pile).\nI de lavere MR-billeder, den samme jejunale masse med nedsænkede margener og mesenterisk lymfadenopati (røde pile), der repræsenterer adenocarcinom.\nUndersøg billederne først.\nFortsæt derefter med at læse.\nDen røde pil peger på sigmoide tyktarmen, som er fyldt med afføring. Afføring indikerer, at det ikke er tyndtarmen.\nÆndringer i ilealvæggen med nedsænkede margener, der forårsager blokering af tyndtarmen (gul pil).\nForeslår en diagnose af Crohns sygdom.\nDenne patient havde imidlertid ingen historie med Crohns sygdom, og terminal ileum (ikke vist her) ændres ikke, hvilket ikke er typisk for Crohns sygdom..\nIntraoperativt etableret adenocarcinom.\nTil venstre er adenocarcinom i det proksimale jejunum.\nTumoren er bedre defineret på MR-billeder end på CT.\n50% af tyndtarmens adenocarcinomer er lokaliseret i tolvfingertarmen efterfulgt af jejunum.\nDe fleste af dem diagnosticeres endoskopisk..\nForekomst i ileum er ofte forbundet med Crohns sygdom, som i dette tilfælde.\nHer er en fortykkelse af ileumvæggen med infiltration af tilstødende mesenterisk væv og med små luftfoci uden for lumen, hvilket indikerer perforering.\nÆndringer forårsaget af ulceration af adenocarcinom hos en patient med Crohns sygdom.\nDiagnosen stilles sjældent før operationen på grund af fraværet af karakteristiske tegn.\nRisikoen for malignitet i Crohns sygdom er forbundet med aktivitet, varighed og anatomisk lokalisering af processen.\nDisse billeder viser Crohns sygdom i det aktive stadium i form af segmental stenose af terminal ileum uden malignitet.\nDiffus fortykning af det distale ileum.\nKamtegn - "kam": hypervaskularitet på grund af accentueringen af de vaskulære arkader i det tilstødende mesenteri.\nDisse billeder viser adenocarcinom lokaliseret i jejunum.\nFlere lymfeknuder synlige (rød pil) og øget tæthed (infiltration) af fedtvæv (gule pile).\nDet er vigtigt ikke at forveksle disse ændringer med mesenterisk panniculitis, da der er patologisk forstørrede lymfeknuder med tegn på nekrose.\nForekomsten af lymfom når 20% blandt alle neoplasmer i tyndtarmen.\nDen mest almindelige lokalisering er den distale jejunum på grund af den store mængde lymfoide væv.\nRisikofaktorer inkluderer cøliaki, Crohns sygdom, systemisk lupus erythematosus, kompromitteret immunitet, kemoterapi eller andet lymfom i historien.\nEt typisk billede af tyndtarmslymfom er vægfortykning på grund af en infiltrerende masse med aneurysmal udvidelse af lumen uden obstruktion.\nAneurysmal dilatation på grund af ødelæggelse af tarmvæggen og Auerbach plexus.\nBillederne viser et typisk billede.\nUjævn fortykning af terminalens ileums vægge med aneurysmal ekspansion af lumen.\nMindre typiske manifestationer, såsom en intraluminal polypoid masse eller store excentriske masser, der spredes til omgivende væv, undertiden med sårdannelse og fisteldannelse.\nSom nævnt tidligere kan store adenocarcinomer og lymfomer have et lignende mønster..\nAlvorlig forstørrelse af mesenteriske eller retroperitoneale lymfeknuder og splenomegali er tegn, der muliggør en diagnose af lymfom.\nInfiltration af det mesenteriske væv bidrager til diagnosen adenocarcinom.\nProximalt jejunal lymfom\nHer er et typisk billede af lymfom i form af signifikant fortykkelse af væggene i den proksimale jejunum med ophobning af fluorodeoxyglucose (FDG).\nEkspansion af lumen i tumorområdet og pretenotisk ekspansion af tolvfingertarmen (rød pil).\nUndersøg billedet først og vær særlig opmærksom på den første tegning..\nNedsat foldning i jejunum med øget foldning i ileum (et tegn på jejunoileal reverseret foldemønster) indikerer cøliaki.\nIntussusception af ileum (gul pil) hos en patient med multifokalt tyndtarmslymfom (ikke alle ændringer vist her).\nMesenterisk lymfadenopati (røde pile).\nTumor i jejunum med utydelige konturer og forstørrelse af jejunum's lumen.\nMesenteriet er infiltreret.\nPatomorfologisk afsløret T-celle lymfom af enteropatisk type med cøliaki.\nDet er associeret T-celle lymfom af den enteropatiske type eller EATL.\nDenne type lymfom påvirker tyndtarmen hos cøliaki.\nDette billede viser følgende eksempel på T-celle lymfom forbundet med cøliaki..\nCarcinoid, en sjælden neuroendokrin tumor.\nNeuroendokrine tumorer i tyndtarmen er opdelt i stærkt differentieret (carcinoid) og dårligt differentieret (neuroendokrin carcinom i små og store celler).\nDenne artikel diskuterer carcinoid.\nForekomsten af carcinoid blandt tumorer i mave-tarmkanalen er 2%.\nUdbredelsen af carcinoid er steget i de sidste årtier. Efter at have opvejet forekomsten af adenocarcinom er carcinoid blevet mere almindelig tarmmalignitet..\nLille intraluminal tumor i jejunum (gul pil). Associeret tumor i mesenteriet med strålende kontur og desmoplastisk reaktion i carcinoid i tyndtarmen.\nCarcinoid udvikler sig ofte i tillægget og er normalt et tilfældigt fund under appendektomi.\nDet er yderst sjældent, at karcinomer i tillægget opdages under undersøgelsen..\nBillederne viser en metastatisk læsion af bughinden.\nPrimær tumor - carcinoid i tillægget.\nPå andenpladsen med hensyn til hyppigheden af lokalisering er nederlaget for den distale ileum.\nSjælden lokalisering er mave, tyktarm og endetarm.\nI en tredjedel af tilfældene er carcinoid i tyndtarmen flere.\nDet er forbundet med type 1 multipel endokrin neoplasi (MEN I).\nBillederne viser et billede af en typisk carcinoid i form af en stor tumormasse i mesenteriet med en desmoplastisk reaktion og tilbagetrækning af de tilstødende sløjfer i tyndtarmen med fortykkede vægge (pile).\nCarcinoid med forkalkninger og desmoplastisk reaktion. Hindring af ileum af den intraluminale komponent i carcinoiden. Bemærk levermetastaser. (Pil).\nSandsynligheden for metastase afhænger af tumorens størrelse.