Дни » Blog Archive » Закон? Или инициативност?\nЗакон? Или инициативност?\nНякой може ли с думи прости да ми обясни какво е предимството на френския проектозакон за наемане на млади хора, заради който тъпата им страна за пореден път се бунтува? Прочетох внимателно Q & A, изготвен от BBC. Ми… И аз да бях французин на двайсетина години – и аз щях да му се противя.\nПърво, не е ли противозаконно да делиш работниците по възрастов принцип? Второ, какъв е този изпитателен срок, дето трае 2 години?!? Аз лично никога не съм се съгласявала да започвам работа някъде ако изпитателният период е повече от 1 (един!) месец. Ако за 30-на дни не разбереш дали един работник става или не за позицията, на която си го назначил… бахти и мениджъра си. Трето, аргументът, че така повече млади хора ще си намерят работя, е ама пълна глупост. Работодателите и сега си имат начини да дискриминират младите:\n– Ти си млад и нямаш опит – ще работиш за по-малко заплащане въпреки, че си по-кадърен от доста от възрастните.\n– Ти си млад и нямаш семейство – можеш да работиш и в извънработно време.\n– Ти си млад – значи може да се държим покровителствено с теб и да те юркаме нагоре-надолу. Аз като бях на твойте години как ме сбръчваше майстора… е-хеее… Ама нали съм пич, тебе почти няма да те мачкам. Въпреки че така се калява характер.\nИ всякакви подобни простотии. Плюс това безработицата сред младите не се дължи на възрастта им, а на неориентираността им. Поне веднъж месечно държа лекция на някой младеж/девойка, дето не знаят как да си намерят работа. Именно НЕ ЗНАЯТ. Не, че са глупави. Не, че не могат да работят. А просто не знаят процедурите.\n– Не знаят как да си напишат автобиографията. А този документ е много важен. Потенциалният работодател вижда първо него. И съответно си изгражда първото впечатление за младежа по писанието. Ако си го сътворил неправилно – и впечатлението ще е неправилно, нали?\n– Не знаят къде да подадат документите за работа. Не всички компании, които наемат хора, пускат обяви. Много от големите и стабилни организации взимат на работа инициативни млади хора, които са си пратили CV-то ей така, без предварително обявен конкурс.\n– Не знаят как да се държат по време на интервю. Шашкат се, проявяват ниско самочувствие. Или пък са прекалено нахални, отворени, невъзпитани дори. Което се дължи отново на липса на опит…\n– Не знаят, че понякога е добре да почнеш работа с по-ниско заплащане или пък друг дефект в условията, с цел да изградиш CV. Аз например съм се хващала на 6-месечен договор по краткосрочен проект. И това беше суперпечеливш ход, въпреки че беше временна позиция. Защото от една страна това беше първата ми работа по специалността, а от друга – и сега, 12 години по-късно, ми носи дивиденти с престижното име на организацията, за която се трудих.\nСтудентите по правило или не работят, или се хващат за нискоквалифицирана работа, която няма отношение към това, което учат. А не трябва да е така. Колко му е да жертваш един месец от лятото си и да се пробваш като като стажант по специалността си в голяма компания? Е, да, няма да изкараш много пари (ако въобще ти дадат нещо, разбира се). Обаче ще завържеш познанства! Ще разбереш как се работи в екип. Ще придобиеш опит, който ще стои много добре в автобиографията ти. И когато се дипломираш и започнеш активно да търсиш работа, няма да оставяш графата „Професионален опит“ празна, нали?\nБтв в нашата група от агенции всяко лято взимаме стажанти за по 2-3 седмици. Най-добрите от тях остават на постоянен договор. Говоря за студенти 1-2-3 курс. Всяко лято пробваме сигурно трийсетина младежи. Отначало се захващат с по-проста и непредизвикателна работа, разбира се. Но ако проявят усърдие и инициативност – остават си при нас. Един от колегите ми например започна като стажант за един месец докато беше втора година студент в НБУ. След изтичането на този месец го взехме за PR асистент, а около година след това стана и PR експерт. Сега гледам, че е член на някакъв съвет към БДВО, продължава да работи супер успешно в MARC Communications, води големи клиенти. Или да дам пример с девойката, която в рамките на 2 месеца от асистент за всичко и на всички започна да работи по проекти на P & G? А те са обикновени млади хора, не някакви гении. Просто са съвестни, искаха да се учат и да се развиват и пожертваха малко свободно време. Уверена съм, че не съжаляват.\nПубликувано на 4 април 2006, вторник, в 12:37 pm, в категория Всекидневно, Малки войни.\n16:55:43 ч., 04.04.2006 г.\nаа, тук ще се хвана за нещо – „Студентите по правило или не работят, или се хващат за нискоквалифицирана работа, която няма отношение към това, което учат…“ вече адски много от студентите работят. май определено мина онова време, когато просто нямаше начин да работи човек (студент) на по-малко от пълна работна седмица. спомням си, че като започнах следването си в българия през 99 единствените, които предлагаха почасова работа бяха макдоналдс и разни заведения – сервитьорство. да ме извиняват. колкото до ниско квалифицирана работа – мисля, че повечето от нас са започнали така. а колко примери мога да ти дам за хора, които дори от тук (или където и да е в чужбина) се вдигат и отиват къде ли не и правят неплатена практика. моята практика беше единственото нещо, което съм работила по специалността си, и не получих нито лев. да видим дали някой ще се възхити някой ден от това, че съм работила във визов отдел към външно министерство и имам препоръки, които хич не са си за подминаване…\n20:02:36 ч., 04.04.2006 г.\nРаботя от втория месец на първия си семестър като студент. Наложи ми се, просто се нуждаех от пари. Първите 3 години бях на почасова заетост. Не в Макдоналдс, а като преподавател. Изкарвах много пари, защото по онова време малко хора знаеха английски, много искаха да се научат и имаше страшно търсене на хора с преподавателска тапия (каквато получих от училище). В началото на четвъртата година обаче се замислих накъде вървя, не ме блазнеше идеята все с това да се занимавам. Тогава една от курсистките ми предложи да почна работа като преводач в техния институт. Отново не по специалността ми, заплатата беше много по-ниска, но за сметка на това ангажираността беше почти нулева. Приех. Първо, използвах библиотеката на института за изходни данни за дипломната си работа. Второ, написах тази дипломна работа в работно време. Трето, запознах се с екип, който имплементваше проект по Phare. Дипломирах се и кандидатствах за работа като младши маркетинг специалист по друг Phare проект, който беше краткосрочен (само 6 месеца). Единият от интервюиращите ми беше познат от института и ме препоръча за позицията. След края на проекта вече доста врати бяха отворени пред мен, защото имах опит в работа с международен екип и т.н. Бях на 23 години когато вече работех като маркетинг експерт в международна компания. И така.\nДоколкото разбирам ти се съмняваш, че практиката във Външно ще ти стои добре в CV-то, така ли? В български компании може и да не се трогнат много, обаче за международните определено ще е голям плюс. Впечатляват се от такива неща чужденците 🙂\n20:42:27 ч., 04.04.2006 г.