Резервните копия на WhatsApp чатовете вече се криптират | Digital.bg\nРезервните копия на WhatsApp чатовете вече се криптират\nПубликувано на 15.10.2021 14:30 / oт\nСигурността на личните данни е важна тема, която милиони потребители продължават да подценяват. Все повече хора използват приложения и онлайн услуги за комуникация по време на пандемията. WhatsApp е една от водещите платформи, която винаги се е отличавала с поддръжка на "End-To-End" криптиране.\nОт години технологията е отличителна характеристика на приложението и водещо предимство пред неговите конкуренти. Aко използвате WhatsApp е добре да знаете за следващото голямо подобрение, което отново е свързано със сигруността. Facebook използваха официалния си блог, за да потвърдят, че резервните копия в WhatsApp вече се криптират.\nНовата функционалност се разпространява поетапно до всички акаунти в приложението за комуникация. Потенциалните възможности за резервно копие включват Google Drive и iCoud. Новата функция позволява да защитите своята информация с парола и 64-цифрен код за отключване. Това ще предостави максимална сигурност. В следващите дни криптирането на резервните копия ще е достъпно за повече хора.\nОще от Digital: 5 нови полезни трика за приложението WhatsApp (Видео)\nWhatsApp • приложения • криптиране • сигурност\nТъчскрийн екраните на смартфоните ги превръщат в подходящо решение за достъп до информация, забавление и ежедневна комуникация.\n29.11.2021 в 03:00:00 PM\nInstagram вече изисква видео селфита при регистрация за да потвърди самоличността на потребителите\nАвторите на съдържание и инфлуенсъри често използването на няколко акаунта в Instagram. Превключването между профилите, обаче вече ще става по-трудно. От компанията въвеждат мерки, които да гарантират по-ефективно идентичността на потребителите при логин. За целта Instagram ще започнат да подканят определени профили да верифицират себе си с предоставяне на видео селфита. Идеята е тази тактика да се прилага единствено при подозрителни акаунти и съмнения, че ботове разпространяват съдържание в Instagram. В такъв случай ще бъде изискана идентификация с няколко кратки клипа, които показват съответния потребител в различни ъгли. Така Instagram ще се убедят, че отсреща има реален човек, който е притежател на съответния профил в приложението. В интернет се появиха данни, че проверката включва потвърждение от поне четири различни ъгъла, съобщава TheVerge. Трябва да уточним, че проверката с видео селфита не свързана с всички потребители. Instagram виждат в това средства полезен начин да открият собствениците на множество акаунти, както и профили използвани за автоматизирано разпространение на съдържание в мобилното приложение. Instagram не използват лицево разпознаване, включително и във видео селфитата. Изискването за верификация с няколко клипа е провокирано от наличието на акаунти, които за броени секунди извършват внушително количество действия, сред които харесване и публикуване на много постове. Ако възникнат подобни съмнения собствениците на акаунтите ще трябва да потвърдят своята идентичност с няколко видео селфита. Още от Digital: Вече ще знаем предварително ако има проблеми с Instagram\n28.11.2021 в 12:00:00 AM\nSpotify ще конкурират TikTok със секция за вертикални видео клипове\nПриложението за споделяне на кратки видео клипове вече се превърна в невероятен хит в световен мащаб. TikTok продължава да приковава вниманието предимно на най-младата аудитория. Популярността му кара други платформи като Instagram, YouTube и Snapchat да интегрират нови функционалности, с които да бъдат по-конкурентни на TikTok. Най-популярната услуга за стрийминг на музика също се присъединява към този списък. От Spotify официално потвърдиха, че експериментирaт с нова функционалност в приложението. Компанията тества добавянето на секция с вертикално заснети видео клипове, по подобие на TikTok. Потребителите могат да отварят раздела като изберат "Discover" иконата в лентата с инструменти, която е позиционирана в долната част на интерфейса на Spotify. Новата секция ще показа музикални видео клипове, които можете да харесате или да пропуснете с едно плъзгане на пръста, съобщава TechCrunch. Teстовата версия позиционира "Discover" между Home и Search табовете на приложението. Избора на символа с форма на сърце ще хареса съответния клип, докато иконата с три точки ще показа допълнителна информация за видеото. Функцията е базирана на "Canvas" формата, който бе представен в стрийминг услугата преди две години. Някои потребители изразиха недоволство от опцията, тъй като предпочитат статистичните снимки на албумите. Все пак Spotify търсят разнообразни приложения на "Canvas", като този стандарт вероятно ще залегне в нова секция за вертикални видео клипове. На този етап е трудно да предположим кога можем да очакваме премиерата на функцията за всички потребители. При всички положения Spotify търсят нови начини, с които да станат още по-атрактивни за музикалните фенове. Още от Digital: Функцията за показване в реално време на текстовете на песните в Spotify вече е достъпна\n27.11.2021 в 12:00:00 AM\nКак да създадете подпис за PDF документи от Android смартфон\nТъчскрийн екраните на смартфоните ги превръщат в подходящо решение за достъп до информация, забавление и ежедневна комуникация. Работата с различни документи и файлови формати е задължително, за да бъдем продуктивни, когато сме в движение. Използването на PDF файлове е доста удобно от смартфоните, но е необходимо приложение, за да може да подписвате документи от Android. Moжете да откриете различни предложения на трети страни, но едно от най-добрите решения за тази цел е Adobe Acrobat Reader. Популярният софтуер предлага възможност да създавате и използвате електронни подписи за своите документи, чрез вградената Markup функционалност. Ето как да създадете подпис за PDF файлове с този софтуер oт смартфоните с Android, според TheVerge. 