\nFor eksempel er hyppigheden af metastase til lymfeknuder og lever med en tumor på mindre end 1 cm ca. 20-30%, men når næsten 60-80% af metastase til lymfeknuderne og 20% metastase til leveren med en tumor på 1-2 cm.\nHos patienter med en primær tumor på mere end 2 cm forekommer metastase til lymfeknuderne i 80% og metastase i leveren i 40-50%.\nMetstase i leveren er normalt hypervaskulær, centrale zoner af nekrose kan være synlige.\nDe fleste lymfeknudemetastaser indeholder forkalkninger og ligner den primære tumor.\nDen samme patient\nFire år senere efter de første metastaser på CT.\nBemærk hypervaskulær forbedring i sen arteriefase.\nCarcinoid syndrom forekommer i ca. 5% af tilfældene, når hormoner udskilt af tumoren kommer ind i blodbanen.\nDet forekommer hovedsageligt hos patienter med levermetastaser..\nSymptomer inkluderer rødme, diarré og, mindre almindeligt, bronkospasme og hjertesygdomme..\nHjerteskader er serotonin-induceret fibrose i hjerteklapperne, hovedsageligt tricuspid og pulmonal.\nCarcinoid. Billederne viser en hypervaskulær tumor (rød pil) med en desmoplastisk reaktion (gul pil).\nCarcinoid. Hypervaskulær masse i sen arteriefase.\nCarcinoid refererer til en langsomt voksende tumor, der kan udvikle sig ubemærket i løbet af mange år..\nFørst ligner de små submukøse formationer (se illustrationer).\nEfterhånden som carcinoiden vokser, tykkes væggen, hvilket i sidste ende fører til dens spredning ud over tarmvæggen..\nCarcinoid kan forårsage en intens desmoplastisk reaktion med tilbagetrækning af tarmsløjfer og udvikling af fibrose, som undertiden kan føre til iskæmi i tarmen.\nMen når carcinoiden er lille, er de visualiserede tegn uspecifikke..\nDet kan manifestere sig som en lille submukøs knude med aktiv forstærkning i arteriefasen (se billede) og undertiden føre til tarmobstruktion.\nGastrointestinale stromale tumorer forekommer i 9% af tyndtarmtumorer.\nDe er ofte lokaliseret i maven efterfulgt i hyppighed af jejunum og ileum.\nEr sjældne i tyktarmen og endetarmen, spiserøret og tillægget.\nCirka 20-30% af gastrointestinale tumorer bliver ondartede.\nMalignitet er mere almindelig i tyndtarmen end i maven.\nTumorer mindre end 2 cm er normalt godartede, mens tumorer større end 5 cm oftere er ondartede.\nOndartede gastrointestinale tumorer vokser hovedsageligt eksofytisk, de viser zoner med nekrose og blødning, forkalkninger (efter behandling), de danner ofte fistler.\nEn typisk GIST af ileum som en eksophytisk masse.\nEn typisk gastrointestinal tumor er en exophytisk dannelse, godt afgrænset fra mesenteriets fedtvæv, kendetegnet ved inhomogen kontrastforstærkning.\nEndofytisk vækst er sjælden.\nHindring er sjælden, fordi gastrointestinale tumorer ikke invaderer væggene i de omgivende tarmsløjfer, i modsætning til adenocarcinom.\nI modsætning til carcinoid er den primære tumor normalt stor.\nLigesom lymfom kan gastrointestinal tumor forårsage aneurysmal dilatation af tarmen.\nLevermetastaser er normalt hypervaskulære og kan gå glip af ved en enfaset scanning i ligevægtsfase.\nLymfeknudemetastaser kan normalt ikke detekteres.\nHvis lymfadenopati er til stede, kan du foreslå en anden diagnose.\nMetastaser i mesenteriet og omentum er mere almindelige med tilbagefald end med primær læsion.\nDette menes at skyldes spredningen af tumoren under operationen..\nSådanne metastaser kan let gå glip af, de har ofte områder med nedsat tæthed i midten.\nEfter kemoterapi (Imatinib eller Gleevec) omdannes lever- eller mesenteriske metastaser til hypovaskulær eller endda cystisk.\nPå trods af radikal kirurgisk intervention oplever 40-90% af patienterne tilbagefald af sygdommen med skade på leveren eller mesenteriet.\nI tilfælde af metastatisk læsion ordineres Glivec.\nEn typisk gastrointestinal tumor er en exophytisk dannelse, godt afgrænset fra mesenteriets fedtvæv, kendetegnet ved en heterogen kontrastforstærkning.\nGentagelse af sygdommen med en resekteret gastrointestinal tumor i form af hypodense metastaser i leveren og en stor heterogen masse i bughulen.\nDen differentielle diagnose af tumorer i tyndtarmen udføres mellem mange infektiøse og inflammatoriske sygdomme, der forårsager lokal fortykning af væggene.\nOftere er tumorer i tyndtarmen metastatisk end primær malign.\nTarmmetastase kan være intraoperativ, hæmatogen, lymfogen eller ved direkte spredning.\nPeritoneal kontaminering forekommer i 50% af tilfældene.\nGrundlæggende er de primære tumorer i dette tilfælde tumorer i æggestokkene, appendiks og colon.\nImplantation af tumorceller forekommer ved mesenteriegrænsen.\nHæmatogen metastase er almindelig i brystkræft, melanom og nyrecellekarcinom.\nDe kan virke polypoid og kan forårsage obstruktion.\nFlere endofytiske metastaser hos en patient med melanom i anamnesen.\nBillederne viser metastaser af melanom.\nPå det venstre billede, tarmintussusception af ileum forårsaget af metastase.\nBilledet til højre viser intussusception i koronalplanet samt en forstørret mesenterisk lymfeknude (gul pil) og store levermetastaser.\nEn anden patient med tarmmetastaser.\nDenne patient har en historie med tyktarmskræft og spiserørskræft..\nPatienten har flere endofytiske masser i tyndtarmen (gule pile), der er metastaser uden et etableret primært fokus.\nIntussusception (rød pil) og metastase i blødt væv i gluteus maximus muskel til venstre er også bemærkelsesværdige. (blå pil).\nFortykning af tyndtarmens vægge med betændelse eller infektion skal adskilles fra malignitet. Betegnelse ved betændelse (Crohns sygdom), med undtagelse af spredning med grove trabeculae og overskydende visceralt fedt omkring tyndtarmen og tyktarmen (et tegn på krybende fedt), er sårdannelse og hypervaskularitet i de vaskulære arkader i det tilstødende mesenteri (et tegn på "kam").