пари – zvezden.com\nАнтон Радичев го закъса здраво, наложиха му запор заради…\nюни 15, 2020 galinaАнтон Радичев, запор, пари\nАктьорът Антон Радичев го закъса здраво и не за първи път причина за проблемите и главоболията му е до болка познатата му „Топлофикация“! Любимият комик, когото често наричат Баба Тонка, вече е със запорирана пенсия. Сметката му е блокирана след скорошно излязло решение на съда за дълг към „Топлофикация“ от 4000 лв., което заедно с лихвите възлиза на 6000 лв. Радичев, разбира се, обжалва решението на съда, сигурен, че ще му върнат парите, пише „Телеграф“. Припомняме, че преди малко повече от година звездата на Народния театър успя да осъди енергийното…\nАктьорът Димитър Баненкин, станал любимец на зрителите с ролите си в „Недадените“, „Скъпи наследници“ и „All inclusive“, призна, че заради пандемията плаща половин наем. „Опитвам се да живея колкото може по-пестеливо. Намалих си наема, говорих с хазяйката, която, слава Богу, ме разбра и ми каза, че няма проблем. Отвсякъде съм се ограничил“, сподели пред Диана Любенова актьорът. Баненкин харчи спестените си пари в момента, тъй като не взема заплата от Сатиричния театър, няма и хонорари. Признава обаче, че готови пари бързо се стопяват и се надява ситуацията в културния сектор…\nаприл 10, 2020 galinaДимитър Рачков, зрители, пари, скандал\nOĸaзa ce, чe в oфициaлнoтo oбpъщeниe нa ĸoмиĸa ce cпoмeнaвa caмo, чe зaĸyпeни билeти вaжaт зa нoви дaти, aĸo изoбщo ce нacpoчaт тaĸивa в близĸитe мeceци, нo нe e oбяcнeнo ĸaĸ фeнoвeтe мoгaт дa cи взeмaт пapитe. „Зaщo нямa ниĸaĸвa инфopмaция ĸaĸ щe cи пoлyчим пapитe?“ и „Bъpнeтe ни cyмитe oт билeтитe“, ca caмo чacт oт пpизивa нa xopaтa ĸъм aĸтьopa.Зa мoмeнтa oбaчe тoй нe e cъoбщил ĸaĸ дa ce peши пpoблeмa,a „изгopeлитe” caми тpябвa дa ce opиeнтиpaт в cитyaциятa и дa тъpcят вpъзĸa c фиpмaтa, ĸoятo бeшe пocpeдниĸ в…\nЕнчо Данаилов, познат на всички в България като Бате Енчо покрай детското предаване „Кой е по-по-най”, вече е изправен на ръба на оцеляването заради коронавирусната епидемия. 62-годишния актьор е без работа от 3 месеца, тъй като парка с атракции за деца в София „Боби и Кели” (бившото „Патиланци”) е затворен за посетители от средата на месец януари заради грипната ваканция, а сега и заради коронавируса. Бате Енчо бе творчески директор в атракциона в „Младост” и прибираше прилична заплата. Сега обаче той е пуснат в неплатен отпуск и няма абсолютно никакви…\nянуари 29, 2020 galinaКриско, пари, Сами Хоссни, скандал\n5000 лева прибрал рапърът Кристиан Талев-Криско, за да рекламира тренировъчните режими на риалити звездата Сами Хоссни, научи „Галерия“. Изпълнителят на „Базука“ се похвали, че вече започва усилено да спортува при участника от „Фермата“, като дори се щракна от залата му. Истината всъщност е, че Криско нямал намерение да тренира при Сами, тъй като програмата му не му го позволява. Рапърът има участия почти всеки ден, пише нови песни, а през останалото време е ангажиран с продуцентската си компания „Адаманд“. „Едва успявам да си видя детенцето и да му се порадвам“,…\nЖана Бергендорф потвърди: Да, спечелих 250 бона от лотарията!\nсептември 23, 2019 galinaЖана Бергендорф, лотария, пари, печалба, Тото\nЖана Бергендорф потвърди разкритието на HotArena. Певицата, за която ние първи писахме, наистина е спечелила 250 000 лева от Националната лотария. „Спечелих 250 000 от лотария! С тези пари ще започна на чисто, те са ми и като стимул да подредя живота си отново. В момента детето е при мен, грижа се за него, записвам песни и вече имам мениджър – Иван Иванов“, споделя певицата. Изпълнителката, която преди дни стана лице на инициативата срещу насилие над жени и деца „За теб“ е невероятно щастлива от късмета си. Животът на талантливата…\nКамелия Воче го закъса здраво, стана продавачка на пазара!\nюни 27, 2019 galinaКамелия Воче, пари, работа, скандал\nΠeвицaтa Kaмeлия Boчe e cтaнaлa пpoдaвaчĸa нa пaзapa, paзĸpи издaтeлят Baлeнтин Bacилeв, ĸoйтo я cъди зa гoтвapcĸaтa й ĸнигa. Tя мy дължи 15 бoнa зa пpoизвoдcтвoтo й, ĸoитo нe вpъщa oт няĸoлĸo гoдини и зaтoвa ce e пpинyдил дa cи ги тъpcи пo cъдeбeн път. „Kaтo paзбpa, чe cъм й зaвeл дeлo, ми ce oбaди и cи взe вcичĸитe ĸниги дa cи ги пpoдaвa, зa дa cъбepe пapитe, ĸoитo ми дължи. Mинaлaтa гoдинa минax пpeз пaзapa в „Kpacнo ceлo“ и видяx, чe cи e нaпpaвилa мaгaзин – пpoизвeждa и пpoдaвa…


5 трика, които ви гарантират повече регистрации за вашето събитие - Web and Events | Събития от друго измерение\n5 трика, които ви гарантират повече регистрации за вашето събитие\nНадали ще ви учуди фактът, че за мен темата за продажбата на (повече) регистрации за събития е нещо, с което ставам сутрин и си лягам вечер. Със сигурност сте и наясно, че за повечето събития в днешно време основният канал за продажба на регистрации е уебсайтът на събитието. Съответно, най-голямата главоблъсканица в моето бизнес ежедневие е как да подтикна посетителя на уебсайта да се превърне в купувач.\nПовярвайте ми, изпробвал съм почти всичко – от харченето на огромно количество пари в маркетинг кампании, до вуду магия. С опита стигнах до изненадващия извод, че не една голяма, а стотици малки промени водят до най-значимите резултати.\nИ тъй като днес съм в добро разположение на духа, съм решил да ви споделя тези “магически” трикове, директно идващи от кухнята на WE.\n1. Как съдържанието може да продава вместо вас?\nСъдържанието. Категорично започнете с него! Всяка дума и сричка, трябва да служи на една-единствена цел – да продава вашето събитие!\nЗапочнете не с увод, а със заключение! На никой не му се чете “Ние сме компания, бла бла бла бла”. Хората имат конкретен проблем и искат работещо решение! Обещайте им, че ще им го предоставите! Опишете им как вашето събитие ще преобрази живота им.\nНаправете горното с малко думи. Никога не използвайте дълги изречения. Най-добре избегнете целите изречения. Използвайте колкото се може повече заглавия с точки към тях.\nИзползвайте числа. Те са препратка към математиката. А кой не вярва на математика? Числото се възприема като доказателство на дадено твърдение.\nПроверете многократно за грешки. Човешко е да се допускат, но това не ви дава право да не прегледате текстовете си няколко пъти. Най-добре проверката да се извърши от лице, извън екипа ви.\nЗачитайте авторските права. Чисто и просто, следвайте Осмата Божия заповед и всичко ще е наред!\nУебсайтът ви трябва да вдъхва доверие. Това може да постигнете като на видимо място позиционирате топ лектори, видни посетители, реални препоръки, снимки от минали издания, материали от медиите и пр.\nВинаги поддържайте уебсайта си актуален! Не допускайте стара информация. Внимавайте с крайни дати на специалните оферти. Не допускайте те са неактуални.\nНЕ ДОПУСКАЙТЕ НИКОГА…\nКаквото и да правите, не разсейвайте посетителите с външни банери, абонаменти за бюлетини и/или самостартиращи се видео клипове. Ако целите хората да се регистрират за вашето събитие, отстранете всичко, което не работи в тази посока.\n2. Ценообразуване и специални оферти\nМного добре обмислете ценовата си стратегия. Фиксирайте средната цена според разходите и потенциалния брой посетители. Винаги (наистина винаги) бъдете песимисти. Ръководете се от най-лошия възможен сценарии, за да гарантирате, че дори нещата да не потръгнат добре, ще можете да покриете разходите си.\nСлед като фиксирате средната цена, започнете да обмисляте възможните ценови категории.\nНапример: Ако вашата средна цена е 200 лева, ценовите категории могат да варират от 150 до 400 лв. Това ще ви даде възможност да сте гъвкави през целия регистрационен период и да предлагате допълнителни намаления и кодове за отстъпки.\nСледните 4 тактики ще ви помогнат да стимулирате по-големи продажби\nПредложете по-голям избор на вашите посетители чрез различни ценови пакети – Икономичен пакет, Бизнес пакет, ВИП пакет и др. Включете различни по стойност услуги към всеки един от тях. По този начин ще таргетирате посетители с различни финансови възможности и ще можете да профитирате от по-платежоспособните.\nПредлагайте специални оферти през целия период на регистрация. Позиционирайте ги на видимо място на уебсайта. Специалните оферти могат да са 3 билета на цената на 2, намаление за поръчки над 1000лв., намаления за групи над 4 души и пр. Специалните оферти могат да бъдат комбинирани и с конкретна категория, за да стимулирате хората да закупуват повече билети от тази категория.\nКодовете за отстъпка също са страхотен метод за стимулиране на продажбите. Най-добре не ги обявявайте публично, а ги предоставете на конкретни хора и фирми, които са важни за вас.\nСимулирайте спешност, като ограничите броя на билетите, които се предлагат на специална цена или сложите крайна дата на специалната оферта. Така ще подтикнете посетителите да действат бързо.\nНикога на предлагайте така наречените “last minute” оферти. Много е важно през целия период на регистрация, цените само да се покачват. Т.е., ако регистрациите не вървят по план, не правете грешката да пуснете билети на по-ниска цена от предишния период. Въпреки че това е редовна практика за някои браншове (самолетни билети, хотелско настаняване и др.), в събитийната индустрията това е лоша идея. Може да провокирате малко повече регистрации на момента, но ще вбесите всички хора, които вече са си закупили билет на по-висока цена.\n3. Използвайте пълния потенциал на CTA (Call-to-action/Подтик към действие)\nВреме е да обърнем внимание на Call-to-action техниките. Call-to-action е елемент от уебсайта, който цели да провокира посетителите към дадено действие – в нашия случай – регистрация за събитието. Такъв елемент може да е бутон, текст или изображение, който до изпраща ясно и видимо послание към потребителя.\nМного хора вярват, че прибавянето на обикновен бутон е напълно достатъчно, но това не е така! Един CTA е ефективен само тогава, когато са изпълнени следните 4 условия.