1. Изтеглете и инсталирайте Adobe Acrobat Reader от Google Play. 2. Логнете се в своя профил или създайте нов, като следвате стъпките на екрана. 3. Кликнете върху "Files" иконата в долната част. 4. Можете да откриете файлове съхранявани в Google Drive, OneDrive, Dropbox и Adobe Document Cloud, както и да търсите PDF докуементи в Gmail. 5. Изберете желаният документ и кликнете върху него, за да го отворите в Acrobat Reader приложението. 6. Кликнете върху "Edit" иконата в долния ляв ъгъл. 7. Изберете опцията "Fill & Sign". 8. Кликнете върху "Signature" иконата в долния десен ъгъл, която изглежда като върха на писалка. 9. След това ще се зареди "Sign Here" поле в пейзажен режим. в което да въведете подписа. 10. Може да пишете върху екрана, да добавите снимка или да използвате камерата за подпис на хартиен носител. 11. Когато сте готови изберете "Done" бутона в горния десен ъгъл. 12. Трябва да изберете в коя част на документа да бъде поставен самия подпис. 13. След като кликнете ще се появи поле, чиито размер може да променяте. 14. Иконата с форма на кошче позволява да изтриете въведения подпис. 15. Когато сте готови изберете отметката в горния ляв ъгъл. Oще от Digital: Най-добрите безплатни онлайн редактори на PDF файлове\n29.11.2021 в 12:00:00 AM\nКак да инсталираме приложения за Android TV от смартфона\nТелевизорите са неизменна част от мрежата смарт джаджи, които използваме в домовете си. Гледането на съдържание от Netflix и други видео платформи е впечатляващо на големите им екрани. Android TV набира голяма популярност и улеснява потребителите с много умни функционалности, сред които и управлението с гласови команди. Сърфирането в различните магазини за приложения на модерните телевизори, обаче понякога може да бъде не толкова удобно. Google предлагат интересно решение на проблема,с което ще можем да инсталираме софтуер за Android TV, директно от смартфоните. Това е много полезна интеграция, която ще изисква да свържете двете устройства в един акаунт. Допълнителна опция в Google Play под бутона "Install" ще позволи да изберете телевизор от списъка, на когото да инсталирате приложение за Android, което ще ви спести ценно време, съобщава AndroidHeadlines. Навигирането на съдържанието в Google Play е много по-лесно от смартфоните, в сравнение с телевизора. Компанията използва сходна функционалност и за инсталиране на софтуер на устройствата с Wear OS. Новата актуализация не е достъпна за всички, но ъпдейтите на Android TV и Google Play за всички съвместими устройства се очакват в следващите седмици. Още от Digital: Какви ще са подобренията в смарт телевизорите с Android 12 TV\nЕвропейските компании обвиниха Мicrosoft, заради нелоялна конкуренция в OneDrive\nгъвкави смартфони | 543\nHuawei разработват конкурент на Samsung Galaxy Z Flip\nелектромобили | 1009\nNissan ще инвестират $18 млрд. за разработка на електрически автомобили\nвидео карти | 1036\nКитайски производител на видео карти ще конкурира AMD и NVIDIA\nНай-интересните теми в digital.bg от 26 ноември (Видео)\nтехнологични новини | 4362\nполезно | 3686\n7 трика да направите телефона си недостъпен и да избегнете нежелани обаждания\nGoogle | 3285\nЩе увеличи ли цената на смартфоните процесора MediaTek Dimensity 9000 Популярните модели oт сериите BMW 3, 4, X5 и X7 няма да имат тъчскрийн дисплеи, заради кризата с чипове Европейските компании обвиниха Мicrosoft, заради нелоялна конкуренция в OneDrive Huawei разработват конкурент на Samsung Galaxy Z Flip Параг Агравал е новият шеф на Twitter\nНай-интересните теми в digital.bg от 30 ноември (Видео) 5 значими новини от технологичния свят на 29 ноември в digital.bg (Видео) Най-интересните теми в digital.bg от 26 ноември (Видео) Скрита чат функция за iPhone позволява да четете входящи съобщения, още докато се пишат Смартфон А1 Alpha 21 - Дизайн, дисплей, хардуер, камери, батерия и цена


Можете да покажете, че смятате, че базата данни е безопасна и че нейното съдържание може да бъде надеждно чрез добавяне на цифров подпис към базата данни. Цифровият подпис потвърждава, че всички макроси, модули с код и други изпълними компоненти в базата данни произлизат от подписващия и че никой друг не ги е променял от подписването на базата данни насам. Това помага на хората, които използват базата данни, да решат дали да му вярват и нейното съдържание. Мислете за защитен сертификат като перото, което използвате за цифрово подписване на неща или восъчен печат, който само вие можете да приложите. За да добавите цифров подпис, можете да използвате сертификат за търговски защита или можете да създадете свой собствен. Процесът, който използвате, за да подписвате с цифров подпис база данни, зависи от версията на базата данни, която използвате.\nАко искате да подпишете цифрово база данни и след това да разпространите тази база данни в търговската мрежа, трябва да получите сертификат за защита на търговската мрежа от търговски сертифициращ орган (CA). Сертифициращите органи правят проверки, за да се уверят, че лицата, които създават съдържание (например бази данни), са с добра репутация. За повече информация вижте намиране на цифров ИД или услуги за цифров подпис.