\nDer er en klar sammenhæng mellem Crohns sygdom og tyndtarmskirtel.\nPreoperativ differentieret diagnose af disse sygdomme er udfordrende på grund af manglen på karakteristiske træk ved billeddannelse..\nEn indikator for malignitet i tarmobstruktion er manglende respons på lægemiddelterapi..\nHistorie om resektion af cecum og jejunum. Kontrastforstærket lokal fortykning af jejunavæggen i Crohns sygdom.\nCrohns sygdom multifokal læsion (angivet med pile).\nEt udvidet segment af jejunum med fortykkede vægge, et "kam" -tegn og transmural kontrastforbedring.\nSkleroserende eller fibrøs mesenteritis\nSkleroserende eller fibrøs mesenteritis udvikler sig i mesenteriet og kan efterligne carcinoidlignende masser.\nI sådanne tilfælde kan skleroserende mesenteritis differentieres ved hjælp af "fedtringstegnet", der omgiver de mesenteriske kar..\nDesmoid (aggressiv fibromatose) er en sjælden, godartet tumor i bindevæv.\nDet er en primær tumor i mesenteriet og kan simulere ondartede tumorer i tarmen og mesenteriet.\nOfte er der en historie med abdominal kirurgi.\nDesmoid refererer til tumorer, der ikke giver metastase, men som er tilbøjelige til at gentage sig.\nIkke-radikal kirurgisk behandling bidrager til den høje gentagelsesrate.\nDesmoid i mesenteriet har normalt minimal kontrastforbedring.\nFartøjer i tyndtarmen og mesenteriet skubbes fra hinanden eller tilgroes med desmoid.\nFordi denne tumor har en meget tæt struktur, kan perkutan biopsi være vanskelig..\nAdenom er en valgfri precancer og kan være en pedunkuleret polypoidmasse, en kort pedunkuleret masse og en siddemasse forbundet med slimhinden.\nMassen er karakteriseret ved homogen sammentrækning og forårsager normalt ikke obstruktion.\nSpredning uden for det serøse lag indikerer ondartet degeneration.\nDette eksempel præsenterer en patient med Peitz-Jeghers syndrom med flere polypper, hovedsagelig lokaliseret i jejunum..\nTarmpolypose er opdelt i følgende hovedkategorier: familiær adenomatøs polypose (for eksempel Gardners syndrom), hamartomapolypose (for eksempel Peitz-Jegers syndrom) og andre / andre, mere sjældne polyposesyndromer.\nPatienter med disse syndromer har ofte flere tyndpolypper.\nStore polypper kan ved malignitet simulere en primær tumor i tyndtarmen.\nEn patient med Peitz-Jeghers syndrom med en ileal polypp, der forårsager ileus.\nBillederne viser en patient med Peitz-Jeghers syndrom med flere jejunale polypper.\nEn stor polyp fra denne patient blev fjernet endoskopisk..\nDe fleste interstitielle hæmangiomer er lokaliseret i jejunum.\nDe kan pedunculeres eller med en bred base og er kendetegnet ved lacunar kontrastforbedring i arteriefasen, homogen i den forsinkede.\nPatomorfologisk bekræftet hæmangiom: koronal postkontrast T1 FS og koronal T2-billeder viser velforstærket afgrænset endofytisk masse.\nLeiomyomer er sjældne godartede mesenkymale tumorer.\nDe kan være lokaliseret submucous, subserous.\nGod kvalitet er kendetegnet ved klare og jævne konturer, homogen struktur og homogen kontrastforbedring.\nVelafgrænset intraluminal tumor bestående af fedtvæv.\nLiposarkomer med tarm er ekstremt sjældne.\nCT viser dannelsen af fedtdensitet i området for duodenal-jejunal bøjning.\nMR-signal med lav intensitet fra dannelse på T2 fatsat (billede nederst til højre).\nEndoskopisk billede af et lipom (billede øverst til højre).\nTegn på et mål i området for det iskæmiske segment af tyndtarmen.\nBemærk mesenterisk ødem og ascites.\nHævelse af submucosa med kontrastforbedring af slimhinden og serøs membran.\nDette er et tegn på ikke-neoplastiske, "godartede" processer: betændelse, iskæmi eller poststrålings enteritis.\nMålsymptom hos en patient med neutropenisk enterocolitis og sepsis.\nNeutropen enterocolitis er en potentielt livstruende tilstand karakteriseret ved en inflammatorisk proces, der kan udvikle sig til nekrose, er mere almindelig hos patienter med leukæmi og manifesteres ved beskadigelse af slimhinden under cytostatisk behandling (8).\n"Typhlitis" (fra det græske "typhlon," cecum) - neutropenisk enterocolitis i den ileocecale region, vi foretrækker det bredere udtryk "neutropenisk enterocolitis", da andre dele af tynd / tyktarmen ofte også er involveret i processen (8).\nForskningsteknik og metode\nTyndtarmtumorer kan ses ved rutinemæssig abdominal CT hos patienter med ikke-specifikke symptomer.\nMen hvis der mistænkes klinisk en tarmtumor, og rutinemæssig CT ikke opdager ændringer, skal der udføres CT eller MR-enterografi..\nBegge metoder har god nøjagtighed i diagnosen tumorer i tyndtarmen.\nValget af metode afhænger hovedsageligt af uddannelse af personale.\nVi foretrækker MR-enterografi som en undersøgelsesmetode uden strålingseksponering, hvor tumorer er godt visualiseret i tarmsløjferne.\nKontrastmediet til MR- og CT-enterografi er vand eller methylcellulose, som har en lav intensitet af MR-signalet på T1-vægtede billeder og høj intensitet på T2-vægtede billeder..\nHer vises T2-VI og T1-VI med fedtreduktion.\nBemærk, at tyndtarmen er godt udspilet.\nLumendiameteren skal være ≥ 2 cm.\nVægtykkelse> 3 mm betragtes som patologisk.\nSammenklappede tarmsløjfer kan simulere vægfortykning og unormal kontrastforbedring.\nPå T1-VI kollapsede jejunal-sløjfer.\nSom et resultat en fortykning af væggen og en karakteristisk stigning i.\nPå T2-VI under samme undersøgelse strækkes dette segment tilstrækkeligt.\nPET-CT er ikke den valgte metode, men kan bruges, når CT / MR-fund er tvetydige eller for at lede efter fjerne metastaser.\nNår den biologiske mekanisme til kontrol af vækst, differentiering og deling af cellulære elementer overtrædes, ændres den strukturelt. Dette forårsager udseendet af patologiske neoplasmer af en godartet eller ondartet type, kaldet tumorer.