\nВашето събитие може да е уникално, лекторите да са страхотни, но това не винаги означава автоматично високи продажби. Ако не отправите неустоимо и ясно предложение към клиента, може да се изненадате от ниския брой на регистрации. Не разчитайте, че идеята, лекторите или програмата ще продават събитието. Те могат да задържат вниманието на посетителя на сайта, но не са достатъчни, за да го накарат да си закупи билет. Тук на помощ идват специалните оферти, които ще наклонят везните към успешна продажба.\nСимулирайте спешност като ограничите периода на валидност на специалните оферти. Индексирайте ясно, че офертата изтича например, след 3 дни. Или покажете колко малко билети са останали на по-ниска цена. По този начин ще провокирате импулсивни продажби. Не забравяйте, че посетителят отложи ли регистрацията във времето, най-вероятно изобщо няма да се регистрира. Толкова много неща могат да се случат междувременно – да забрави, да размисли или кучето да нагризе кредитната му карта…\nКогато купуваме нещо, често търсим гаранция под някаква форма, която да ни даде спокойствие, че при проблем парите ни са защитени. Организаторите на събития често се страхуват да дават гаранции, въпреки че това е страхотен провокатор за повече продажби. Предложете пълно спокойствие на посетителите. Обещайте им, че ще им върнете парите, ако отменят регистрацията си до 7 дни преди събитието, или че ако събитието не е отговорило на очакванията им, ще ги компенсирате, като възстановите пълната сумата. Това не само ще успокои купувачите, но и ще се отрази положително на имиджа на вашата компания. Позиционирайте информацията за гаранция близо до CTA елемента.\nCTA (Подтик към действие)\nПоследният елемент на работещия CTA е самият CTA, или в превод Подтик към действие. CTA елементът трябва да е видим, кратък и ясен. Работещи варианти са бутони с текст “Купете билет”, “Регистрирайте се сега!”, “Запазете Вашето място!”, и др. Избягвайте да говорите на “ти” на потребителите. Често това обръщение не се приема добре и от по-млада аудитория.\n4. Създайте процес на регистрация, в който вашите клиенти ще се влюбят\nНе можете да си представите колко много хора се отказват от закупуването на билет по средата на регистрационния процес. Причините за това са различни, но най-често проблемът лежи в самата регистрационна форма. Ето защо, трябва да обърнете голямо внимание на регистрационния процес. Често съм срещал регистрационни форми в word file, например. В този случай потребителят трябва да свали файла, да го попълни и да го изпрати по имейл (или по ПОЩАТА!!!). Този метод категорично НЕ работи и ще доведе до драстично по-нисък брой на регистрации. Друг НЕработещ вариант е регистрация по телефон или интегрирана Google форма. Всички тези методи за регистрация са непрофесионални, съмнителни, остарели и неудобни както за потребителите, така и за вас. От тях трудно можете да изведете важна статистика, която да анализирате и използвате в бъдеще. Да, може ръчно да въвеждате всяка регистрация в Excel, но помислете – нямате ли по-важна работа от това? Например, да продавате и популяризирате събитието?\nНай-ефективният метод за регистрация е онлайн формата. Има достатъчно професионални софтуери на пазара (разгледайте българския Weemss), които предлагат подобна услуга. Te не само ще направят живота ви по-лесен, но ще ви предоставят и статистика, която ще можете да анализирате.\nКакво е важно да знаете, преди да създадете регистрационна форма?\nРегистрационният процес трябва да е бърз, лесен и ясен.\nРегистрационният процес трябва да е кратък! Не питайте за неща, които не са ви напълно необходими.\nНе карайте хората да си създават профили или акаунти към чужди услуги, преди да се регистрират за вашето събитие.\nЛокализирайте регистрационния процес – предоставете регистрационна форма на вашия език и валута. Често в България съм срещал да се предлагат билети в Евро или Долар (основно защото сумата “изглежда” по-ниска). Тази практика е порочна, води до объркване, а оттам отново до по-малък брой регистрации.\nДобре е всичко да се случва на вашия сайт, без да се налага да препращате посетителите на чужди страници. Така ще улесните процеса на регистрация и ще го направите по-прозрачен.\n5. Адаптирайте регистрационната форма към мобилни устройства\nНад 80% от Интернет потребителите в днешно време влизат в мрежата чрез мобилните си телефони, а до 2017-та процентът се очаква да надмине 90%. Кажи-речи, всеки! Ако някой иска да се регистрира за вашето събитие чрез мобилен телефон и не успява да натисне бутона “Купи билет”, вероятно ще загубите този посетител. За да не губите потенциални продажби е по-важно от всякога да предложите регистрационен процес, който работи едновременно както на персонални компютри, така и на мобилни устройства.\nОще нещо, което трябва да се спомене – поведението на потребителите често е различно в зависимост от устройството, което използват. Последните проучвания в областта разкриват няколко интересни факта:\nНай-често хората използват персоналните си компютри за работа, браузване, игри и гледане на видео клипове.\nСъщите тези хора влизат в мрежата през мобилните си телефони с конкретна цел – често, за да проверят нещо или да изпълнят дадена задача.\n70% от онлайн търсенията, осъществени през мобилни устройства, водят до конкретно онлайн действие – в нашия случай това би било регистрация за събитието.\nНе забравяйте, че вашият сайт е лицето на вашето събитие и единстеният ви шанс да направите добро впечатление. Това ще постигнете с качествено съдържание и удобна навигация. След като сте се справили добре с тази задача, следва да насочите потребителите към основната му задача – да се регистрира за събитието. Това ще постигнете с ефективни Call-to-action елементи. Ако и там сте се справили добре, сте на финалната права. Потребителят вече е на регистрационната форма и я попълва. Ако тя е кратка и ясна, не би трябвало да има никакви изненади. Гарантирам, че ако следвате 5-те стъпки, описани в тази статия, ще продадете повече билети от всякога!\nСнимка: MIXTRIBE | Some rights reserved\nWE web and events интернет маркетинг корпоративни събития маркетинг организиране на събития събития\n5 трика, които ви гарантират повече регистрации за вашето събитие2016-01-102016-01-10https://webandevents.com/wp-content/uploads/2016/06/WE-2016-Logo-main-1.pngWeb and Events | Събития от друго измерениеhttps://webandevents.com/wp-content/uploads/2016/06/WE-2016-Logo-main-1.png200px200px


Резултати за: окисление ...\nНАМЕРЕНИ РЕЗУЛТАТИ ЗА: окисление\nВ РЕДАКЦИОННИ МАТЕРИАЛИ: 91\n... нагряване и/или разграждането на органичните компоненти чрез термично окисление (инсинерация). Декантер-центрофугите са широко използвани за обезводняването на ... още\n... , оцветители. Сред най-разпространените техники са електрохимичното окисление, каталитичното озониране, анодното окисление, комбинацията от ултравиолетово излъчване и водороден пероксид, фотокатализата ... още\n... контрол на свойствата на материала и защита от нежелано окисление. DED поддържа широка гама от метали, включително титанови сплави ... още\n... , което е предпоставка за редуциране на загубите от окисление и подобряване на топлопреноса. Ефективността на потопяем нагревател ... отличават с ниска енергийна ефективност, висока скорост на окисление, а в допълнение заемат и много голямо пространство. ... още\n... издържат на температури над 750°C, без да протече окисление в някаква степен. Това определя изискването за използването на ... още\n... отпадъчните води чрез измерване на количеството кислород, необходимо за окисление на замърсителите. ХПК и БПК5 са важни за хранително ... още\n... върху добива на продукти. Газификация Газификацията включва частично окисление на отпадъците от ХВП при високи температури до ... газификация се състои от сушене на отпадъците, пиролиза, окисление и редукционни етапи. В пиролизната камера, в среда ... още\n... смоли се отличава и с относително висока устойчивост на окисление и механична издръжливост, което определя приложимостта им за потоци ... още\nНАМЕРЕНИ РЕЗУЛТАТИ ЗА окисление В РЕКЛАМНИ МАТЕРИАЛИ: 3\nЕкома, реклама в Сп. ЕКОЛОГИЯ & ИНФРАСТРУКТУРА\n... на пестициди. Химичните методи включват: изгаряне; реакционна деструкция; каталитично окисление; каталитична редукция и др. Физични методи са: механодеструкция; абсорбционна ... още\n... , че да се предотврати проникването на въздух и последващо окисление на продукта. Операции като закаляване на стоманени тръби, пръти ... още\n... или за разтваряне озон с цел химическо окисление при дезинфекционни процеси, премахване на повърхностно активни ... разделение - предварително, междинно и последващо озониране. Окисление на манган, желязо и други неорганични съединения Озонът ... още\nНАМЕРЕНИ РЕЗУЛТАТИ ЗА окисление ВЪВ ВИДЕО: 0\nНАМЕРЕНИ РЕЗУЛТАТИ ЗА окисление В СПРАВОЧНА ИНФОРМАЦИЯ: 0\nОще резултати за окисление в други специализирани сайтове на издателството


Потъмняващ брилянтин за коса Morgan's Pomade 200 мл. | Цена\nНачало / Магазин / Козметика / Козметика за мъже / Продукти за коса / Потъмняваща серия / Потъмняващ брилянтин за коса Morgan’s Pomade 200 мл.\nПотъмняващ брилянтин за коса Morgan’s Pomade 200 мл.\nколичество за Потъмняващ брилянтин за коса Morgan's Pomade 200 мл.\nКод: M003 Категории: Мъжки, Потъмняваща серия Етикети: брилянтини, оцветители за коса, помади за коса Производител: Morgan's Pomade\nПотъмняващ брилянтин за коса Morgan’s Pomade: Продукт от професионалната серия за мъже на Morgan’s. Високо-ефективна помада за потъмняване на сива и посивяваща коса. Постепенно потъмнява косата в продължение на три до четири седмици, без използването на конвенционални бои и оцветители. Уникалната формула на Morgan’s Pomade се грижи за косата, овлажнява и подхранва. С редовното използване на помадата ще получите оцветяване, което можете да поддържате с разредено ползване на потъмняващия брилянтин. Съживява сухата коса, и овлажнява скалпа. Обогатен с масло от пшенично брашно, което е богато на витамин Е. Подходящ за суха, гъста, къдрава, крехка и нормална коса.\nShiseido Zen део стик ...\nSalvatore Ferragamo Subtil EDT ...