\nНе бих се наел да обяснявам „предимствата“. Струва си, разбира се, да се отбележи определението „тъпа“ като повод за размисъл. Но някак и това не ми се коментира.\nОпределено във френския стил на разбиране и решаване на социалните въпроси има нещо особено и донякъде неадекватно. Но точно затова си струва да се положат усилия за по-подробно натрупване на информация.\n1) Процедурата за уволнение на работник във Франция е една от най-усложнените и най-скъпо-струващи.\n2) Завършващите университет млади французи в общия случай, за да имат шанс да си намерят добра работа, трябва да преминат през полу-задължътелен (някак непреодолимо наложен от обстоятелствата и традициите) продължителен стаж по специалността си почти без или срещу много ниско заплащане.\n3) Безработицата във Франция е голяма (сравнима с нашата) и е сериозен проблем. Сред младите е два пъти по-голяма от средната – около 20%.\nПри това предложеният закон, след първия месец, предвижда предварително предупреждение, при условие, че работник нает чрез такъв договор, ще бъде уволнен. Срокът за продупреждението е две седмици между първия и шестия месец и два месеца след шестия до изтичането на двете години. Договорът освобождава работодателите единствено от задължението да указват причина. В законите, разбира се, има предварително определени допустими причини.\nАко трябва да продължим със сравненията там-тук, при нас е ясно също, че ако нещо в тези процедури се спазва, то е срока. Причини винаги могат да се намерят и след това трудно се оборват в съда.\nПо-нататък, това което разказваш за младите хора, които успешно или не си търсят работа, някак ми се струва, че всъщност оправдава стратегията на френското правителство. „Какво толкова, че ще сте под риск от необосновано уволнение, след като ще получите шанс да натрупате реален опит, да видите как работи организаиця във вашата сфера, на натрупате контакти и т.н.?“, би трябвало да е питането към протестиращите млади французи.\nАз самият всъщност не приемам тази стратегия. Но не защото тя отслабва някаква особено ценна социална защита, а защото го прави по дискриминационен начин. За мен правилното действие би било да се опрости и улесни процедурата по уволнение по принцип. Винаги ми е било странно това изконно профсъюзно настояване, че работодателят трябва да бъде измъчван докрай, за да успее да се откаже от купуването на твоя наемен труд, и в общи линии това да му излезе през носа. „Те не ни искат, но нямат право, как може?“. Разбира се, някаква процесуална защита трябва да има, но това в „социалните“ икономики на Западна Европа е прекалено.\nИ няколко думи отново за обясненията. Гледах немалко дискусионни предавания по френски телевизии с участници от всички страни. Онова, което може да се чуе от протестиращите, е някаква патетика за правата, без никаква мисъл за съвместността на социалното, за възможни компромиси, договаряния, въобще за това, че има и друга страна и други логики. Нещо подобно може би има сред онези, които ги подкрепят индиректно, например леви политици, дори синдикалисти. Но самата засегната група се държи, по мои впечатления, доста неадекватно и не допуска никаква същинска комуникация по проблема.\nОт друга страна, правителството и въобще „дясната“ позиция, работодателите например, обясняват с някаква прилична адекватност. Но грешката тук е, че публичността във Франция е фокусирана по-скоро върху ляво-ценностни, отколкото върху икономически реалии. Така че няма особена чуваемост за тези обяснения. Те не прозвеждат някакво развитие на дебата и никой не се наема да ги оценява или коментира.\nНякак се приема за естествено, че правителството, макар и дясно, не може и няма право да подходи към въпроса по-радикално, да предприеме по-сериозни реформи. Самото то е приело това като предпоставка. И доколкото мога да си представя, промяна в тези нагласи би се получила трудно, поне в близко бъдеще.\n20:55:29 ч., 04.04.2006 г.\nА аз искам нещо да те питам, тъй като каквото си ми казвала за работа&кариера все полезно е било 🙂\nКакво да направя, за да не изглеждам толкова малка в работата (щото повечето колеги/партньори са на около 30-35-40 години)? Примерно идва зам. шефа на ВМА, полковник, и иска среща с отговарящия за Конферентните мероприятия. Старая се аз, показвам, че мога да се справя, ама докато стопя дистанцията… :/\nАбе искам да вдъхвам повече респект, ама то на челото ми пише, че съм вчерашна. 🙂\n22:05:00 ч., 04.04.2006 г.\n@Юзун: То е ясно, че има нещо криво във Франция. Определено процедурите по наемане и освобождаване на персонал трябва да са опростени и по-гъвкави. От друга страна: две години изпитателен срок е безумие. И е недопустимо да се делят работниците на млади и стари. Което ме навежда на мисълта, че и правителството, и протестиращите са за бой.\n@January: Радвам се, че съм ти помогнала дори и мъничко да е било 🙂 А за възрастта… Лек няма 🙂 По-скоро трябва да се научиш да използваш по-малкото си годинки като оръжие.\nВ общи линии хората ще престанат да обръщат внимание на възрастта ти ако си много-много уверена. Нахакано профи поведение. Не им оставяй време да се замислят – ‘води’ ги през цялото време. Насочвай разговора към теми, в които си абсолютно сигурна, които са ти силни. Например вметни едно „Днес е прекрасен ден“ и продължи с „За разлика от миналия четвъртък, когато валеше из ведро и единствено благодарение на безупречната работа на МОЯ екип събитието на еди-кой-си протече толкова гладко“. Небрежно едно такова, докато секретарката ви му поднася кафе. Т.е. не пропускай да им напомняш, че си experienced и събития като техните си организирала… е-хееееййй… милион пъти вече.\nЛаскай клиента, ако е мъж. „Толкова се радвам, че ще работим ИМЕННО с вас. Вашата организация е клиент, за който определено ще ми е много приятно да работя.“ Ако е жена пък се дръж приятелски: „Прекрасна чанта, толкова време търсих подобен модел и все не намирах нищо подходящо. Може ли да попитам от къде сте я взели?“. Така скъсяваш дистанцията.\nЕстествено, преди среща се подготвяй – знай всичко не само за услугите, които предлагате, но и за клиента. Работили ли са преди с вас, ако не – с кого са си партнирали. Ако да – как е протекло събитието им, имали ли са някакви забележки, ей такива неща. Дори цветовете на логото им трябва да знаеш, за да можеш да измислиш подходяща украса например (ако предлагате такива услуги, де). Детайлите са много важни. И вниманието към тях е характерно за истинския професионалист. От друга страна, внимавай да не се впуснеш в дребнотемие. Някоя подробност може да оставиш ‘отворена’ с думите „А това ще го изготви (проучи, провери, измисли, whatever) МОЯТА асистентка.“ Демек имаш си екип, ти отговаряш за големите неща, защото си голямо профи.\nМоже, естествено, да промениш стила си на обличане. От панталони да минеш на пола и токове. Да сложиш по-строги рамки на очилата. Или да избереш ‘зряла’ прическа. Но пак не външният вид ще е водещ в работата ти, а поведението.