Hvad er farlige livmoderfibre - årsager, symptomer og manifestationer, komplikationer og konsekvenser - Rygsøjlen June\nHvad er livmoderfibre (symptomer og behandling)\nMyoma (livmodermyomatose) er en almindelig sygdom, der opstår som følge af hurtig celledeling. Patologien rammer oftest i perioden 30-50 år, men nu er sygdommens udvikling i reproduktiv alder steget. Hver kvinde bør forstå, hvad det er livmoderfibre, hvordan man behandler det, og om det er farligt for hurtigt at genkende overtrædelsen og konsultere en gynækolog.\nI dag er der mange metoder til terapi og diagnose, så tag ikke panik, ked af det, larm alarmen. Dette er ikke en malign formation, sygdommen reagerer godt på terapi og bestemmes nøjagtigt af hardware. Nedenfor vil du lære alt om livmodermyom, hvorfra det ser ud, symptomerne og behandlingen, typerne og årsagerne til forekomsten.\nEn godartet tumor består af bindevæv i livmoderen. Uddannelsen vokser hurtigt, og det er ekstremt svært at kontrollere processen. Flere fibroider diagnosticeres ofte, når en kvinde har mere end 2 noder. Patologi udvikler sig på grund af øget produktion af kønshormoner - østrogen.\nNormalt ligger tumoren inde i livmoderhalsen eller dens hulrum. Nodulære formationer har en anden størrelse og når flere centimeter. I nogle udvikler sygdommen sig meget hurtigt, mens det i andre ikke gør sig kendt i mange år, der forbliver i livmoderen i form af en lille knude.\nNogle mennesker tror fejlagtigt, at maligne fibroider opstår, når de ikke behandles. Forskning i gynækologi blev udført, hvis resultater afviser denne teori. Onkologi forekommer kun som følge af sygdommen, men fænomenet forekommer sjældent.\nUterin fibroids udvikler sig af forskellige årsager: Kvindernes alder, comorbiditeter, hormonal svigt. Det vigtigste symptom er intermitterende, alvorlig eller vedvarende blødning, nogle gange ledsaget af smerter i livmoderen. I ekstreme tilfælde opstår anæmi, der forårsager en forøgelse af pulsfrekvens, tørhed, hudens hud og svær svaghed.\nDiagnosen er lavet i alle aldre, i 20% sygdommen bestemmes ved 30 år, i 10% - til jomfruer og i 50% - kvinder over 50 år. For at undgå negative konsekvenser anbefales det, at en gang om året undersøges af en gynækolog. Derudover er det vigtigt at være opmærksom på eventuelle krænkelser af menstruationscyklussen - en stigning i mængden af blod, manglende graviditet og ægløsning, smerte osv.\nFibroider hos kvinder kan være af flere typer og store eller små størrelser. Klassificering bestemmes af antallet af noder, arten af vækst, forekomststedet. På baggrund af den specifikke placering skelner de mellem følgende typer noder:\nDer er tilfælde, hvor en kvinde kan finde 2-3 arter på én gang. Derudover er der i myoma "myo" på benet, der forbinder væggene i kroppen. Komplikationer og konsekvenser af denne type er triste, i tilfælde hvor torsion opstår. Afhængigt af klassificeringen af fibroider bestemmer lægen hvad han skal gøre og hvilken behandling der skal vælges.\nInterstitielle livmoderfibre er mest almindelige. Normalt påvirker livmoderen, men kan udvikle sig i livmoderhalsen. Den vokser inde i kroppen, mod bukhulen, stikker udad eller udvikler sig inden for myometriumområdet. Sygdommen diagnosticeres i 30-45 år. Noder er enkelt eller flere. Nogle formationer når mere end 10 cm og fjernes kirurgisk.\nMens knuden er lille, føler kvinden ikke meget ubehag. Ved begyndelsen af den inflammatoriske proces ses smerte i underlivet og slimudslippet i rigelige mængder. Når formationsstørrelsen går ud over 4 cm, forekommer klemning af blæren og tarmene som et resultat af hvilke symptomer som hyppige besøg på toilettet, vandladning med smerte, dyspeptisk lidelse vises.\nBekkenets indre organer holdes af ledbåndene, som er ansvarlige for deres normale stilling. I nærvær af fibroider kan der opstå alvorlige lidelser, der er karakteriseret ved ændringer i organernes anatomiske struktur. Intraligamentære fibroider er normalt ikke ledsaget af forstyrrelser i menstruation, men forårsager problemer med undfangelse og graviditet.\nDenne type sygdom ledsages af smerter i maven eller ryggen, nedsat urinveje, en stigning i nyrerne og uretret. På karakteren af manifestationerne påvirker størrelsen på webstedet, deres placering, nummer. Bonding fibroids er sjældne. Bruges til at bestemme ultralydet i livmoderen, derefter tomografi eller magnetisk resonansbilleddannelse. Den optimale behandling er fjernelsen af fibrøst væv, hvis knuderne vokser aktivt.\nEn godartet tumor placeret uden for livmoderen vokser ind i maveskavheden. Store knudepunkter er nemme at identificere under undersøgelsen, små er detekteret ved hjælp af ultralyd. I perioden med aktiv vækst ledsages patologi af hyppig forstoppelse, hyppig vandladning, hæmorider.\nEfter overgangsalderen kan tumoren uafhængigt falde i størrelse (flere detaljer i livmoderom i overgangsalderen). Under andre omstændigheder fjernes det kirurgisk. Ofte aktiveres subserente livmoderfibroider hos kvinder efter udførte eller spontane aborter.\nNoder er placeret i endometrium. Formationerne udvikler sig hurtigt, spire ud over nakken, hvilket forårsager svær at forstå smerter. I perioden med aktiv vækst forårsager knuderne følgende komplikationer:\nAlvorlige smerter, kramper.\nDet subkutøse udseende af fibroider kan skyldes et overskud af østrogener, hyppige aborter, vanskelige fødsler, inflammatoriske sygdomme mv. Behandling sker kirurgisk efter hormonbehandling.\nHør en forfærdelig diagnose, pigen begynder at få panik og finde ud af, hvad der kan være en farlig fibroid for en kvindes liv. Umiddelbart bør det bemærkes, at forekomsten af kræft er minimal.\nHovedrisikoen er den efterfølgende udvikling af komplikationer, men overholdelse af anbefalinger fra lægen og konstant overvågning udelukker bivirkninger.\nHvis du ikke behandler fibroider, forekommer følgende virkninger:\nAlvorlig uterin blødning - processen er farlig for udviklingen af anæmi, kan true patientens liv.\nPurulent betændelse i knuder og tilstødende væv - uden moderne behandling forekommer septiske komplikationer.\nTorsion af knuden "på benet" - et brud på benet, forekomsten af indre blødninger eller syndromet "akut mave" er muligt.\nManglende evne til at have børn - Graviditet kan udvikle sig uden for livmoderen, abort, infertilitet, svær fødsel.\nNekrose - dødens knudepunkter.\nFødslen af uddannelse med udlivning af livmoderen.\nMalignitet - når en godartet tumor bliver ondartet. Fænomenet er yderst sjældent, men ikke værd at risikoen.\nUdviklingen af patologi ledsages af alvorlig, sommetider uudholdelig smerte. Den største fare for livmoderfibroider ligger i mulige komplikationer, selv døden.\nUdseendet af patologi på grund af forskellige omstændigheder er årsagerne til livmoderfibre stadig ikke fuldt ud forstået. Hovedfaktoren er den hormonelle ubalance der opstår på baggrund af sygdomme, stress, usund kost osv. Hvad forårsager fibroids, overveje nedenfor:\nHormonal ubalance - det vil sige en krænkelse af mængden af østrogen og progesteron;\nGynækologiske sygdomme, betændelse, diabetes, langsom metabolisme;\nHyppige aborter - sandsynligheden stiger med 2 gange;\nStress, der påvirker skjoldbruskkirtlen, binyrerne mv.