Blodoverførselsalgoritme - Slag 2018 January\nAlgoritme til lægens handlinger til blodtransfusion\n1. Identificer indikationer og kontraindikationer for blodtransfusion.\n2. Få informeret frivilligt samtykke.\n3. Undersøg patientens blod for HIV, hepatitis B og C før blodtransfusion.\n4. Registrer epetris før transfusion i medicinsk historie (indikationer for blodtransfusion, laboratorieundersøgelser (blod, urinanalyse, koagulation, proteiner), det nødvendige transfusionsmedium, dets gruppe og Rhesus-tilknytning, dosis og metode til transfusion).\n5. Bestilling og modtagelse af blodkomponenter og præparater.\n6. Kontroller visuelt tætheden af emballagen, mærkning og foretag en makroskopisk vurdering af kvaliteten af blodtransfusionsmediet.\n7. Kontroller med modtageren for efternavn, fornavn, mellemnavn, fødselsår, og sammenlign dem med dem, der er angivet på titelsiden i medicinsk historie (bortset fra tilfælde, hvor transfusion udføres under anæstesi eller patienten er bevidstløs).\n8. Kontroller blodgruppen igen i henhold til ABO-systemet i donorbeholderen, og sammenlign resultatet med dataene på etiketten under transfusion af erythrocytter.\n9. Kontroller modtagerens blodgruppe i henhold til ABO-systemet, verificer resultatet med dataene fra den medicinske historie under transfusion af erytrocytter..\n10. Udfør en test for individuel kompatibilitet i henhold til ABO-systemet under transfusion af erytrocytter.\n11. Foretag en test for individuel Rh-faktorkompatibilitet.\n12. Udfør en biologisk test.\n13. Når transfusion af plasma eller andre røde blodlegeme-fri komponenter, kontrollerer lægen, der udfører transfusionen, blodgruppen fra modtageren ved hjælp af AB0- og Rhesus-systemerne, kontrollerer identiteten med dataene på etiketten på beholderen med blod eller blodkomponenter og udfører en biologisk test.\n14. Hvis det er umuligt eller vanskeligt at diagnosticere tilfælde med bestemmelse af gruppen eller Rhesus-tilknytning af modtagerens blod under nødsituationer, er transfusion af erythrocyttholdige komponenter i den første blodgruppe med Rh-negativ (0 (I) Rh (-), FFP - den fjerde gruppe (AB (IV)) tilladt.\n15. Tests for kompatibilitet med blodgrupper i AB0-systemet udføres med modtagerens blodserum, som opnås ved centrifugering eller sedimentation. Blod opsamles fra modtageren umiddelbart før transfusion. For flere transfusioner af erythrocyttholdigt medie anbefales det, at modtagerens serum screenes for anti-erythrocytantistoffer inden hver transfusion for at forhindre immunologiske komplikationer.\n16. Før transfusion fjernes beholderen med blod, dens komponenter (EM eller EV) fra køleskabet og opvarmes ved hjælp af specielle anordninger til opvarmning til en temperatur på + 300C + 360C. Det anbefales at bruge inline varmeapparater..\n17. Lav en blodoverføring.\n18. Til overvågning i tilfælde af reaktioner og komplikationer efter transfusionen skal donorbeholderen med en lille mængde (5-10 ml) af det resterende blod eller dets bestanddel og prøverøret med modtagerens blod- og pasdata, der bruges til at udføre individuelle kompatibilitetstest, opbevares i inden for 48 timer i køleskabet (+ 20С til + 60С).\n19. For at udarbejde en protokol for blodtransfusion i den medicinske historie for hver transfusion udfylder lægen Ф005 / у eller Ф 005-1 / у.\n20. Patienten overvåges efter blodtransfusion; modtageren respekterer sengelejen i to timer; time hver gang i de første tre timer, temperatur, blodtryk, puls, tilstedeværelse af vandladning, urinfarve måles, disse indikatorer registreres i transfusionsprotokollen for erythrocyttholdige produkter eller i transfusionsprotokollen for komponenter og blodprodukter i de former, der er godkendt ved ordre nr. 907. En ændring i urinfarve kan indikere akut Dagen efter transfusion af blodkomponenter, en klinisk analyse af blod og urin.\n16. Efter afslutningen af en blodtransfusion registreres hver transfusion i den medicinske historie i form af en protokol til transfusion af blod eller dets komponenter samt i transfusionsmedium transfusionsregistreringsdagbog F 009 / y, transfusionsark.\n17. Lægen skal registrere i den medicinske historie:\npasdata fra hver blodbeholder (efternavn og initialer på donoren, blodgruppe, rhesus-tilknytning, beholdernummer og dato for blodopsamling; resultatet af en kontrolkontrol af modtagerens blodgruppe; under transfusion af erytrocytter.\nresultatet af kontrolkontrol af blodgruppen af donoren taget fra beholderen under transfusion af erythrocytter;\ntestresultat for individuel kompatibilitet ifølge ABO-system under transfusion af erytrocytter.\ntestresultat for individuel Rh-faktorkompatibilitet under transfusion af erythrocytter;\ntilstedeværelsen af reaktioner og komplikationer.\n18. Et hætteglas med blodtransfusionsrester på mindst 10 ml, samt et reagensglas med modtagerens blod taget før blodtransfusion, skal opbevares i køleskabet (+2 ° C til +6 ° C) i 48 timer\n19. I epicrisis med decharge er det nødvendigt at afspejle fakta om blodoverførsler med datoen, nummeret og navnet på mediet med et nummer, fabrikantens navn; Vedhæft en kopi af transfusionsarket med flere transfusioner.\nObligatorisk HIV-screening efter 1-3 måneder.\nBlodtransfusion. Sådan overføres?\nDe vigtigste metoder til blodtransfusion i praktisk medicin er:\n1. Direkte blodoverføring direkte fra donor til modtager\n2. Indirekte transfusion: doneret blod bevares og kan opbevares i nogen tid, indtil transfusion\n3. Exchange-erstatningstransfusion. Dermed fjernes hemolyseret eller giftigt blod fra blodbanen, og donorblod indføres i stedet.\n4. Autohemotransfusion - transfusion af en patients eget blod forberedt på forhånd for at sikre planlagte operationer\nKompilering af sæt og bestemmelse af gruppetilhørighed og Rh-faktor blod\nBestemmelse af blodgruppe med standard sera\nUdført under vejledning af en læge.\n1. Til klargøring: plader, pipetter, glaspinde, en flaske blod, perler, alkohol, serum 2-serien.\n2. Bær sterilt tøj.\n3. Pipetteres standardserum ved det l-fald med separate pipetter i cellerne på den specielle plade i 2 serier (1, 2, 3 grupper).\n4. Påfør med en glasstang en blodudstrygning af hver dråbe serum.\n5. Bland med individuelle glaspinde.\n6. Føj til hver serie 1 dråbe saltvand.\n7. Overhold reaktionen i 5 minutter.\n8. Placer en reaktion med gruppe IV, hvis der er forekommet en agglutineringsreaktion i alle 6 celler på pladen for at bekræfte resultatet\nBestemmelse af blodgruppe ved hjælp af cykloner\n1. Behandl ampuller med cyclon og ampuller med opløsningsmiddel med alkohol.\n2. Åbn ampullerne med anti-A og anti-B tsikllonami og 2 opløsningsmiddelampuller\n3. Overfør opløsningsmidlet i separate pipetter til ampuller med cykloner.\n4. Ryst flere gange, luk ampullerne (de resulterende reagenser kan opbevares i op til 3 måneder).\n5. Påfør en stor gryde med Zoliklon anti-A og anti-B på koppen.\n6. Påfør en lille dråbe blod ved siden af en dråbe tsikliklon (10 gange mindre).\n7. Bland blod med en opløsning af cyclicolon med individuelle glasstænger.\n8. Observer i 2,5 minutter, og evaluer reaktionen som følger:\nI nærvær af agglutination kan det gå upåagtet hen:\npå grund af den høje omgivelsestemperatur (28 ° C og derover) starter reaktionen sent eller svagt udtrykt\ni tilfælde af et forkert forhold mellem serum og blodvolumen; en dråbe serum skal være i\n8 gange en dråbe blod\ni nærvær af svagt agglutinogen i røde blodlegemer\nved udløbet af serum eller forkert opbevaring\nAgglutination er fejlagtigt fastlagt i dens faktiske fravær:\nrøde blodlegemer klæber sammen i "møntsøjlerne". Det er nødvendigt at tilsætte saltvand i blodet og blande det\nved lav omgivelsestemperatur (under 12 ° C) - korn fra erytrocytter vises, der ligner omrøring\nmed røde blodlegemers evne til at agglutinere med alle standard sera\nnår man står i luften i lang tid, begynder blandingen at tørre ud, der vises en granularitet svarende til agglutination\nmed uklar mærkning på hætteglas og ampuller, er det i tvivlsomme tilfælde nødvendigt at udføre en anden reaktion med hæmagglutinerende serum i en anden serie\nBestemmelse af Rhesus-faktoren ved hjælp af standard serum-antiresus\nklargør: pipetter, reagensglas, saltvand\npipetter 2 dråber serum i et konisk rør\npipette 1 dråbe blod\ntilsæt 2 dråber saltvand til reagensglasset\nryst røret eller drej mellem håndfladerne i 5 minutter\nse på rørets vægge og evaluer resultatet. Hvis der er en reaktion, har patienten en positiv faktor\nIdentifikation af tegn på uegnethed af blod til transfusion, transport af blod fra blodtransfusionsafdelingen\nIdentifikation af tegn på uegnethed af blod til transfusion, transport af blod fra blodtransfusionsafdelingen.\nIndikation: bestemmelse af blodets egnethed til transfusion.\nUdstyr: flaske eller beholder med blod.\n1. For at vurdere pakningens tæthed: pakken skal være absolut færdig: ingen spor af integritetsovertrædelse er uacceptable, hvis nogen, er blod ikke egnet til transfusion.\n2. Evaluer korrekt certificering:\ntilstedeværelse af en etiket med et nummer\ndonors efternavne og initialer\nnavn på indkøbskontoret\nHIV og viral hepatitis teststempel\n3. Vær opmærksom på blodets udløbsdato, sammenlign det med transfusionsdatoen.\n4. Evaluer blodet i hætteglasset visuelt: Blodet skal opdeles i tre lag - røde erytrocytter i bunden, en smal grå stripe med leukocytter og blodplader derover, et gult transparent plasma over det). Plasmaet skal være gennemsigtigt: flager, film, blodpropper indikerer dets infektion og uegnethed til transfusion, og lyserød farvning af plasmaet indikerer hæmolyse af røde blodlegemer og blodets uegnethed til transfusion.\nBemærk. Plasma kan være uigennemsigtigt i tilfælde af såkaldt kølet blod, dvs. blod indeholdende en stor mængde neutral fedt. Når kølet blod opvarmes til 37 grader Celsius, bliver plasmaet gennemsigtigt, hvis blodet er inficeret, forbliver det uklar.\nGennemførelse af tests om donorens og modtagerens blodkompatibilitet. Identifikation af prøven, kompatibilitet\ntage blod fra en patient - op til 5 ml pr. rør\ncentrifuger et blodrør for at opnå serum\npipette 1 dråbe patientserum og en blodudstrygning af donoren på en plade\nbland serum og blod med en glasstang\ntilsæt 1 dråbe saltvand;\nobserver reaktionen i 5 minutter\nhvis der ikke er nogen agglutination, kan blodtransfusion udføres\nVed Rh-faktor i et vandbad:\ntage patientens blod - op til 5 ml pr. rør\nottsifugovat-reagensglas med patientens blod for at opnå serum\npåfør en dråbe af en patients serum og en blodudstrygning af en donor med en pipette på en petriskål\nbland blodserum med en glasstang\ntilsæt 1 dråbe saltvand\nlæg en petriskål i et vandbad (temperatur 500 grader celsius)\nhvis der ikke er agglutination, kan blodtransfusion udføres\nRhesus-faktor ved anvendelse af en 33% polyglucinopløsning:\ntilsæt 2 dråber patientserum, 1 dråbe donorblod og 1 dråbe 33% polyglucin til bunden af røret\nvip røret næsten vandret og drej langsomt rundt om aksen i 5 minutter\ntilsæt 3-4 ml isotonisk natriumchloridopløsning til reagensglasset\nbland ved at vende røret (ikke ryste!) 2-3 gange\nHvis der er en agglutineringsreaktion på baggrund af klaret væske, kan blod ikke kombineres! Hvis indholdet af æg er ensfarvet, er donorens blod foreneligt med blodet\nEn biologisk test udføres for alle patienter uden undtagelse, også dem under\nanæstesi, med en blodtransfusion og bloderstatninger. En undtagelse er blodpladetransfusion.\n1. At overføre jetfly men 10-15 ml blod eller bloderstatninger.\n2. Luk systemet i 3 minutter.\n3. Evaluer patientens tilstand.\n4. Hæld 10-15 ml blod eller bloderstatninger intravenøst.\n5. Luk systemet i 3 minutter.\n6. Vurder patientens tilstand.\n7. Hæld 10-15 ml blod eller bloderstatninger intravenøst.\n8. Evaluer patientens tilstand.\nBemærk. Hvis der er smerter i maven, brystet, nedre del af ryggen, opkast, hovedpine, åndenød, takykardi, hududslæt, blod eller bloderstatninger kan ikke administreres!\nFørstehjælp til komplikationer under en biologisk test\n1. Stop hastigt indførelsen af blod eller bloderstatninger efter at have presset systemet\n2. Fjern flasken og systemet, lad nålen være i en vene\n3. Fortæl det til din læge\n4. Tilslut nålen til et andet saltvandssystem\n5. Overhold patientens tilstand i 2 timer efter stabilisering\nForberedelse af en patient til blodtransfusion\n1. Bestem patientgruppens og donorens blodgruppe.