\n01:35:28 ч., 05.04.2006 г.\nЗащо пък страната им да е тъпа?? Аз лично бих се радвал ако тук (България) народът също се вдигне на общонационална стачка, когато му натресат поредната идиотщина.\nВиж как вървят нещата у нас: цените на парното както се оказва са нереално високи , но наместо протест започва масова кражба от страна на фирми, от страна на „уж“ изключили парното си, отделни хора плащат сметките на цял вход и все абсурди в този стил. Протест : НЯМА, с изключение на някои срванително малки демонстрации в центъра на София срещу цените като цяло.\nИстински тъпо се почуствах, когато по телевизията съобщиха, че в Бургас или Варна, не си спомням вече, шофьори започнали да си режат гумите на колите поради предреждане на опашката за смяна на рег. номера. Значи наместо да бъде спретната една главозамайваща акция срещу чиновническия произвол „ние“ си мушкаме гумите.\nТакова нещо във Франция не може да случи, разбираш ли?\n01:42:37 ч., 05.04.2006 г.\nO, на фона на България – Франция е teh best направо. Това е по подразбиране.\n09:55:21 ч., 05.04.2006 г.\nЯвно точно увереността ми липсва (не в уменията, за тях вече се уверих, че ги имам, на НЮК :D) Неуверено ми става, защото първоначалното впечатление от мен е за някакъв плах мъник (трудно е да се държиш като с равен с някои от най-големите български лекари, съдии, etc). Явно трябва да потренирам малко нахаканост, а и да поизчакам да натрупам повечко опит.\n12:29:33 ч., 05.04.2006 г.\nАнтония, интересно ми беше да прочета как е било при теб. Въпросът е в това, че не всички училища издават например такъв документ. Моят немски беше още тогава на ниво отличен и въпреки това… Никакъв шанс. А в Германия вече нещата стояха по много по-различен начин. И не, не се съмнявам, че ще ми послужи за нещо стажът, който съм правила. Нещо погрешно е прозвучало. Просто ти ми прозвуча много заклеймяващо – едва ли не идват и ни удрят оферти за работа по главата, а ние не ги вземаме насериозно. А нещата не са така. Мога да ти кажа, че са малко хората, които са започнали директно там, където са работили нещо, което истински могат (макар и не по специалността). Иначе за критиката към френския закон – абсолютно съгласна съм. Само се питах дали и в България щяха да реагират така???\nLemon » критика\n13:31:40 ч., 05.04.2006 г.\n[…] покрай този пост на антония се замислих за много неща. неща, които са ми минали през главата, някои от тях са се опитали да ме смажат, други ми помогнаха да разбера какво искам. антония всъщност беше тръгнала от френския закон и протестите, но премина някак в обвинения срещу бездействащите според нея хора. естествено, че не изключвам тези случаи, знам много добре, че ги има. но ми прозвуча много генерално. мисля, че сега му е момента да разкажа как се разви въпросът с работата при мен. просто като пример от “другата” страна, където нещата не стават ей така и където късмет беше рядко срещано понятие (не казвам, че при теб е било само късмет, не ме разбирай погрешно). това май ще става дълъг пост… […]\n17:55:51 ч., 05.04.2006 г.\n@Lemon: Неее, не си ме разбрала, ама хич 🙂 То кой знае и аз какво съм писала, де 🙂\nИдеята ми е по-различна. Според мен българските студенти нямат информация какво е положението на пазара на труда. И това е основният им проблем. Всичкото дето го писах – все на тази основа се градеше.\n1. Не знаят, че непременно ще им искат някакъв опит като почват работа.\n2. Не знаят как да придобият този опит.\n3. Не знаят към кои компании и организации да се обърнат.\n4. Не знаят как да си подготвят документите.\n5. Не знаят как да контактуват с важните за професията им хора.\nНе знаят не защото са мързеливи (има и такива, де :-)), а защото няма къде и как да го научат по нормален начин. Няма функциониращи студентски съюзи, които да им дават акъл. Няма специализирани бюра по труда, които да им намират работа. Почти няма обяви за стажантски програми… Такава ни е смотана страната и системата, какво да се прави.\nИ насред този батак студентите трябва да са мегаинициативни, та да прокопсат. А те допускат една голяма грешка: рядко мислят какво ще се случи с тях след като се дипломират. Някак си поставят краткосрочни цели („Сега да избутам тази сесия, да си взема онзи изпит, да се сдобия със заверка..“) и почти не се замислят какво точно искат да работят. Говоря и от личен опит 🙂 И като не се замислят – не се сещат да търсят инфо. То не че лесно ще го намерят, де. Бая усилия трябва да хвърлят. Ама става дума за целия им бъдещ живот все пак. Нали?\nТа ето това е мнението ми за студентството 🙂\nПС: А постингът ми като цяло беше провокиран и от една случка от миналата седмица. Предложих на едно доста будно хлапе да си подаде документите за летен стаж при нас. То ми зададе само един въпрос. Колко ще му платим. Да, парите са важни. Ама все пак…\n20:00:56 ч., 05.04.2006 г.\nБарабар Ени с мъжете, ама…\nКак да не се хващаш на работа за един, два месеца, като ти трябват пари? Аз лично съсм си софиянка и трябва да плащам разни готини неща като „наем, ток, парно, вода, телефон“ и други радващи душата неща (добре дееее… от след два месеца ще трябва). И някак си едната стипендия не стига (ако въобще я хвашащ или си правят труда да ти я превеждат по сметката). Така че как да не се хванеш на някаква странична, но платена работа.\nА това, французите са си болни хора. Обаче болни хора със стил.\nПък ако някой измъдри как да се промени положението на бедният бг студент ще е чудесно.\nНапример аз сега искам да си намеря работа свързана с маркетинг и реклама. Но докато намеря да стоя гладна ли? А, не, ще работя не особено интересната, но пък добре платена работа на спайдър и толкова.\n20:38:28 ч., 05.04.2006 г.\n@Eneya: а ти как точно си търсиш работа в областта на маркетинга и рекламата?\n21:29:13 ч., 05.04.2006 г.\nПреместих се в София миналия октомври. Доста беден опит, бях работила година и половина като администратор в хотел в Пловдив, и незавършена последна година Макроикономика. Обаче CV-то ми беше две страници. Не пропускай да впишеш всеки изкаран курс, всеки език, дори тези с beginner ниво, всяко участие в проект към Факултета или пък някакъв стаж.\nПосле отворих jobs.bg и степенувах обявите – пусках CV-тата по не повече от пет наведнъж, за да мога да се подготвям за интервютата. Още от втората партида и след три седмици търсене и ходене по интервюта започнах работа като Асистент Маркетинг и продажби във верига 4* хотели.\nТочно в София работа има, и то във всички области, само дето трябва да отделиш повечко време и да се заредиш с търпение. Гледам че Нестле пак са си пуснали trainee обявите, пък и доста други Маркетинг и Реклама има.\nТи пак си работи нещо временно, за да не гладуваш, но нищо не те извинява да не си търсиш по-хубава работа. 🙂\n« Първи видео постинг\nРазходка, пазар, решения »\n2019: Вярност — Опитах се да рационализирам с [...]\n2007: Анимационно — Преди малко прерових video bookmarks [...]\nПубликации (RSS), Коментари (RSS), Twitter (RSS). Хостинг от ICDSoft. Crawl Page.59 queries. 0,308 seconds.