\nFedme, manglende bevægelse\nLæger har bevist, at kvinder, der fødte, er mindre tilbøjelige til at udvikle fibroider. Ofte opstår sygdommen under graviditet, især hvis det er sent.\nOverskud af østrogen og progesteron overforbrug\nFibroma betragtes som en hormonel sygdom, da væksten dannes, når hormonel ubalance forstyrres. Det er derfor, at tumorer ikke forekommer hos piger i ikke-fødedygtige alder.\nMed problemer med menstruationscyklussen er der en ubalance i produktionen af progesteron og hormonet østrogen. Hormonale fejl fremkalder væksten af tumorer, så mistanken om myoma (først og fremmest) skal bekræftes ved at studere hormonstatusen.\nKvinder, der lider af sådanne sygdomme, er tilbøjelige til at udvikle fibroider i en tidlig alder. Hvis der er en kraftig ophobning af fedtaflejringer i taljenområdet, indikerer dette en tendens til dannelse af vækst. Oftere syge piger, der bor i byer. De har nedsat metabolisme på grund af stress eller en usund livsstil, hvilket fremkalder forekomsten af gynækologiske patologier.\nEn vigtig rolle er spillet af kosten. Den overskydende mængde af transfedt eller raffinerede fødevarer spist, såvel som mangel på fiber, fremkalder en ubalance mellem kønshormoner. Dårlig ernæring forårsager fedme.\nHvis en kvinde spiser på en afbalanceret måde, spiser korn, marine og vegetabilske produkter, undgår sukker og fedt - risikoen for fibromer er minimal. En person, der spiser korrekt, ser ung og sund ud.\nGraviditet, fødsel og afbrydelse\nAbort, abort, vanskeligt fødsel med skader, curettage er almindelige årsager til gynækologiske sygdomme. En kvindelig fødsel er mindre tilbøjelig til udseende af fibroider.\nSjælden, uregelmæssig sex samt fravær af orgasme fører til stagnation i bækkenet. Kronisk stagnation er en årsag til hormonel ubalance og som følge heraf fibroma udvikling.\nI moderne medicin er diagnosen patologi ikke vanskelig. En nyudviklet tumor bestemmes ved undersøgelse af en gynækolog. Patienten har forøget livmoderens størrelse, der er en deformation af væggene og fortykkelsen.\nMR, CT - sjældent anvendt.\nHysteroskopi - ekstraktion af livmodervæv til efterfølgende at overføre det resulterende materiale til undersøgelsen.\nForskningsområdet bestemmes individuelt for hver kvinde. Normalt er det nok at inspicere og tjekke for ultralyd.\nDe tidlige stadier går ubemærket. Det er muligt at opdage dannelsen af tumorer, når de vokser.\nForstoppelse, hyppig vandladning\nEn pludselig stigning i maven er uberettiget;\nSmerter i underlivet og nedre ryg, tyngde\nMed væksten er der konstant blødning, kramper, anæmi, stor mave. Væksten af fibroids under graviditeten er farlig for tidlig, langvarig arbejdskraft, fosterhypoxi, forsinket dens udvikling.\nFor lægen er vigtige ekko tegn på livmoderfibre. Med deres hjælp beregnes størrelsen af fibroider i millimeter, placering, type vækst.\nArten af smerte i forskellige former\nMed udviklingen af patologi bliver smerten stærkere og mere uudholdelig. I den interstitielle form udøver tumoren tryk på de omgivende organer, hvilket giver en følelse af tyngde og tryk. Subserous form ledsages af udmattende smerter i ryggen, submucous - med kramper, som er permanent.\nEn submukosal form, der udvikler, forårsager permanent, uophørlig blødning, hvilket fremkalder forekomsten af jernmangelanæmi og andre komplikationer. Kvinden bliver hurtigt træt, der er hovedpine og svaghed, såvel som dystrofiske forandringer i myokardiet.\nDa sygdommen er almindelig, udvikles nye behandlinger aktivt over hele verden. Der er mange af dem, lige fra hormonelle stoffer til operationen. Efter diagnosen ved ikke kvinden hvad der skal gøres med livmodermoment.\nFørst og fremmest skal du besøge en god gynækolog, som helt sikkert vil fortælle dig, om der er en sygdom eller ej, og hvordan det er helbredt. Derefter ordineres individuel behandling, som afviger afhængigt af tumorens størrelse og placering samt kvindens alder.\nMyoma knuder er både små og store og når størrelser større end 10 centimeter. Lille uddannelse - op til 2,5 cm, mellemlang og op til 13 uger, stor - mere end 12-15 ugers graviditet. Jo flere knuder, desto større er risikoen for komplikationer og blødninger.\nHvordan man behandler uterine myoma\nDer er 2 vigtigste terapimetoder:\nKonservativ behandling af livmoderfibre - obligatorisk brug af hormonelle lægemidler, symptomatisk behandling med smertestillende midler.\nDen vigtigste er kirurgi, som er effektiv i svære stadier.\nMetoden er ordineret baseret på symptomerne, tumorens størrelse, patientens alder, hensigten at føde og vækstfrekvensen af livmoderfibre. Det er bedst at behandle i de tidlige stadier, når du stadig ikke har brug for kirurgi. Konservatisme er mest effektiv i reproduktiv alder.\nEfter at have fundet en tumor i overgangsalderen, begrænser lægen sin udvikling, indtil den er helt resorberet eller reduceret i størrelse.\nDenne metode initierer en midlertidig overgangsalder, hvilket medfører en reduktion i tumorens størrelse med 52%. Gruppen indeholder stoffer indeholdende triptorelin, goserelin, busererelin og leuprorelin. Behandlingsforløbet er 4-6 måneder. Nodenes størrelse er reduceret med 50%, men risikoen for gentagelse er ikke udelukket. Forberedelser til behandling af livmoderfibre i denne gruppe anvendes ofte før operationen for at reducere blødningen ved at reducere væksten.\nNarkotika anvendes sjældent, da de forårsager nogle bivirkninger. Det er kun nødvendigt at acceptere, når andre metoder er magtesløse selv med langvarig brug. Gruppen består af sådanne aktive stoffer som Gestrinon og Danazol. Lægemidlet eliminerer symptomerne, men påvirker ikke størrelsen af fibroiderne, så det ordineres ofte i den præoperative periode.\nEffektive, billige lægemidler, der blokerer østrogen syntese. Desværre er behandling med myoma ikke fuldt behandlet. Der var tilfælde, hvor patientens tilstand blev forværret. Normalt ordineres lægemidler af denne gruppe til comorbiditeter, for eksempel endometriehyperplasi, da årsagen til patologierne kan være en hormonal lidelse.\nMifepriston - binder til gestogenovye receptorer, der blokererer effekten af progesteron. Stoffer reducerer tumørens størrelse og reducerer symptomernes indtræden. Lægemidlet er tilgængeligt i form af tabletter på 3-6 stk., Og bruges ofte før kirurgi.\nUterin fibroid kirurgi udføres på flere måder. De mest populære er hysteroskopi og laparoskopi. Dette skyldes manglen på ar, bevarelse af reproduktion, hurtig genopretning. Lægen fokuserer på kvindens alder, størrelsen på uddannelsen, dens placering og kvantitet.\nMest brugt laser, som afbryder svulsten uden at forårsage blødning og forlader ikke dybe ar. I dag anvendes EMA-metoden aktivt - uderinarterieembolisering. Under proceduren introducerer lægen et specielt lægemiddel i blodkarrene, som stopper blodstrømmen til de ramte væv.\nDe begynder at dø af, da de taber ilt, gradvist faldende. Metoden bruges til ethvert antal noder og deres placering. Sparende kirurgi er magtesløs i tilfælde, hvor det er umuligt at stoppe tumorvækst. Derefter fjerner lægen hele livmoderen.