\n2. Bestem Rhesus-tilknytning af patienten og donoren.\n3. Tag blod til en generel blodprøve.\n4. Tag urin til en generel urinprøve.\n5. Kontroller, om blodet er passende i flasken.\n6. Spis ikke 2 timer før blodtransfusion.\n7. Tøm blæren inden blodtransfusion..\n8. Beregn hjertefrekvensen, måle blodtryk og kropstemperatur.\n9. Sæt enheder på individuel kompatibilitet efter blodgruppe og Rh-faktor.\n10. Sæt en biologisk prøve.\nHvad er blodtransfusion, og hvordan udføres blodtransfusion?\nBlodtransfusion (blodtransfusion) svarer til en organtransplantationsoperation med alle de deraf følgende følger. På trods af alle forholdsregler opstår der undertiden komplikationer, hvor den menneskelige faktor spiller en vigtig rolle.\nDer er ganske mange tilstande og sygdomme, hvor blodoverføring er uundværlig. Disse er onkologi og kirurgi, gynækologi og neonatologi. Blodtransfusionskirurgi er en kompleks procedure med mange nuancer og kræver seriøs professionel træning.\nTransfusion er den intravenøse indgivelse af doneret blod eller dets komponenter (plasma, blodplader, røde blodlegemer osv.) Til modtageren. Helt blod transfunderes sjældent, hovedsageligt bruges kun dets komponenter.\nI store regionale centre fungerer blodtransfusionscentre konstant. I hvilken der er opsamling og opbevaring af plasma og andre blodkomponenter til operationer. For eksempel inviterer det vigtigste blodtransfusionscenter i Moskva regelmæssigt donorer til at donere blod.\nTyper af blodtransfusion\nDer er 4 typer blodtransfusion:\nHele blodoverføring direkte fra donoren til modtageren. Før proceduren gennemgår donoren en standardundersøgelse..\nDet udføres både ved hjælp af enheden og ved hjælp af en sprøjte.\nBlod forhøstes, opdeles i komponenter, konserveres og opbevares under passende betingelser indtil brug.\nEn sådan blodtransfusion er den mest almindelige type transfusion. Det udføres under anvendelse af et sterilt system til intravenøs administration. På denne måde administreres friskfrosset plasma-, erythrocyt-, blodplade- og leukocytmasse.\nUdskiftning af modtagerens eget blod med donor i en tilstrækkelig mængde. Modtagerens blod fjernes samtidigt delvist eller fuldstændigt fra karene.\nTil transfusion anvendes blodet fra modtageren selv, forberedt på forhånd. Med denne metode elimineres blodkompatibilitet såvel som introduktionen af inficeret materiale.\nMåder at introducere ind i den vaskulære seng:\nIntravenøst - den vigtigste metode til transfusion, når lægemidlet injiceres direkte i en vene - venipunktur, eller gennem et centralt venekateter i subclavian vene - venesektion. Det centrale venekateter er installeret i lang tid og kræver omhyggelig pleje. Kun en læge kan levere CVC.\nIntraarterial og intraaortisk hemotransfusion - de bruges i ekstraordinære tilfælde: klinisk død forårsaget af massivt blodtab. Med denne metode stimuleres det kardiovaskulære system refleksivt, og blodgennemstrømningen gendannes..\nIntraosseøs transfusion - introduktionen af blod udføres i knoglerne med en stor mængde svampet stof: brystben, calcaneus, iliac vinger. Metoden bruges, når det er umuligt at finde tilgængelige vener, der ofte bruges i pediatri.\nIntracardiac transfusion - introduktion af blod i hjertets venstre ventrikel. Sjældent brugt.\nAbsolutte indikationer - når transfusion er den eneste behandling. Disse inkluderer: akut blodtab på 20% eller mere af det cirkulerende blodvolumen, en choktilstand og operationer ved hjælp af en kardiopulmonal bypass.\nDer er også relative indikationer, når blodtransfusion bliver en hjælpebehandling:\nblodtab under 20% af bcc;\nalle typer anæmi med et fald i hæmoglobin til 80 g / l;\nalvorlige former for purulent-septiske sygdomme;\nlangvarig blødning på grund af blødningsforstyrrelser;\ndybe forbrændinger af et stort område af kroppen;\nBlodtransfusion er introduktionen af fremmede celler i den menneskelige krop, og dette øger belastningen på hjertet, nyrerne og leveren. Efter transfusion aktiveres alle metaboliske processer, hvilket fører til en forværring af kroniske sygdomme.\nFør proceduren kræves det derfor en grundig historie om patientens liv og sygdom.\nOplysninger om allergier og tidligere transfusioner er især vigtige. Baseret på resultaterne af de afklarede omstændigheder skelnes modtagere af risikogruppen.\nkvinder med en belastet fødselshistorie - aborter, fødsel af børn med hæmolytisk sygdom;\npatienter, der lider af sygdomme i det hæmatopoietiske system eller med onkologi på tidspunktet for tumorforfald;\nmodtagere af transfusion.\nakut hjertesvigt, som er ledsaget af lungeødem;\nUnder forhold, der truer patientens liv, overføres blod på trods af kontraindikationer.\nFør proceduren gennemgår modtageren en grundig undersøgelse, hvor mulige kontraindikationer udelukkes.\nEn af forudsætningerne er bestemmelsen af blodgruppen og modtagerens Rh-faktor.\nSelv hvis dataene allerede er kendt.\nSørg for at dobbelttjekke blodgruppen og donorens Rh-faktor. Selvom der findes oplysninger på containermærket.\nDet næste trin er at gennemføre test for gruppe- og individuel kompatibilitet. Det kaldes en biologisk prøve..\nForberedelsesperioden er det mest kritiske punkt i operationen. Alle stadier af proceduren udføres kun af en læge, en sygeplejerske hjælper kun.\nFør manipulation skal blodkomponenterne opvarmes til stuetemperatur. Friskfrosset plasma optøes ved en temperatur på 37 grader i specielt udstyr.\nDonorens blodkomponenter opbevares i en hemacon, en polymerbeholder. Et intravenøst infusionssystem til engang er fastgjort til det og sikret lodret.\nDerefter fyldes systemet, den nødvendige mængde blod tages til prøver.\nBlodtransfusion - opbevaring af blodkomponenter\nDernæst er systemet forbundet til modtageren gennem en perifer vene eller CVC. Først administreres 10-15 ml af lægemidlet dråbevis, derefter stoppes proceduren i flere minutter, og patientens respons evalueres.\nHastigheden for blodtransfusion er individuel. Det kan være både drypp og jet administration. Hvert 10-15 minut måles puls og tryk, patienten overvåges.\nEfter transfusion er det nødvendigt at passere urin til en generel analyse for at udelukke hæmaturi.\nVed operationens afslutning efterlades en lille mængde af lægemidlet i hæmonen og opbevares i to dage ved en temperatur på 4-6 grader.\nDette er nødvendigt for at undersøge årsagerne til eventuelle komplikationer efter transfusion. Al information om hæmatransfusion registreres i særlige dokumenter..\nEfter proceduren anbefales det at observere sengeleje i 2-4 timer.\nPå dette tidspunkt skal du overvåge patientens velbefindende, hans puls og blodtryk, kropstemperatur og hudfarve.\nHvis der på få timer ikke var nogen reaktioner, var operationen vellykket.\nBlodtransfusion - mulige komplikationer\nKomplikationer kan begynde under proceduren eller et stykke tid efter den..\nEnhver ændring i modtagerens tilstand indikerer en post-transfusionsreaktion, som kræver øjeblikkelig hjælp.\nBivirkninger opstår af følgende grunde:\nTeknikken med blodtransfusion er forringet:\ntromboembolisme - på grund af dannelsen af blodpropper i den transfunderede væske eller dannelsen af blodpropper på injektionsstedet;\nluftemboli - på grund af tilstedeværelsen af luftbobler i systemet til intravenøs infusion.\nKroppens reaktion på introduktionen af fremmede celler:\nblodtransfusionschok - med donorens og modtagerens uforenelighed med gruppe;\nallergisk reaktion - urticaria, Quinckes ødem;\nmassivt blodtransfusionssyndrom - transfusion af mere end 2 liter blod på kort tid;\nbakterielt toksisk chok - med introduktionen af et lægemiddel af dårlig kvalitet;\ninfektion ved blodbårne infektioner - meget sjældent på grund af karantæne.\nSymptomer på reaktionen:\nKomplikationer er også mere alvorlige:\nEnhver ændring i modtagerens tilstand kræver hurtig hjælp. Hvis reaktionen fandt sted under transfusionen - stoppes den straks.\nI alvorlige tilfælde ydes der hjælp på intensivafdelinger.\nNæsten alle komplikationer opstår på grund af den menneskelige faktor. For at undgå dette er det nødvendigt nøje at overvåge hele algoritmen for operationen.\nMedicinens holdning til blodtransfusionskirurgi har ændret sig gentagne gange. Og i dag er der eksperter, der kategorisk er imod introduktionen af fremmed blod i kroppen.\nMen det er værd at erkende, at blodtransfusion i nogle tilfælde er en vigtig operation, som du ikke kan undvære..\nNår du accepterer en blodoverførselsprocedure, skal du være sikker på kvaliteten af medicinen og personalets kvalifikationer.\nSpørgsmål 6. Det grundlæggende i transfusiologi. Forberedelse til blodtransfusion. Komplikationer. Førstehjælp til komplikationer.\nSvar: Transfusiologi er en kompleks disciplin, der inkluderer spørgsmål om blodtransfusion og konservering, blodseparation i terapeutiske og diagnostiske lægemidler, anvendelse heraf i klinikken, opnåelse og klinisk anvendelse af bloderstatninger, forebyggelse og behandling af komplikationer forbundet med blodtransfusion og dens komponenter, lægemidler og bloderstatninger.\nFor at forberede patienten til blodtransfusion er det nødvendigt:\n1. bestemme blodgruppen for patienten og donoren;\n2. bestemme Rhesus-tilknytning af patienten og donoren;\n3. tage blod til en generel blodprøve;\n4. tage urin til en generel urinprøve;\n5. Kontroller blodets egnethed på hætteglasset;\n6. Spis ikke 2 timer før blodtransfusion;\n7. Tøm blæren inden blodtransfusion;\n8. beregne puls, måle blodtryk og kropstemperatur;\n9. sæt prøverne til individuel kompatibilitet efter blodgruppe og Rh-faktor;\nBlodtransfusion (blodtransfusion) - transfusion til en patient af både helblod og dets cellulære komponenter og proteinplasmapræparater.\nKomplikation: 1) Reaktion på blodtransfusion - hæmolyse observeres med en renhed på ca. 1 / 30.000 tusind observationer, og forberedelse af lægemidlet i blodet er forbundet med defekter.\n2) Krænkelse af blodets syre-basistilstand.\n3) Infektiøse komplikationer (hepatitis B, hepatitis C, sovende)\nVed de første tegn på et blodtransfusionschock skal blodtransfusion stoppes øjeblikkeligt, og uden at vente på, at årsagen til uforenelighed skal afklares, skal du begynde intensiv behandling:\n1. Strofantin, korglucon bruges som kardiovaskulære midler, norepinephrin ved lavt blodtryk, diphenhydramin, suprastin eller diprazin anvendes som antihistaminer, kortikosteroider introduceres for at stimulere vaskulær aktivitet og bremse antigen-antistofreaktionen.\n2. For at gendanne hæmodynamik bruges mikrocirkulation, bloderstatninger: reopoliglyukin, saltopløsninger.\n3. For at fjerne hemolyseprodukterne indføres natriumbicarbonat eller natriumlactat..\n4. For at opretholde diurese bruges hæmodesis, lasix, mannitol.\n5. En hastig bilateral perirenal procaine-blokade udføres for at lindre spasm i nyreskibene.\n6. Patienter får fugtigt ilt til vejrtrækning; i tilfælde af åndedrætssvigt udføres kunstig lungeventilation.\n7. Ineffektivitet af lægemiddelterapi ved akut nyresvigt. progression af uræmi er indikationer for hæmodialyse, hæmosorption.\nSpørgsmål 7. Forberedelse af patienten til planlagt og akut kirurgi. Kirurgisk operation, typer, driftsstadier.\nSvar: Den præoperative periode er perioden fra det øjeblik, patienten kommer ind på hospitalet, indtil operationen starter. Der er to faser i den præoperative periode: diagnosetesten eller stadiet med den foreløbige forberedelse til operationen og stadiet med direkte forberedelse. Fasen med den foreløbige forberedelse er tiden fra det øjeblik, patienten kommer ind på hospitalet, indtil den dag, hvor operationen er planlagt. I denne periode afklares diagnosen, en undersøgelse af livsstøttesystemer udføres, ledsagende sygdomme bestemmes, de afslørede krænkelser af organers og systemers funktion korrigeres, og kroniske infektionscentre omorganiseres.\nFasen med direkte forberedelse - tidspunktet fra udnævnelsen af operationens dag til operationens start - inkluderer:\na) psykologisk træning\nb) stabilisering af hovedparameteren for homeostase, om nødvendigt - primær preoperativ afgiftning\nc) forberedelse af luftvejene og mave-tarmkanalen\nd) forberedelse af det kirurgiske felt\nFør enhver operation udføres følgende aktiviteter: et hygiejnisk bad eller brusebad, skift af seng og undertøj, barbering af hår i det kirurgiske felt, en udrensende klyster, tømning af blæren, samt specifikke foranstaltninger til at forberede operationer af en bestemt type - gastrisk skylning med pylorstenose, sifon klyster til operationer i tyktarmen osv..