ИЗВЪНРЕДНО! Бус се обърна на магистрала "Тракия"\nИЗВЪНРЕДНО! Бус се обърна на магистрала „Тракия“\nБус се обърна на автомагистрала „Тракия“. Заради инцидента временно е ограничено движението в изпреварващата лента при 181 километър в посока Бургас в района на Чирпан.\nВсе още няма информация има ли пострадали и колко са те.\nДвижението се осъществява в активната и аварийна лента и се регулира от пътни полицаи.\nРазпространи като мълния! Важно за всеки! Довечера Богородица идва вкъщи, задължително направете


Разтвор Candide за лечение на перорална кандидоза при деца\nВ списъка на често срещаните заболявания бебета един от първите е гъбична инфекция - кандидоза. В противен случай тя е позната на повечето родители с инфекция с дрожди или дрожди. Причинява подобно заболяване на гъбичките от вида Candida albicans, който принадлежи към рода на опортюнистичните микроорганизми. Подготвихме за Вас основната информация за тази болест, с надеждата да я защитим или, ако вече сте изправени пред този неприятен проблем, да й помогнете бързо и безболезнено да се справите с нея. По-специално, тя ще бъде за Kandid разтвор за антифунгална терапия на устната кухина за новородени.\nФактори, които предизвикват кандидоза\nОбикновено гъбичките присъстват практически при всички възрастни и деца на лигавицата на устната кухина, обитават микрофлората на стомашно-чревния тракт, вагината и дебелото черво. Опасността възниква, когато гъбата започне активно да се размножава. Развитието на болестта винаги е предшествано от някои фактори:\nнамаляване на имунитета в резултат на прехвърляне на ARI или ARI;\nвагинална кандидоза при майката по време на раждане;\nниско рН в устната кухина;\nхрана, наситена с въглехидрати, захар;\nдефицит на витамини от група В, фолиева киселина.\nНовородените бебета като правило инфекцията се предава от майката по време на раждането. За да се избегне това, известно време преди установената дата на раждане, се извършва рехабилитация на гениталния тракт на бъдещата майка. Отличните резултати демонстрират кандидат разтвор за деца, ефективен за лечението на устната кухина по време на кандидоза.\nДруг обичаен начин за придобиване на кандидоза от дете е нарушаването на санитарните стандарти.\nКлиничната картина на заболяването е доста характерна. Основният и основен симптом е бялата сирена плака под формата на люспи, при която се появяват кръвоносните огнища на възпаление на червения цвят. При новородени и кърмачета от първата година от живота гъбичните инфекции често засягат повърхността на устната кухина. Тези симптоми се проявяват в езика, вътрешната лигавица на бузите, устните и небето. На първия етап болестта не причинява особен дискомфорт на бебето. Той води обичайния начин на живот. Ако пропуснете момента и не започнете незабавно лечението, симптомите ще бъдат придружени от болка, сърбеж, разширяване на местоположението на центъра за инфекции. Детето става огорчено, отказва да яде храна. Подобен сценарий е силно нежелан!\nЛечение на перорална кандидоза при деца\nПреди да вземете решение за методите за лечение на гъбични инфекции, е изключително важно да потърсите съвет от педиатър. Въз основа на проучването на клиничната картина и лабораторните тестове специалистът ще разработи оптимален, нежен план за лечението на вашето бебе.\nВнимание: никога не се практикува самолечение! В толкова ранна възраст всяка неквалифицирана намеса може да предизвика не само влошаване на ситуацията, но и сериозни усложнения.\nВ детската практика решението на Candid е много добре доказано като ефективно средство за лечение на устната кухина, засегната от гъбична инфекция. Неговият значителен плюс е местно локализирано действие. Кръвта на бебето не получава чужди компоненти. При лечението на новородени този момент остава един от ключовете. Лекарството принадлежи към категорията на етиотропните вещества, т.е. към елиминирането на специфично провокативно заболяване на фактора. Основното активно вещество на разтвора Candide е клотримазол. Навлизайки локално в клетките на гъбата, тя я унищожава отвътре.\nКато съпътстващо лечение диетата е задължителна. Следните са изключени от диетата на детето:\nВ ограничени количества се допускат кисели млечни продукти - това са сирене, кисело мляко. Напротив, се препоръчва да се увеличи съотношението на протеиновите продукти - риба, яйца и месо. Пресни зеленчуци и плодове са източник на витамини и минерали, така че не забравяйте за тях. Разбира се, ако това е бебе, тогава диетата се показва на мама.\nCandide перорален разтвор: Инструкции\nПредлагаме да научите повече за това чудодейно средство, решаващия въпрос за кандидоза в основата. За специални скептици отбелязваме, че фармацевтичната компания Glenmark, производител на лекарства, не е нова за пазара. Благодарение на активната работа по създаването на иновативни лекарства от ново поколение тя получи редица награди и номинации, които потвърждават нейната висока квалификация. Основните производствени мощности се намират в Индия.\nЕфективні ліки при прорізуванні зубів Интересно по темата: Ефективни лекарства за изригване на зъби\nCandide се излъчва не само като решение за устната кухина, но и във формата:\nРешението за необходимата форма на подготовка се взема от лекаря.\nЗа лечение на устната кухина, особено при деца до годината, оптималната опция е 1% разтвор на Candide. Инструкциите за употреба са невероятно прости и ефектът ще бъде забележим след 2-3 дни употреба. Основното нещо е да следвате правилата внимателно. Така че:\nпремахване на горния слой от бяла плака, но без усилие;\nизмийте устата на бебето;\nвърху памучна пръчица или таблетка до достигане на максимум 15 капки разтвор;\nобработваме засегнатите райони;\nЗа удобство, вместо пръчка за процедура, е напълно възможно да се използва превръзка, която да бъде предварително опакована върху показалеца.\nНеобходимо е да се извършват такива манипулации 1-3 пъти на ден за 3-5 дни, като се акцентира върху степента на проявление на инфекция с гъбичките. Като превантивна мярка и за консолидиране на положителен резултат лекарите често препоръчват удължаване на периода на лечение до две седмици.\nВажно: Всички процедури трябва да се извършват след изяденото от детето. В противен случай те са напълно абсурдни и дори опасни.\nНежеланите ефекти на Candide\nВ резултат на лечението на устната кухина с разтвор на Candide за деца, в някои случаи са възможни следните нежелани реакции:\nизгаряне след прилагане на разтвора върху лигавицата;\nгадене, стомашно разстройство, ако е имало спад в гърлото;\nВнимание: тъй като продуктът е предназначен само за външна употреба, всяко поглъщане на тялото в тялото може да доведе до остри, негативни реакции (болка в гърдите, повръщане).\nС предпазливост и само под контрола на лекар е разрешено използването на разтвор за новородени. Въпреки очевидните предимства, той не е лекарство за самолечение, а е строго предписан след диагностициране от лекар.\nЗащитете детето си от кандидоза, - следвайте чистотата на неговите играчки.\nПредотвратяване на кандидоза\nВсяко заболяване винаги е по-добре да предупреждаваш, отколкото да отделяш много време и пари, за да го премахнеш. Правилото за кандидоза също работи. Защитата на бебето от млекопроизводител в устата е достатъчно лесно. Следвайте простите правила, които са били известни на нашите баби:\nНе забравяйте да периодично стерилизирате сляпо и сляпо в бутилка;\nизмийте със специална играчка;\nда наблюдава състоянието на стомашно-чревния тракт на детето;\nспазва основните правила за лична хигиена;\nда увеличи имунитета на детето.\nСъгласете се, че е просто невъзможно да се дадат по-прости препоръки, но те ще спасят детето ви да се натъкне на неприятна гъба.


Конгрес на експертите по хумора | Начало | DW | 15.10.2004\nКонгрес на експертите по хумора\nИмат ли германците чувство за хумор и необходим ли е хуморът на Германия? Експерти по хумора "заседават" по тези въпроси на специален конгрес в Есен, къде на шега, къде на истина.\nДобра новина за Германия в тези тежки за нея времена – хуморът процъфтява. Така поне твърдят организаторите на третия национален конгрес на хумора, започнал тази седмица в Есен. Този път става дума не само за школи по хумор и клиники за клоуни. ”На чисто терапевтичното начало на предишните конгреси е сложен край”, каза организаторът на сегашния конгрес Томас Холтбернд. Този път в конгреса на хумора участват специалисти по история на изкуството, философи и теолози. Занимава ги особено реформата Харц четири и опасността от масови уволнения, ето защо смятат че ”водещият фактор”, хуморът е най-важното нещо в трудовия свят. Колко смях е нужен на Германия? ”Ужасно много, казва Холтбернд, смехът е предпоставка хората отново да са солидарни”. Тенденцията към самоизолация и все повече самотници трябва да се преодолее на всяка цена, смятат експертите. Впрочем, първите резултати са вече налице – това демострират, например, клубовете на любители на смеха и разрастваща се комедийна сцена. ”Пак можем да се смеем с леко сърце. Времената на поучителното кабаре отминаха”, казва Холтбернд. Само че германците все още трудно се смеят на самите себе си, допълва той. Същото признава и психологът Вилибалд Рух, един от водещите експерти в областта на хумора. ”Във Великобритания и СЩ, казва той, хуморът и шегата на работното място са много по-често срещани, отколкото у нас, където шегата често се бърка с несериозността.” Че за разлика от други народи германците нямали много добро чувство за хумор, не е вярно, според Рух това е ”измислено предубеждение”. Просто германците са може би по-сдържани, но иначе обичат и ценят хумора. Не бива да се забравя, освен това, че смехът е здравословен, а германците, както е известно, много се грижат за здравето си. Между другото науката за хумора все още е, тъй да се каже, в пелени. ”Практиците отдавна далеч са изпреварили университета”, признава Рух. Комици като Лорио и Ото, кабаретисти и комедийни артисти, а пък даже и стратезите на предизборни кампании притежават големи интуитивни умения, а по всяка вероятност и някои ”скрити научни познания”. Едно е ясно във всеки случай – Германия се нуждае от конгрес по хумора, това потвърди и кабаретистът Екарт фон Хиршхаузен. Защо ли? ”Например, за да се отървем най-после от сентенции от рода на: ”Първо работата, после удоволствието”, казва Хиршхаузен. Няма по-добър индикатор на творческия дух от хумора, допълва той, хуморът е ядката на делничния ни съвместен живот, ако го нямахме, щяхме да си трошим главите.


Спирането на метрото: Две повдигнати обвинения и трети издирван - Bgonair\nСпирането на метрото: Две повдигнати обвинения и трети издирван\n"Може да всее страх и паника в пътуващите", посочи директорът на СДВР\n21.07.2020 | 10:35 Редактор: Наталия Тотева\nПовдигнати са две обвинения на двама граждани и се издирва още едно лице след аварийното спиране на метрото по време на вчерашните протести в София. Това стана ясно на брифинг на СДВР, с участието на Районната прокуратура и "Метрополитен".\nНа 20 юли след призив на протестиращите за блокиране на институциите, трима граждани са натиснали бутони за аварийно спиране на метростанция "Климент Охридски". Един от тях е задържаният по-късно бивш депутат от НДСВ Минчо Спасов, който впоследствие беше освободен от ареста.\n"Изключено е електрозахранването от трима граждани. От видеозаписите, които са ни предоставени около 19 ч., е установено едно от лицата, което напълно отговаря на записите, снети от охранителните камери. Лицето е отведено в Първо районно за изясняване на съпричастността към това хулиганско действие. От момента на ограничаването на правото му на свободно придвижване е издадена заповед за 24 часа задържане", обясни директорът на СДВР старши комисар Георги Хаджиийски.\n"На по-късен етап е установено и другото лице, което напълно отговаря от записите на охранителните камери", добави той.\nПо думите подобно действие застрашава живота и здравето на гражданите.\n"Като се изключи електрозахранването има данни, че едната от мотрисите е останала вътре в тунела. Това при всички положения може да всее страх и паника в пътуващите", посочи директорът на СДВР.\nОсвободиха от ареста бившия депутат от НДСВ Минчо Спасов\nСпоред Хаджийски това по никакъв начин не кореспондира с демократичните ценности и справедливите искания на протестиращите.\nДвама са задържаните, наложена е парична гаранция от 1500 лв. Хаджийски заяви, че по негова информация всички процесуално-следствени действия са били извършени в присъствието на адвокат.\nОбразувано е досъдебно производство въз основа на събраните доказателства: протоколите за разпит на свидетели и видеотехническата експертиза.\n"Нашето метро - първата и втората линия - са т. нар. открит тип метра. В края на този тип метра на пероните има бутон "безопасност". Той е достъпен както за служебни лица, така и за пътници. Досега имаме няколко случаи на задействане в критични ситуации. Това трябва да се прави, когато има потребност. Такава потребност вчера не е имало", коментира директорът на столичния "Метрополитен" Стоян Братоев.\nМетрото не е играчка, подчерта той.\nТова е верно страхотна простотия. Някой може да се паникьоса и да стане сакатлък... Сигнализирай за неуместен коментар\nКак не са яли бой не знам Сигнализирай за неуместен коментар