La Suite del Faro - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nВиж всички 74 места за настаняване в Скалеа.\nVia Guttuso, 4, Скалеа, Скалеа, Италия, 87029 - Отлично местоположение - вижте на картата\nПовече за La Suite del Faro\nНезависимо дали сте турист или пътувате по бизнес, La Suite del Faro е перфектен избор за настаняване в Скалеа. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nСъоръженията и услугите предлагани в La Suite del Faro гарантират Вашия приятен престой. Съхраняване на багаж, паркиране на автомобили, рум-сървиз, летищен трансфер, екскурзии са само част от нещата, които отличават La Suite del Faro от останалите хотели в града.\nАтмосферата на La Suite del Faro се усеща във всяка стая. Удобства като частен басейн, климатик, отопление, минибар, балкон/тераса са само някои от даденостите на обекта. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. С превъзходните си удобства и отличното си местоположение La Suite del Faro е идеално място, в което можете да се насладите на престоя си в Скалеа.\nМоля, уведомете предварително La Suite del Faro за очаквания час на пристигането ви.\nСкалеа Къщи за гости


Бял мъж - III вид | Рецепта от Веселият Готвач\n• 5 ч.ч. (1 л) овче мляко\n• 3 капки сирищна мая\nПриготвя се от края на юли до началото на септември. Млякото се затопля в тенджера и към него се прибавя сирищната мая. Оставя се на тих огън, докато се съсири. Изсипва се в цедка от тензух и се отцежда най-малко едно денонощие. Слага се в дълбока калайдисана караванка или тиган и се бърка непрекъснато с дървена лъжица на силен огън, докато се разтопи. Тогава се прибавя брашното. Сместа се бърка непрекъснато, докато се сгъсти. Подслажда се със захарта, разбърква се и се сваля от огъня.


[Stories] За „кръвната група” и още нещо …….. | HR Блог на JobTiger.bg | Кариерен уеб сайт и HR компания\n[Stories] За „кръвната група” и още нещо ……..\n29 март, 2011 Стефан Марков Няма коментари\nНещо кратко и забавно от дългогодишната практика по подбор. Случаите показват, че и от „двете страни” на масата трябва да се внимава!\nПърви случай. Събеседване с много подходяща кандидатка за длъжността. Но момичето е доста притеснено, трудно и бавно „върви” разговора. Леко изнервен, че няма ентусиазъм решавам да попитам винаги ли е такава или сега това е от притеснение. Във въпроса вкарвам и израза / не знам дали вие познат / „седмак” – за хора, които са енергични, бързат дори повече отколкото трябва, като бебета родени в седмия месец, а не нормално в деветия. След моя емоционален въпрос кандидатката застива още повече, гледа няколко минути учудено и внимателно пита: „ Ами това как сте го проверили, само най-близките ми знаят, че съм родена в седмия месец. Така, че „да”, седмак съм. Определено и на мене би беше нужно време да се съвзема и изляза от ситуацията. Но беше добър урок……\nДруг случай. Поради сериозни причини не присъствам на първо интервю с кандидат. Одобрен от колегите, възложено му е специфично професионално задание, той е уведомен, че се е справил отлично и го каним на втора среща. Той е достатъчно емоционален и въодушевен, в мейла изразява готовност да се представи добре, за да бъде одобрен, но в текста вкарва и израза, че на тази среща ще вкара в действие „тежката артилерия”. На срещата вече присъствам и аз, като при запознаването си му показвам ксерокопия на всички налични мои документи, че Българската армия съм бил артилерист. Поради тази причина колегите са решили, че няма как да не противопоставят един „артилерист”. Трудно е да се опише състоянието на кандидата, изражение на лицето, безмълвни жестове, невъзможност дълго време да осмисли, че тази негова шега е възприето дословно, никаква идея за аргументи за защита. Довършващите въпроси от моя страна бяха за какъв калибър артилерийски системи става въпрос. Чак тогава, запитан за конкретни неща, той успя да се окопити и отговори, че въобще не е ходил в казармата, да не говорим пък за артилерия…………\nТрети случай. След фирмено мероприятие коментираме с колежка, че нещо не се е получило както трябва – и служебната, и веселата част. След доста въпроси, отговори и коментари решавам образно, в мой стил, да обобщя причината: „За да се получат нещата трябва повече хора от една и съща „кръвна група”. На което колежката съвсем искрено отговаря: „А, така ли ? И от това ли зависи ? Аз съм „А+”. А ти ? За останалите колеги знаеш ли какво кръвна група са ?”\nСъвет: внимавайте когато се шегувате с кандидати, колеги и шефове, на които не знаете „кръвната” група !!!