\nGenerelle principper Nødoperation Planlagt drift\nForberedelse af operation felt Ét trin (før operation) To-trins (om aftenen og dagen for operationen)\nMagetømning Gastrisk skylning eller aspiration ifølge indikationer Let middag før operationen kl. 17-18 timer. Afholdenhed fra mad og drikke på operationens dag\nAfføring Ikke udført Rensning af klyster om aftenen før operationen\nBlæren tømmes Selvudladning eller kateterisering (som angivet) Selvladning før servering i operationsstuen\npræmedicinering Kort: promedol 2% - 1 ml; atropin 0,01 mg / kg; diphenhydramin 0,3 mg / kg Aften - før operationen i henhold til anæstesiologens ordning; morgen - kort: Promedol 2% - 1 ml; atropin 0,01 mg / kg; diphenhydramin 0,3 mg / kg\nEn kirurgisk operation kaldes en mekanisk effekt på patientens væv og organer, udført af en læge med det formål at behandle, diagnosticere eller gendanne kroppens funktion.\nEfter operationens art og formål er kirurgiske indgreb opdelt i radikal, palliativ og diagnostisk.\nRadikale operationer kaldes kirurgiske indgreb, hvor de forsøger at eliminere det patologiske fokus fuldstændigt, for eksempel gastrektomi med en tumor, amputation af en lem.\nPalliative operationer er kirurgiske indgreb, der sigter mod at lindre patientens tilstand (hvis det er umuligt at fjerne det berørte organ) og eliminere livstruende symptomer.\nDiagnostiske operationer bruges normalt før hovedoperationen for at afslutte diagnosen (biopsi, punktering osv.).\nOperationer kan være:\nPå et tidspunkt udføres de i et trin, hvor de gennemfører alle de nødvendige foranstaltninger for at eliminere årsagen til sygdommen.\nTo-trinsoperationer udføres i tilfælde, hvor patientens helbredstilstand eller risikoen for komplikationer ikke tillader at afslutte den kirurgiske procedure i et trin.\nFlertrinsoperationer praktiseres vidt i plastisk og rekonstruktiv kirurgi..\nHvis en kirurgisk procedure udføres flere gange for den samme sygdom, kaldes sådanne operationer gentagne gange.\nI henhold til det presserende i gennemførelsen skelnes der mellem nød, hastende og planlagte operationer..\nNødoperationer kræver øjeblikkelig udførelse (stop blødning, perforering af maven og tarme). Forberedelsen til sådanne operationer varer ikke mere end 1,5 timer.\nHastende operationer er dem, der er forsinket i flere dage for at afklare diagnosen og forberede patienten til operation.\nPlanlagte operationer udføres efter en tilstrækkelig fuldstændig undersøgelse og passende forberedelse af patienten til operation.\nI kirurgi er der to hovedpunkter: kirurgisk adgang og kirurgisk optagelse.\nOperativ adgang er den del af operationen, der giver kirurgen en eksponering af organet. Afhængig af en række tilstande - klinisk, morfologisk, onkologisk, kan kirurgen nærme sig det samme organ fra forskellige tilgange.\nKirurgi - hoveddelen af kirurgisk indgreb på det berørte organ, den valgte metode til eliminering af det patologiske fokus, træk ved teknikken for denne operation.\nOperationen består af flere rækkefølgende elementer: at forberede patienten til operation, anæstesi og udføre selve den kirurgiske indgriben.\n1) vævsinsnit for at detektere det berørte organ;\n2) operationen på selve organet;\n3) forbindelsen af væv forstyrret under operationen.\nArbejdsregler i operationsstuen:\n2 timer før driftsstart begynder det at sterilisere instrumenterne og arrangerer alt, hvad der er nødvendigt til operationen (steriliseringsbokse med sterile forbindinger og driftslinned, dåser med suturmateriale, flasker med antiseptiske og andre opløsninger.) Beholdere med et desinfektionsmiddel til behandlingsværktøjer efter operationen kontrollerer en beholder med en opløsning til pre-steriliseringsbehandling, en kop på et stativ til opsamling af affaldsmateriale og værktøj) tilstanden af anordningerne i operationsstuen og giver den ønskede position til operationsbordet under denne operation. Kontrollerer tilstedeværelsen af rør eller dåser med et konserveringsmiddel til nedsænkning af de udskårne vævstykker til histologisk undersøgelse, sterile rør til bakteriologisk undersøgelse af indholdet taget under operationen. Efter sterilisering af instrumenterne begynder søsteren at forberede sig til operationen. Hun lægger på en steril maske og hovedtørklæde og begynder at vaske hænderne. Efter at have behandlet hænderne, den metode, der blev anvendt i denne kirurgiske afdeling, fortsætter søsteren med at tage på en steril kjole og sterile handsker. I sterilt tøj begynder søsteren at lægge det sterile bord til denne operation. Den opererende søster bærer derefter hej-tæppet og assistenten i sterile badekåber og handsker..\nBlodtransfusion. Metoder til blodtransfusion.\nBlodtransfusion er introduktionen til blodet af en patient (modtager) af blodet fra en anden person (donor). Forsøg på at overføre blod fra en person til en anden blev foretaget i det XVII århundrede, men denne operation modtog sin videnskabelige begrundelse og blev sikker først i begyndelsen af det XX århundrede, da loven om isoagglutination blev opdaget, på grundlag af hvilken alle mennesker blev delt i fire grupper i henhold til de hæmagglutinerende egenskaber ved blod.\nUdviklingen af doktrinen om blodtransfusion og bloderstatninger (transfusiologi) er uløseligt forbundet med navnene på russiske og sovjetiske forskere: A. M. Filomafitsky, I. V. Buyalsky, S. I. Spasokukotsky, V. N. Shamov, N. N. Burdenko, etc..\nDet blev konstateret, at kun enkeltgruppeblod kan overføres. I ekstraordinære tilfælde, når der ikke er blod i en gruppe og transfusion er vigtig, er transfusion af andet gruppeblod tilladt.\nUnder disse betingelser kan blod fra gruppe 0 (I) transfunderes til patienter med en hvilken som helst blodgruppe, og for patienter med blod fra gruppe AB (IV) kan donorblod fra enhver gruppe transfunderes.\nBlodtransfusion med gruppeinkompatibilitet fører til alvorlige komplikationer og patientens død!\nDerfor er det nødvendigt, før man påbegynder en blodtransfusion, nøjagtigt at etablere patientens blodgruppe og transfunderede blodgruppe, Rh-faktor.\nFør hver blodoverføring foretages der ud over bestemmelse af blodgruppe og Rh-faktor prøver for individuel og biologisk kompatibilitet.\nTesten for individuel kompatibilitet er som følger.\n2 dråber af patientens blodserum sættes til Petri-skålen, hvortil en dråbe transfuseret blod tilsættes, og de blandes grundigt. Resultatet evalueres efter 10 minutter. Hvis der ikke er nogen agglutination, er blodet individuelt kompatibelt og kan overføres til patienten.\nEn biokompatibilitetstest udføres på tidspunktet for blodtransfusion. Efter transfusionssystemet er forbundet til hætteglasset, fyldt med blod og fastgjort til nålen, der er placeret i karens lumen (vener, arterier), injiceres 3-5 ml blod i en stråle, og patienten overvåges i flere minutter. Hvis der ikke er nogen uønskede reaktioner (hovedpine, nedre rygsmerter, områder af hjertet, kvælning, rødmen i huden, kulderystelser osv.), Skal blod anerkendes som biokompatibelt, og en blodoverføring kan udføres. Hvis der opstår en reaktion under testen eller under operationen, skal blodtransfusionen stoppes øjeblikkeligt.\nMetoder til blodtransfusion.\nBlodtransfusion kan være direkte, når donorblod opsamlet i en sprøjte straks uændret injiceres i modtagerens blodbane og indirekte, i hvilket blod føres fra donoren på forhånd i et kar med en opløsning, der forhindrer blodkoagulation, og derefter transfunderes til modtageren efter nogen tid.\nDen direkte metode er kompleks, den bruges i sjældne tilfælde ifølge særlige indikationer. Den indirekte metode er meget enklere, den giver dig mulighed for at oprette blodreserver, det er let at kontrollere transfusionshastigheden, mængden af infunderet blod, transfusion under forskellige forhold (for eksempel i en ambulance, fly osv.) Og at undgå mange komplikationer, der er mulige med den direkte metode.\nDu kan overføre blod til en arterie, vene, knoglemarv.\nVed administrationsmetoden er der drypp- og jetblodtransfusioner.\nIntraarteriel injektion af blod udføres under genoplivning i tilfælde, hvor det er nødvendigt hurtigt at kompensere for blodtab, øge blodtrykket og stimulere hjerteaktivitet. Den mest almindeligt anvendte er en intravenøs blodtransfusion. Hvis det er umuligt at punktere en vene, udføres transfusion intraosseøst (brystben, calcaneus, ilium).\nIndikationer for blodtransfusion.\nAkut anæmi: transfuseret blod gendanner den normale mængde hæmoglobin, røde blodlegemer, det normale volumen af cirkulerende blod. Med stort blodtab, undertiden overført til 2-3 liter blod.\nStød: transfusion forbedrer hjerteaktivitet, øger vaskulær tone, blodtryk og under alvorlige operationer forhindrer udviklingen af kirurgisk traumatisk chok.\nKroniske svækkende sygdomme, rus, blodsygdomme: transfuseret blod stimulerer bloddannelsesprocesser, øger kroppens beskyttende funktioner, reducerer rus.\nAkut forgiftning (gift, gasser): blod har gode afgiftningsegenskaber, reducerer kraftigt de skadelige virkninger af gift.\nBlodkoagulationsforstyrrelser: transfusion af små doser blod (100-150 ml) øger dens koagulationsegenskaber.\nKontraindikationer for blodtransfusion:\nalvorlige inflammatoriske sygdomme i nyrerne, leveren,\ninfiltrativ form af lungetuberkulose osv..\nEn person, der donerer en del af sit blod, kaldes en donor. Donoren kan være enhver sund person i alderen 18 til 55 år. Den overvældende mængde doneret blod til behandling af frie mennesker i vores land er doneret af donorer. Mange tusinder af sunde borgere, der udfører deres høje borgerpligt, donerer blod mange gange.\nBlodopkøb i vores land udføres på blodtransfusionsstationer, i blodtransfusionsrum på store hospitaler, i specialiserede forskningsinstitutter.\nDen internationale donordag-ferie blev oprettet af Verdenssundhedsforsamlingen i maj 2005 under den 58. samling i Genève. "Donor Day" fejres årligt den 14. juni, da den dag blev født en person, der modtog Nobelprisen for opdagelsen af menneskelige blodgrupper - Karl Landsteiner. De, der donerede blod gratis mere end 30 gange, tildeles titlen æres donor af Rusland og tildeles med en badge. Æresdonor modtager også fordele og betalinger.\nI Sovjetunionen blev "Donor Days" også vidt praktiseret på virksomheder, institutioner og universiteter. I disse tilfælde blev der taget blod i specielle mobile operationsstuer på arbejdsstedet eller studiet af donorer.\nBekendtgørelse fra Den Russiske Føderations sundhedsministerium af 2. april 2013 N 183н "Efter godkendelse af reglerne for klinisk brug af doneret blod og (eller) dets komponenter"\nBekendtgørelse fra Den Russiske Føderations sundhedsministerium af 2. april 2013 N 183н\n"Efter godkendelse af reglerne for klinisk brug af doneret blod og (eller) dets komponenter"\nI overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i artikel 9 i forbundsloven af 20. juli 2012 N 125-ФЗ "Om donation af blod og dets komponenter" (Collected Legislation of the Russian Federation, 2012, N 30, Art. 4176) Jeg bestiller:\nAt godkende de vedlagte regler for klinisk brug af doneret blod og (eller) dets komponenter.\nRegistreret i Justitsministeriet for Den Russiske Føderation den 12. august 2013.\nklinisk anvendelse af doneret blod og (eller) dets komponenter\n(godkendt af ordren fra Den Russiske Føderations sundhedsministerium af 2. april 2013 N 183н)\n1. Disse regler fastlægger kravene til udførelse, dokumentation og overvågning af den kliniske anvendelse af doneret blod og (eller) dets komponenter for at sikre effektiviteten, kvaliteten og sikkerheden ved transfusion (transfusion) og dannelsen af lagre af doneret blod og (eller) dets komponenter.\n2. Disse regler er underlagt anvendelse af alle organisationer, der beskæftiger sig med klinisk brug af doneret blod og (eller) dets komponenter i overensstemmelse med føderal lov af 20. juli 2012 N 125-ФЗ "On Donation of Blood and its Components" (i det følgende benævnt organisationen).