\nNår kirurgi er foreskrevet\nOperationen er ordineret i flere tilfælde:\nNodes mere end 12 uger og lægge pres på de indre organer;\nAktiv vækst af knudepunkter eller deres død;\nDer er også behov for intervention (kirurgi er nødvendig) til suppurations inden for fibromer.\nNedenfor beskrives de populære metoder til behandling af livmoderfibroider kirurgisk.\nEmbolisering af livmoderfibre er en unik metode, der bruges til at stoppe blodtilførslen til fibroider. Efter operationen er væksten reduceret og absorberet, da blodet holder op med at strømme ind i det. Læger giver positive forudsigelser, nogle mener, at den kvinde, der drives, forbliver i stand til at bære og føde et sundt barn. Det afhænger af størrelsen og typen af fibroider, såvel som rigtigheden af operationen.\nForsvigt af vandladningsproblemer.\nIngen risiko Operationen kræver ikke bedøvelse, tager ikke mere end 15 minutter, rehabilitering er op til 7 dage.\nMetoden eliminerer tilbagefald og yderligere behandling, det er nok at udføre en operation en gang, og patologien forsvinder for evigt. Hvis manglende overholdelse af reglerne for rehabilitering eller forebyggelse, forekommer sygdommen nogle gange igen.\nEn populær metode, der udføres gennem vagina, fjerner opbygningen med et specielt værktøj. Efter fjernelse af bivirkninger og komplikationer forekommer det som regel ikke risikoen for gentagelse, og en kvinde kan føde.\nOfte forud for kirurgi ordinerer lægen et præoperativt præparat, der består i at tage hormonelle lægemidler. Metoden er mere nødvendig for at normalisere livmoderens størrelse, men der er en reduktion i tumoren.\nDen laparoskopiske metode udføres ved hjælp af specielle punkteringer i underlivet. Fjernelse af myoma med myomektomi har lav effekt, efter udvinding sendes materialet til undersøgelse. Ved hjælp af myomektomi kan du helbrede uterusmyoma, bevare kvinders evne til at føde et sundt barn og ikke efterlade synlige mærker på kroppen. Ulemperne med metoden indbefatter en mulig gentagelse og behovet for genindgreb.\nNoder fjernes under kontrol af MR, proceduren er sikker og praktisk for lægen. Celler opvarmes ved hjælp af en ultralydspuls, indtil de ødelægges. Hele processen kan tage 4 timer, da den består af flere trin. Efter operationen forsvinder symptomerne på patologi, tilbagefald er udelukket, og væksten er reduceret. Desværre er metoden ikke egnet til alle kvinder og vælges individuelt.\nFor at forhindre sygdommen og undgå genudvikling anbefales det at følge nogle anbefalinger.\nForebyggelse af livmoderfibre omfatter:\nIngen grund til at forsinke graviditeten, den bedste alder for dette er 22-25 år. Det er tilrådeligt ikke at føde efter 35 år, det vil medvirke til at reducere risikoen.\nMange kvinder er ikke opmærksomme på de første symptomer og vasker smerten ned med en flok piller, uden at indse, at du kan dø af en overdosis. Myoma er ikke farlig i sine tidlige stadier, men hvis det ikke behandles, opstår der alvorlige komplikationer, hvoraf 1% af kvinderne dør. Tænk på dit helbred i forvejen, så bliver du ikke nødt til at håndtere konsekvenserne.\nDet er muligt at slippe af med patologien ved hjælp af folkemetoder kun i de tidlige stadier, når tumoren stadig er lille. Hvis patologien skrider frem, bør du ikke blive båret væk med urter. "Bedstemor" -metoder til behandling af livmoderfibre indbefatter at tage nudler, hagtorn, pebermynte og celandine-infusioner.\nEt afkog af hule og næseblader. For at forberede skal du tage det samme antal planter med blomster, tilsæt tørret hakket plantain (lidt mindre) og hæld 0,5 liter kogt vand. Kødet fremstilles i 10 minutter over medium varme, hvorefter den afkøles og tages til 125 g et par dage før menstruationens begyndelse. Modtagelse varer ca. 2 uger;\nEt afkog af flere urter. Vi er nødt til at tage 25 gram brændenælde, 75 g pulver slange bjergbestiger, 50 g perikon og kattepoter, 2 kop honning og tør rødvin. Ingredienserne er godt blandet, sat i skålen, dækket med et låg og kogt i et vandbad i en halv time. Broth drikke 1 el. før du spiser.\nNogle ukonventionelle metoder omfatter at tage stoffet Esmia med myoma. Oftest er værktøjet ordineret før operation for at normalisere hormonniveauet. Der er tilfælde, hvor en 3 måneders indtagelse helt lindrer en kvinde af problemet. Myoma er reduceret i størrelse, hvorved alle symptomer på patologi elimineres.\nAnmeldelser af patienter med fibroids om de forskellige behandlingsmetoder\nJeg havde en fibroid 9 centimeter. Blødning med blodpropper, alvorlig smerter i underlivet og nedre ryg. Han gennemgik for nylig hysteroskopi, hvorefter menstruationsperioderne vendte tilbage til normal, og symptomerne forsvandt. Driften sparer livmoderen, jeg planlægger bare at føde. Lægen siger et år senere, du kan forberede dig til opfattelse.\nDe fandt også en tumor i mig, men lægen gør ingenting. Nu venter vi, myoma er lille, hvis den gynækolog tilbyder embolisering.\nJeg blev fjernet af hysteroresektoskopi. Vær ikke bange, moderne metoder minimerer bivirkninger, og livmoderen er bevaret. Laseren snor rent af myoma, jeg var hjemme to dage senere.\nUdtalelse fra læger om behandlingsmetoden\nI dag er tre behandlingsmetoder populære: hysteroskopi, myomektomi, embolisering. Alle er sikre, holder livmoderen, må ikke forlade dybe ar. Behandling af livmoderfibre bestemmes individuelt. Først og fremmest bestemmer lægen placering og størrelse af tumoren, hvorefter terapien vælges, og for hver er den unik. Nogle gange med livmoderom, kan du leve uden at tage nogen behandling.\nPar ord om graviditet\nMed sygdommen øges risikoen for spontan abort. Hvis fibroider er små, forårsager de ikke problemer og fører ikke til komplikationer. Jo større vækst er, desto mere sandsynligt foregriber arbejdet. Det er bedre at planlægge for befrugtning efter behandling eller fjernelse af en godartet tumor.\nDet er muligt, men ganske vanskeligt. Dette skyldes at klemme æggelederne og nedsat ejakulation. Fjernelse af væksten øger sandsynligheden for befrugtning.\nHvad er risikoen for fosterhygiejne?\nHer er størrelsen og placeringen af fibroider noget. Nogle gange er der for tidlig fødsel eller spontan abort. En stor tumor påvirker babyens udvikling og forårsager deformitet af kraniet.\nEfter at have bekræftet diagnosen spørger kvinderne disse spørgsmål:\nKan jeg tage p-piller? Hvis der ikke er nogen individuelle kontraindikationer, er det tilladt at anvende kombinerede og monofasiske svangerskabsforebyggende midler. Orale lægemidler normaliserer menstruation, reducerer blødning;\nKan jeg lægge en intrauterin enhed? Normal kan ikke i nogle tilfælde lægge Miren for at lindre symptomer og reducere blødning;\nVokser tumoren under graviditeten? Vækst stopper i tredje semester\nKan jeg gå i gymnastiksalen? Hvis der ikke er blødning og smerte, kan du.\nSpiserøret Umbilical brok hos voksne: symptomer, diagnose og behandling\nFolkemedicin for brok i den cervikale region\nEt vigtigt spørgsmål: Er der hovedpine muligt med intervertebral brok?