\nАко искате да използвате база данни за лични или ограничени сценарии за работна група за използване във вашата организация, можете да създадете цифров сертификат с помощта на инструмента SelfCert, включен в Microsoft Office.\nЩе трябва да намерите изпълнимия файл, Selfcert. exeи местоположението може да се различават в зависимост от различни условия, като например ако използвате операционна система 32 битова или 64 битова версия на Windows или ако използвате Office 365.\nC:\_Program файлове \_ Microsoft Office\_root\_Office15\nC:\_Programни файлове (x86) \_Microsoft Office\_root\_Office15\nC:\_Program файлове \_ Microsoft Office\_root\_Office14\nC:\_Programни файлове (x86) \_Microsoft Office\_root\_Office14\nЗа Access 2007 или Access 2010 е лесно и бързо да подпишете и разпространите база данни. Можете да пакетирате файла, да приложите цифров подпис към пакета и след това да разпространите подписания пакет за други потребители. Функцията за опаковане и подписване поставя базата данни в файл за разполагане на Access (. accdc), подписва файла и след това поставя подписания пакет на местоположение, което определяте. След това потребителите могат да извлекат базата данни от пакета и да работят директно в базата данни (а не във файла на пакета). За повече информация вижте опаковане и подписване на база данни на Access 2007 и 2010.\nЗа бази данни на Access 2013 или по-нова версия можете да приложите цифров подпис към компонентите в базата данни. За да подпишете база данни, направете следното:\nВ раздела инструменти за бази данни , в групата макрос щракнете върху Visual Basic , за да стартирате редактора на Visual Basic, или натиснете ALT + F11.\nБележки Ако искате да не позволите на потребителите на вашето решение случайно да променят VBA проекта и да направят вашия подпис невалиден, заключете VBA проекта, преди да го подпишете. Обаче заключването на вашия VBA проект не пречи на друг потребител да замести цифровия подпис с друг подпис. Корпоративните администратори могат повторно да подпишат шаблони и добавки, така че да контролират какво точно потребителите могат да изпълняват на компютрите си.


Lechitel.BG ::: в-к Лечител » БЕЗПЛАТНИ ПРЕГЛЕДИ ПРИ КАРДИОЛОГ В „АЛЕКСАНДРОВСКА“\nКардиолозите от Клиниката по пропедевтика на вътрешните болести провежда кампания с безплатни прегледи всеки петък на месец ноември от 9 до 13 ч., в кабинет №2 на Диагностично-консултативния блок. Предварително записване на тел. 02/ 9230 586.\nВ рамките на ноември, специалистите от Клиниката по кардиология на УМБАЛ „Александровска“ ще консултират безплатно и хора с наднормено тегло; гръдна болка; задух и/или високо кръвно налягане. Прегледите ще се извършват всеки делничен ден от 14 до 18.00 ч. в приемно-консултативния кабинет на клиниката (вход на ул. „Пенчо Славейков”, срещу баня „Мадара”). Предварително записване на тел.: 02/9230 467.


УНИЦЕФ: Расте броят на засегнатите деца от земетресението в Непал | УНИЦЕФ България\nУвеличава се и размерът на спешно необходимата помощ след изчисление на пораженията и щетите\n29 април 2015 г., Катманду– По данни на Детския фонд на ООН (УНИЦЕФ) расте броят на засегнатите от земетресението в Непал деца. Предполагаше се, че те са около 940 хиляди, но вече е ясно, че надхвърлят 1 милион и 700 хиляди. Тези деца се намират в най-опустошените от земния трус региони и се нуждаят от най-спешна хуманитарна помощ.\nПо изчисления на Детския фонд на ООН, който работи на терен от самото начало на бедствието, сумата, необходима на УНИЦЕФ за хуманитарното подпомагане на децата в Непал, възлиза на над 50 милиона долара. С тези средства трябва да бъдат подпомогнати както децата, така и техните семейства – и то в ситуация, в която расте рискът от разпространението на заразни болести. УНИЦЕФ работи с партньорски организации и с други агенции на ООН, които също набират средства на неотложна помощ за най-уязвимите. Работата на терен със семействата и децата се очаква да продължи през следващите 3 месеца.\nПо последни данни земетресението с магнитут от 7.9 по скалата на Рихтер е отнело живота на около 6 хиляди души и е ранило още 12 хиляди. Освен това други десетки хиляди са напуснали домовете си и живеят в палаткови лагери на открито в столицата Катманду и в другите най-засегнати райони в страната.\n„Животите на толкова много деца се превърнаха в кошмар – те се нуждаят от животоспасяваща помощ, в това число чиста питейна вода, подслон и санитарни условия“, заяви Томо Хозуми, представител на УНИЦЕФ за Непал. Той допълни: „Без достъп до безопасна питейна вода рискът от пренасянето на множество зарази сред децата е огромен. Множество семейства са в невъзможност да се предпазват дори от суровите атмосферни въздействия – като изгарящо слънце или поройни дъждове. Нашите очаквания са, че техните нужди ще се увеличават през следващите дни, тъй като получаваме информация и за все повече пострадали хора в по-отдалечените региони, които си мислехме, че не са толкова засегнати от земетресението“.\nКакво прави УНИЦЕФ на терен?\nУНИЦЕФ работи с партньори на терен, за да достави спешна хуманитарна помощ, включително чиста питейна вода и подслон. Детският фонд на ООН вече достави следното:\n• палатки, хигиенични пособия, таблетки за прочистване на вода, одеяла към всички засегнати региони, но наличието на множество мъртви тела при епицентъра на земетресението предизвиква все по-голяма заплаха от избухването на епидемии;\n• В голяма част от регионите само 1 на всеки 5 души имат достъп до чиста питейна вода. Танкери с чиста питейна се доставят в 16 лагера, които са по разпръснати по протежението на цялата столица и околностите й;\n• Екипи идентифицират и помагат на децата, разделени от семействата си;\n• УНИЦЕФ предоставя и психологическа помощ на децата и родителите им, които са крайно травмирани от преживяното и е се намират в състояние на шок сред хиляди други хора в палатковите лагери.