\nII. Organisering af transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter\n3. Organisationer opretter en transfusiologisk kommission, der inkluderer lederne af kliniske enheder, lederne af den transfusiologiske afdeling eller transfusiologiske kontor, og hvis de ikke er i organisationens personale, er lægerne ansvarlige for at organisere transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter i organisationen og andre specialister.\nDen transfusiologiske kommission oprettes på grundlag af beslutningen (rækkefølge) for lederen af den organisation, hvor den er oprettet.\nAktiviteten af den transfusiologiske kommission udføres på grundlag af forskrifterne for den transfusiologiske kommission, der er godkendt af lederen af organisationen.\n4. Den transfusiologiske kommissions funktioner er:\na) kontrol over organiseringen af transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter i organisationen;\nb) analyse af resultaterne af den kliniske anvendelse af doneret blod og (eller) dets komponenter;\nc) udvikling af optimale programmer til transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter;\nd) organisering, planlægning og kontrol med at hæve niveauet for den faglige uddannelse af læger og andre medicinske medarbejdere i spørgsmål om transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter;\ne) analyse af tilfælde af reaktioner og komplikationer, der opstår ved transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter, og udvikling af foranstaltninger til forebyggelse heraf.\n5. For at sikre sikkerheden ved transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter:\na) transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter til flere modtagere fra en beholder er forbudt;\nb) transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter, der ikke er undersøgt for markører af humant immundefektvirus, hepatitis B og C, sygdomsårsager, blodgruppen i henhold til ABO-systemet og Rh-medlemskab er forbudt;\nc) under transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter, der ikke er udsat for leukoreduktion, anvendes engangsindretninger med et integreret mikrofilter til at fjerne mikroaggregater med en diameter på mere end 30 mikron;\nd) med flere transfusioner hos individer med en belastet transfusionshistorie, udføres transfusion (transfusion) af røde blodlegemer, friskfrosset plasma og blodplader ved hjælp af leukocytfilter.\n6. Efter hver transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter vurderes dets effektivitet. Kriterierne for effektiviteten af transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter er kliniske data og laboratorieresultater.\nIII. Regler for transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter\n7. Efter modtagelse af en modtager med behov for transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter, vil organisationen gennemføre en indledende undersøgelse af modtagerens blod- og rhesus-tilknytning til en læge i organisationens kliniske afdeling uddannet i transfusiologi.\n8. En bekræftende bestemmelse af blodgruppen i henhold til ABO-systemet og Rhesus-tilknytning samt fænotype af C, c, E, e, K, k-antigener og bestemmelse af anti-erythrocyt-antistoffer i modtageren udføres i det kliniske diagnostiske laboratorium.\nResultaterne af den bekræftende bestemmelse af ABO-blodgruppen og Rhesus-tilknytning samt fænotype af C, c, E, e, K, k-antigener og bestemmelse af anti-erythrocyt-antistoffer i modtageren indgår i den medicinske dokumentation, der afspejler modtagerens helbred.\nDet er forbudt at overføre data om blodgruppen og Rhesus-tilbehør til den medicinske dokumentation, der afspejler modtagerens helbredstilstand, den organisation, hvor transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter til modtageren er planlagt, fra medicinsk dokumentation, der afspejler modtagerens sundhedsmæssige tilstand, andre organisationer hvor medicinsk assistance tidligere blev ydet til modtageren, herunder inkluderende transfusion (transfusion) af donorblod og (eller) dets komponenter, eller medicinsk undersøgelse blev udført.\n9. Modtagere med en historie med post-transfusionskomplikationer, graviditet, fødsel af børn med hæmolytisk sygdom hos den nyfødte samt modtagere med alloimmune antistoffer vælges individuelt til blodkomponenter i et klinisk diagnostisk laboratorium.\n10. På dagen for transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter (ikke tidligere end 24 timer før transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter) udtages blod fra en modtager fra en vene: 2-3 ml i et rør med et antikoagulant og 3-5 ml i et rør uden et antikoagulant til obligatoriske kontrolundersøgelser og kompatibilitetstest. Rørene skal være mærket med modtagerens navn og initialer, antallet af medicinske poster, der afspejler modtagerens sundhedsstatus, navnet på den afdeling, hvor transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter, gruppe og rhesus-tilknytning, dato for blodprøvetagning.\n11. Før transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter, skal lægen, der udfører transfusion (transfusion) af doneret blod, og (eller) dets komponenter sørge for, at de er egnede til transfusion, under hensyntagen til resultaterne af laboratorieovervågning, kontroller beholderens tæthed og korrektheden pas, foretage en makroskopisk undersøgelse af beholderen med blod og (eller) dens komponenter.\n12. Under transfusion af erythrocyttholdige komponenter i doneret blod udfører lægen en transfusion (transfusion) af erythrocyttholdige komponenter, en kontrolkontrol af blodgruppen i donoren og modtageren i henhold til ABO-systemet samt prøver til individuel kompatibilitet.\nHvis resultaterne af den primære og bekræftende bestemmelse af blodgruppen ifølge ABO-systemet, Rhesus-tilknytningen, donorens og modtagerens fænotype samt information om fraværet af anti-erythrocyttantistoffer i modtageren, udfører lægen transfusion (transfusion) af erythrocyttholdige komponenter, før transfusion under kontrolgruppen, bloddonorsystem ABO og udfører kun en test for individuel kompatibilitet - i et fly ved stuetemperatur.\n13. Efter at have udført en kontrolkontrol af modtagerens og donorens blodgruppe i henhold til ABO-systemet såvel som prøver for individuel kompatibilitet, udfører lægen en transfusion (transfusion) af donorblod og (eller) dens komponenter en biologisk test.\n14. En biologisk test udføres uanset typen og volumen af doneret blod og (eller) dets bestanddele og hastigheden af deres introduktion, såvel som i tilfælde af individuelt udvalgt i det diagnostiske laboratorium eller fænotype erytrocytholdige komponenter. Hvis det er nødvendigt at transfusionere flere doser af donorblodkomponenter, udføres en biologisk prøve inden starten af transfusion af hver ny dosis donorblodkomponent.\n15. En biologisk prøve udføres ved en enkelt transfusion af 10 ml doneret blod og (eller) dets komponenter med en hastighed på 2 til 3 ml (40 til 60 dråber) pr. Minut i 3 til 3,5 minutter. Herefter standses transfusionen, og modtagerens tilstand overvåges i 3 minutter, hans puls overvåges, antallet af luftvejsbevægelser, blodtryk, generel tilstand, hudfarve, kropstemperatur måles. Denne procedure gentages to gange. Hvis der optræder kliniske symptomer i denne periode: kulderystelser, smerter i korsryggen, følelser af varme og tæthed i brystet, hovedpine, kvalme eller opkast, stopper lægen, der transfunderer (transfusion) donorblod og (eller) dets komponenter straks transfusionen (transfusion) doneret blod og (eller) dets komponenter.\n16. En biologisk test udføres, herunder under nødsomtransfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter. Under transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter er det presserende muligt at fortsætte transfusionen af saltopløsninger.\n17. Under transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter under anæstesi blødes tegnene på en reaktion eller komplikation i såret, der ikke øges uden synlig grund, sænker blodtrykket, øget hjerterytme og en ændring i urinfarve under kateterisering af blæren. Når et af de anførte tilfælde opstår, stopper transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter.\nEn kirurg og en anæstesilæge-genoplivning sammen med en transfusiolog bestemmer årsagen til reaktionen eller komplikationen. Når der etableres en reaktion eller komplikation med transfusion (transfusion) af donorblod og (eller) dets komponenter, afsluttes transfusion (transfusion) af donorblod og (eller) dens komponenter.\nSpørgsmålet om yderligere transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter afgøres af et konsilium af læger, der er angivet i dette afsnit under hensyntagen til kliniske data og laboratoriedata.\n18. En læge, der udfører en transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter, er forpligtet til at registrere transfusionen i registeret over blodtransfusion og dens komponenter samt at registrere i modtagerens medicinske registre, der afspejler hans helbredstilstand, med den obligatoriske indikation:\na) medicinske indikationer for transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter;\nb) pasdata fra etiketten på donorbeholderen indeholdende oplysninger om donorkoden, blodgruppe i henhold til ABO-systemet og Rhesus-tilknytning, donor-fænotype samt beholdernummer, forberedelsesdato, navn på organisation (efter transfusion (transfusion) af donorblod og (eller ) dens komponenter, etiketten eller en kopi af etiketten fra beholderen med blodkomponenten, opnået ved hjælp af foto- eller kontorudstyr, indsættes i den medicinske dokumentation, der afspejler modtagerens sundhedstilstand);\nc) resultatet af kontrolkontrol af modtagerens blodgruppe i henhold til ABO-systemet med information (navn, fabrikant, serie, udløbsdato) om de anvendte reagenser (reagenser);\nd) resultatet af kontrolkontrol af donorblodgruppen eller dets erytrocytholdige komponenter taget fra beholderen i henhold til ABO-systemet;\nd) resultatet af testene på den individuelle kompatibilitet af donorens og modtagerens blod\nEn registrering i den medicinske dokumentation, der afspejler modtagerens helbredstilstand, udføres ved protokollen til transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter i henhold til den anbefalede prøve givet i tillæg N 1 til disse regler.\n19. Modtageren efter transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter skal overvåge sengelejen i 2 timer. Den behandlende eller on-call læge overvåger hans kropstemperatur, blodtryk, puls, diurese, urinfarve og fikserer disse indikatorer i modtagerens medicinske registrering. Dagen efter transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter udføres en klinisk analyse af blod og urin.\n20. Under transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter på poliklinisk basis, skal modtageren efter transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter være under opsyn af en læge, der transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller ) af dets komponenter, mindst tre timer. Kun i mangel af reaktioner, tilstedeværelsen af stabile indikatorer for blodtryk og puls, normal diurese, kan modtageren frigøres fra organisationen.\n21. Efter transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter skal donorbeholderen med det resterende donerede blod og (eller) dets komponenter (ml) samt et reagensglas med modtagerens blod, der bruges til individuelle kompatibilitetstest, bevares inden for 48 timer ved en temperatur på 2 - 6 ° C i køleudstyr.\nIV. Forskningsregler for transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter\n22. Hos voksne modtagere udføres følgende undersøgelser:\na) primær og bekræftende bestemmelse af blodgruppen i henhold til ABO-systemet og Rhesus-tilknytning (D-antigen) (udført under anvendelse af reagenser indeholdende henholdsvis anti-A, anti-B og anti-D antistoffer);\nb) efter modtagelse af tvivlsomme resultater (milde reaktioner) ved bekræftelse af undersøgelsen bestemmes blodgruppen af ABO-systemet ved anvendelse af reagenser, der indeholder anti-A- og anti-B-antistoffer og standardrøde blodlegemer O (I), A (II) ) og B (III) med undtagelse af de tilfælde, der er omhandlet i afsnit "a" i afsnit 68 i disse regler, og bestemmelse af Rhesus-tilknytning (D-antigen) - ved anvendelse af reagenser, der indeholder anti-D-antistoffer i en anden serie;\nc) bestemmelse af antistoffer fra røde blodlegemer C, c, E, e, K og k ved anvendelse af reagenser indeholdende de tilsvarende antistoffer (hos børn under 18 år, kvinder i den fødedygtige alder og gravide kvinder, modtagere med en belastet transfusionshistorie, med antistoffer mod røde blodlegemer, modtagere kræver flere (inklusive gentagne) transfusioner (transfusioner) af doneret blod og (eller) dets komponenter (hjertekirurgi, transplantologi, ortopædi, onkologi, onkhematologi, traumatologi, hæmatologi);\nd) screening af anti-erythrocytantistoffer under anvendelse af mindst tre røde blodlegemeprøver, der tilsammen indeholder antigener C, c, E, e, K, k,,,, og.