Започна първият ремонт по кръговото в Русе - Телевизия КИС 13 - Нищо подобно! - kiss13.net - Новините от Русе, Велико Търново, Търговище и Разград!\nЗапочна първият ремонт по кръговото в Русе\nBy\tтелевизия "КИС 13" 03 Февруари 2016\tПрочетена 853 пъти\t0\nЗапочна ремонт на част от тротоар на кръговото кръстовище до сградата на полицията в Русе. Става дума за пешеходното съоръжение вдясно от платното за движение в посока от булевард "Скобелев" към "Цар Освободител". Причината за спешните мерки от страна на фирмата изпълнител на обекта е слягане на тротоарната настилка в резултат на обилните снеговалежи и минусовите температури. Така само месец и половина след като подлезът бе пуснат в експлоатация, се налага част от тротоара да бъде разкопан за ремонт.\nОще вчера от фирмата установили слягането и обезопасили засегнатия участък. От общината уточниха, че тъй като гаранционните срокове започват да текат от датата на получаване на разрешение за ползване на строежа, изпълнителят е длъжен да отстранява за своя сметка дефектите в определения от възложителя срок.\nПрипомняме, че по някои от стените на подлеза на кръговото кръстовище се появиха и пукнатини, като на места бетонните плочи направо са се разместили с няколко сантиметра. Разпоредено е експерти да обиколят съоръжението и да направят опис на всички дефекти. Списъкът ще бъде предоставен на строителната фирма за извършване на ремонт.\n« Все още не са разчистени падналите дървета от парковете в Русе Русенски капитан бе открит мъртъв край Виена »


НЯМА ПРИКАЗКА – фондация МС – МОГА САМ\nмай 17, 2015 май 17, 2015 Posted in неделна приказка\nДнес не успях. Не успях да пусна навреме традиционната неделна приказка. Сутринта всъщност не знаех какво да напиша и отложих за вечерта.\nИзминаха 3 седмици от началото на предизвикателството „Ден на колела“. Случиха се много неща. Запознах се с много хора. Видях доста. И реакции, и емоции, и трудности, и усмивки. Всичко.\nДнес дойде редът на Деян Донков. Покани ни да гледаме новият спектакъл на Александър Морфов „На ръба“, където той влиза в роля на човек, който е на инвалиден стол. Само това знаех за това преставление… до преди два часа.\nИ сега, след този болезнено реалистичен, визионерски спектакъл ми е трудно да ви разказвам приказка. В рамките на час и половина пред очите ми беше силно концентрирана цялата ни действителност. И концентрацията е толкова силна, че очите сами започваха да сълзят.\nА когато всичко свърши, просто станах на крака и мълчах.\nНе, не че няма нужда от аплодисменти. Напротив, но на мен ми идваше не само да пляскам, а да тропам с крака и да крещя: Събудете се, хора! Защо се смеете? Не виждате ли, че нещо не е наред с нас? До кога?\n„На ръба“ е една емоционална, обща импровизация, за онова, което се случва в България. Нещо като реквием за държавата България, реквием за един народ, който си отива, който се стопява. Народ, който достойно и гордо съществува на този свят хиляда и триста години, но който не успя да устои на бруталните, алчни, безмилостни колизии на съвременната „демокрация““… и на собствените си низостни слабости и противоречия. Българската нация си заминава. Превърнали сме се в население, което едва оцелява в циничните условия на някаква фашистка, финансова общност, нарекла себе си – Европейска, която и пет пари не дава дали има, или няма такъв народ.\nДнес може да се базираш като народ, ако успееш да убедиш някакви европейски програми в това, че съществува такъв народ – и те да финансират евентуално подпомагането, филмирането, изграждането… Като че ние не сме съществували никога, като че сме само фикция, неясен субект на поредните бъдещи проекти на Европейския съюз – и нищо повече. И само след няколко години ще съществуваме в техните програми така, както съществуват ромите, калдарашите, аборигените, масаите или някоя рядко срещана, изчезваща общност. Ще съществуваме единствено в програмите за възраждане на племенната идентичност!\nС „На ръба“ искаме да споделим нашата тъга и болка по онова, което си заминава, болката за българския народ, който от година на година се стопява. Изгубилите се традиции, приемственост, празници – всичко онова, което моето поколение е запомнило, което сме се опитвали да предаваме на децата си. Тези ценности се загубват и имат смисъл единствено за някое телевизионно шоу или за някоя програма за изчезващи народности. Червената книга на българите! Това е тъжната страната на причината да правим „На ръба“. А веселата… май няма такава!\nPrevious: Previous post: ДАМЕЛ, който ми даде Сила да продължа / „Не разбирам! За кого точно правите това? Аз инвалиди тук не виждам!“\nNext: Next post: ПИСМО В БУТИЛКА #3


Кухнята мечта! Готвач да си днешно време - Последни Новини от DNES.BG\nКухнята мечта! Готвач да си днешно време\nПланиране, проектиране и обзавеждане на кухни от HomeMax\nСпонсорирано съдържание | Обновена: 9 юли 2015 15:25 | 9 юли 2015 11:05, Златко Желев\nЗа насладата от храната, освен уменията на готвача, принос има и добрата обстановка и подредбата на масата. Нали?\nАко искате да обзаведете кухнята си удобно, функционално и уютно, представете план – скица и консултантите на HomeMax ще ви изготвят 3D проект. Има както модулни, така и по поръчка за тези от вас, които искат да придадат ярка индивидуалност.\nСлед това може да разгледате нашите готови предложения, за да усетите атмосферата, в която бихте се чувствали най-комфортно.\nВсичко сме предвидили и аранжирали функционално и в същото време модерно. Предлагаме удобни кухненски плотове – мечта за всеки любител-готвач. Подходящи към тях шкафчета и помощни масички. Цвета на мебелите, може да вържете с цвета на подовата настилка – ламинат или гранитогрес.\nТова също важи и за цвета на стените. Голямото разнообразие от бои и латекси е на ваше разположение, а ако искате да сте уникални може сами да тонирате и забъркате нюансите, само при нас, в HomeMax. Много модерни напоследък са цитрусовите цветове. Боядисайте всяка стена различна, например банан, портокал и лимон.\nИмаме предложения и обособени кътове за хранене. Масите и столовете са от различен материал и цвят.\nДребните детайли пък създават усещането за обживяност в кухнята. За да добавите финалните щрихи, комбинирайте домакинския текстил с пердета и дамаски за столовете.\nС Месеца на ремонтите в Dnes.bg и с идеите на HomeMax - съветите и предложенията им, а и вашата фантазия, ще се получи една наистина завършена кухня, защото нали знаете: Един дом, много идеи!\nОще по темата: Месец на ремонтите\nПлатеана статия с грозни кухни\nmhm преди 6 години\nаз точно от Houzz взех идеи за кухнята и хола, след това помолих един познат архитект да ги начертае спрямо моите помещения. После намерих мебелист, при който поръчах по начертания проект да ми ги направи (самите материали не са чак толкова скъпи). В крайна сметка всичко излезе към 10к - дизайнерска кухня и дизайнерски мебели в хола.. Само трябва на мебелистите да им висите на главата, понеже не са виждали такива неща и ако не ги следите ги правят грешно. Но за същия проект Айко ми искаха 30к.\nho e thea преди 6 години\n40 к за кухня , но то целия апартамент струва толкова х. евро , тоест имота трябва да е поне 300 к евро за да си струва инвестицията , за толкова пари си купуват дизайнерски леки коли не дизайнерски кухни от италия , също така новите кухни са по малки и комбинирани с дневната по идеен проект на архитектите , тоест няма и място за големи кухни в новите жилища .\nmda преди 6 години\nАйде още една платена статийка реклама. Предната беше за баните да чакаме спалните... Иначе както в предната казах за баните сега ще кажа и за кухните :) Отново лед осветление вградено в самите мебели особено под перваза на долните шкафове и над най горните. Вместо лампион от материала на шкафовете по поръчка осветително тяло с вградени мнгобройни лунички и скрито ЛЕД осветление. Гърба на работния плот от Закалено стъкло с вградено осветление РГБ с контролер. Врадени уреди и плот техн камък...\nПовече от 300 лева за кухня не!\nПредсмъртни напъни преди 6 години\nТези платени ПР публикацийки без съответния надпис показват, че нещата при вас не отиват на добре, днес.бг ! Вече не сме 1991 и българина не кълве на празна кукичка :)\nrazboinkia преди 6 години\nНе се издържа, ще коментирам! Евала на пича със сайа по-долу! Страхотен е, има всичко и е много добър! А на този с прблема с кинтите под мен му пожелавам да успее да си направи готин дом но дано не е в стила от скапаната статия!\nPoko преди 6 години\nОсвен, че е платено е и чудовищно грозно. По-ужасни кухни не съм сигурен, че съм виждал.\nнещо "платено съобщение", а-у?