Острият слух на водача на екипажа спаси живота ни - моя и на Маран. Той чу изпращяването, когато големият дъб над нас се прекърши и рухна, и дръпна рязко юздите. Конете изцвилиха стреснато, свърнаха в канавката, а дървото се сгромоляса пред каретата.\nМаран изхвърча с писък от седалката в прегръдката ми и се проснах по гръб, защото огромната карета се разлюля ужасно, занесе и спря - предното колело се беше пръснало на трески. Последваха мъжки викове и конско цвилене, измъкнах се изпод Маран, изритах вратата и измъкнах сабята си.\nНо нямаше с кого да се бия. Нито имаше какво да се гледа освен каретата, тромаво килнала се на една страна, осемте коня, мъчещи се да се измъкнат от впряга, и кипналото гъмжило конници на ескорта ми, струпали се объркани наоколо.\nВидях вдигналия се прахоляк на един от далечните хълмове - конникът препускаше в бесен галоп, за да се измъкне.\nЧуха се викове: "Чародейство!", "Магия!", "Дръжте го кучия син!". Легат Балк изрева няколко доброволци да подгонят неуспелия убиец, но други викове - от самия мен, от капитан Ласта и, напук на всякакви правила, от пиконосец Карджан - отмениха заповедта.\nЖена ми надникна навън, а прислужничките й се разтичаха с писъци от задния впряг.\n- Пострада ли? - попитах я.\n- Не. Само главата ми се поразмъти малко. Какво стана?\n- Явно калийците знаят, че идваме, и си изразиха мнението.\n- Но как са...\n- Ела да видим дали ще можем да го разберем.\nПомогнах й да излезе от огромната карета, превърнала се за мен през последните години в дом повече, отколкото който и да било от палатите ми, и тръгнахме към грамадното дърво, препречило пътя. Магия. Обяснението бе повече от очевидно. Стволът беше прерязан изрядно, не беше изгнил, нито разцепен. Нещо блестеше в тревата. Наведох се и вдигнах малка златна брадвичка, дълга не повече от пръст. Полковият командир на Седемнадесети Ърейски пиконосци притича и отдаде чест.\n- Домин Биканер, изпратете патрул на онзи хълм. Кажете им да търсят дъбово клонче, прерязано по средата.\nПродължих с огледа на дървото.\n- Виж тук.\nМаран видя отрязаната клонка и кимна. Нямаше изобщо да го забележа, ако не бяха символите, врязани по кората - символи, от които капеше прясна мъзга.\n- Мисля, че се досещам как е направено. Магьосникът е направил резка в ствола, поставил е в резката малко подобие на магическата си брадва и е взел клонката. Символите по дървото са помогнали частта да се слее с цялото, както би се изразил император Тенедос. Изчакал е първият отряд пиконосци да подмине, набелязал си е каретата ни за цел, тъй като е най-голямата и луксозната, резнал е клонката и дървото падна. Само дето не улучи точния момент.\n- Не разбирам как можеш да говориш толкова безгрижно за това - каза Маран. - Кучият му син можеше да ни убие!\n- След първите десетина пъти "можеше да ме убие" звучи толкова успокоително, колкото и "голяма работа".\n- Защо не прати кавалерията да го залови?\n- Защото мога да се обзаложа, че зад онзи хълм са го чакали поне стотина приятели. Магьосниците и задниците си не почесват без подкрепление.\n- Прекалено умен сте, трибун Дамастес - каза Маран. - Е... още ли сте ми ядосан?\nНяма спор, ханът, в който бяхме отседнали предната нощ, беше ужасен. Ханджията беше кисел, стаите мръсни, а храната - толкова безвкусна, че я оставихме и ядохме от порциона на пиконосците. Маран го повика и му обясни доста подробно каква жалка свиня е и че ако зависи от нея, ще заповяда да сринат коптора му до основи като място опасно за здравето, а него да напердашат с камшик като последния негодник. Ханджията беше некадърен тъпак, но знаеше, че ако Маран беше в земите си, можеше наистина да заповяда да му подпалят гостилницата. В историята на Нуманция името Аграмонте бе по-старо от повечето закони.\nМаран се беше държала като арогантна кучка и й го казах, след като ханджията се изниза уплашен. Глупаво от моя страна. Когато си се родил в неописуемо богатство и повечето хора съществуват само като твои слуги и крепостни, едва ли ще търпиш един глупак, а освен това ядът й беше кипнал почти колкото моя.\n- Още съм ви ядосан, мадам. А вие още ли ще се държите хладно с мен?\nОколо каретата се струпаха мъже. Последваха викове, изправиха я, измъкнаха я отново на пътя и от един фургон на обоза смъкнаха резервно колело.\n- Нещата май скоро ще се оправят - каза Маран. - Би ли пожелал благородният ни трибун да ме придружи на малка разходка сред дърветата, за да се поразтъпчем?\n- Би ли пожелал благородният ни трибун да наруши традицията и да остави охраната си?\n- А мадам ще се чувства ли в безопасност? Вече сме в Кальо, в края на краищата, и вече видяхме с очите си какво мислят тукашните за нас.\n- Носите сабята си, нали? Как бих могла да се страхувам от когото и да било с толкова храбър мъж до мен?\n- Не прекалявате ли?\nМаран се изкикоти.\n- Исках да видя докъде мога да продължа с тази глупост, преди да си заръмжал.\nОтведе ме в горичката край пътя. Пиконосец Карджан тръгна след нас, но му казах да остане при екипажа. Беше в разгара на Жаркото време - много топло и много тихо, след като оставихме пътя. Чуваше се само скърцането на ботушите ни, шепота на дългата й пътна рокля по сухата трева и съненото жужене на диви пчели. Маран приседна и се облегна на една полегата каменна плоча.\n- Обожавам този сезон - въздъхна тя. - Когато потта е като балсам по тялото ми, навсякъде. - На горната й устна бяха избили капчици пот и тя ги облиза, бавно.\n- Това не е ли моя задача? - промълвих, леко хрипливо.\n- Би могло. - Пристъпих и я целунах, езиците ни се сплетоха в танца си. Блузата й се разкопча от двете страни като войнишка туника, смъкна се и гърдите й се притиснаха в мен с коравите си зърна.\nТя лениво разтвори краката си и издърпа роклята над гладките си бедра. Отдолу не носеше нищо. Отпусна главата си на камъка и повдигна крака върху бедрата ми.\n- Да, Дамастес! Направи го! Сега!\nЩом се върнахме при екипажа, с най-невинни физиономии и без да обръщаме внимание на омачканите си дрехи, отведох Карджан настрана и му напомних, че редовите бойци обикновено не радват много сърцата на офицерите, когато отменят заповедите им, както той бе постъпил с легат Балк.\n- Да, сър. Трябваше да го оставя палето да го убият, сигурно щеше да му е много по-добре. Съжалявам, трибун. Май ще е най-добре да ми смъкнете нашивките и да си стана пак прост конник.\nИзругах и му казах, че може и да съм трибун, но все още мога да го отведа зад конюшните и от двама ни само аз да мога да се върна на крака, ако държи да докара нещата дотам. Изобщо не се притесни. Карджан, който ми служеше криво-ляво по време на мир и съвършено по време на война - бе спасил живота ми на няколко пъти, - презираше ранга, все едно собствения или чуждия, и при всяко повишение веднага гледаше да направи поредната беля, само за да го понижа отново. Седем пъти го бях правил старши пиконосец и осем пъти го бях разжалвал.\nНо го смятах за част от добрия ми късмет, за част от декорацията ми като първи трибун. Някои ме наричаха Дамастес Хубавеца, което ме смущаваше, макар да признавам, че обичах да се обличам пищно и понякога сам измислях униформите си. Познаваха ме също така по личната ми охрана, Червените пиконосци - корави мъже, преживели битки по границата, преди доброволно да пожелаят да служат при мен. Седлата и юздите на конете им бяха обрамчени с червено, също като ботушите и шлемовете им. Пиките им бяха покрити с червен емайл и - с помощта на магия - на броните им беше придаден пурпурен оттенък. Славата им на бойното поле не отстъпваше на името им.\nРазполагах също така със Седемнадесети Ърейски пиконосци, за които винаги съм мислил като за "моите", тъй като бяха първото ми назначение като легат. Императорът бе поръмжал, когато му казах, че искам Седемнадесети да бъде изтеглен от границата, но задачата, която ми възлагаше, бе толкова трудна, че можех да поискам всичко и всеки, когото пожелая.\nПомолил бях Маран да тръгне с мен не само защото иначе щяхме да прекараме твърде дълго в раздяла, но и заради нейните вдъхващи дълбок респект светски умения. Надявах се, че ще мога да опазя Кальо достатъчно спокоен, за да успее да ги приложи.\nКогато двамата с императора призовахме чудовищния демон, за да унищожи Чардън Шир и неговия черен магьосник Микаел Янтлус, това сложи край на въстанието. Всички знаеха, че е потушено... Всички освен калийците.\nНепрекъснато се надигаха срещу справедливата власт на императора, било организирано или в безредни тълпи. Нещо повече, всеки като че ли си въобразяваше, че той е водачът на бунта. Калийците винаги са се славели с това, че се смятат за по-горни от другите нуманцийци, но също така са известни с дълбокото си уважение към закона. Понякога - прекалено дълбоко. Толкова по въпроса.\nНикакво значение нямаше дали имперски назначеният управител е тиран или мекушав, дали управлява разумно, законно или по каприза на меча, или дали е външен или местен калиец. В мига, в който заявеше, че Кальо дължи подчинение на императора в Никиас... клането започваше отново.\nНалагаше се в градовете да се поддържат нуманцийски гарнизони, по пътищата да патрулира кавалерия, а вестоносецът да се движи с ескорт, ако не иска да го намерят в канавката с червена усмивка през гърлото. Дори цивилни пътници или търговци, нямащи нищо общо с тази свирепа вражда между властите можеха да бъдат убити или пленени за откуп, ако рискуваха да тръгнат по калийските пътища.\nПреди четири сезона императорът бе назначил своя брат, Рюферн, за принц-регент на Кальо с надеждата, че провинцията ще прояви известен респект към името Тенедос и ще се успокои.\nНе се получи и сега отивах в Кальо в качеството си на военен губернатор, със заповед от императора да помогна на брат му да не се провали като предишните управители и името Тенедос да стане за смях.\nРюферн беше по-възрастен от Лайш Тенедос и двамата никак не си приличаха. Беше висок, докато императорът беше набит, слаб, докато ясновидецът се бореше с коремчето си на чревоугодник, и чаровен, с леко издължено лице. Лицето на императора бе закръглено и по момчешки духовито, когато го срещнах първия път, но тегобите на властта вече го бяха състарили с повече от петте години, с които ми водеше.\nНо най-голямата разлика беше в очите им. Очите на императора те хващаха и те задържаха с изгарящата си, властна напрегнатост. Очите на Рюферн бяха светли, помътнели и се движеха неспокойно, щом ги срещнеш открито.\nДвамата с Маран се бяхме срещали с Рюферн по три-четири повода, но бяхме разменяли с него само по няколко учтиви думи. Ако не носеше името Тенедос, сигурен съм, че щях да забравя за какво сме си говорили още на другата сутрин.\nТова беше "водачът", чиято репутация трябваше да спасявам.\nНо вече бях свикнал с ролята си на "пожарникар" на императора и нямаше никакъв отдих от това.\nПреди единадесет години бях служил на далечната граница като двайсетгодишен изпаднал в немилост легат.\nТри години по-късно вече бях първи трибун, офицерът с най-високия ранг в армията, и в най-големия храм в Никиас, столицата на Нуманция, провъзгласих Лайш Тенедос за император - тоест поставих на трона един силен и мъдър мъж и сложих край на бездарието и капризите на Властта на Десетимата.\nТа защо не бяхме намерили мир? Защо вместо да бъда кавалерийски командир в някой затънтен гарнизон или да пазя границите на отечеството си от планинците, бях преживял осем години, препускайки из кралството, за да потушавам гладни бунтове тук, да преследвам разбойници там, да усмирявам селски въстания къде ли не, да слагам край на войнишки метежи... Трудно ще ми е да изброя всички места, в които съм нахлувал в бесен галоп, провъзгласявал съм, че идвам "в служба на императора" и съм налагал незабавно подчинение пред лицето на хладната стомана на войниците зад мен.