\n23. Hvis der opdages anti-erythrocytiske antistoffer i modtageren, udføres følgende:\na) typning af røde blodlegemer med antigener fra Rhesus-systemet, Kell og andre systemer ved anvendelse af antistoffer af passende specificitet;\nb) identifikation af anti-erythrocytantistoffer med et panel af typede røde blodlegemer indeholdende mindst 10 celleprøver;\nc) individuelt valg af bloddonorer og røde blodlegemer med indirekte antiglobulin-test eller dets modifikation med lignende følsomhed.\n24. Ved udførelse af immunoserologiske studier anvendes kun udstyr, reagenser og forskningsmetoder, der er tilladt til disse formål i Den Russiske Føderation.\nV. Regler og forskningsmetoder til transfusion (transfusion) af konserveret doneret blod og erythrocyttholdige komponenter\n25. Med en planlagt transfusion (transfusion) af konserveret doneret blod og erythrocyttholdige komponenter, skal lægen udføre en transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter:\na) i henhold til de medicinske poster, der afspejler modtagerens sundhedsstatus og dataene på containermærket med det konserverede donorblod eller erythrocyttholdige komponenter, skal du sørge for, at modtageren og donorens fænotyper er kompatible. For heterozygote modtagere (CC, Her, Kk) betragtes både hetero- og homozygote donorer som kompatible: CC, CC og CC; Hende, hende og hende; Kk, KK og kk. For homozygote modtagere (SS, EE, QC) er kun homozygote donorer kompatible. Valget af bloddonorer og (eller) dets komponenter, der er kompatible med modtageren i henhold til Rh-Hr og Kk under transfusion (transfusion) af erythrocyttholdige komponenter, udføres i overensstemmelse med tabellen angivet i tillæg N 2 til disse regler;\nb) kontrollere modtagerens blodgruppe i henhold til ABO-systemet;\nc) bestemme blodgruppen for donoren i beholderen i henhold til ABO-systemet (donorens tilknytning til rhesus bestemmes af betegnelsen på beholderen);\ng) at gennemføre en test om den individuelle kompatibilitet af modtagerens blod og donormetoder:\npå et fly ved stuetemperatur;\nen af de tre prøver (indirekte Coombs-reaktion eller dens analoger, konglutineringsreaktion med 10% gelatine eller konglutineringsreaktion med 33% polyglucin);\nd) udføre en biologisk test.\n26. I tilfælde af nødoverføring (transfusion) af konserveret doneret blod og erythrocyttholdige komponenter skal lægen udføre en transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter:\na) bestemme modtagerens blodgruppe i henhold til ABO-systemet og dets rhesus-tilknytning;\nb) bestemme donorgruppens blodgruppe i beholderen i henhold til ABO-systemet (donorens tilknytning til rhesus bestemmes af betegnelsen på beholderen);\nc) at gennemføre en test for individuel kompatibilitet af modtagerens og donorens blod ved hjælp af metoderne:\ng) udføre en biologisk test.\n27. Hvis modtageren har anti-erythrocytantistoffer, udføres valget af donorblodkomponenter i et klinisk diagnostisk laboratorium. Hvis erythrocyttmassen eller -suspensionen vælges for modtageren individuelt i det kliniske diagnostiske laboratorium, bestemmer den læge, der transfunderer (transfuserer) donorblodet og (eller) dets komponenter, før transfusion, blodgruppen for modtageren og donoren og udfører kun en test for individuel kompatibilitet i et plan ved stuetemperatur temperatur og biologisk prøve.\nVI. Regler og forskningsmetoder til transfusion (transfusion) af friskfrosset plasma og blodpladekoncentrat (blodplader)\n28. Ved transfusion af frosset frosset plasma er det nødvendigt, at lægen udfører en transfusion (transfusion) af donorblod og (eller) dens komponenter for at bestemme modtagerens blodgruppe i henhold til ABO-systemet, når blodpladetransfusion - blodgruppen ifølge ABO-systemet og modtagerens Rh-medlemskab.\nGruppen og Rhesus-tilknytning af donoren bestemmes af lægen, der udfører transfusion (transfusion) af blodplader ved at mærke på en beholder med en blodkomponent, mens test for individuel kompatibilitet ikke udføres.\n29. Når transfusion af friskfrosset plasma og blodplader tages der ikke hensyn til erythrocyttantigener C, c, E, e, K og k.\nVII. Regler for transfusion af konserveret doneret blod og erythrocyttholdige komponenter\n30. En medicinsk indikation for transfusion (transfusion) af doneret blod og erythrocytholdige komponenter i akut anæmi på grund af massivt blodtab er tabet af 25-30% af det cirkulerende blodvolumen ledsaget af et fald i hæmoglobin under 70-80 g / l og hæmatokrit under 25% og forekomsten af cirkulationsforstyrrelser.\n31. I tilfælde af kronisk anæmi foreskrives transfusion (transfusion) af doneret blod eller erythrocyttholdige komponenter kun til korrektion af de vigtigste symptomer forårsaget af anæmi og ikke tilgængelig til basisk patogenetisk terapi.\n32. Donorblod og erythrocyttholdige komponenter transfunderes kun i den gruppe af ABO-systemet og i rhesus og Kell, der tilhører modtageren. I nærvær af medicinske indikationer foretages udvælgelsen af donor-modtagerparet under hensyntagen til antigenerne C, c, E, e, K og k.\nI den planlagte transfusion (transfusion) af dåseblod og røde blodlegemer for at forhindre reaktioner og komplikationer såvel som alloimmunisering af modtagere udføres kompatible transfusioner (transfusioner) ved hjælp af donorerytrocytter, der er fænotype for 10 antigener (A, B, D, C, s, E, e,, K og k) for grupper af modtagere, der er specificeret i afsnit "c" i afsnit 22 i disse regler.\n33. I henhold til vitale indikationer i nødsituationer kan modtagere med blodgruppe A (II) eller B (III) i fravær af enkeltgruppeblod eller erythrocyttholdige komponenter transfunderes med Rh-negativ erythrocyttholdige komponenter af O (I), og modtagere af AB (IV) kan overføres Rhesus-negativ erytrocyttholdige komponenter B (III), uanset Rhesus-tilknytningen hos modtagerne.\nI presserende tilfælde, hvor det er umuligt at bestemme blodgruppen i henhold til vitale indikationer, får modtageren røde blodlegemer indeholdende O (1) Rh-negative grupper i en mængde på højst 500 ml, uanset modtagerens gruppe og rhesus-tilknytning..\nHvis det ikke er muligt at bestemme antigenerne C, c, E, e, K og k, modtager modtageren røde blodlegemer indeholdende komponenter, der er kompatible med blodgruppen i ABO-systemet og Rh-antigenet D.\n34. Transfusion (transfusion) af erythrocyttemasse udtømt i leukocytter og blodplader udføres med det formål at forhindre alloimmunisering med leukocytantigener, ildfast mod gentagne blodpladetransfusioner.\n35. Under transfusion (transfusion) af doneret blod og erythrocyttholdige komponenter er kriterierne for effektiviteten af deres transfusion: kliniske data, indikatorer for ilttransport, en kvantitativ stigning i hæmoglobinniveauet.\n36. Transfusion (transfusion) af donorblod og (eller) erythrocyttholdige komponenter skal påbegyndes senest to timer efter ekstraktion af donorblod og (eller) erythrocyttholdige komponenter fra køleudstyr og opvarmning til 37 ° С.\nTransfusion (transfusion) af erythrocyttholdige komponenter i doneret blod udføres under hensyntagen til donorens og modtagerens gruppeegenskaber i henhold til ABO-, Rhesus- og Kell-systemerne. Det er forbudt at indføre en beholder med en erythrocyttemasse i medicinen eller opløsninger bortset fra en 0,9% steril natriumchloridopløsning.\n37. Til forebyggelse af transplantat versus værtsreaktion hos modtagere, der modtager immunsuppressiv terapi, børn med svær immunmangelsyndrom, små fødselsvægtbørn, intrauterine transfusioner samt relaterede (far, mor, søskende) transfusioner erythrocyttholdige komponenter udsættes for røntgen- eller gammastråling i en dosis på 25 til 50 grå før transfusion af blod (senest 14 dage efter modtagelse).\n38. Opbevaring af bestrålede erythrocyttholdige komponenter med undtagelse af erythrocytsuspension (masse), der er udtømt i leukocytter, før transfusion til nyfødte og små børn bør ikke overstige 48 timer.\n39. Opbevaring af bestrålede erythrocyttholdige komponenter (erythrocytsuspension, erythrocyttmasse, vaskede røde blodlegemer) indtil transfusion til en voksen modtager bør ikke overstige 28 dage fra datoen for forberedelse af erythrocyttholdige komponenter.\n40. Til transfusion (transfusion) af doneret blod og røde blodlegemer, der indeholder alloimmuniserede modtagere, udføres følgende:\na) efter påvisning af ekstraagglutininer i modtageren overføres erythrocyttholdige komponenter, der ikke indeholder antigen, til ham, de erythrocyttholdige komponenter overføres til modtageren, de erythrocyttholdige komponenter af B (III) overføres til modtageren;\nb) modtagere med identificerede anti-erythrocytantistoffer eller de modtagere, i hvilke antistoffer blev påvist i en tidligere undersøgelse, transfunderes røde blodlegemer, der ikke indeholder antigener med den tilsvarende specificitet;\nc) hvis modtageren har ikke-specifik reagerende anti-erythrocyttantistoffer (panagglutininer) eller antistoffer med ubestemt specificitet, overføres individuelt valgte erythrocyttholdige komponenter, som ikke reagerer i serologiske reaktioner med modtagerens serum, til ham;\nd) for alloimmuniserede modtagere udføres et individuelt valg af blod- og erythrocyttholdige blodkomponenter i et klinisk diagnostisk laboratorium;\ne) for modtagere, der er immuniseret med antigener i leukocyt-systemet (HLA), vælges donorer i henhold til HLA-systemet.\nVIII. Regler for transfusion (transfusion) af friskfrosset plasma\n41. Den transfunderede friskfrosne donorplasma skal være i den samme ABO-systemgruppe som modtageren. Rhesus-heterogenitet tages ikke med i betragtning. Ved transfusion af store mængder friskfrosset plasma (mere end 1 L) er korrespondancen mellem donoren og modtageren af D-antigen obligatorisk.\n42. I presserende tilfælde tillades modtageren med en hvilken som helst blodgruppe, i fravær af en enkeltgruppe friskfrosset plasma, transfusion af friskfrosset plasma fra gruppe AB (IV).\n43. Medicinske indikationer til ordination af transfusioner af friskfrosset plasma er:\na) akut DIC, der komplicerer forløbet af stød af forskellig oprindelse (septisk, hæmoragisk, hæmolytisk) eller forårsaget af andre årsager (fostervandsemboli, crashsyndrom, alvorligt traume med vævsknusning, omfattende operation, især på lungerne, blodkar, hjerne prostata), massivt transfusionssyndrom;\nb) akut massivt blodtab (mere end 30% af volumenet af cirkulerende blod) med udviklingen af hæmoragisk chok og DIC;\nc) leversygdomme, ledsaget af et fald i produktionen af plasmakoagulationsfaktorer og følgelig deres mangel i cirkulation (akut fulminant hepatitis, skrumplever);\nd) en overdosis antikoagulantia med indirekte virkning (dicumarin og andre);\ne) terapeutisk plasmaferese hos patienter med trombotisk thrombocytopenisk purpura (Moshkovits sygdom), alvorlig forgiftning, sepsis, akut DIC;\nf) koagulopati på grund af mangel på plasmafysiologiske antikoagulanter.\n44. Transfusion (transfusion) af friskfrosset plasma udføres i en stråle eller drypp. Ved akut DIC med alvorligt hæmoragisk syndrom udføres kun transfusion (transfusion) af friskfrosset plasma. Under transfusion (transfusion) af frisk frosset plasma skal der udføres en biologisk prøve (svarende til den, der udføres under transfusion (transfusion) af doneret blod og røde blodlegemer).\n45. Med blødning forbundet med DIC administreres mindst 1000 ml friskfrosset plasma, og hæmodynamiske parametre og centralt venetryk overvåges.\nVed akut massivt blodtab (mere end 30% af volumenet af cirkulerende blod for voksne - mere end 1500 ml), ledsaget af udviklingen af akut DIC, bør mængden af transfuseret friskfrosset plasma være mindst 25-30% af det samlede volumen transfuseret blod og (eller) dets komponenter, ordineret til påfyldning af blodtab (ikke mindre end 800-1000 ml).