Какво е инфлация? И как да защитим спестяванията си от инфлация? - Admiral Markets\nМарт 19, 2018 14:21\nИнфлацията, или ръстът на потребителските цени, е стихия, която трудно се контролира. И докато днес, инфлацията все още е цел на правителствата и централните банки по света, утре – това може да е явление, срещу което банките ще искат да започнат да се борят…\nВторият смисъл на понятието инфлация споделян от всички икономисти до края на 19 век, означава покачване на количеството пари в икономиката. Всяко ново количество пари бива използвано за размени срещу блага и услуги, които иначе не биха се проявили.\nПокачването на количеството пари означава покачване на търсенето на блага от страна на тези хора които първи придобиват новите парични знаци, което от своя страна означава, че цените на тези блага ще бъдат по-високи от това което те биха били иначе. При размяната на новите парични единици между индивидите (купувачи и продавачи) повече и повече цени се покачват.\nИнфлацията е феномен, който се наблюдава и в България. Всъщност, към края на 2017-та година, нивото на инфлация в България, достигна близо 3%. А това е над целите на страните от еврозоната и САЩ, за инфлация от 2%, която се приема за здравословна за икономиката.\nТрябва да отбележим, че подобна инфлация от 3% у нас, се случва при нива на основен лихвен процент от близо нула. Тоест инфлацията в страната ни е много вероятно да има изключително негативни ефекти върху икономиката на страната, особено в среда на рекордни депозити в банките и минимални лихви по тях.\nЛогично, пред спестителите, в банките, се появява въпроса – „Как да защитя спестяванията си от инфлацията". Защото последната, на практика намалява покупателната сила на спестените им средства. И напълно логично - най-добрата защита от инфлация, дават финансовите пазари...\nТъргувайте с всякакъв род финансови активи, CFD-та върху валути, акции, инедкси, суровини, а отскоро и ETF-и при най-конкурентни условия с брокер номер едно в Германия - Адмирал Маркетс.\nСега ще разгледаме няколко основни и попуярни начина, за да се защита от инфлация. Тези методи, основно са свързани с потенциала за доход в размер над този на инфлацията, в свята на рекордно ниски лихви по депозитите у нас и по света... Вcъщнocт, в страната ни, тpyднo щe намерите предложение за лихви по депозити над 0.5% на годишна база.\nЗапочваме, с най-познатата и разбираема от българите форма на инвестиции - инвестиции в недвижими имоти. Инвенстициите в имоти, не са лошо решение за защита от инфлация. Дали обаче, са най-доброто - това е друга тема...\nЕдин дългосрочен поглед върху пазара на недвижими имоти в България, през последните 18 години, изглежда така - цeните нa имoтитe в Coфия, cпopeд нaциoнaлния cтaтиcтичecĸи инcтитyт, ca били пpи нивo oт 583.83 лeвa нa ĸв.м. (298.5 евро) през 2000-та година. Към днешна дата рaвнocмeтĸaтa e cлeднaтa – среданта цена на софийските имоти е около 850 евро.\nBъз ocнoвa нa тeзи дaнни излизa, чe инвecтициятa в недвижим имот без да се отчита доходността от наем, тоест само от поскъпването в цената на недвижимите имотите, е била точно 6% на годишна база. С добавяне на доходността от наеми, в размер на около 5% годишно, тази доходност вече става в размер на 11.2% на година. Това е една доста сериозна доходност, за един по-дълъг период от време.\nКакто вече стана ясно, инвестициите в недвижими имоти, може да се каже, че са предпазвали родните спестители от инфлация. Те обаче, се отличават със своите си специфични недостатъци. Ето и някои от тях:\nAмopтизaция - недвижмите имoти ce aмopтизиpaт, oбзaвeждaнeтo имa нyждa oт peмoнт и пoдмянa.\nПотенциални проблеми с наемателите, когато сте инвестирали в недвижим имот. Пригответе се да отделяте доста физическо време в контакти и общуване с наемателите, включително и в търсене на нови наематели, при напускане на предходните. Понякога, може дa Bи ce нaлoжи дa плaщaтe нeплaтeни cмeтĸи, дa вoдитe cъдeбни дeлa и т.н.\nНяма гаранция, че недвижимият имот Ви ще е отдаден през цялата година, ĸoeтo cъщecтвeнo може дa нaмaли потенциалната дoxoднocт от нaeми.\nMaщaбиpaнe - пoĸyпĸaтa нa имoтa, нe мoжe дa ce paзбиe нa чacти. He мoжeтe дa cи ĸyпитe имoт, пo-мaлъĸ oт eдиницa, или дa ĸyпyвaтe пo малко имот - пpoдължитeлeн пepиoд oт вpeмe, c цeл дa дивepcифициpaтe цeнaтa пo вpeмe. И това може да е съществен недостатък.\nЛиĸвиднocт - пoдoбнo нa пoĸyпĸaтa, имoтa тpябвa дa ce пpoдaдe изцялo, зa дa "ocpeбpитe" инвecтициятa. Тоест не можете да разполагате с част от инвестицията си при необходимост (ако Ви се налагат по големи по размер разходи и покупки).\nTaĸcи и ĸoмиcиoни - тaĸcи зa aдвoĸaти, нoтapиycи, мecтни дaнъци, ĸoмиcиoни нa бpoĸepи и т.н. Cтoйнocттa нa paзxoдитe пpи пoĸyпĸa и пpoдaжбa нa имoт, чecтo дocтигaт мeждy 3 и 5 oт cтoйнocттa мy.\nДобрата новина е, че спестителите, които биха искали да запязят своите средства от пагубното въздействие на инфлацията, с експозиция към имоти, могат да направят това и без реално да си купуват имот, предпазвайки се от посочените по-горе негативи на инвестициите в имоти. Ето няколко начина, как можете да направите това:\nAĸции нa ĸoмпaнии cвъpзaни cъc ceĸтopa нa нeдвижимитe имoти\nAĸo cмятaтe, чe цeнитe нa имoтитe щe ce пoвишaвaт, тo имa мнoгo ĸoмпaнии, cвъpзaни cъc ceĸтopa, ĸoитo мoгaт дa Bи дaдaт дoбpa eĸcпoзиция ĸъм oтpacълa. Tyĸ ce вĸлючвaт гoлeми cтpoитeлни пpeдпpиeмaчи или ĸoмпaнии, пpoизвeждaщи cтpoитeлни мaтepиaли.\nЗa paзлиĸa oт инвecтициятa в имoт, пpи ĸoятo щe cпeчeлитe oт pъcт в цeнитe нa имoтитe и наемите, пpи тoзи poд инвecтиции, пeчaлбaтa ви щe дoйдe пo нaпpaвлeниe нa пocĸъпвaнe нa aĸциитe нa cтpoитeлнитe ĸoмпaнии и изплaщaнитe oт тяx дивидeнти.\nИмa и eднa гpyпa инвecтициoнни фoндoвe, ĸoитo инвecтиpaт в дpyжecтвa cъc cпeциaлнa инвecтициoннa цeл и ĸoмпaнии c eĸcпoзиция ĸъм нeдвижимитe имoти. Toзи poд фoндoвe, въpшaт paбoтaтa вмecтo вac, ĸaтo мeниджъpитe им пoдбиpaт пoдxoдящи aĸтиви, c дoбpи пepcпeĸтиви, cпopeд тяx.\nToвa e eднa cpaвнитeлнo нoвa инвecтициoннa aлтepнaтивa зa инвecтитopитe. Tyĸ идeятa e cлeднaтa. Kaпитaлитe нa мнoгo инвecтитopи ce cъбиpaт c цeл финaнcиpaнeтo нa oпpeдeлeнa инвecтиция в нeдвижим имoт.