\nВиждал съм изпепелени земи и разорени поданици, за които песните не упоменават, нося достатъчно белези по себе си. Неволно опипах ребрата си - изпратена с магия стрела ме бе пронизала и белегът все още беше подпухнал - след цели две години. Това бе само видимият белег от един пълен кошмар, когато ме бяха изпратили с три полка да потуша уж "малък бунт" в най-далечната ни западна провинция Кох, предвождан уж от селска вещица, владееща няколко "дребни" заклинания. Но се беше оказала истинска чародейка, способна да задържи душите на хората в телата им, след като са смъртоносно ранени, и да ги накара да продължат да се бият.\nКошмарните й слуги бяха разбили два от полковете ми. От бойното поле ме изнесе един от моите Червени пиконосци, изцери ме една селска знахарка и след това ме хвърлиха в палатката на лазарета. Бях в треска седмици наред и слушах скрибуцането на Колелото съвсем отблизо.\nНо се възстанових, върнах се с дванадесет полка и вещицата умря, заедно с всичките си чудовища.\nИ все пак от това ми остана белег, не само на тялото, но и в душата, както и от други битки на живот и смърт, от единия до другия край на отечеството ми.\nНуманция трябваше да получи мир, но мира го нямаше. Свих рамене. Непосилно ми беше да мисля за това.\nСамо да бях понасилил мисълта си. Да бях размислил по-надълбоко. Навярно щях да мога да променя нещата.\nНавярно щях да мога да променя участта, надвиснала над мен и над цяла Нуманция.\nСмърт на императора!\nКогато влязохме в Полиситара, беше златна лятна нощ. Градът е много стар и с основание се слави със своята живописност. Преди много столетия е представлявал самотен замък на някакъв боен главатар, издигнат от тежки каменни блокове на висок хълм, за да устоява на набезите на вече забравените му врагове. Замъкът постепенно се разраствал във времена на мир и така се превърнал в градче, а после - в голям град, разпрострял се надолу до реката и равнината.\nБяхме спрели зад последния хълм, за да изтупаме прахта от пътя и да пристигнем в приличен вид.\nОказа се, че притесненията ни са били напразни. Когато се приближихме, портите бяха отворени - домин Биканер беше изпратил напред ездачи. Но атмосферата беше злокобна - не ни посрещна възторжена тълпа. Всъщност никаква тълпа нямаше. Имаше малък армейски оркестър - надуваха инструментите си с всички сили. Бяха нуманцийци, както и стражите, и шепата цивилни слуги, чиито рехави поздрави отекнаха от каменните стени.\nТъй или иначе, започнахме пищното си шествие... чиято пищност набързо приключи с объркване, след като един конен полк от седемстотин кавалеристи, двестате ми Червени пиконосци и петдесетината каляски и фургони с личния ми персонал и домашната ни прислуга не можаха да се вместят в улицата.\nЧух гласа на Карджан от капрата на една от каляските в челото:\n- Изтръскахме се от един град като курешка от трътка, а сега се мъчим да натикаме курешката обратно.\nДвамата с Маран се разсмяхме, а след малко всичко спря. Офицерите зареваха команди, подофицерите засипаха ругатни и войниците замърмориха ядосано. Нахлузих на главата си шлема с перата и отворих вратичката на каляската. Кочияшът, чиято бдителност ме беше спасила преди малко, скочи от капрата, явно жаден да утвърди заслужената си награда, и забърза към мен.\nЧух крясък: "Смърт на императора!" - някъде отгоре и от покрива на една къща полетя камък, голям почти колкото гърдите ми. Не ми остана време да се отдръпна, но грамадният камък не улучи едва на педя... и се стовари върху кочияша, премаза го и той се върна на Колелото, без изобщо да разбере какво става.\n- Хванете го! - извиках и посочих нагоре. Четирима Червени пиконосци скочиха от седлата си и ботушите им затрополиха по стъпалата на къщата, но Карджан вече ги бе изпреварил до вратата. Опря гръб в перилото, изрита я с пета и вратата рухна. Сабята му изсвистя от ножницата, той нахлу вътре и другите го последваха.\nКапитан Ласта беше застанал до мен.\n- Видях го, сър, след като извикахте. Притича по покрива и скочи на съседната сграда. За малко щеше да падне, но успя, проклети да са очите му дано! Млад, с черна, късо подстригана коса. Беше облечен в светлосини гащи и с бяла риза. Видя ли го пак, ще го позная.\nКимнах, коленичих до тялото на младия кочияш и прошепнах безмълвна молитва към Сайонджи да го възнагради в следващия живот с наградата, която така и не бях успял да му дам.\nЧу се трополене и Карджан с Червените пиконосци се появиха от къщата; тикаха пред себе си старец и две възрастни жени.\n- Само тези намерихме - каза Карджан. - Говняря го изтървахме. Вратата към покрива беше закована. Докато я изкъртим, онзи е избягал.\n- Ние ще ги вземем - извика някой. Притичаха десетина мъже, странно защо облечени в униформи на никийски стражи. После си спомних, че стражите на Полиситара бяха отказали да служат и затова имперската власт трябваше да прати градски патрул от столицата.\nГрадската стража носеше шлемове и нагръдници и беше въоръжена с пики, ками и тежки железни палки: приличаха по-скоро на войници за борба с улични безредици, отколкото на блюстители на закона. Мъжът, който беше извикал, носеше сержантски знак и размахваше сабя.\n- Добре, че ще се отървем от тях - изръмжа един от Червените пиконосци.\n- Видяхме какво стана, сър - заговори сержантът. - Ще наложим закона, без да ви губим времето. Ей на онази стена си е съвсем добре.\nТрима от стражите повлякоха задържаните и ги блъснаха до тухления зид. Другите извадиха бутилки с безцветна течност от торбичките на коланите си и влязоха в къщата.\nСтарецът застена, а една от жените захленчи за милост.\n- Ти първа ще свършиш, кучко! - изрева сержантът. - В името на властта, която ми е възложена - измърмори формално и замахна със сабята си.\n- Сержант! - Школуваният ми в казармата рев го накара да замръзне. - Какво правите, в името на проклетия Айса?\n- Каквото казах, сър. Налагам закона. Заповедите на принц-регента са съвсем изрични. Всеки, който нападне нуманциец или представител на имперската власт, е виновен в държавна измяна и наказанието е само едно - смърт.\n- Съжалявам, сержант. Но тези тримата нямат нищо общо със станалото. Този, който се опита да ме убие, беше на покрива и избяга.\n- Все едно, сър. Заповедта, която съм получил, е изрична. Съучастникът или насърчителят на нападение е също толкова виновен и заслужава лишаване от живот и конфискация на имуществото. След като екзекутираме тези тримата, ще изгорим къщата. Вече изпратихме човек да доведе пожарната бригада, за да не се разпространи огънят, макар че и целият проклет град да пламне, все ми е тая. Това са преките заповеди на принц-регента.\nПоколебах се. Заповедите си бяха заповеди и да започна новия си пост, като нарушава разпорежданията на висшестоящия, явно нямаше да е най-разумният ход. Но нещо започнало зле рядко се оправя от само себе си. И що за мир се опитваше да поддържа Рюферн? Този над гроба? Маран чакаше да види как ще постъпя.\n- Сержант, разбирам какви са заповедите ви. Но аз съм трибун Дамастес а Симабю, новият военен губернатор на Кальо и вашият бъдещ началник. Тук и сега отменям тази заповед и до утре заранта ще я анулирам за цялата провинция. Можете да освободите тези тримата и да се върнете към задълженията си. Домът им няма да се подпалва.\nТой се поколеба, стиснал челюсти.\n- Съжалявам, трибун. Но както знаете, заповедите са си заповеди. Отстранете се, сър.\nОтново вдигна сабята си за удар и жената, на чието лице се беше изписала надежда, изхлипа.\n- Ако помръдне, пронижи го!\n- Капитан Ласта, едно отделение да отстрани тези полицаи. Насила, ако се наложи.\nСержантът на градската стража изгледа Кърти. Лъкът на стрелеца беше изпънат до ухото, назъбеният връх на стрелата бе прицелен точно в гърлото на полицая. На лицето на Кърти се бе изписала усмивка. И полицията, и войската са в униформи и налагат имперската воля, но не се обичат много. Причината сигурно е в многобройните кръчмарски свади, или защото повечето войници смятат, че полицаите не са нищо повече от жалки позьори по време на опасност и че повечето им време всъщност минава в топлите ханчета да изнудват ханджиите да им пуснат пиене на вересия.\nПръстите на сержанта се разтвориха, сабята издрънча на улицата и лицето му пламна. Пристъпих, вдигнах оръжието и го прибрах в ножницата му.\n- Както ви казах вече, сега се върнете към задълженията си.\nПонечи да отдаде чест, но се овладя, обърна се кръгом и тръгна през войнишкия кордон. Хората му повлякоха крак след него - избягваха да погледнат някого в очите.\nНякой се изсмя късо, но смехът секна, щом мъжете се сетиха, че на улицата все пак има проснато тяло - младеж, който само преди няколко седмици бе напуснал селяшкия си дом, за да бъде убит безсмислено от едно страхливо псе.\n- Ще го погребем с почестите, дължими на Червен пиконосец - заяви капитан Ласта, развърза наметалото, сгънато зад седлото му, и покри тялото.\nПрибрах се в каляската и затворих вратата.\n- Това не е добре - каза Маран.\n- Не е - съгласих се. - Е, да продължим към замъка и да видим колко по-лошо ще стане.\n- Полицейският сержант не ви ли уведоми, че са бяха моите преки, лични заповеди?\nГласът на принц-регента леко трепереше, но той се мъчеше да запази спокойствие. Бяхме само двамата в малката му стая за аудиенции до главната тронна зала.\n- Уведоми ме, милорд.\n- Но вие въпреки това ги отменихте.\n- Да, сър. Може ли да обясня?\n- Сър, предстои ми да бъда вашият военен губернатор. Като такъв, ще нося отговорност за прилагането на закона. Зная, че императорът иска Кальо да се върне към нормалност колкото може по-скоро.\n- Като всички нас - отвърна Рюферн Тенедос.\n- Ако законът в Кальо е съвсем различен от всички останали части на Нуманция, освен в няколко много особени случаи, как може изобщо да се върнат нормалните времена? Тогава излиза, че сме окупационна армия.\n- Според някои в момента сме точно такава - заяви регентът, въздъхна тежко и се усмихна насила. - Предполагам, че трябваше да ми се стори забавно. - Прозвуча фалшиво.\n- Кое, милорд?\n- Ами, ето ви и вас тук. Дамастес кавалеристът. Дамастес Хубавеца, така съм чувал да ви наричат. Героят на хиляда битки, най-добрият войник на императора.\n- Едва ли, сър. Мога да ви изброя хиляда по-добри и да ви посоча още хиляда, чиито имена така и не научих, но за чиито подвизи знам. Но какво му е смешното?\n- Днес имаше два опита за покушение върху живота ви, и и двата за малко щяха да успеят, а вие все пак успявате да съхраните миролюбиво настроение. Може би трябва да ви нарекат Дамастес Добричкия и може би трябва да служите на някой по-добър бог, вместо на бога на войната Айса, като жрец. - В тона му нямаше хумор, по-скоро горчивина.\nНе отвърнах и останах мирно. Той погледна през прозореца към огромния вътрешен двор - Седемнадесети пиконосци и моите Червени пики се бяха строили там и очакваха прегледа му.\n- Дамастес - защото така желая да ви наричам, с надеждата, че службата ни ще се съчетае с най-искрено приятелство - може би сте прав. Допускам обаче, че станалото преди малко е единичен случай и че не възнамерявате да оспорвате всичките ми заповеди.\n- Не възнамерявам да оспорвам никоя ваша заповед, сър, никога - заявих твърдо. - Вие управлявате по волята на император Тенедос, а аз съм му се заклел с кръвна клетва. Гордостта и честта на семейството ми е в това, че никога не сме прекършвали думата или клетвата си.\n- Добре. - Отново въздъхна - както знаех, това беше характерно за него всеки път, когато положението се усложни, а това ставаше често. - Да забравим за това. Сега бих желал да подновя познанството си с вашата великолепна съпруга. Предлагам да се върнем в тронната зала, а после да слезем на двора, за да мога да поздравя вашето впечатляващо войнство.\nПоклоних се и излязохме.\n- Как беше брат ми, когато го видяхте последния път? - попита принцът.\n- Добре. В цветущо здраве. Затънал в работа. - Премълчах колко загрижен бе Тенедос от неспособността на брат си да усмири Кальо.\n- Винаги е бил такъв. А сестрите ми?