\nVed alvorlige leversygdomme, ledsaget af et kraftigt fald i niveauet af plasmakoagulationsfaktorer og udviklet blødning eller blødning under operationen, udføres transfusion (transfusion) af friskfrosset plasma med en hastighed på 15 ml / kg af modtagerens kropsvægt, efterfulgt af (efter 4 til 8 timer, gentagen transfusion af friskfrosset plasma i mindre volumen (5 - 10 ml / kg).\n46. Umiddelbart før transfusion (transfusion) optøes friskfrosset plasma ved 37 ° C ved hjælp af specielt designet afrimningsudstyr.\n47. Transfusion (transfusion) af friskfrosset plasma skal påbegyndes inden for 1 time efter optøning og vare højst 4 timer. I mangel af behovet for brug af optøet plasma opbevares det i køleudstyr ved en temperatur på 2 - 6 ° C i 24 timer.\n48. For at øge sikkerheden ved blodoverførsler skal du reducere risikoen for overførsel af vira, der forårsager infektionssygdomme, forhindre udviklingen af reaktioner og komplikationer, der opstår som følge af transfusion (transfusion) af donorblod og (eller) dets komponenter, friskfrosset plasma i karantæne (eller) friskfrosset virusvirus bruges ( patogen) inaktiveret.\nIX. Regler for transfusion (transfusion) af kryopræcipitat\n49. De vigtigste medicinske indikationer for transfusion (transfusion) af kryopræcipitat er hæmofili A og hypofibrinogenæmi.\n50. Behovet for transfusion (transfusion) af kryopræcipitat beregnes efter følgende regler:\nKropsvægt (kg) x 70 ml = cirkulerende blodvolumen bcc (ml).\nBCC (ml) x (1,0 - hæmatokrit) = cirkulerende plasmavolumen af OCP (ml).\nOCP (ml) x (krævet faktor VIII-niveau - tilgængeligt faktor VIII-niveau) = den krævede mængde af faktor VIII til transfusion (i enheder).\nDen krævede mængde faktor VIII (i enheder): 100 enheder. = antallet af doser kryopræcipitat, der kræves til en enkelt transfusion (transfusion). Ved hæmostase opretholdes niveauet af faktor VIII op til 50% under operationer og op til 30% i den postoperative periode. En enhed af faktor VIII svarer til 1 ml friskfrosset plasma.\n51. Kryopræcipitat opnået fra en enkelt dosis blod bør indeholde mindst 70 enheder. faktor VIII. Donorkrypræcipitat skal være i den samme ABO-gruppe som modtageren.\nX. Regler for transfusion (transfusion) af blodpladekoncentrat (blodplade)\n52. Beregningen af den terapeutiske dosis af blodplader udføres i henhold til følgende regler:\nblodplader for hver 10 kg af modtagerens kropsvægt eller blodplader på 1 overflade af modtagerens krop.\n53. Specifikke indikationer for blodpladetransfusion (transfusion) bestemmes af den behandlende læge baseret på en analyse af det kliniske billede og årsager til trombocytopeni, dets sværhedsgrad og lokalisering af blødning, volumen og sværhedsgraden af den kommende operation.\n54. Trombocyttransfusion udføres ikke til trombocytopeni af immungenese, undtagen i tilfælde af vitale tegn i tilfælde af udviklet blødning..\n55. Med trombocytopati udføres transfusion (transfusion) af blodplader i presserende situationer - med massiv blødning, operation, fødsel.\n56. Kliniske kriterier for effektiviteten af blodpladetransfusion (transfusion) er ophør med spontan blødning, fraværet af friske blødninger på huden og synlige slimhinder. Laboratorietegn på blodpladetransfusionseffektivitet er en stigning i antallet af cirkulerende blodplader 1 time efter afslutningen af transfusion (transfusion) og et overskud af deres oprindelige antal efter 18-24 timer.\n57. Ved splenomegali bør antallet af transfunderede blodplader øges med 40-60% sammenlignet med normale med infektiøse komplikationer i gennemsnit 20% med alvorligt DIC, massivt blodtab og alloimmuniseringsfænomener med 60 - 80%. Den nødvendige terapeutiske dosis af blodplader hældes i to opdelte doser med et interval på 10 til 12 timer.\n58. Profylaktisk blodpladetransfusion er påkrævet, hvis modtagerne har agranulocytose og DIC, kompliceret af sepsis..\n59. I presserende tilfælde er blodpladetransfusioner af O (I) -gruppen tilladt for modtagere af andre blodgrupper i mangel af enkeltgrupper.\n60. For at forhindre transplantation versus værtsreaktion bestråles blodplader i en dosis på 25 til 50 grå før transfusion.\n61. For at øge sikkerheden ved blodpladetransfusioner transfunderes blodplader, der er udtømt i hvide blodlegemer af en inaktiveret virus (patogen).\nXi. Regler for transfusion (transfusion) af koncentrat af granulocytter (granulocytter) opnået ved aferesese\n62. En voksen terapeutisk dosis af aferesesgranulocytter indeholder granulocytter pr. 1 kg af modtagerens kropsvægt.\n63. Afheresegranulocytter før transfusion bestråles i en dosis på 25 til 50 grå.\n64. Apheresis granulocytter overløber straks efter modtagelse af dem..\n65. De vigtigste medicinske indikationer for granulocyttransfusion er:\na) et fald i det absolutte antal granulocytter i modtageren er mindre i nærvær af ukontrolleret antibiotikabehandling til infektion;\nb) neonatal sepsis ukontrolleret ved antibiotikabehandling.\nGranulocytter skal være kompatible til antigener fra ABO-systemer og Rh-tilbehør.\n66. Kriterierne for vurdering af effektiviteten af transfusion (transfusion) af granulocytter er den positive dynamik i det kliniske billede af sygdommen: et fald i kropstemperatur, et fald i forgiftning, stabilisering af tidligere nedsatte organer.\nXII. Regler for transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter til børn\n67. Efter optagelse i organisationen af et barn, der har behov for transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter, udføres en indledende undersøgelse af gruppen og Rh-blodtilknytning til et barn af en medicinsk arbejdstager i overensstemmelse med kravene i stk. 7 i disse regler.\n68. Det er obligatorisk for et barn, der har behov for transfusion (transfusion) af donorblodkomponenter og (eller) dets komponenter (efter den første bestemmelse af gruppe- og Rhesus-tilknytning), i det kliniske diagnostiske laboratorium: bekræfter bestemmelse af ABO-blodgruppe og Rhesus-tilknytning, fænotype til andre røde blodlegemer-antigener C, c, E, e, K og k, såvel som påvisning af anti-erythrocyttantistoffer.\nDisse undersøgelser udføres i overensstemmelse med følgende krav:\na) blodgruppebestemmelse ifølge ABO-systemet udføres under anvendelse af reagenser indeholdende anti-A og anti-B antistoffer. Hos børn over 4 måneder bestemmes blodgruppen, herunder ved tværsnit, under anvendelse af anti-A, anti-B-reagenser og standardrøde blodlegemer O (I), A (II) og B (III);\nb) bestemmelse af Rhesus-tilknytning (D-antigen) udføres under anvendelse af reagenser, der indeholder anti-D-antistoffer;\nc) bestemmelse af røde blodlegemer antigener C, c, E, e, K og k udføres under anvendelse af reagenser indeholdende de tilsvarende antistoffer;\nd) screening af anti-erythrocyte-antistoffer udføres ved en indirekte antiglobulin-test, hvor klinisk signifikante antistoffer påvises under anvendelse af et standard erythrocyttpanel, der består af mindst 3 celleprøver indeholdende en kombination af klinisk signifikante antigener i overensstemmelse med afsnit "d" i afsnit 22 i disse regler. Brug af en blanding (pool) af røde blodlegemer til screening af anti-erythrocytiske alloantistoffer er ikke tilladt.\n69. Hvis et barn har detekteret anti-erythrocytantistoffer, udføres et individuelt udvalg af donorer af erythrocyttholdige komponenter med en indirekte antiglobulintest eller dets modifikation med en lignende følsomhed.\n70. Hvis nødoverføring (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter er nødvendigt under stationære forhold i organisationen i fravær af døgnåbent immunoserologisk støtte, er den læge, der er ansvarlig for transfusion (transfusion) af doneret blod, ansvarlig for at bestemme blodgruppen i henhold til ABO-systemet og Rhesus-tilknytningen til barnet og / eller dets komponenter.\n71. De undersøgelser, der er omhandlet i afsnit 68 i disse regler, udføres ved immunoserologiske metoder: manuelt (påføring af reagenser og blodprøver på en plan overflade eller reagensglas) og ved anvendelse af laboratorieudstyr (tilføjelse af reagenser og blodprøver til mikroplader, gel- eller glaskolonner mikrosfærer og andre forskningsmetoder, der er godkendt til brug til disse formål på Den Russiske Føderations område).\n72. For transfusion (transfusion) af doneret blod af erythrocyttholdige komponenter til alloimmuniserede modtagere af barndommen gælder følgende regler:\na) når en ekstraagglutinin detekteres i en børnemodtager, transfunderes røde blodlegemer, der indeholder antigen, med det, og friskfrosset plasma er en gruppe. For en modtager af barndommen transfunderes vaskede erythrocytter O (I) og friskfrosset plasma A (II), til en modtager af en barndom, c-vaskede erythrocytter O (I) eller B (III) og friskfrosset plasma AB (IV) transfunderes;\nb) hvis en barnemodtager har ikke-specifikt reaktive anti-erythrocyttantistoffer (panagglutininer), er de erythrocyttholdige O (I) -komponenter Rh-negative og reagerer ikke i serologiske reaktioner med modtagerens serum;\nc) for alloimmuniserede modtagere af barndommen udføres individuelt valg af donorblod og røde blodlegemer i et klinisk diagnostisk laboratorium;\ng) for HLA-immuniserede modtagere af barndommen udføres valg af blodplade-donor i henhold til HLA-systemet.\n73. Hos nyfødte, på dagen for transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter (ikke tidligere end 24 timer før transfusion (transfusion) fra en vene), er blodprøvetagningen ikke mere end 1,5 ml; hos spædbørn og ældre fra en blodåre 1,5-3,0 ml blod trækkes ind i et rør uden antikoagulant til obligatoriske kontrolundersøgelser og kompatibilitetstest. Røret skal være mærket med modtagerens navn og initialer i barndommen (i tilfælde af nyfødte i de første levetimer, er navnet og initialerne på moren angivet), antal medicinsk dokumentation, der afspejler sundhedstilstanden for modtageren af barndommen, navn på afdelingen, gruppe og Rhesus-tilbehør, datoen for udtagelse af en blodprøve.\n74. Under en planlagt transfusion af erythrocyttholdige komponenter skal en læge, der udfører en transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dens komponenter:\na) i henhold til den medicinske dokumentation, der afspejler sundhedstilstanden for modtageren af barndommen, og dataene på beholdermærkningen, skal man sammenligne donorens og modtagerens fænotype for antistoffer med røde blodlegemer for at fastlægge deres kompatibilitet. Indførelse af røde blodlegemer, der er fraværende i dens fænotype, er forbudt;\nb) dobbeltkontrol blodgruppen hos modtageren af barndommen i henhold til ABO-systemet;\nc) bestemme donorens blodgruppe i henhold til ABO-systemet (donorens tilknytning til rhesus bestemmes ved betegnelsen på beholderen);\nd) at udføre en test for den individuelle kompatibilitet af blod fra en børnemodtager og en donor ved metoder: på et plan ved stuetemperatur, en af tre prøver (indirekte Coombs-reaktion eller dens analoger, en konglutineringsreaktion med 10% gelatin eller en konglutineringsreaktion med 33% polyglucin). Hvis donorblod eller en erythrocytholdig komponent vælges individuelt i et klinisk diagnostisk laboratorium, udføres denne test ikke;\n75. I tilfælde af nødoverføring (transfusion) af erythrocyttholdige komponenter til en pædiatrisk modtager, skal lægen udføre en transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter:\na) bestemme blodgruppen hos modtageren af barndommen i henhold til ABO-systemet og dets rhesus-tilknytning;\nb) bestemme donorens blodgruppe i henhold til ABO-systemet (donorens tilknytning til rhesus bestemmes ved betegnelsen på beholderen);\nc) at udføre en test for individuel blodkompatibilitet af donoren og modtageren af barndommen ved hjælp af følgende metoder: i et plan ved stuetemperatur, en af tre prøver (indirekte Coombs-reaktion eller dens analoger, en konglutineringsreaktion med 10% gelatin eller en konglutineringsreaktion med 33% polyglucin);\nHvis det ikke er muligt at bestemme fænotypen af en børnemodtager med erythrocyttantigenerne C, c, E, e, K og k, er det tilladt ikke at tage de indikerede antigener i betragtning ved transfusion af erythrocyttholdige komponenter.\n76. En biologisk prøve under transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter til en modtager fra barndommen udføres uden fejl.