\nИнвестиции в Злато, като средство за защита от инфлацията\nЗлатото, е друг актив, който се спряга, че защитава инвеститорите от инфлация. За сравнение, за последните 50 години, златото е носило на инвеститорите среден доход от 4% на година. Тоест защитавало е средствата на инвеститорите срещу инфлация, макар и доходността на актива, да не е превишавала особено много нивото на инфлация. Или казано по друг начин, инвестициите в злато, са запазвали стойността на спестяванията, но не са водили до прираст.\nТоест, златото не може да се определи, като най-доброто средство за защита от инфлация, ако се опасявате, че ръстът на потребителските цени ще продължи с пълна сила от тук нататък!\nПредвид на това, че разгледахме инвестициите в имоти, като средство за защита от инфлация и факта, че този род инвестиции (в имоти), не са особено подходящи за хора с по-малки по размер капитали, може да се каже, че инвестициите на финансовите пазари, са друга основна алтернатива за защита от обезценката на парите, в среда на рекордно ниски лихви по депозити.\n"Безкраен" брой активи измежду които можете да избирате, дори и в моменти на криза - от една професионална платформа\nВече загатнахме, че можте да се облагодетелствате от поскъпването на имотите, но без директно да си купувате имот. Това - като си купувате акции на компании, свързани със строителния сектор - пряко, или косвено. По този начин, освен от капиталовата печалба (следствие на ръста в цените на акциите на съответната компания), може да се облагодетелствате и от потенциалния дивидент, изплащана от компанията (при наличието на такъв).\nMetaTrader Supreme Edition, например е специално приложение, разработено Admiral Markets за търговската платформа Metatrader (MT) – MetaTrader 4 и MetaTrader 5. Благодарение на приложението Supreme Edition ще имате достъп до 60+ допълнителни възможности за анализи, които не се предлагат от стандартната платформата MT.\nИнфлация и ниски лихви по депозити – основни причини да инвестирате в акции!\nКак да инвестираме в акции: Пълно ръководство за начинаещи трейдъри


Най-популярната опера на Верди се завръща на сцената на Дома на културата - plovdivtime.bg\nНачало Арт сцена Най-популярната опера на Верди се завръща на сцената на Дома на културата\nНай-популярната опера на Верди се завръща на сцената на Дома на културата\nОпера Пловдив кани на следващия вълнуващ спектакъл от програмата си . Операта „Травиата“ пловдивската публика ще види на 20 ноември 2020 г. от 19:00 ч. в Дом на културата „Борис Христов“. Представлението беше отложено заради втората вълна на пандемията. Организаторите апелират за спазване на всички противоепидемични мерки за провеждане на културното събитие. Ползването на маски и дезинфектант са задължителни, а публиката ще бъде на 30% от местата в салона.\nДиригент е Константин Добройков, режисьор – Нина Найденова, художник – Николина Костова-Богданова.\nПремиерата на „Травиата“ е на 6 март 1835 година във Венеция с певицата Донатели в главната роля. Операта е посрещната студено. На следващия ден Верди пише на приятеля си Емануеле Муцио: „Снощи „Травиата“ претърпя фиаско. Дали вината е моя, или на певците, ще отсъди времето.“\nИ действително по-късно „Травиата“ става най-популярната опера на Верди. Тя се играе непрекъснато и навсякъде. Вече е невъзможно да се преброят нейните изпълнения даже в отделните оперни театри. Въпреки това отначало тя е била приета с резерви от мнозина, в това число и от видни музиканти. Например руският композитор и музикален писател Серов твърди: „Последното действие се състои от една сцена и тя е: умирането на млада жена от туберкулоза. Ефектът не е драматически, а татологически; картината не е оперна, а болнична.“\nАла времето опровергава тези думи. Сам Дюма-син признава, че „След петдесет години никой няма да си спомня моята „Дама с камелиите“, но Верди я обезсмърти.“ През 1867-а писателят отбелязва на друго място: „Днес вече не може да се напише „Дамата с камелиите“. Тя не само няма да бъде вече истинска, но ще бъде невъзможна.“


Лора Джо Роуланд — Суиши (1) — Моята библиотека\nЯпонски загадки (8)\nThe Dragon King’s Palace, 2003 (Пълни авторски права)\nЛюдмила Левкова, 2004 (Пълни авторски права)\nЛора Джо Роуланд. Суиши\nИК „Труд“, София, 2004\nРечник на използваните японски думи\nВ памет на баща ми Реймънд Й. Джо\n8 май 1919 — 14 юни 2002 г.\nЯпония, Период Тенва,\nГодина II, Месец V\n(тоест юни 1682 г.)\nЛодката се плъзгаше по тъмната водна повърхност, устремена към своята зла участ. Върху прътове, прикрепени към тясната дървена ладия, бе опънат навес от червена коприна; окачен на кука, над кърмата гореше объл бял фенер. Под навеса един самурай работеше усърдно с веслата. Облечен бе в памучна лятна роба, а на кръста му висяха два меча. Макар че събраните му в кок коси бяха посивели, а възрастта бе набраздила лицето му, мускулестото му тяло и сръчните му движения бяха запазили жизнеността на младостта. Срещу него върху сложени върху дъното на лодката възглавници се бе излегнала красива жена, а пръстите й нежно прорязваха водата. Фенерът осветяваше дългите й черни коси и кожата й, сияйно бяла и прозрачна като лунни лъчи. Фино кимоно в бледо синьо-зелено, изпъстрено с анемони в пастелни багри, подчертаваше красотата на слабата й изящна фигура. На прекрасното й лице бе изписано замечтано, доволно изражение.\n— Нощта е тъй прекрасна — промълви жената.\nЕзерото Бива, разположено на север от имперската столица Мияко, се простираше около тях, неподвижно и блестящо като огромно черно огледало. На близкия бряг светлините от странноприемниците и доковете на пристанищните села образуваха искрящ полумесец.\nТъмнината замъгляваше по-далечните очертания на езерото. Водната повърхност бе осеяна с още множество излетни лодки, чиито фенери блещукаха в мрака. Изстреляни от брега фойерверки се разпукваха в букети от зелени, червени и бели искри, които припламваха на фона на виолетовото небе и се отразяваха във водата. Хората, които се возеха из езерото, възклицаваха с възхита. Лек ветрец разхлаждаше знойната лятна вечер и довяваше мирис на барут. Но тази картина не доставяше наслада на самурая. Той съзерцаваше съпругата си, обладан от мъчителна болка.