Lego Kidstar Skoletaske - Star Wars - Darth Vader → Køb billigt her\nLego Kidstar Skoletaske - Star Wars - Darth Vader\nDenne seje LEGO skoletaske har motiv af Darth Vader og vil glæde enhver Star Wars fan. Tasken har synlige reflekser på alle 4 sider og har desuden refleksbånd foran, hvor en cykellygte kan... Læs mere.\nDenne seje LEGO skoletaske har motiv af Darth Vader og vil glæde enhver Star Wars fan.\nTasken har synlige reflekser på alle 4 sider og har desuden refleksbånd foran, hvor en cykellygte kan fastsættes. Skulderremmene er justerbare, og der er en praktisk sidelomme til fx drikkedunk. Derudover har tasken 2 rum og er produceret i smuds- og vandafvisende materiale.\nVed nethandel er det utrolig vigtigt, at sikkerheden er up-to-date, og derfor er det et område, vi har stor fokus på. NETS er din garanti for sikker betaling på Internettet, og vores løsning for Internetbetaling er naturligvis NETS godkendt. Så når du handler og foretager betaling via Internettet hos Gucca.dk, er det sikkert.\nGucca yder altid 30 dages fuld returret, og det uanset hvilket produkt du måtte have købt hos os. Såfremt du fortryder købet, og ikke måtte ønske at beholde varen, så kan du returnere den uønskede vare til os, og så sender vi pengene tilbage. Før du sender returvaren tilbage, er det en fordel, at tage kontakt til os først.\nDet er vigtigt, at du som vores kunde får leveret din vare både hurtigt og sikkert. Indenfor 1-2 hverdage vil du få din vare tilsendt. Det eneste som kan udskyde leveringen, er, hvis den mod forventning ikke er på lager. Husk, at du kan få den præcise lagerstatus på hver enkelt vare. Har du spørgsmål til leveringstiden eller lagerstatus, så anbefaler vi, at du sender en e-mail eller ringer til os.\nNår du køber hos Gucca, er det muligt at vælge mellem mange forskellige muligheder for betaling. Her bør du naturligvis benytte den betalingsform, der passer bedst til dig. Du er altid garanteret en sikker og tryg handel, og det er uanset hvilken betalingsmetode du foretrækker at benytte. Se hvilke betalingsmuligheder du har hvis du benytter linket. Husk at pengene først trækkes fra din bankkonto, når vi sender dit produkt.\nHvis der opstår spørgsmål eller problemer, når du besøger vores webshop, skriver eller ringer du naturligvis bare til os. Vi besvarer e-mails og er ved telefonerne på hverdage imellem klokken 10-15, og vi er altid klar til at hjælpe dig - med godt humør og et smil.\nNår du har købt dine produkter, kan du altid spore din ordre, og vide hvornår den ankommer. Når du modtager din kvittering, efter betaling er foretaget, så får du mulighed for at tilgå din egen ordreside. Du kan se, hvornår vi afsender din forsendelse, på din ordreside. I samme øjeblik forsendelsen er på vej, modtager du information herom via e-mail.\nTasker, Taske, Rygsæk, Børnerygsæk, Legetøj, Skoletasker, Lego Kidstar Skoletaske, Legetøj\nDin anmeldelse af Lego Kidstar Skoletaske - Star Wars - Darth Vader\nproduct_stock_yes product_offer_no product_preorder_no\tproduct_buyable_yes product_group_ path__forside path__legetøj path__skole path__skoletasker path__bbm path__legokidstarskoletaskestarwarsdarthvader


Hvad er Klimaet i Puerto Rico ? - Tips for you - Tipsed.Com\nligger i Caribien sydøst for Den Dominikanske Republik, er Puerto Rico kendt for sine sol, strande og ø-livsstil.På grund af sin commonwealth status, behøver amerikanske borgere ikke brug for et pas til at besøge Puerto Rico, hvilket gør det til et populært feriemål for rejsende fra fastlandet.For det meste af året, Puerto Rico klima og vejr er forudsigelig og behagelig.\nPuerto Rico ligger i troperne.Tropiske klimaer er karakteriseret ved rigelige nedbør og behagelige året rundt temperaturer, der sjældent nå ind i ekstremer.Puerto Rico beliggenhed gør det udsat for voldelige ocean-fødte storme.\nPuerto Ricos året rundt gennemsnitlige temperatur er omkring 82 grader F (28 grader C);det er lidt varmere på den sydlige del af øen og lidt køligere i bjergene.For et konkret eksempel, i San Juan, Puerto Rico største by, vinter- og forårsmånederne fra december til april erfaring gennemsnitlige daglige nedture på 70 til 72 F (21-22 C) og højder på 80 til 8\n2 F (27-28 C).Sommeren og efteråret måneder har gennemsnitlige daglige nedture i 73-75 F (23-24 C) og højder på 85 til 87 F (29-30 C).Bjergbyen Aibonito oplevet Puerto Rico rekord høj temperatur på 99 F (37 C) i 1908.\nNedbør kommer i form af regn i Puerto Rico og er almindelig i løbet af året.I gennemsnit San Juan oplever 17,6 våde dage om måneden (dage med mindst 0,01 inches, eller 0,25 millimeter, for nedbør).Fra maj til december, regn er almindelig, i gennemsnit fra 5,4 til 6,3 inches (137-160 mm);August og november har mest regn.Januar og erfaring februar fra 4,1 til 4,3 inches (104-109 mm) og februar og marts får den mindste regn, med 2,7 til 2,9 inches (69 til 74 mm).Selv med regn, Puerto Rico oplever enorme mængder af sol om dagen.\nluftfugtighed er fælles for tropisk klima, og Puerto Rico er ingen undtagelse.Puerto Ricos luftfugtigheden er konsekvent hele året.Luftfugtigheden hjælper med at holde temperaturerne milde.I San Juan, luftfugtighed spænder fra 74 til 81 procent, ændre lidt i løbet af dagen.Det månedlige gennemsnit er cirka 77 procent.I forskellige dele af øen, kan niveauet variere med en marginal grad.\nOrkaner og tropiske storme\nPuerto Rico ligger i hjertet af det caribiske korridor.Storme, der udvikler sig i Atlanterhavet så langt øst som Afrikas vestkyst ofte gør landkending i Caribien og Den Mexicanske Golf.Generelt maj til november er orkanen og tropisk storm sæson.Selvom Puerto Rico ikke bliver ramt direkte hvert år, stormene er en reel trussel.I 2008 orkanen Kyle dumpet mere end 30 inches (762 mm) af regn på øen i en 24-timers periode.