\n• Повече от 80% от здравните заведения в най-тежко засегнатите региони са почти напълно разрушени. 274 от 323 училища в зоните на земетресението също са претърпели много сериозни щети, а някои са напълно унищожени. Това засилва необходимостта УНИЦЕФ и партньорите на терен да предоставят временно пространство и пособия за обучението на децата в училищна възраст, за да не бъде трайно прекъснат образователния процес.\nКак българите могат да помогнат?\n1. Чрез дарение онлайн на уебсайта на УНИЦЕФ България\n2. По банков път на следната дарителска сметка:\nIBAN: BG34RZBB91551065034919; BIC: RZBBBGSF\n3. Чрез SMS с текст „NEPAL” на кратък номер 1021. Стойността на дарението е 2 лв. ДДС и други такси не се дължат за абонати на всички мобилни оператори.\nИвайло Спасов, Консултант Комуникации,\nУНИЦЕФ България - 0888 40 63 83, ispasov@unicef.org


HP no. 24А тонер касета черна заместител - Копирен център Арония\nНачало / Тонер касети / Касети за лазерни принтери / HP no. 24А тонер касета черна заместител\nHP no. 24А тонер касета черна заместител\nколичество за HP no. 24А тонер касета черна заместител\nКод: NT-C2624A Категория: Касети за лазерни принтери Етикети: FromCopyCenter, Касети лазерни съвместими\nHP no. 24А тонер касета черна HP LaserJet 1150\nНапишете първия отзив за „HP no. 24А тонер касета черна заместител“ Cancel Reply


Блогът на Гергина Дворецка: Юли 2017\nДнес мисля не само за будещите отвращение прояви на непредизвикана с нещо агресия, а и за журналистическата професия. Цяла сутрин по различни телевизионни канали беше коментирано вчерашното възмутително нападение над колегата от БНТ Иво Никодимов. Самият той неведнъж се включи на живо по телефона в разговорите в студиото – поне аз го чух по две телевизии. Помислих си каква е отговорността на журналиста, който винаги трябва да бъде готов да даде информация от първа ръка, дори, когато самият той е потърпевш. Всеки друг би могъл да помоли да не бъде безпокоен в такъв момент – освен преживения стрес от нападението, днес му предстои лицева операция, която също е немалък стрес – и физически, и психически. И все пак Иво се включваше в ефир, разказваше със спокоен тон за станалото. Истински професионалист! Дано се върне час по-скоро като водещ!\nИмах обаче и друг повод да се замисля за журналистическата професия. В един от коментарите по БНТ 1 във връзка с този случай една колежка, която много ценя, изтъкна колко добро впечатление й е направило това, че снощи в репортажите за нападението над Иво израненото му от побоя лице не е било показвано, звучал е само гласът му. Само че... по една от телевизиите (дали пък не беше БНТ 1?) предишния ден аз бях видяла снимка с изранените лица на двете бити нотариуски. Слава богу, по-късно по друга телевизия, същата новина беше показана като лицата на двете потърпевши бяха замъглени – явно, някой е реагирал срещу такова злепоставяне, при това става дума за жени. А малко ли обезобразени от побой лица на редови граждани сме гледали в телевизионни репортажи за инциденти от всякакъв характер? Кой от колегите, които ги снимаха отблизо, се е замислял, че никое човешко същество не заслужава да бъде показвано във вид, будещ съжаление и дори инстинктивна погнуса? Днес някой в телевизионното студио поясни, че може би такива жестоки картини предизвикват отвращение от самото насилие, но кой би пожелал тази поука да бъде за сметка на неговото лично унижение?\nТака си направих два извода за журналистиката: 1. Дори, когато е жертва на агресия, истинският журналист винаги остава на своя пост – той преодолява болката и е готов да дава информация за станалото. 2. В подобна драматична ситуация на журналиста му е спестена поне въпиещата недискретност той да бъде показван с видимите следи от агресия по тялото му. Колегите журналисти щадят човешкото му достойнство. Би било добре всяка жертва на подобен инцидент да се радва на тази привилегия в телевизионните репортажи. А и защо трябва да се показват такива гледки в телевизионни предавания? Май много често коментираме това, а ето, че преди два дни видях по телевизията обезобразението от побой лица на двете нотариуски. Ценете човешкото достойнство на всеки, а не избирателно, колеги!\nПубликувано от Гергина Дворецка в 22:01 ч. Няма коментари:\nМисли за радиожурналистиката по повод една годишнина\nНа днешната дата отново си спомних за предаването ми, посветено на обединена Европа, което се излъчи за първи път по програма „Христо Ботев“ на БНР на 20 юли 1990 г. От близо три години, след като напуснах БНР, то вече не се излъчва и сигурно изобщо не бих споделяла публично спомена си за тази годишнина, но имам основание да го направя. Защото междувременно разбрах, че на немалко хора този мой спомен няма да се стори като смешно въздишане по миналото. Оказва се, че има слушатели, които още помнят моето европейско предаване. През годините то се наричаше „Младежта среща Европа“, „Европейски проекти“, накрая – „Европа без граници“, но се оказва, че то не е забравено. През последните месеци отново и отново срещам непознати, които, щом разбират коя съм, ми казват, че това предаване им липсва, слушали са го редовно, някои от тях са участвали директно в ефир в отделни негови рубрики.