\nDen biologiske tests rækkefølge:\na) en biologisk prøve består af tre gange introduktionen af donorblod og (eller) dens komponenter, efterfulgt af overvågning af tilstanden til modtageren af barndommen i 3-5 minutter med et klemt system til blodtransfusion;\nb) volumenet af injiceret donorblod og (eller) dets komponenter til børn under 1 år er 1 - 2 ml, fra 1 år til 10 år - 3 - 5 ml, efter 10 år - 5 - 10 ml;\nc) i mangel af reaktioner og komplikationer fortsætter transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter med konstant overvågning af en læge, der transfunderer (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter.\nNødtransfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter til en modtager fra barndommen udføres også ved hjælp af en biologisk prøve.\nEn biologisk test såvel som en individuel kompatibilitetstest er obligatorisk i tilfælde, hvor en modtager af en barndom transfunderes med individuelt udvalgt i laboratoriet eller fænotype doneret blod eller erythrocyttholdige komponenter.\n77. Kriteriet for vurdering af transfusion (transfusion) af doneret blod og røde blodlegemer hos børn er en omfattende vurdering af barnets kliniske tilstand og laboratoriedata.\nFor børn under 1 år i en kritisk tilstand udføres transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) erythrocyttholdige komponenter ved et hæmoglobinniveau på mindre end 85 g / l. For ældre børn transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) erythrocyttholdige komponenter - med et hæmoglobinniveau på mindre end 70 g / l.\n78. Under transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) erythrocyttholdige komponenter hos nyfødte:\na) erythrocyttholdige komponenter, der er udtømt i leukocytteroverløb (erythrocytsuspension, erythrocyttmasse, vaskede røde blodlegemer, optøet og vasket røde blodlegemer);\nb) transfusion (transfusion) af nyfødte udføres under kontrol af volumenet af transfuserede donorblodkomponenter og det volumen, der er taget til blodprøver;\nc) transfusionsvolumen (transfusion) bestemmes med en hastighed på 10-15 ml pr. 1 kg kropsvægt;\nd) til transfusion (transfusion) ved anvendelse af erythrocyttholdige komponenter med en holdbarhed på højst 10 dage fra høstdatoen;\ne) transfusionshastigheden (transfusion) af doneret blod og (eller) erythrocyttholdige komponenter er 5 ml pr. kg legemsvægt pr. time under den obligatoriske kontrol af hæmodynamik, respiration og nyrefunktion;\ng) når man vælger donorblodkomponenter til transfusion (transfusion), tages det i betragtning, at moderen er en uønsket donor af friskfrosset plasma for den nyfødte, da moders plasma kan indeholde alloimmune antistoffer mod røde blodlegemer hos den nyfødte, og faderen er en uønsket donor af erythrocytholdige komponenter, da det er mod farens nyfødte i blodet der kan være antistoffer, der er kommet ind i moderens blodbane gennem morkagen;\nh) det mest foretrukne er transfusion af en erythrocytholdig komponent negativ til cytomegalovirus.\n79. Valget af doneret blod og (eller) dets komponenter under transfusion (transfusion) af børn under fire måneder med hæmolytisk sygdom hos det nyfødte i henhold til ABO-systemet eller mistænkt hæmolytisk sygdom hos den nyfødte udføres i overensstemmelse med tabellen i tillæg nr. 3 til disse regler.\nI tilfælde af transfusion (transfusion) af erythrocyttholdige komponenter, der adskiller sig i ABO-systemet fra barnets blodtype, bruges vaskede eller optøede røde blodlegemer, der ikke indeholder plasma med agglutininer, og under hensyntagen til modtagerens fænotype.\n80. Til intrauterin transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter anvendes erythrocyttholdige komponenter O (I) fra den Rh-D-negative gruppe med en holdbarhed på ikke mere end 5 dage fra det tidspunkt, hvor komponenten blev høstet.\n81. Blodoverførsler udskiftes for at korrigere anæmi og hyperbilirubinæmi ved alvorlig neonatal hæmolytisk sygdom eller i en hvilken som helst etiologi for hyperbilirubinæmi: DIC, sepsis og andre sygdomme, der truer barnets liv.\n82. Til erstatning af blodtransfusion bruges erythrocyttholdige komponenter med en holdbarhed på højst 5 dage fra datoen for komponentens forberedelse.\n83. Donorblod og (eller) dets komponenter transfunderes med en hastighed på 160 - 170 ml / kg kropsvægt for en baby i fuld tid og 170 - 180 ml / kg for en prematur.\n84. Udvælgelse af donorblodkomponenter afhængigt af alloantistoffers specificitet udføres som følger:\na) med hæmolytisk sygdom hos det nyfødte forårsaget af alloimmunisering til Rhesus antigen D, anvendes en-gruppe Rh-negativ erythrocytholdige komponenter og en-gruppe Rh-negativ friskfrosset plasma;\nb) i tilfælde af uforenelighed med antigenerne i ABO-systemet hældes vaskede røde blodlegemer eller erythrocytsuspension og friskfrosset plasma i henhold til tabellen angivet i tillæg nr. 3 til disse regler, svarende til Rhesus-tilknytning og fænotype for barnet;\nc) med samtidig inkompatibilitet af antigener i ABO og Rhesus-systemerne, er de vaskede røde blodlegemer eller erythrocytsuspensionen af O (I) -gruppen Rh-negativ og friskfrosset AB (IV) Rh-negativ plasma;\nd) med hæmolytisk sygdom hos det nyfødte, forårsaget af alloimmunisering til andre sjældne røde blodlegemer-antigener, udføres et individuelt valg af donorblod.\n85. Frisk frosset plasma overføres til en barndomsmodtager for at eliminere manglen på plasmakoagulationsfaktorer med koagulopati, med akutt massivt blodtab (mere end 20% af det cirkulerende blodvolumen) og ved udførelse af terapeutisk plasmaferese.\nTransfusion af frisk frosset plasmavirus (patogen) til inaktiverede modtagere fra børn, der gennemgår fototerapi, er ikke tilladt.\nXiii. Autodonering af blodkomponenter og autohemotransfusion\n86. Følgende metoder anvendes til bildonation:\na) præoperativ fremstilling af autokomponenter af blodet (autoplasma og autoerythrocytter) fra en dosis hermetisk autologt blod eller ved aferesese;\nb) præoperativ normovolemisk eller hypervolemisk hæmodilution, der involverer fremstilling af 1 til 2 doser blod (600 - 800 ml) umiddelbart før operation eller start af anæstesi med obligatorisk genopfyldning af midlertidigt blodtab med saltopløsning og kolloidale opløsninger med opretholdelse af normovolæmi eller hypervolæmi;\nc) intraoperativ hardware-reinfusion af hardware, som involverer opsamling under operationen fra det kirurgiske sår og hulrum i det spildte blod med frigivelse af røde blodlegemer fra det, efterfulgt af vask, koncentration og efterfølgende tilbagevenden til blodstrømmen til modtagerens autoerythrocytter;\nd) transfusion (transfusion) af dræningsblod opnået under sterile betingelser efter postoperativ dræning af kropshulrum ved hjælp af specialudstyr og (eller) materialer.\nHver af disse metoder kan bruges separat eller i forskellige kombinationer. Tilladt samtidig eller sekventiel transfusion (transfusion) af autologe blodkomponenter med allogen.\n87. Under autotransfusion af blod og dets komponenter:\na) patienten giver informeret samtykke til anskaffelse af autoblood eller dets komponenter, hvilket er registreret i den medicinske dokumentation, der afspejler modtagerens helbredstilstand;\nb) preoperativ høstning af autologt blod eller dets komponenter udføres ved et hæmoglobinniveau på ikke under 110 g / l, hæmatokrit - ikke under 33%;\nc) hyppigheden af autolog donation af blod og (eller) dets komponenter inden operationen bestemmes af den behandlende læge i forbindelse med transfusionslægen. Den sidste autodonation udføres mindst 3 dage før operationens start;\nd) med normovolemisk hæmodilution, bør det post-hæmodilutionære niveau af hæmoglobin ikke være lavere end 90-100 g / l, og niveauet af hæmatokrit bør ikke være under 28%; med hypervolemisk hæmodilution opretholdes hæmatokritniveauet i intervallet 23 - 25%\nd) Intervallet mellem eksfusion og reinfusion under hæmodilution bør ikke være mere end 6 timer. Ellers anbringes blodbeholdere i køleudstyr ved en temperatur på 4 - 6 ° C;\nf) intraoperativ reinfusion af blod opsamlet under operation fra det kirurgiske sår og hulrum i det spildte blod, og reinfusion af dræningsblod udføres ikke med dets bakteriekontaminering;\ng) inden transfusion (transfusion) af autologt blod og dets komponenter af en læge, der udfører en transfusion (transfusion) af autologt blod og (eller) dets komponenter, udføres en test for deres forenelighed med modtageren og en biologisk test, som i tilfælde af brugen af allogene blodkomponenter.\nXIV. Reaktioner og komplikationer efter transfusion\n88. Identifikation og redegørelse for reaktioner og komplikationer, der er opstået hos modtagerne i forbindelse med transfusion (transfusion) af donorblod og (eller) dets komponenter, udføres både i det aktuelle tidsrum efter transfusion (transfusion) af donorblod og (eller) dets komponenter, og efter en ubegrænset periode - flere måneder og med gentagen transfusion - år efter den.\nDe vigtigste typer reaktioner og komplikationer, der opstår hos modtagere i forbindelse med transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter, er angivet i tabellen angivet i tillæg N 4 til disse regler.\n89. Når man identificerer reaktioner og komplikationer, der er opstået hos modtagere i forbindelse med transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter, lederen af transfusionsafdelingen eller transfusionsafdelingen i organisationen eller transfusionsspecialisten udpeget efter ordre fra organisationslederen:\na) organiserer og sikrer ydelse af akut medicinsk hjælp til modtageren\nb) straks sender til lederen af organisationen, der anskaffede og leverede det donerede blod og (eller) dets komponenter, en anmeldelse om reaktionerne og komplikationerne, der er opstået i modtagerne i forbindelse med transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter i henhold til den anbefalede prøve, der er givet Tillæg N 5 til disse regler;\nc) overfører resten af det transfunderede donorblod og (eller) dets komponenter samt modtagerblodprøver taget før og efter transfusion (transfusion) af donorblod og (eller) dets komponenter, til den organisation, der indkøbte og leverede det donerede blod og (eller ) dets og Rh-tilbehør af doneret blod og (eller) dets komponenter, såvel som til test for tilstedeværelsen af anti-erythrocyttantistoffer og markører af blodbårne infektioner;\nd) analyserer handlingerne fra medicinske medarbejdere i den organisation, hvor transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter blev udført, hvilket resulterede i, at der opstod en reaktion eller komplikation.\nXV. Dannelse af et lager af doneret blod og (eller) dets bestanddele\n90. Dannelsen af bestanden af doneret blod og (eller) dets komponenter udføres efter proceduren fastlagt i henhold til del 6 i artikel 16 i føderal lov af 20. juli 2012 N 125-ФЗ "Om donation af blod og dets komponenter".\nvalg af bloddonorer og (eller) dets komponenter, der er kompatible med modtageren for Rh-Hr og Kk under transfusion (transfusion) af erythrocyttholdige komponenter\nBloddonor og (eller) dens komponenter\nI tilfælde af nødsituationer for transfusion (transfusion), lad\nEnhver fænotype undtagen +\nvalg af doneret blod og (eller) dets komponenter til transfusion (transfusion) til børn under fire måneder med hæmolytisk sygdom hos den nyfødte i henhold til ABO-systemet eller mistænkt hæmolytisk sygdom hos den nyfødte\nerythrocyttmasse eller suspension\nde vigtigste typer reaktioner og komplikationer, der opstår hos modtagerne i forbindelse med transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter\nType reaktioner og komplikationer\n1. Umiddelbare reaktioner og komplikationer\nImmunreaktioner og komplikationer\nGruppe (ABO) og Rh-inkompatibilitet mellem donor og modtager røde blodlegemer\nHyperthermisk (febril) ikke-hæmolytisk reaktion\nTilstedeværelse af donorgranulocytter i et transfuseret medium\nTilstedeværelsen af antistoffer i klasse A (IgA) osv..