Ung kvinde vil gøre op med fordomme: - Folk tænker kun 'jeg har en pose lort hængende på maven' - TV 2\n12. okt. 2017, 15:24\nUng kvinde: Jeg var sindssygt lykkelig ved tanken om at have stomi\naf Nanna Nagy Louise Bjerregaard\nAstrid har hele vejen valgt at dele et hav af billeder og forklaringer, som nogen måske ville finde grænseoverskridende.\nFor et halvt år siden lå 29-årige Astrid Mygdal-Meyer i en hospitalsseng og var på vej ind til en stor operation. Lægerne skulle skære hendes mave op og fastgøre en stomipose på ydersiden af hendes krop.\nMen modsat hvad man måske kunne tro, var Astrid Mygdal-Meyer lykkelig. Lægerne havde faktisk sjældent mødt en så glad patient.\nNu skulle det være slut med et liv, som simpelthen ikke føltes som et liv, tænkte Astrid.\n- Jeg var nærmest euforisk ved tanken om, at nu skulle det bare stoppe. Nu skulle jeg vågne i morgen og ikke have nogen smerter, siger Astrid Mygdal-Meyer i 'Go' morgen Danmark'.\nAstrid var 25 år, da hun fik konstateret sygdommen morbus crohn. En kronisk sygdom, som sidder i tarmen, og som blandt andet giver voldsom diarré, mavesmerter, kronisk træthed og vægttab.\nAstrid har delt mange billeder både før og efter sin operation. Foto: Privatfoto\nNogle med sygdommen bliver hjulpet af medicin, som dog kun kan lindre symptomer - sygdommen kan ikke helbredes. For en række patienter er medicin dog ikke nok, og den eneste udvej er at fjerne den syge del af tarmen og erstatte den med en stomipose.\nIfølge Astrid Mygdal-Meyer er en stomi dog enormt tabubelagt, og hun oplever, at mange hellere vil lide end at få stomi.\n- Folk ser kun 'jeg har en pose lort hængende på maven'. De ser ikke, at de bliver raske, siger hun.\nDette tabu har Astrid sat sig for at gøre op med.\n34-årig har konstant voldsomme smerter - men det tog seks år at finde en forklaring\nBakker Signe Molde op\nIgennem hele Astrid Mygdal-Meyers sygdomsforløb har hun været meget åben. Blandt andet har hun valgt at dele et hav af billeder og forklaringer på sin Instagramprofil, som nogle måske ville finde grænseoverskridende.\nA post shared by Astrid 🌟 (@astridandbag) on Aug 21, 2017 at 11:23pm PDT\nDet gør hun blandt andet for at bryde med et tabu, som hun mener, der er omkring at have en stomi.\n- Man kan hurtigt komme til at tænke: "Åh nej, jeg er anderledes", og den fælde ville jeg ikke falde i. Så selvfølgelig er jeg åben på Instagram for at få nogle likes, men det er også for at vise andre mennesker, at jeg har en stomi, men at jeg er helt normal, fortæller Astrid Mygdal-Meyer.\nDa den kendte vært Signe Molde for et par uger siden var på forsiden af bladet Euroman, lavede hun grin med sig selv ved at skrive: "Når man bliver fotograferet til Euroman og samtidig tjekker stomiposen".\nA post shared by Signe Molde-amelung (@signemolde) on Sep 21, 2017 at 4:10am PDT\nDen joke fik værten dog promte hug for på de sociale medier. Folk mente ikke, at man måtte joke med at have stomi.\n- Lav ikke grin med stomi, det er en stor psykisk belastning, skriver brugeren Flemming Aagaard.\nHan bakkes op af Kirsten Madsen:\n- Hvis du ikke bruger stomi, er det bare for plat at gøre grin med.\nNår man skal fotograferes til Euroman og samtidig rette på stomiposen...\nPosted by Signe Molde on Thursday, September 21, 2017\nDér er Astrid Mygdal-Meyer dog uenig, og hun kommer tv-værten til undsætning.\n- Folk er alt for nærtagende. Vi skal tale om det, og vi skal kunne joke med det, ellers bryder vi ikke tabuet, siger Astrid Mygdal-Meyer.\nFor Astrid er det især vigtigt at bryde tabuet, så patienter med tarmsygdomme ikke hellere vil lide end at få en stomi.\nInden Astrid Mygdal-Meyer fik sin stomi, stod hendes liv nærmest stille. Hun gik godt nok på arbejde, men derudover kunne hun nærmest ikke noget.\n- Jeg lavede ikke mad, jeg handlede ikke ind, jeg vaskede ikke op, jeg vaskede ikke tøj, jeg så ikke mine venner, jeg skulle altid hvile på sofaen, fortæller Astrid Mygdal-Meyer.\nDerudover gik Astrid på toilettet hele tiden, og hun var ofte bange for, at der skulle ske et uheld, inden hun nåede derud.\n- Det har jeg prøvet flere gange, fortæller hun.\nHendes medicin gav hende også et væld af bivirkninger, hvor hun tabte håret, fik vand i kroppen og fik et svagt immunforsvar.\nEfter hun ufrivilligt havde tabt sig 25 kilo, sagde hun stop. Nu skulle lægerne gøre noget ved det, og hun fik en tid til en stomi-operation.\n- Det har været den helt rigtige beslutning for mig. Man skal simpelthen bare ikke være flov over det, siger Astrid Mygdal-Meyer afsluttende.\nFøler du, at det kan være tabubelagt at lide af en kronisk sygdom?\nJa, jeg tror, at mange holder det for sig selv, og det forstår jeg godt.\nJa, men jeg synes, at man alligevel skal være åben omkring det.\nNej, men folk holder det nok for sig selv alligevel.\nNej, jeg synes ikke, at det er et tabubelagt emne, og jeg oplever, at folk fortæller om det.