\nНие, радиожурналистите, все си мислим, че онова, което правим, отлита в ефира и се изгубва в него. Оказва се, че не е така. Ако вършим работата си всеотдайно и с много любов, както имах щастието да работя аз, слушателите ще ни запомнят. Удовлетворена съм, че направеното от мен е оставило следа в паметта на немалко хора. Европейското ми предаване се излъчваше близо 25 години. През това време съм получавала за него награди: от Асоциацията „Журналисти за Европейски съюз,“, от Делегацията на Европейската комисия, от програмата на ЕС „Леонардо да Винчи“ – т.е. предаването беше отличавано извън БНР. И нито веднъж от самото БНР. А това беше първото предаване за евроинтеграция в българския ефир! Напомням, че то прозвуча за първи път на 20 юли 1990 г. И по времето, когато бях в Радиото обаче, а както се убеждавам – и след това, аз получавам най-голямата награда: оценката на слушателите.\nПиша това не толкова за да се похваля, колкото за да вдъхна надежда на всички колеги радиожурналисти: може началството да не забелязва творческите ви усилия, но слушателите ще ги забележат!\nНа тези мисли ме наведе днешната 27-годишнина от първото излъчване на европейското ми предаване по програма „Христо Ботев“ на БНР.\nСпорният паметник пред НДК в спомените ми\nСлучи се така, че лично присъствах на откриването на паметника „1300 години България“ през 1981 г. По това време бях журналистка в Младежка редакция на БНР, но нямах ангажимент да отразявам събитието - то не се водеше като „младежко“, а като общонационално и колеги от други редакции имаха задачата да подготвят информациите за него. Бях там по своя инициатива, защото живея в този квартал и с градинката, където изникна този паметник, ме свързваха мои много ранни спомени.\nКато малка, докато живеехме на ул. „6 септември“ 26, баба ми ме водеше на разходка в тази градинка. После, когато се преместихме на друг адрес, близо до бившата Втора мъжка гимназия (сега 22-о училище), и ме приеха във Френската гимназия, всяка сутрин прекосявах същата градинка на път за училище. Минавах и покрай мемориала на загиналите български войници през Първата световна война. Помня и досега трите огромни стени с изписани от горе до долу имена. След толкова години си мисля, че ако станалото шаблонно определение „внушителен паметник“ има точен и реален еквивалент, то това бяха тези три огромни стени с хиляди имена. Колко опростена форма и колко въздействащ символ – многобройните паднали воини, уж прашинки във вихрушката на историята, се възправяха след смъртта си върху мощните каменни блокове и излъчваха сила и непоклатимост!\nНикога построеният по-късно на тяхно място паметник „1300 години България“ не е предизвиквал у мен такова усещане, макар че май ги превъзхождаше по височина. Покрай полемиките около този паметник някой уточняваше, че плочите с войнишките имена не са били бутнати заради него, а са се намирали малко по-навътре в градинката, но това не е толкова важно. Заради изграждащия се в края на 70-те години на миналия век НДК трябваше да бъде освободен терен и доста околни постройки бяха съборени.\nИ се връщам на откриването на паметника в един слънчев ден на 1981 г. Имаше доста хора, повечето - официални лица, не обърнах внимание кои са. Случи се така, че се намирах в по-предните редици на множеството и докато вървяха тържествените речи, чух как някой изкоментира на висок глас колко е грозен този паметник. Хората около него се засмяха. Това ме изуми, защото човекът, който определи творбата пред очите ни като грозна, никак не се притесняваше да го заяви открито и думите му срещнаха явно одобрение. Разсъждавайки и днес върху тази случка, си мисля, че за да прояви такава откровеност, той трябва да е бил някой от официалните лица на събитието, защото по онова време „простосмъртните“ не биха рискували да изрекат критиките си публично и да си навлекат ненужни неприятности – тогава бяхме свикнали да споделяме подобни мисли в тесен кръг или с „езоповски език“.\nЧестно казано, на мен паметникът „1300 години България“ по време на откриването му не ми се видя грозен, но естетиката му ме остави равнодушна. Още с появата му обаче бяха измислени карикатурни определения за него: „Отварачка за консерви“ и още едно – с подигравателно еротичен подтекст. Тоест, този паметник, който и досега предизвиква полемики, си беше спорен от деня на откриването му.\nОще през първите години от своето съществуване той се оказа и опасен в буквалния смисъл на думата – освен че започнаха да падат плочи от него, необяснимото за мен творческо решение да има огромна дупка в подножието му криеше опасност някой по невнимание да се приближи твърде много до ръба й и да падне от голяма височина. Когато разхождах бебето си в количка из градинката пред НДК през 1985 г., дори се чу, че едно детенце пропълзяло по плочите към ръба на дупката и политнало надолу. После, когато синът ми проходи, се стараех да го държа далече от това място.\nПаметникът започна да ми се вижда грозен през следващите години, когато все повече се разпадаше. Вярно е, че никой не се погрижи да поправи разрушенията, да му възвърне първоначалния вид, но може би това беше израз на вътрешната съпротива у мнозинството срещу този паметник. Да, пътят ми редовно минаваше покрай него и виждах какво му се случва, но го констатираха само очите ми, а сърцето ми никога не трепна от съчувствие. Приличаше ми на човек, който остарява некрасиво, но намирах остаряването за неизбежно. Ако някого години наред го е боляло за този паметник, да се е борил за поддържането му! Лично на мен и през ум не ми е минало да защитавам творба, която винаги ме е оставяла безразлична.