\nЗаподбирах много внимателно думите си, защото и те бяха твърде заети. Дални и Лех, с по десет и дванадесет години по-млади от императора, като че ли бяха решили на всяка цена да накарат град Никиас да приказва за тях повече, отколкото за който и да е друг член на семейството им, включително императора. Постигаха го с помощта на многобройните си скандални връзки, от млади офицери с благородно потекло до изтъкнати благородници и дипломати както от Никиас, така и от външните провинции. Много от любовниците им бяха женени. Половината знатни дами в Никиас, уверяваше ме Маран, се надявали сестрите скоро да се омъжат и да престанат да посягат на чуждото, въпреки че никой не можеше да пожелае и на най-големия си враг съпругата, каквато всяка от тях най-вероятно щеше да се окаже.\n- Нямам много взимане-даване с тях - отвърнах искрено. - Но жена ми ме уверява, че помагат много успешно на други да постигнат обекта на желанията си.\nРюферн ме погледна остро и разбрах, че малко съм попрекалил с шегата си. Все пак той беше Тенедос и не беше възможно да е съвсем тъп.\nЗамъкът на най-високия хълм на Полиситара се оказа огромен - дори внушителният персонал, който принц Рюферн бе довел със себе си от Никиас, не беше успял да го запълни. Калийските администратори се бяха разбягали, а издирените бяха отказали да се върнат на служба.\nПредвид силната омраза към нас, некалийците, си мислех, че принцът се е затруднил с намирането на слуги, но сградите гъмжаха от щедро усмихнати продажници, готови да изпълнят всяко искане и на най-скромния никиец. Свих рамене, допуснах, че едва ли работата им е много, и го забравих.\nПринцът ми каза да се настаня където пожелая и с домин Биканер и Маран ни отне почти цял ден, докато намерим подходящо място. Беше отделна част от замъка, изпъкваща от главния комплекс върху малко скално възвишение. Представляваше шестетажна многоъгълна цитадела, свързана с главните сгради с помощта на проход с дебели стени. В стените бяха вградени казармени помещения - идеална квартира за моите Червени пики и Седемнадесети пиконосци. Дори имаше отделен портал между главния замък и "моята" секция, на който поставих охрана. Отделих ни по този начин, защото исках всички в Кальо да запомнят, че са управлявани от принца и императора Тенедос, а моите войници и аз самият сме тук само временно, за да наложим спазването на законите на Нуманция.\nСемейните ни покои бяха разкошни, с огромни многоцветни прозорци с изглед към града, лъкатушещата към хоризонта река и далечното плато, отвеждащо към източната граница на Кальо. Дебели гоблени затопляха каменните стени и всяка стая си имаше отделна камина, със слуга, който да поддържа огъня във влажни дни.\nА освен това тази цитадела беше здраво охраняема. Не изпитвах желание да рискувам живота си само за да проверя дали старото суеверие, че третият опит успява, е вярно, или не.\nОсвен слугите и никиасците в замъка пребиваваха и няколко калийски благородници, от най-старите и уважавани родове в провинцията.\nДоайенът им беше ландграф Молайс Амбойна, благородник от главата до петите. Беше висок, слаб и посребрялата му грива отиваше на къдравата му брада. Имаше остър и бистър ум, съчетан с рядката дарба да изслушва с внимание всеки, който заговори. Маран се чудеше дали наистина слуша, или енергично съставя наум следващата фраза на брилянтния диалог. Наскоро беше овдовял за втори път, имаше син и по-малка дъщеря, които прекарваха повечето време в селското имение на рода Амбойна, Ланвирн.\nДовел неверието си до съвършенство, реших да го наблюдавам изкъсо, особено след като разбрах, че принц Рюферн му се доверява напълно и споделя с него повече, отколкото ми се струваше разумно, макар Амбойна да изглеждаше напълно лоялен поданик на императора.\nНай-големият ни проблем се оказа беззаконието, което цареше в Кальо. Не казвам "анархия". Беше по-лошо. Принц Рюферн управляваше по каприз. Един ден човек, обвинен в престъпление, ще го осъдят на смърт, на другия за същото престъпление ще го пуснат само с мъмрене, на третия - ще конфискуват цялото му имущество и ще го продадат в робство.\nЗапитах принца как определя вината или невинността на доведения пред него и той заяви, че умеел да усеща честността, да разбира дали си има работа с негодник, или с честен човек.\n- Невинният винаги има едно особено излъчване, което лесно се вижда, Дамастес. Мога да доловя честността у един човек. Наблюдавай какво правя и сигурно и ти ще се научиш.\nНямах подходящ отговор на това и се оттеглих.\nСтигнах до заключението, че ако в Кальо властваше законът, справедливият и безпристрастен закон, мирът можеше да се върне. И можех да направя нещо по въпроса. Възнамерявах да използвам армията. Идеята, че войниците може да представляват нещо друго освен оцапани с кръв зверове, налагащи волята на тиран, събужда искри на скептичен смях, при това с известно основание.\nАрмиите трудно могат да се приемат за носители на мир. Айса, богът на войната, с пълно право се смята за проявление на Сайонджи Унищожителката. Но армиите и войниците са много странни животни. Те могат да бъдат неописуемо жестоки, да превърнат цяла околност в димящи руини и единствените белези по земята да останат грамадите от черепи на избитото й население, но също така могат да бъдат абсолютни блюстители на правосъдието.\nМнозина от нас ставаме войници, защото искаме да живеем в свят, в който съществува добро и зло, без много други неща помежду им, а военната служба услужливо ни предлага система от абсолютни истини, с които да живеем. Войниците са предимно млади, а младите са най-жадни за абсолютното право. Само с възрастта идва усетът за тънкостите и мъдростта да се уважават други начини на мислене и поведение.\nДай на един войник закони, кажи му да ги налага безпристрастно, наблюдавай го изкъсо, за да не го корумпира властта... е, това едва ли е съвършена система, но и не отстъпва на която и да било друга и е много по-добра от някои, които съм преживял. Със сигурност нямаше да е по-лоша от онова, което минаваше за закон в Кальо.\nВече разполагах със законови основания да правя почти всичко, което поискам, по силата на обявеното военно положение.\nПо границите на Нуманция вече бяхме използвали подвижни трибунали - войници, които минаваха от село на село, изслушваха оплаквания и решаваха случаите на място, или при по-сериозни престъпления отвеждаха обвиняемите и обвинителите на истински съд, където местните ясновидци можеха да отсеят истината. Членовете на тези трибунали стояха над местната поквара и се стараеха да въздават възможно най-добро правосъдие. Бях получил първото си - и най-добро - обучение като водач на един от тези патрули на правосъдието.\nРазполагах с над седемстотин души, шест ескадрона и щабна част в Седемнадесети. Всеки ескадрон бе разделен на четири номерирани колони. С Биканер и ескадронните командири обсъдихме всеки командир на част в Седемнадесети. Списъкът се попълни с петнадесет легата или подофицери, на които можехме да поверим военнополевите съдилища - повече, отколкото бях очаквал.\nСлед като всичко беше готово, поднесох плана си на принц Рюферн - като предложение, разбира се. Той реши, че е превъзходен, и изрази надежда, че това наистина би могло да поспре малко проклетите бунтовници - в смисъл като започнат да виждат нуманцийски войник на всеки ъгъл. Надяваше се също така, че войнството ми бързо ще се справи с всеки изменник. Заявих, че макар патрулите ми ще налагат закона стриктно, няма да имат власт да наказват за углавни престъпления, като изнасилване или убийство - и държавна измяна. И че всеки обвинен в такива простъпки ще бъде докарван в Полиситара, за да получи върховно правосъдие или от принца, или от мен самия. Той измърмори, че "преценката и на най-простия боец е достатъчна да се разбере дали някой проклет калиец заслужава да бъде обесен", но извърна очи, докато го казваше, и не възрази. За малко щях да въздъхна от облекчение - ако едно осемнадесетгодишно войниче посечеше някой обвинен, че е напсувал императора, това едва ли щеше да донесе мир.\nНа другата сутрин призори вестителите потеглиха. Във всяко село и селце събираха хората и обявяваха, че след седмица ще има открито съдилище. Всички, които имат да съобщят за престъпления, да се оплачат от извършена несправедливост или имат нерешени спорове, са поканени да присъстват. Заковаваха се обяви по дървета, лепяха се по стени и херолдите тръгваха към следващото селище.\nНо калийците си имаха свои планове.\nПървият ърейски пиконосец, който загина, бе новобранец. Както разбрахме, видял някаква млада жена да му намига. Две-три думи, бързо обещание - и се измъкнал от строя. Намерихме го в една задънена уличка, съблечен до голо и обезобразен. Пиконосците заръмжаха закани, но бяха виждали много по-лоши неща по Хълмовете, затова не се притесних, че ще тръгнат на банди да отмъщават.\nТри дни по-късно един патрул за малко щеше да бъде избит от засада. Виновен беше легатът - проявил немарливостта да се върне по същия път, по който бяха тръгнали. За щастие, старшият му пиконосец доловил, че има нещо нередно, и успял да дръпне юздите малко преди да навлязат в мъртвата зона. Калийците ни взимаха мярката.\nТрябваше да се предприеме нещо. Можех да постъпя като предшествениците си и да заповядам някой злощастен квартал да бъде отцепен с войнишки кордон и всеки мъж, чиято външност не ми харесва, да бъде тикнат в тъмницата. Но се опитвахме да сложим край на тази глупост, а не да я продължаваме.\nНасилието можеше да е анархистично, но трябваше да има важни райони и хора, тоест безредиците да кръжат около център, също както в един горски пожар има места, които първи трябва да се потушат. Но не знаех нито кои са, нито къде са. Разузнаването, осигурявано от градската стража и агентите на принц Рюферн, беше ялово.\nКолкото до магьосничеството, което според повечето хора може да научи всичко и да предскаже още повече, то също се оказа безплодно. Принц Рюферн беше получил един от по-даровитите ясновидци в Никиас - жизнерадостен веселяк на средна възраст, казваше се Едви. Запитах го какви резултати е получил от магията си и той призна, че не разполага с почти нищо. Смаян го попитах защо и той неловко обясни, че заклинанията му тук не "хващали". Вероятно не можел да налучка все още подходящите средства и съставки, въпреки че не виждал причина защо магията му да действа толкова добре в Никиас, а да не се получава тук.\nВъзложих работата на своята ясновидка Девра Синаит, амбициозна жена от Варан, въпреки че все още не знаех какво мога да очаквам от нея - беше с мен отскоро.\nПредишният ми магьосник беше доста способен и през последните пет години бях свикнал с киселия му нрав. Но старият Марингнам сгреши с предсказанието си какво ме очаква в Кох, като заяви, че някаква си вещица едва ли ще е голям проблем. Извади късмет, че умря, докато бягаше презглава пред получовеците на същата "вещица".\nВсъщност Маран ме бе посъветвала да помисля дали да не го заместя с жена. И добави сухо, че една жена може да излъже мъж, но много рядко - друга жена.\nСинаит беше четвъртата на беседата и не виждах причина да говоря с повече магьосници. Купуваше стока за една от най-преуспяващите галантеристки в Никиас и не само успяваше по някакъв начин да закупи точното количество за една година, но и да предвиди какво ще сметнат за стилно богатите и капризни дами в столицата. Изобщо не беше помисляла за ясновидство, докато възшествието на Тенедос не донесе свеж вятър и някой не й бе подхвърлил, че щом може да предскаже какво ще се харесва на глупавото благородничество, спокойно би могла да предсказва всичко - или да прави така, че желаното да се сбъдне.\nКакто отбелязах, беше амбициозна - добро качество за човек, който ще служи на висша особа в двора. Освен това бе много надарена, въпреки че беше открила таланта си чак на трийсет и все още бе донякъде колеблива в изявите си. Понякога можеше да направи заклинание, на което би се възхитил самият император; друг път приличаше на глупава чирачка.\nМожех да си намеря по-стар заклинател, но едва ли щеше да има повече опит в бойната магия от ясновидката Синаит. Магията се бе променила и продължаваше да се променя, откакто ясновидецът Тенедос се възкачи на трона, и твърде често за по-старите, по-улегналите мъже се оказваше трудно да възприемат новите идеи - като се започне с основната, че магиката е точно толкова важна, колкото всяко друго войнско умение, тоест че вече не е онова "между другото, пътьом", което в най-добрия случай служеше да се призоват поройни дъждове, за да намокрят противника, или да се хвърлят обезкуражаващи заклинания, след като врагът вече бездруго е прекършен.\nНо докато Синаит проучваше новото си поле и изследваше новата арена на Кальо, бях съвсем безпомощен.