\n— Ти си още по-красива от нощта — каза той.\nПрез времето, откакто бяха женени, бе приемал за даденост, че красотата й принадлежи единствено и само нему и че той единствен притежава любовта й въпреки двайсетте години разлика във възрастта им. Но напоследък бе разбрал друго. Илюзиите му бяха разбити от грозно предателство. И сега, докато съпругата му се усмихваше, той почти виждаше сянката на другия, която затъмняваше и оскверняваше пространството помежду им. В гърдите му се разпали гняв.\n— Какво странно изражение придоби лицето ти — каза съпругата. — Безпокои ли те нещо?\nТази вечер той щеше да поправи злото, което му бе сторено. Натисна греблата по-здраво, все по-далеч от другите лодки, по-далеч от светлините на брега.\nСъпругата му взе да се озърта, а върху лицето й се изписа безпокойство.\n— Скъпи, отдалечаваме се твърде много от сушата — тя дръпна ръката си от водата, която струеше покрай лодката. — Не трябва ли да се връщаме?\nСамураят престана да гребе. Веслата застинаха неподвижни, а лодката продължи да се движи в необятния мрак отвъд цветните букети на ракетите. Експлозиите отекваха над водата, но възторжените викове вече звучаха по-приглушено, а светлините се превърнаха в искрящи дребни точили. Звездите блещукаха като студени скъпоценни камъни около филигранна златна луна.\n— Няма да се връщаме — отвърна той.\nКакто се бе излегнала, жената рязко седна и впери в него озадачен поглед. Той добави едва чуто:\n— Аз знам.\n— За какво говориш? — но внезапният страх в очите й подсказваше, че чудесно разбираше какво имаше предвид съпругът й.\n— Знам за него и за теб — каза самураят, а гласът му бе дрезгав и от мъка, и от гняв.\n— Помежду ни няма нищо. Не е онова, което си мислиш! — задъхана от нуждата да го убеди, съпругата му добави: — Само си говоря с него, защото е твой приятел.\nНо онзи мъж не беше просто приятел на самурая, той беше много повече. Как жестоко бе наранена гордостта му от двойното предателство! При все това най-ужасният му гняв бе насочен към съпругата му, тази неустоима изкусителка.\n— Онази нощ в лятната вила ти си мислеше, че спя. Тогава вие двамата не се задоволихте само с разговор — каза самураят.\nТя сложи ръка на гърлото си.\n— Как… как разбра?\n— Ти го остави да те гали и да те обладае — продължи самураят, подминавайки въпроса на съпругата си. — И го люби така, както някога любеше само мен.\nСприхавият му нрав винаги я изпълваше със страх и сега тя се сви уплашена. Трескаво започна да мести поглед, опитвайки се да измисли някакво извинение, а от паниката очите й изглеждаха като стъклени.\n— Случи се само веднъж — каза тя, запъвайки се. — Той се възползва от мен. Допуснах грешка. Той не означаваше нищо за мен — но лъжите й прозвучаха отчаяно. Тя протегна ръка към съпруга си: — Само теб обичам. Моля те да ми простиш!\nПозата й стана прелъстителна; устните й се извиха в изкусителна усмивка. Предположението й, че може тъй лесно да успокои гнева му, го разпали в изпепеляваща ярост.\n— Ще си платиш, задето ме предаде! — извика той. Спусна се към съпругата си, грабна я и я вдигна. Тя успя само да ахне озадачена и изненадана и той я хвърли зад борда.\nЖената падна в езерото. Чу се плисък, който обсипа лодката с дъжд от пръски. Дългите й коси и светлите й одежди се разстлаха около нея. Тя размаха ръце в отчаяни усилия да се задържи върху повърхността на черната водна бездна.\n— Моля те! — изкрещя тя, ридаейки от ужас. — Съжалявам! Разкайвам се! Спаси ме!\nЖаждата за мъст уби любовта, която самураят изпитваше към съпругата си. Без да й обръща внимание, той отново хвана греблата. Тя се вкопчи в борда на лодката и той заудря ръцете й с дървените весла, докато тя изкрещя от болка и се пусна. Той загреба мощно и взе бързо да се отдалечава.\n— Помощ! — изкрещя тя. — Давя се! Помогнете!\nРакетите трещяха и заглушаваха виковете й, както и плисъка на водата; никой не й се притече на помощ. Докато гребеше все по-силно към брега, самураят наблюдаваше как съпругата му все повече се смаляваше, съпротивата й отслабваше, а задавените й хрипове стихваха. Тя бе водна лилия, откъртена и умираща в своето изкуствено езеро. Бе заслужила злата си участ. Самураят ликуваше. Съпругата му потъна, водната повърхност се сключи над главата й и към светлото петно, очертано от фенера на лодката, се разстлаха стапящи се вълнисти окръжности.\nСамураят отпусна весла. Лодката постепенно престана да се движи; тържеството, което го бе обзело, угасна. Мъка и вина пронизаха сърцето му. Любимата му съпруга си бе отишла завинаги, умъртвена от собствените му ръце. Едно приятелство, което бе ценил тъй дълбоко, трябваше да приключи. От бездната на отчаянието, зейнала в душата му, изригнаха ридания, които го разтърсиха. Той не се страхуваше от наказание, защото смъртта на съпругата му щеше да изглежда като нещастен случай, а дори и някой да предположеше друго, законът щеше да оправдае един виден представител на управляващата класа на воините. Но покаянието и честта изискваха изкупление. А животът му се струваше непоносим.\nС треперещи ръце самураят извади късия си меч. Стоманеното острие блесна на светлината на фенера и отрази изтерзаното лице на своя притежател. Мъжът събра смелост, произнесе шепнешком молитва и стисна очи. После с рязък удар разсече гърлото си.\nПоследен взрив от фойерверки обсипа небето с огромни искрящи пъстроцветни букети и струйки дим. Флотилията от излетни лодки пое обратно към брега и постепенно над езерото Бива се възцари тишина. Самотната малка ладия на самурая се носеше без посока под светлината на фенера си, докато пламъкът угасна, след което потъна в мрака на нощта.\n 1681–1688 г. — Б.пр. ↑\n Тревисто растение с красиви бели, жълти или розови цветове — Б.пр. ↑\n Столица, главен град — името, което получава столицата на императорите Хеянкио, след като властта преминава в ръцете на клана Токугава (1603–1867) — Б.пр. ↑