\nРазбира се, изпитвам уважение към скулптора проф. Валентин Старчев, но точно това негово произведение не ме е въодушевявало никога, а явно не въодушевява и много други хора, макар че си има и фенове. Тези фенове станаха особено активни, откакто започна демонтажът на паметника. Дори миналата нощ някои от тях са подпалили крана, който извършваше демонтажа. Слава Богу, нямаше пострадали!\nЧуха се мнения, че онова, което е останало от паметника, би трябвало да бъде запазено като свидетелство за социалистическото ни минало и дори да го показваме на чуждестранните гости, когато България поеме Председателството на Съвета на ЕС. Мисля, че това би струвало много по-скъпо от самия демонтаж на останките. Защо ли? Защото ще трябва да се издаде в голям тираж една обемна брошура, в която да обясняваме на чужденците типичната за онези времена история на стърчащите в небето железарии: как в цялата страна се предприема грандиозно строителство по повод 1300-годишнината на българската държава през 1981 г., как за издигането на този конкретен паметник се прави вътрешен конкурс, в който са поканени да участват само трима скулптори: арх. Валентин Старчев, Величко Минеков и Борис Гондов. Как обществеността така и не е видяла предложенията на другите двама творци и е трябвало да приеме като даденост варианта на победителя в конкурса проф. Старчев. Как за своя проект той получава сума, с която по онова време могат да се купят няколко апартамента. Как в паметника проф. Старчев е използвал скулптурни фигури, които вече е направил за други обекти: статуята „Работник леяр“, която стоеше най-отгоре на паметника „1300 г. България“, е създадена още през 1976 г. за културен дом на металурга и в момента се намира в двора на министерството на външните работи, а скулптурната композиция на майката, държаща убития си син, е изработена през 1978 г. за Партизанския мемориал в Плевен. По този начин, както се казва, с подръчни средства, скулпторът сглобява своята творба-победител в конкурса. После в информационната брошура трябва да се обясни на чужденците как, за да бъде открит навреме паметникът, е била претупана набързо работата по сглобяването му и това се е отразило на техническото му изпълнение - скоро от него са започнали да падат отделни части и още оттогава е началото на разпада, на който са свидетели днес.\nЛично аз си мисля, че е по-добре да си спестим пред чужденците дългите обяснения защо тази полуразрушена конструкция е на толкова видно място в София и най-нормалното е тя просто да се махне оттам.\nПо принцип съм против разрушаването на паметници, но все пак зависи как изглеждат. Паметниците се слагат на обществени места и е важно да предизвикват одобрението на повече хора. Ако се правят само за тънки познавачи на изкуството, по-добре е те да им се възхищават в обособени за експерти пространства.\nА ако искаме да покажем по време на Председателството нещо, сътворено по повод 1300-годишнината на България, самият НДК е добър пример – вътрешното му оформление говори ясно за онзи период.\nПубликувано от Гергина Дворецка в 14:48 ч. Няма коментари:\nБъдещето на "Радио България"\nБи могло да се каже, че казусът с „Радио България“ претърпя развитие на 180 градуса и чуждоезиковата програма на БНР не само няма да бъде драстично редуцирана, а ще възстанови информациите си на 10 езика, дори с тенденция езиците да станат повече. Такава беше препоръката, дадена от представители на Комисията по културата и медиите в Народното събрание на заседанието й от 15 юни. Позицията си в защита на „Радио България“ изпратиха и българските евродепутати от всички групи в Европейския парламент. Реакцията им беше предизвикана от писмото, подписано от 6 обществени организации (сред тях беше и нашата фондация "Европа и светът"), които сигнализираха на всички институции в държавата за извършващия се тихомълком погром над една структура в БНР, съществуваща още от 1936 г. При това положение генералният директор на медията Александър Велев съвсем логично преразгледа решението си програмата да бъде сведена само до 3 чужди езика и даде заден ход.\nНа подхвърляния и досега аргумент, че езиците в „Радио България“ трябва да бъдат намалени, ще цитирам една мисъл, която прочетох в учебник по малтийска граматика – моя скъпоценна скорошна придобивка. В него има посвещение на всички чужденци, които се интересуват от красивия малтийски език и е добавено:\n„Ако говорите на някого на език, който той разбира, ще стигнете до ума му. Ако му говорите на неговия език, ще достигнете до сърцето му.“\nДумите са на Нелсън Мандела и бих ги казала на всеки, който продължава да твърди, че щом се предлагат информации на английски, не е нужно да има на френски, немски, испански, а да не говорим за албански, гръцки, сръбски. Разбира се, не предлагам БНР да създаде екип с малтийски, но е важно да не се пренебрегват езици на страни, макар и по-малки, но важни за българската политика.\nПоздравления за колегите от „Радио България“, които устояха на изкушението да получат 6 заплати, напускайки доброволно! Поздравления и за това, че сега са готови срещу много ниско заплащане да продължат работа и да се заемат с възстановяването на една буквално обезкървена програма, в която години наред не са назначавани нови хора, а освободените бройки са били закривани. Пожелавам им от сърце успех в тази апостолска дейност!\nНа срещата-разговор за бъдещето на „Радио България“, организирана от Съюза на българските журналисти на 6 юли, изказах опасението си, че може генералният директор на БНР да се е съобразил с общественото мнение и да е приел да възстанови програмата, но той вече доказа, че не държи на нея и не би било чудно след време, гледайки броя на посещенията в сайта й, да констатира отново, че те не са достатъчно и изводът му да бъде: „Ето, дадохме ви нова възможност, но не се получи!