\nИмах нужда от помощ. От помощта на императора.\nОще в Никиас Тенедос ми беше казал, че иска да изпробва нещо ново в случай, че ми се наложи да се свържа с него, вместо обичайните кодирани съобщения, куриери и хелиографите от границата на Кальо нататък.\nИскаше да използва "Зрящата купа", втория магически ритуал, в който се бях включил преди много време в Кайт. Тенедос ми беше обяснил, че това устройство зависело повече от тренировката, отколкото от екипировката. Не беше много сигурен дали ще подейства, или не, след като в единия край на връзката щяло да има нечародей, но си струвало да се опита.\n- Надявам се - беше ми казал, - че близостта осигурява съвършенство. Ти си бил достатъчно близо до мен и до магията ми, за да се надявам, че се е получило някакво опрашване.\nУсъмних се в това - най-тъпият човек, когото бях срещал, беше прекарал половината си живот в чистене на черните дъски в един голям лицей.\n- Замълчи, невернико. Магиката не се нуждае от скептици. Не забравяй, че използва заклинанието ми в двора на онзи замък, за да призовеш... онова същество, което унищожи Чардън Шир. Свърши работа, нали?\n- Освен това, какво имаме да губим? - продължи той. - Ако това подейства, ще спасим живота на не един вестоносец, станал жертва на разбойниците, които устройват засади по пътищата ми.\nДаде ми най-точни указания и ме накара да ги повторя десетина пъти. "Зрящата купа" подейства два пъти, но все пак не бях уверен, тъй като ясновидецът висеше над рамото ми. Какво щеше да стане, когато ни разделяха няколко хиляди мили?\nИмах си заделена стая в замъка, със стража на вратата - бях заповядал да не пускат никого освен мен. Всъщност това беше една от заповедите на императора. Никой, нито ясновидката Синаит, нито дори Рюферн не можеше да знае за това, освен ако Тенедос не заповядаше друго. Попитал го бях защо не трябва да казвам на принца. Тенедос се поколеба и накрая отрони:\n- Ще ти кажа истината, Дамастес. Искам брат ми да се научи да управлява, а ако знае, че може да прибегне до мъдростта ми всеки път, когато възникне проблем... ами по-добре сам да отида и да ги управлявам тези говнярчета. Ще добавя, макар да не мисля, че е нужно: предпазливостта се отнася и за теб. Способен си да стигаш до решения и без мен, тъй че Купата ще се използва само в случай на спешна необходимост.\n- Стига изобщо да подейства - отвърнах.\n- Извинете, сър. Никога вече няма да се усъмня в чудесата й.\nНо се усъмних още щом извадих от един сандък топчето черно кадифе и го разстлах на пода. В кадифето с разноцветни нишки бяха втъкани странни знаци. Върху него поставих "купата", която всъщност представляваше поднос с висок ръб. Изсипах живак от една бутилка, докато покри дъното на подноса.\nОколо купата поставих три мангала, наръсих ги с точни количества тамян и ги запалих с восъчна свещ. Между мангалите подредих три свещи и запалих и тях. После разгънах един свитък, прочетох няколкото думи, написани на него, и го оставих встрани. Накрая протегнах ръце с дланите надолу, извих пръсти към подноса и ги размърдах, както ми беше показал Тенедос.\nПовторих движенията. Пак нямаше нищо освен огледалния блясък на сивия живак. Изругах тихо - не бях изненадан, че магията не е за мен, но все пак се ядосах, че се правя на глупак. Разбира се, че нямаше да стане. Не можеше да стане. Дамастес а Симабю беше войник, а не някакъв си проклет факир!\nПосегнах да прибера нещата, но си спомних последния съвет.\n- Ако не се получи първия път - беше казал императорът, - опитай през нощта. Опитай някъде в полунощ. Небесата ще са чисти, а по някаква причина нощта е благоприятна за магията.\n- Бездруго няма да спя - беше добавил той. - Напоследък ми е трудно да спя. - За миг долових нотка на самосъжаление, после той се усмихна широко. - Стига да не съм сам, разбира се, ще съм толкова зает, че не знам дори дали ще разбера, ако се опиташ да се свържеш с мен.\nИ отново си помислих: "Какво ще загубя, ако опитам?" Върнах се, след като замъкът затихна и потъна в сън. Отново запалих свещите, намерих нов тамян за мангалите, изрекох думите и задвижих ръце в същата фигура. Веднъж, два пъти - нищо - после огледалото стана сребристо... и гледах самия император!\nСедеше зад бюрото си, заровен в книжа, както го бях виждал твърде често в късна доба. Трябва да беше усетил "присъствието ми", стига това да е подходящото определение, защото вдигна очи, скочи на крака и се ухили.\n- Дамастес! Получи се!\nГласът му отначало стигна до мен кухо, после се изчисти, все едно че сме в една стая.\n- Допускам, че това не е само опит как действа Зрящата купа. Проблеми ли имаш?\n- Сър, тук е пълна бъркотия.\n- Прави каквото може.\n- Но не достатъчно добре?\nНе отговорих. Тенедос се намръщи.\n- Значи хаосът е точно толкова голям, колкото ми донесоха други. Може ли да се оправи?\n- Мисля, че да. Не всичко е съвсем съсипано.\nТенедос отвърна отвърна с малко крива усмивка.\n- Едно от многото ти качества е постоянният ти оптимизъм, Дамастес. Е, добре. Приемам, че проблемът може да се реши. Следващият ми въпрос: може ли да се реши, докато брат ми все още е на поста си?\n- Да, сър. Така мисля, сър. Но ми трябва малко помощ.\nНа лицето на Тенедос се изписа облекчение.\n- Слава на Сайонджи. Кальо трябва да бъде усмирен, и то бързо. Е, какво мога да осигуря, за да облекча задачата ти?\nКазах му какво ми трябва: отделение опитни полицейски агенти, които да ми предложат нужните отговори, за да ударя в центъра на това безумие.\n- Ще направя повече - каза мрачно Тенедос. - Ще ти изпратя Кутуло и той ще вземе екипа си.\nЗабеляза изненадата ми.\n- Казах, че Кальо трябва да бъде подчинен. Часът наближава.\n- Какво става? - попитах, обезпокоен, че след като бях напуснал Никиас, се е разиграло нещо неприятно.\n- Не мога да отговоря толкова пряко. Магьосниците могат да подслушват други магьосници. Но ще ти го намекна: съдбата на Нуманция лежи отвъд Спорните земи. Трябва да сме готови да й се опълчим.\nПонечих да отвърна нещо и той вдигна ръка.\n- Стига. Кутуло ще тръгне веднага щом стане готов. Ще му дам бърз пощенски кораб, който да го отведе нагоре до Ентото. Оттам ще продължи на кон и с обоз.\n- Ще изпратя два ескадрона Ърейски пиконосци на калийската граница за ескорт.\n- Не. Постави ги по главния път като прикриваща сила. Кутуло ще дойде със своя част. Ще пратя хелиограф утре сутринта до Ренан и ще заповядам Десети хусарски да го посрещне в Ентото. След това ще минат под твое командване, като подкрепление.\nПримигах. Също като Пиконосците, Десети беше елитен граничен полк. Това, че императорът бе готов да ги извади от Ърей, където обичайното им задължение бе да спират разбойническите набези на Планинските воини, само потвърждаваше думите му колко сериозно е положението.\n- Едно трябва да направиш, докато го чакаш - продължи императорът. - Намери някой местен чародей, някой, който е бил високо в съветите на Чардън Шир. Запитай го защо нашата магия е така неуспешна в предсказването на това, което става в Кальо. Искам отговор на този въпрос и не ме интересува колко учтиво или грубо ще му го зададеш. Разбра ли ме добре?\nЧух скърцане на отваряща и затваряща се врата и императорът погледна "над" мен, отвъд Купата. Веждите му се вдигнаха изненадано и той побърза да си върне сериозната физиономия.\n- Нещо друго има ли, Дамастес?\n- Тогава би ли ме извинил? Чака ме много важно заседание.\nСтанах, отдадох чест и направих жестовете за прекратяване. Докато сребърното огледало помръкваше до сиво, долових през многото левги разстояние смътен женски кикот.\nНикога не бях чувал кикот от устата на жена му, баронеса Расена. Смехът й беше по-скоро чувствен, нисък и гърлен и винаги ми доставяше удоволствие. Най-вероятно грешах, защото бе нужно ужасно въображение да допусна, че един мъж не би могъл да се среща в късен час в личните си покои с друга жена, освен своята, без похотливи намерения. От друга страна, помнех добре склонността на Лайш Тенедос, докато беше ерген, да ляга с всяка срещната красавица и винаги се възхищавах на способността на Расена да опази верността му след като бе получил трона и се бяха оженили. Напоследък се чуваха клюки за неприязънта на Тенедос към Расена, защото не му била родила наследник, но лично аз не бях забелязал признаци за това.\nНе че беше важно дали жената, която чух, е Расена, или друга някоя - един император може да се чифтосва с когото си поиска, в края на краищата, а и това не беше моя грижа.\nЗадълбах в тази може би въображаема случка, защото не исках да мисля за същинската изненада.\n"Съдбата на Нуманция лежи отвъд Спорните земи". Отвъд Кайт, на север беше Майсир, под властта на великия крал Байран. Нуманция винаги бе поддържала мир с Майсир, макар че Тенедос веднъж ми каза: "Кралете винаги гледат отвъд границите си. Аз го правя, тъй че защо да не го очаквам от други?"\nНо Майсир беше голям, почти един и половина пъти колкото Нуманция, с милионно население от различни култури и многочислена постоянна армия. Не знаех кое може да се окаже по-лошо - крал Байран да крои планове за Нуманция или император Тенедос да пожелае да разшири границите си. Причината за възможен конфликт между двете държави бе напълно неизвестна.\nИзведнъж си помислих, или по-скоро се обнадеждих, че гледам мрачно на нещата. Първо императорът изневерявал, после имало проблеми с Майсир...\nПфу! - както щеше да каже Тенедос, когато е дълбоко отвратен. Има си време за мислене и време да си изключиш ума.\nМаран спеше, излегната на хълбок. Беше метнала крак върху завивката и се възхитих на гладката извивка на прасеца и бедрото й върху копринения чаршаф, огрян от двете свещи в спалнята ни. Щом вратата изщрака, тя се превъртя на гръб. Едната й ръка се задвижи между краката й и на устните й се изписа усмивка.\nСпомних си една игра, която си играехме от време на време. Игра, на която тя ме беше научила, научена от приятелката си Амиел, контеса Калведон.\nСъблякох се тихо, после се промъкнах до един от пътните й скринове. Намерих четири дълги шала и вързах клупове в края на всеки. Поставих ги на китките и глезените й и ги стегнах.\nМного леко придърпах ръцете й, докато се изпънат. И да се беше събудила не го показа, но усмивката й стана по-широка.\nБързо завързах ръцете й за таблата, после хванах единия шал на глезена и вдигнах крака й високо, докато задничето й почти се отдели от леглото. Бързо го затегнах за единия край на долната табла.\nМаран едва сега си позволи да се събуди, започна да се бори и да се мята, докато хващах другия й крак, повдигнах го и завързах шала за другия край.\nОчите й бяха отворени.\n- Вече си моя - изсъсках като злодей в театрален спектакъл.\nУстата й се отвори.\n- Не пищи, или ще ти запуша устата.\nЕзикът й излезе, бавно, и облиза чувствено устните й.\n- Не можеш да мръднеш, нали?\n- Не - прошепна тя. - Изцяло съм на твоята милост.\n- Мога да направя каквото поискам, нали?\n- Всичко. Заслужавам наказанието ти, както пожелаеш.\nКачих се на леглото, стиснах едното й зърно, после другото. Тя изохка и притисна гърдите си към шепите ми. Коленичих между бедрата й, езикът ми пробяга леко по срамните й устни, после влезе вътре. Бедрата й се стегнаха около главата ми и тя застена.\nПродължих да я лижа и дъхът й се учести. Бедрата й се завъртяха.\n- О, да, о, да, о, моля те, да - стенеше тя, но нямах милост. Бедрата й рязко се вдигнаха нагоре, тя изскимтя и по тялото й пробягаха тръпки. Не спрях да я галя с езика си, докато треперенето не се забави, после коленичих над нея.\n- Сега. Сега ще те накарам наистина да свършиш.\nГлавичката на члена ми се плъзна във влагата й и се задържа. Тя се опита да се притисне в мен, но се отдръпнах.\n- Моля те - заскимтя Маран. - Моля те, изчукай ме. Чукай ме силно!\n- Така ли? - Хванах бедрата й с ръце, придърпах я, вкарах го в нея до корена и тя отново изплака. Изваждах го и го вкарвах силно, брутално, и всеки път тя изкрещяваше в почти безсловесен екстаз името ми или разни най-мръсни неща. Задържах се, докато можех, накрая с вик се излях в нея, усетил съвсем близо въртенето на Колелото.\nПочти се бях отпуснал върху нея, подпрян на ръце. Най-сетне дойдох на себе си. Маран бавно отвори очи.\n- Позволи ми да те вкуся.\nВдигнах се от нея, пропълзях под краката й и се наведох до главата й. Тя се обърна към мен, плъзна език и облиза главата на члена ми.\n- Още съм твоя пленница, велики трибуне. Настоявам за по-сурови наказания. - И ме пое в устата си.\nОт този миг та до съмване не мога да си спомня за нито една съдържателна мисъл - особено за императори и крале.