\nTilstedeværelsen af antistoffer mod plasmaproteiner\nAkut transfusionsinduceret lungeskade\nTilstedeværelse eller dannelse af leukocytantistoffer i en donor eller modtager\nØdelæggelse af donorrøde blodlegemer på grund af en krænkelse af temperaturregimet for opbevaring eller holdbarhed, manglende overholdelse af reglerne for forberedelse til transfusion, blanding med hypotoniske eller hypertoniske opløsninger\nTransfusion (transfusion) af inficeret blod eller dets komponenter samt inficeret saltvand eller kolloidale opløsninger\nAkut kardiovaskulær svigt, lungeødem\n2. Langvarige reaktioner og komplikationer\nGentagen transfusion (transfusion) med dannelse af antistoffer mod antistoffer fra røde blodlegemer\nTransplantation mod værtsreaktion\nImmunologisk konflikt forårsaget af aktivering af transplanterede T-lymfocytter (en blodkomponent) med dannelse af cytokiner i modtageren, der stimulerer det antigene respons\nDannelsen af antiplatelet-antistoffer\nAlloimmunisering med antigener fra røde blodlegemer, hvide blodlegemer, blodplader eller plasmaproteiner\nVirkningen af antigener af donoroprindelse\nJernoverbelastning - organhæmosiderose\nTalrige transfusioner af røde blodlegemer\nInfektion (transmission af virusinfektioner)\nOverførsel af et infektiøst middel (hovedsageligt vira) med doneret blod eller dets komponenter\nInformation om transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter, som et resultat af, at modtageren har en reaktion og (eller) komplikation\nPerelitis donerede blod og (eller) dets komponenter:\nerythrocyttholdige komponenter _____________________________________;\nfrisk frosset plasma ___________________________________________;\nDato for transfusion af doneret blod og (eller) dets komponenter: __________________\nType reaktion og (eller) komplikationer, der opstår i modtageren i forbindelse med\ntransfusion af doneret blod og (eller) dets komponenter: _____________________\nN donation af blod og (eller) dets komponenter: _______________________________;\nIdentifikationskode for bloddonoren og (eller) dets komponenter: ______________;\nBlodtype AB0 og Rhesus-tilknytning: ______________________________;\nVolumenet af transfuseret donorblod og (eller) dets komponenter: _________________;\nDato for forberedelse af doneret blod og (eller) dets bestanddel: _____________________.\nAlvorligheden af reaktionen og (eller) komplikationer, som en modtager stødte på i forbindelse med transfusion (transfusion) af doneret blod og (eller) dets komponenter:\nlangvarig handicap __________________________________;\nmoderat (uden livstruende) ________________________________________;\nmoderat (med en trussel mod livet) _________________________________________;\ndødeligt resultat ___________________________________________________.\nKravene til udførelse, dokumentation og overvågning af den kliniske anvendelse af doneret blod og (eller) dets komponenter er fastlagt.\nI organisationer, der beskæftiger sig med klinisk brug af blod, bør der oprettes en transfusiologisk kommission. Dets opgaver er at kontrollere organiseringen af blodtransfusion og dens komponenter; udvikle optimale transfusionsprogrammer; analysere tilfælde af reaktioner og komplikationer; at forberede foranstaltninger til forebyggelse heraf.\nDer er identificeret foranstaltninger for at sikre sikkerheden ved blodtransfusion (dets komponenter). Det er især forbudt at overføre blod til flere modtagere fra den samme beholder. Transfusion af uudforsket blod er ikke tilladt (til markører af humant immundefektvirus, hepatitis B og C, det forårsagende middel til syfilis, blodgruppen i henhold til ABO-systemet og Rhesus-tilknytning).\nFør transfusion skal modtageren bestemme blodgruppen og Rhesus-tilknytning. Det er forbudt at tage disse data fra en medicinsk historie eller andre medicinske poster. På dagen for transfusion udføres obligatoriske kontrolundersøgelser og kompatibilitetstest. Nogle modtagere (for eksempel med post-transfusion komplikationer, gravide kvinder) er individuelt udvalgte blodkomponenter.\nTransfusionsprocessen registreres i en speciel journal og afspejles også i modtagerens medicinske poster. Sidstnævnte kan kun lade være med hjem, hvis der ikke er nogen reaktioner, tilstedeværelse af stabile indikatorer for blodtryk og puls, normal diurese.\nFunktionerne ved transfusion af individuelle blodkomponenter, transfusion af børn og implementering af autolog donation er foreskrevet.\nDenne ordre træder i kraft 10 dage efter dagen for dens officielle offentliggørelse.\nTeksten til ordren blev offentliggjort i "Rossiyskaya Gazeta" dateret 28. august 2013 N 190\nUrtemedicin som en helbredelsesmetode er blevet brugt af læger siden oldtiden. Gammel


Med sine cirka 22.000 medarbejdere er Aarhus Kommune en af de største arbejdspladser i Aarhus. Derfor spiller virksomheden Aarhus Kommune også en nøglerolle i forhold til at drive den grønne omstilling af byen.\n”En virksomhed af denne størrelse kan faktisk påvirke en del gennem de valg, man træffer. Det kan være fra indkøb, til transportvaner eller økologi i kantinerne. Fælles er, at volumen er stor så den efterspørgsel, man som virksomhed stiller, kan øge efterspørgslen på grønne varer og ydelser,” siger Karina Svanborg, der er projektleder i klimasekretariatet.\nAllerede nu er der mange grønne tiltag i Aarhus Kommune. Der er eksempelvis en høj andel af økologiske varer i kantinerne rundt om i virksomheden. Og kommunnen energirenoverer et bygningsareal på cirka 1,3 mio. kommunale kvadratmeter. Med den nye klimaplan sætter man også øget fokus på transportformerne – og transportvanerne.\n”Man skal ikke undervurdere, at den viden vi får på vores arbejdsplads smitter af på ens private vaner. Derfor er det centralt, at medarbejderne i Aarhus Kommune involveres i den grønne omstilling af arbejdspladsen,” siger Karina Svanborg.\nOplysning er nødvendigt\nEn banal, men alligevel stor forhindring, for at gøre virksomheden Aarhus Kommune CO2-neutral er viden. Derfor er første skridt at skabe muligheder for vidensdeling internt i kommunen. Det er nødvendigt, når så mange mennesker har forskellige arbejdsområder. Man må skabe mulighederne for den nødvendige basisviden.\n”Det skal være nemt at deltage i den grønne omstilling af ens arbejdsplads. Derfor er det nødvendigt, at man ved hvor elbilerne holder parkeret, at elcyklerne står fremme, hvor man ser dem og at tiltag, der kan sænke CO2-udslippet – det kan være hjemmearbejdsdage eller skypemøder - tales op de steder, hvor det er muligt. Samtidigt skal man arbejde på et strategisk niveau med at gøre grøn omstilling af arbejdspladsen til et af virksomhedens mål. Nogle gange hjælper det at lave koblinger til andre emner, der er vigtige i dagligdagen som øget sundhed og mobilitet. Klimadagsordenen har mange positive afledte effekter,” siger Karina Svanborg.\nUdover at Aarhus Kommune som afsender på klimainitiativet for byen gerne vil tage sin egen medicin, er forhåbningen, at arbejdet kan inspirere andre virksomheder til at sætte lignende initiativer i søen.\n”Vi oplever, at der allerede nu er mange, der har den grønne omstilling som en del af deres virksomhedsstrategi. Det vi gerne vil være med til at udvikle på, er hvordan man får gjort medarbejderne til en mere integreret del af omstillingen i virksomheden,” siger Karina Svanborg.


Den mørke nat 17. oktober 2004. Af: Claus L. Christensen\nDen mørke nat 17. oktober 2004\nVejrudsigten lovede regn og rusk, så efter at have indgået de rigtige aftaler med familien, blev en tur til en mindre ø planlagt. Her havde jeg en fornemmelse af at der var lidt gæs og svømmeænder, hvor specielt pibeænderne havde min opmærksomhed.\nSom nævnt var der lovet hård vind i løbet af morgenen og da der var en længere sejltur, så besluttede jeg mig for at køre hjemme fra da konen gik i seng for så at medbringe soveposen og overnatte i Mopaen, da jeg så kunne sejle ud mens vandet stadig var relativ "bølgefri" for et er at sejle i bølger noget andet er at sejle i bølger i mørke men at sejle i bølger i mørket med en pram på slæb, det undgår jeg helst hvis jeg kan og specielt hvis jeg er alene.\nSom sagt så gjort og lige over midnat var båd og pram da også i vandet og jeg var på vej ud i mørket i en let brise, ja faktisk var det en lun oktobernat af de bedre.\nMen at natten var mørk det var der ikke nogen tvivl og da der lå et tungt skydække, som "slukkede" stjerne og måneskind eftertragtelig, men med pandelampen tændt så jeg kunne se evt. bøjer gik det støt ud over vandet med GPS'erne tændt så det var derfor ingen sag at finde vej. Da eg var kommet ca. halvvejen og sad i mine egne tanker, blev jeg øjensynlig spottet af nogle natfiskere, for med et blev Mopaen lyst op af en projektør 200 meter væk - det kan nu godt få hjertet til at slå et ekstra lille slag, men jeg vinkede bare til dem og fortsatte mod min destination som stod klart og tydeligt på GPS'eren.\nMen nu er en GPS jo kun et stykke elektronik, som kan sætte ud! Lige med et så mistede den forbindelsen til alle de satellitter den ellers havde koblet sig på, sa.... nå jeg viste hvor jeg var og så var der ikke andet at gøre end at finde kompasset frem og sejle som før man fik GPS og det var heller ikke nogen skade til at få prøvet de færdigheder af igen, for man ved jo aldrig hvornår der bliver brug for dem. Fremad det gik og på bedste Microsoft maner blev GPS'en genstartet og efter nogle minutter var der dog igen forbindelse til de høje himmellegmer, som kunne guide mig på vej.\nØen blev fundet og jeg havde plan om at lægge mi i den ene ende så da jeg ramte den midt på satte jeg farten helt ned og sejlede langsom langs kysten i den stille nat. Her kom nattens chok nummer to - hundrede meter før slutdestinationen gik en kæmpe flok gæs på vingerne, for den da hvor kan sådan nogle larme i en stille nat. Nå men så var der da gæs i området, så kunne jeg godt gå til ro og lige få nogle timers søvn inden det blev jagttid. Men hvem kan sove når der er gæs i luften, for de kom nemlig tilbage, hvor jeg kunne høre dem kræse rundt over øen og lande på vandet rundt om mig...\nSøvn fik jeg trods alt, for med et rev et ringene ur mig ud af min søde søvn, men klar var jeg så selv om det var lidt koldt og nu også blæsende, så var det ikke noget problem at komme ud af posen for at komme i tøjet og få lidt morgenmad.\nLokkerne blev hurtigt lagt ud og Mopaen trukket godt væk i den anden ende af øen hvor den kunne ligge trygt og godt.\nDa jeg nåede tilbage til prammen var der fem minutter til skydetid, men det småregnede og det var rigtig mørkt, så jeg regnede ikke med det store træk lige med det samme, så jeg havde nu ikke så travlt. Dette skulle også holde stik, men en halv time før solopgang kom den første flok pibeænder ret mod lokkerne. Her rejste jeg mig dog for tidligt så de slog og jeg skød da også kun et forkølet skud, som ikke gav noget til mig. De næste ænder der måtte komme lovede jeg mig selv at dem lod jeg komme ordenlig ind og det gjorde de så sandelig også.\n15 minutter efter den første flok, kom to ænder for fulde gardiner lige mod mine lokker og der var ingen tvivl om deres hensigt. Jeg lå bomstille og var klar til at rejse mig når de var inde på 15-20 meter for så at skyde til dem når de steg, for det gør svømmeænder jo oftest. Da ænderne er inde på 50 meter af mig går det op for mig at det ikke er var pibeænder men derimod bjergænder, for sa... nu holdt teorien om at få ænderne til at stige jo ikke mere, for det er ikke helt den teknik de små dykkere bruger, men inden jeg fik set mig om så lå de to bjergænder mellem lokkerne ca. 10-15 meter ude. Nå et råb sendte den første på vingerne som jeg skød nok så flot forbi og da den to retning ind over øen, ville jeg ikke skyde til den igen, men da den anden så lettede, skete det i en lidt anden retning, hvilket resulterede i at jeg fik årets første bjergand.\nGæsene som jeg også havde et lille håb om at se lidt til var trukket væk i løbet af natten, men ved solopgang begyndte de at trække igen, men de kom i store flokke, hvor den enten kom højt eller langt ude over vandet, så jeg måtte fokusere på ænderne.\nDen næste flok jeg kunne stille skarp på var fire pibeænder som havde kurs mod lokkerne, men ca. 60 meter ude slog de af. Her skulle en række pift do hurtigt få dem på andre tanker, for jo mere jeg piftede jo mere drejede de rund for til sidst at komme på hule vinger lige inde over lokkerne, hvor to blev efterladt på vandet.\nHerefter fløj der kun få ænder rundt samt lidt gæs, hvor der dog var en enkelt flok som begyndte at vise interesse for mine lokkere, men det blev også kun ved interessen.\nSådan gik der nogen tid, hvor der dog viste sig et par gråænder som jeg formåede at brænde et par forbier af til. Men inden jeg pakkede sammen fik jeg dog chancen til en enkelt gråand mere, som forendte.\nkl. 10 drak jeg den sidste kop te hvorefter jeg pakkede sammen og sejlede hjem efter en god tur ud på vandet.