“ Споделих личния си опит като човек, който от 2 години прави сайт, че посещенията в него не зависят само от качеството на публикуваните материали, а и от това дали самите програмисти, които го поддържат, се грижат той излиза на по-предни места в търсачките. Така че, ако след време бъде отправен нов упрек от страна на ръководството на БНР за недостатъчен интерес към продукцията на „Радио България“, колегите от програмата би трябвало да попитат какво е направено за техническото оптимизиране на сайта им.\nМного е важно също сега, когато постепенно започват да се попълват екипите по отделните езици, да не се правят компромиси и не бъдат привличани хора, които не владеят тези езици достатъчно добре. Защото всеки чужденец се чувства поласкан, когато знаеш езика му, но ако не го знаеш добре, ще предизвикаш у него иронични усмивки. В процеса на възстановяване на програмата не бива да се снижават критериите за качество.\nКолкото до дискусията, организирана от СБЖ, на нея присъства само един представител на ръководството на БНР – програмният директор Мартин Минков и нито един член на Управителния съвет. Още по-фрапиращо за мен беше пълното отсъствие на Обществения съвет на БНР, който би трябвало да бъде посредник между общественото мнение и ръководството на Радиото и, съответно, да проявява интерес към всяка публична дискусия, свързана с тази медия. Но за проблемите, които лъснаха покрай казуса с „Радио България“ ще пиша отделно.\nСред участниците в разговора беше Иво Атанасов от СЕМ, журналисти, представители на академичната общност.\nЩе завърша с благодарност към СБЖ и неговия председател Снежана Тодорова за инициативата да се проведе такава дискусия. Това показва стремежа на най-старата журналистическа организация в България да следи отблизо ставащото в обществените медии и да бъде в подкрепа на колегите.\nНа снимката: Снежана Тодорова, председател на СБЖ, открива срещата-разговор за бъдещето на "Радио България", организирана по нейна инициатива\nПрилагам линк към публикация за срещата-разговор на сайта на СБЖ, както и към пълния й аудиозапис на същия сайт. Междувременно прочетох, че ръководството на БНР представя обсъждането на 6 юли в СБЖ като своя инициатива, затова добавям още един линк:\nПубликувано от Гергина Дворецка в 12:01 ч. Няма коментари:


Apartments Antica - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nNa Toć 2, Bacvice, Сплит, Хърватия, 21000 - Отлично местоположение - вижте на картата\nПовече за Apartments Antica\nApartments Antica е перфектен избор за пътуващи, които желаят да почувстват духа на Сплит. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nПредлагайки висококачествени услуги и широка гама от удобства, Apartments Antica Ви осигурява възможно най-комфортния престой. Летищен трансфер, семейна стая са само част от нещата, които отличават Apartments Antica от останалите хотели в града.\nВсички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. Apartments Antica е добър избор за всички посетители на Сплит, защото предлага спокойствие и безпроблемен престой.


Докато някои се възмущават, кучките на Венета Райкова обраха точките : Chronicle.bg\nСнимка: Facebook/ Венета Райкова\n19 декември, 2018\t16:44\t | от\tДилян Ценов | Коментар\nВече мина достатъчно време, откакто Цветана Манева и Азис обединиха сили, за да запишат песен и клип заедно. Време е за нова вълна от тридневен културен шок. Този път честта да накара родната wannabe интелигенция да надигне вой се пада на Венета Райкова и нейните пет романа.\nВ случай, че някой все още не е разбрал, вчера бяха връчени ежегодните награди на Столична библиотека. Наред с Владимир Зарев, Захари Карабашлиев и Алек Попов, първите двама от които са почти редовни реципиенти, грамота за най-четен български автор получи и телевизионната водеща и вече автор на книги Венета Райкова. Тя и гореизброените автори са получили грамота за „най-четен съвременен български писател“. Наградите са определяни на база на интереса на читателите на Столична библиотека.\nТолкова по фактите. Останало е (фейсбук) история. Стотици разнопосочни мнения на привърженици и противници на идеята жената, която преди години водеше жълтото предаване „Горещо“, в момента води „Папараци“ и продължава да задава провокативни въпроси на своите гости, да застава редом до безспорни авторитети в съвременна българска литература.\nКъм момента Венета Райкова е автор на пет романа, издадени за срок от две години – „Триумфът на кучките“, „Инсомния“, „Вендета“, „Вещицата“ и „Скандал“. И на практика се получи така, че докато някои не правят друго, освен да се възмущават, кучките героини на Венета Райкова станаха едни от най-търсените чеда на родния писателски порив.\nОслепителната, богата и властна собственичка на бизнес империя Виктория. Най-известния папарак в България, Съни. Успешният телевизионен продуцент Павел. Младите и талантливи актьори Донко и Кара. Това не са герои от изтъркан латиноамерикански сериал, а персонажите от последния роман на Венета Райкова – „Скандал“. Ето какво гласи част от неговата анотация:\n„Скандал“ е зашеметяващ, шокиращ и спиращ дъха роман с напрегнат сюжет и горещи сцени. Той ще ви накара да се замислите за най-съкровените си желания и за това на какво сте готови, за да ги постигнете.