\nЗаповедта на императора да намеря и разпитам магьосник с висок ранг се оказа изнурителна задача. Повечето калийски ясновидци бяха загинали или в гражданската война, или когато демонът разруши последната опора на Чардън Шир. Оцелелите, доколкото успях да разбера, или бяха избягали от провинцията, или се криеха. А подозирах, че да намериш чародей, който не иска да го намериш, е все едно да търсиш черна котка в безлунна нощ.\nНо най-сетне намерих един. За мой срам, намериха го в собствената ми тъмница - или по-скоро в тъмницата на принц Рюферн. Според досието му беше по-малко практикуващ магьосник, отколкото философ и учител. Но се оказа, че е бил приятел на Микаел Янтлус, магьосника на Чардън Шир, и навярно щеше да ми помогне да разбера онези, които се бунтуват срещу владетелите си.\nКазваше се Аримонди Хами, уважаван член на най-висшия интелектуален кръг в Кальо. Беше затворен, защото отказал да признае нуманцийската власт и при това изразявал изменническото си мнение публично и много красноречиво.\nЧесто пъти съм се чудил как може един магьосник, колкото и дребен да е, да бъде задържан в затвор. Хами не го държаха в някаква влажна и мръсна подземна килия, а в много чиста стая точно под стражевото помещение на цитаделата - претърсваха я на непредсказуеми интервали поне веднъж седмично. Бяха му разрешени перо, хартия и колкото книги пожелае, стига да не са по магьосничество. Можеше да покани всякакви посетители, но по одобрен от принца списък. Храната му се приготвяше от личния му главен готвач, а дрехите му включваха чисти вълнени или памучни халати, без украса. Всяка негова молба грижливо се проучваше от ясновидец Едви, за да не може да събере материали за заклинание за бягство.\nМожеше да е само учен, а не велик чародей, но за всеки случай поставих зад стола, на който трябваше да седне, двама стражи с извадени саби, със заповед да го спрат, ако нещо тръгне накриво, или да го убият, ако не могат да го спрат. Той влезе, погледна ги и леко потрепери. Поканих го да седне и го запитах дали ще желае чаша вино.\n- Да, трибун а Симабю - отвърна той със звучния глас на роден оратор.\nНапълних една чаша и му я подадох.\n- Вие няма ли да пиете с мен?\n- Рядко пия - отвърнах му искрено. - Така и не можах да свикна с вкуса на алкохола, а въздействието му е смущаващо.\n- Не знам дали да ви повярвам, или не.\n- Тези двамата със сабите... няма да пиете с мен... лесно е да си помисли човек, че сте разплели кълбото, което толкова озадачаваше принц Рюферн и другите преди него.\n- Никога не съм бил отличният ученик, магьоснико Хами. Учителите ми твърде често ме напиваха, колкото за свое удоволствие, толкова и за да ме накарат да разбера какво е. Тогава не ми харесваше много, сега - още по-малко. Моля, обяснете.\nУченият ме погледна в очите.\n- Когато стражите ме доведоха тук, допуснах, че сте решили да заповядате да ме убият.\n- Защо да го правя? Може да сте изменник, но почти нищо друго не сте правили, освен да говорите ереси.\n- Което според мен лесно може да смали човек с една глава в тези времена.\n- Не и по моя заповед. Трябва ми нещо друго. Но защо мислите, че съм се канел да ви убия? Какво е това "кълбо", за което споменахте?\nХами пресуши чашата си и се усмихна.\n- Тази реколта е добра, трибуне. Бих ли могъл да помоля за още?\nНапълних му чашата.\n- Кълбото е обърканата паяжина около моята съдба. Преценете сам: аз отказах да призная властта на ясновидеца Лайш Тенедос, който се самопровъзгласи за император. Държа, че законните управители на Нуманция са Властта на Десетимата.\n- Онези некадърници?! - възкликнах. - Онези от тях, които преживяха Въстанието на товиетите и гражданската война, бяха пенсионирани. И защо държите да управляват те? Те са толкова некадърни, че е все едно да сложим на трона селски идиоти. Никой от тях не може да си излее пикнята от ботуша, ако указанията са напечатани на тока.\n- Но те бяха легитимната власт.\n- Смятате, че Нуманция трябваше да крета по пътя, по който бяха поели, докато не се разпаднем съвсем?\n- Като калиец, не ме интересува особено какво ще стане с останалата Нуманция. Смятах управлението на Чардън Шир за динамично и прогресивно.\n- Колко странно, че го казвате тъкмо вие. Той беше точно толкова тиранин в провинцията си, колкото твърдите, че е императорът в Нуманция.\nАримонди Хами се усмихна.\n- Може и така да е. Но, да се изразя на войнишки език, той може да беше кучи син, но беше нашият кучи син.\n- И между другото е мъртъв, че и оттатък. Без да остави, доколкото знам, наследници или роднини по кръвна линия. Нима искате кралството ви да се управлява от всеки дръвник, който реши да се домогне до трона?\nТой се позасмя - усетих, че ме поднася за Тенедос, - после каза:\n- За да не ви затруднявам, няма да отговоря на това. Позволете ми само да кажа, че според мен Кальо трябва да бъде оставен сам да решава съдбата си, както и цялото човечество, според мен. Може би сте прав и накрая ще се окажем под властта на някой кървав деспот. Признавам искрено, че вашият император не е от най-несправедливите, но реших да се обявя против него, защото искам да видя какво би станало, ако хората на меча бъдат изместени. Навярно вместо тях могат да бъдат избрани други - поети, светци, хора на мира.\n- Съмнявам се, че би могло да стане. Хората на меча, изглежда, са предопределени да надвиват хората на словото. Самият император имаше нужда от армия, за да стигне до трона. Но ето, че се отклонихме. Продължете с обяснението си за тази паяжина, за която си помислихте, че съм решил да срежа.\n- Моите извинения. Прав сте. Обявих се за непримирим противник на вашия император и не желая да мълча за онова, което мисля за управлението му. Следователно, в светлината на неговите закони, аз съм изменник и би трябвало да бъда екзекутиран. Управниците в Кальо обаче проявиха благоразумието да осъзнаят, че един убит учен може също така да се превърне във великолепен мъченик и в повод за въстание. Ето защо ме оставиха да живея и изобщо не бях изправен на съд. Помислих си, когато ме повикаха и видях тези двамата, че сте готов да приложите войнишкото решение: с днешните проблеми се справяме днес, а с бъдещите - когато се появят.\n- Струва ми се, че сте доста наивен по отношение на военните. Поне по отношение на тези, които командват.\n- Може би - отвърна ми той и долових незаинтересоваността в тона му. - Не съм прекарвал много време с тях.\nПресуши чашата си, стана и без да пита, си наля пак. Не възразих. Ако успеех да го напия, може би щеше да си развърже езика. Знаех точно какво имаше предвид императорът, като ми каза да приложа всякакви необходими средства, за да получа отговора на въпроса му: в пещерите долу имаше килии за изтезания и мъже, доста опитни в използването на ръждивочервените инструменти в тях.\n- Значи съм сгрешил - каза Хами. - Ще ви призная, между другото, не съм ужасно недоволен от съдбата си. Хранят ме добре, не ми се налага да се притеснявам от бирници и така нататък, имам достъп до почти всички книги, които ми трябват, освен свързаните с магия, а теориите ми вече отдавна излязоха извън страниците на схоластичните трудове. Отдавна съм забравил кръчмарските забавления и женските ласки, тъй че това е без значение. Тогава какво искате от мен? Допускам, че е свързано с факта, че ние, калийците, не превиваме врат пред вашия император, както сме длъжни.\n- Знаете ли - продължи той почти без пауза и разбрах, че виното вече го хвана, - бях приятел с Микаел Янтлус, чародея на Чардън Шир, поне дотолкова, доколкото той позволяваше да му бъдеш приятел. Микаел беше човек, който се интересуваше само от силата и магията и всичко, което не можеше да обогати познанията му, смяташе за губене на време. Аз пък го смятах за най-великия магьосник на всички времена. Но грешах. Ясновидецът Тенедос го надвишава. Макар че се чудя каква цена е заплатил.\n- Чел съм описания на онази последна обсада и дори съм разговарял с оцелели от онази ужасна нощ, когато демонът се надигнал от планината, за да унищожи Чардън Шир и Микаел. Откъде мислите, че е дошъл?\n- Не мисля, знам. Беше призован от ясновидеца Тенедос.\nТенедос бе отговорил на това, преди да се съглася да се промъкна в замъка на Чардън Шир. Реших да споделя с Хами какво ми разказа ясновидецът за онази бурна нощ.\n- Императорът ми каза, че силата, тоест демонът, му е поискал да докаже искреността си, като накара някого, когото обича, да изпълни определена задача. Каза, че аз съм този някой, и аз направих каквото поиска.\n- Нищо повече ли не ви е казал? - попита скептично Хами.\nТенедос също така ми беше признал, че щяло да има още по-голяма цена, но щяла да се заплати в бъдещето. Може би не трябваше да казвам това на Хами, но не го премълчах.\n- Каква според вас може да бъде тя? - каза той с усмивка на спорещ, уловил противника си в слабост.\n- Не знам. За демоните знам толкова малко, колкото вие за военните.\n- Откровен сте. Между другото, не бих ви посъветвал да споделяте с човека, който се самотитулува император, какво си говорим. Ужасите, които е призовал, сключват тежки сделки, а магьосниците, които приемат подобни сделки, не обичат това да им се напомня. Но аз се увлякох - това едва ли има нещо общо с повода да ме повикате.\nЗададох му въпроса на императора: защо цялата имперска магия тук е блокирана така, както гледката на човек е затруднена от потънал в мъгла речен бряг?\nТой се почеса по брадичката, вдигна чашата, после я остави на масата недокосната.\n- Войната между Кальо и останалата Нуманция разтърси този свят. Използвана беше повече магия, отколкото човек е използвал досега в историята. Дори аз мога да го усетя, колкото и нищожен да е талантът, даден ми от Айрису. Преди да ме задържат и да ме доведат в тази тъмница, ми беше много трудно да направя и най-дребните заклинания. Допускам, че съм попаднал в отражението на по-големи енергии, отколкото съм в състояние да разбера или да предизвикам, енергии или ехо, ако предпочитате, от сблъсъка между Микаел Янтлус и ясновидеца Тенедос. И все още мога да ги доловя. Ехото от онези дни все още не е заглъхнало.\n- Това би могло да се нарече основната ми хипотеза - продължи той и в педантичния му тон се добавиха нотки на драматизъм. - Възможно е и друго обяснение, което малко ще стресне вашия ясновидец-император, и то е, че на света се е появил друг велик чародей, който му желае злото. Може би някой неизвестен досега, в Нуманция или извън границите й. Не мога да кажа. Но ако пожелаете да ми осигурите достъп до определени материали, бих могъл да извърша някои опити.\n- Е, не съм толкова зелен, колкото може би изглеждам. Няма да позволя да правите каквито и да било заклинания. - Станах. - Благодаря ви, че ми отделихте време.\nТой прикри усмивката си и се надигна от стола с леко залитане.\n- Надявам се да поговорим пак. Давате много добро вино.\nВъпреки съвета на калиеца съобщих на императора точно какво стана. По средата на донесението ми живачното огледало се размъти и помислих, че съм изгубил контакт, но образът на императора се укрепи отново. Щом свърших, той поседя вкочанен, с изопнато лице. Окашлях се и той се съвзе.\n- Хм. Интересно. Значи все пак има нещо. Много, много интересно. Обзалагам се обаче, че е в настоящето, а не в мъртвото минало.\n- Имате ли някаква догадка, сър?\n- Определено. Но не е в Кальо, тъй че не се безпокой. Аз лично ще се справя с това в бъдеще. В много скорошно бъдеще.\nСлед малко попитах рисковано:\n- Сър, мога ли да ви задам още един въпрос?\nТой ме погледна хладно.\n- Предполагам, за тази цена, за която е споменал калиецът?\n- Не можеш. Нито сега, нито никога. Дамастес, ти си добър войник и още по-добър приятел. Второто си, защото не прекрачваш границите на първото. Не че онзи книжен глупак е наясно какво трябва да се направи, какво трябва да се плати в реалния свят.\nИ рязко прекъсна връзката.\nНавярно трябваше да съм по-настоятелен с въпроса си, тогава или по-късно. Нуманция беше и моя страна, не само негова, и като главнокомандващ на армиите трябваше да го знам. Но бях малко уплашен, така че се постарах да избия проблема от ума си.\nВ този момент боговете ме изоставиха: Айрису Съхранителката; Паноан, богът на Никиас; Танис, семейният ми бог; Вачан, личното ми божество-маймуна, покровителят на мъдростта - всички те ми обърнаха гръб.\nЕдинственото божество, което остана, беше Сайонджи и сякаш чувам в ума си веселия й кикот в предчувствие за предстоящия ужас.