“\nА това е част от анотацията на дебютния роман на Венета Райкова, „Триумфът на кучките“:\n„В тази книга ще разпознаете реални личности зад измислените герои. Венета Райкова описва известните хора от позицията си на вътрешен човек и предлага на читателите да надникнат зад затворените врати на спалните на звездите.\nТри силни жени със звездни съдби, белязани от редица изпитания, и една голяма любов. Властта, любовта, сексът, парите и славата са спойката, която свързва техните истории в този вълнуващ разказ за отношенията между мъжете и жените и за житейските избори, пред които се изправяме.“\nВсе още ли е странно защо авторката е обявена за един от най-четените съвременни автори у нас. Наистина ли някой е откровено възмутен? Или май имаме нужда от ежесезонен културен шок, към който изпитваме жизнена нужда да закачим етикета „чалга“.\nБеше въпрос на време романите на Венета Райкова да получат някаква публичност. Не внимание. Не признание. Публичност.\nРеалността го предполага. Достатъчно е да влезете в секция „най-четено“ на всяка българска онлайн медия и да проверите кои предавания в националните телевизии имат най-висок рейтинг. Тогава „Скандал“ ще заприлича на детска книга на Божана Апостолова (носител на приза „най-четен автор на детска литература“ от снощи).\nЗащо? Защото в „Скандал“ поне историята е измислена. Навсякъде другаде е истинска. И се случва. И се гледа. И се потребява. И тези пет книги (и подобните им) не са нито най-възмутителното в нашия културен живот, нито това, което ще преобърне каруцата към опасната чалгарска пропаст, с която ни плаши родната интелигенция при всеки подобен случай.\nРоманите на Венета Райкова са просто поредния културен продукт, който е написан на езика на масата. В това се крие техният успех. Никога не са, и никога няма да бъдат на нивото на романите на Захари Карабашлиев. Всеки, който ги чете (а вероятно и този, който ги пише) би трябвало да е наясно с това. Те не са „най-добрите книги от съвременен български автор“. Те са най-четените, най-лесносмилаемите.\nОтправна точка в тях е българската общност от популярни лица, която телевизионният зрител познава от риалити и лайфстайл предаванията. Същите лица, но с художествено име, са пренесени и в романите на Венета Райкова. На практика получаваме риалити предаване в джобен формат, удобно за плаж, метро, спирка, парк, преди секс, след секс, по време на готвене… по всяко време. Разбира се, че се четат. И ще продължават да се четат.\nВъпросът тук не е „Защо?“, а „Какво правим ние?“ Че се възмущаваме, то е ясно. Ние това много добре го умеем, особено откакто има фейсбук. А от какво всъщност се възмущаваме? От поредната българска награда, която няма абсолютно никаква релевантност? От гилдия, в която всеки знае всеки, а отношението между потребители и производители е срамно сходно за такъв сектор като книгоиздаването?\nЕдно от необходимите условия да раздаваш награди, да има истинска критика и диалог в даден културен сектор, е да има общност от хора, които се интересуват от него. Но не няколко хиляди човека от които 2/3 от столицата, а социална група, която е голяма, разнородна по всички признаци и представителна. Докато такава не съществува, всяка награда (в което и да било изкуство), не е нищо повече от повод да благодарим на корпоративните партньори и да се съберем на чаша вино и сладки след събитието.\nЗатова и Венета Райкова не е най-големият проблем. По-важното е какво правят всички, за които това е проблем. Защото ако всичко остане на ниво, „докъде стигна нашата култура“, какъв е смисълът да бием барабана?\nАко все пак има нещо хубаво в тази история, то това е вероятността някой някъде някога да влезе в книжарницата, с идеята да си купи книга на Венета Райкова. А на рафта с българска литература да забележи Захари Карабашлиев, Георги Господинов, Виктор Пасков или Милен Русков и да купи някой от тях. Защото само така може следващите награди на Столична библиотека да бъдат по-различни. Иначе просто превъртаме добре познатата плоча.\nКоментарите са изключени за Докато някои се възмущават, кучките на Венета Райкова обраха точките


Красимир Дачев със стряскаща прогноза за цените на тока - ᐉ Новини от Fakti.bg - България | ФАКТИ.БГ\nПо думите му политиците не спасяват икономиката, а я потискат. "Играят си на избори, а икономиката е моторът, който движи всичко", категоричен е той\nПубликувана: 21 Септември, 2021 09:30\nПо думите му политиците не спасяват икономиката, а я потискат. "Играят си на избори, а икономиката е моторът, който движи всичко", категоричен е той.\nАз зимата ще съм в шкодата, няма да давам пари за ток!\nГанчовците да вадят газените лампи, щото като в Пакистан на неваксинираните ще им спираме тока.\nКОНФИСКАЦИЯ,НАРОДЕН СЪД И ДОЖИВОТ В БЕЛЕНЕ.....крайно време е чорбаджийте да си получат заслженото.....32 години стигат\nЗа нещастие изглежда е прав.\nЩо да не дадем за дминистриране АЕЦ Козлодуй на Амазон, също както и Здравеопазването, ще падне голямо парти с премигващи светлини. Продължаваме към Преизподнята.\nКогато страната ти я управляват външни интереси, чрез загнездилите се престъпници, тогава съществуването й над 30 г след комунизма, трябва да ти е повод за курбан!!!\nХаосът и безотговорното поведение никога не са продължавали вечно! Вижте историята, рано или късно ще бъдем принудени под една или друга форма да изметем мафията, ако искаме да имаме държава!!!\nБойко освен, че е най-корумпираният политик в нашето съвремие, е и най-големия родоотстъпник и държавен предател!\nТака, че цените на тока са само бегъл поглед към това, което ни чака, ако не се събудим!!!\nТЪКМО НАРОДА ЩЕ ИМА ПОВОД ДА ИЗБИВА МУТРИ И БЕЙОВЕ. ... ЧОРБАДЖИИТЕ ТРЯБА ДА РАЗБЕРАТ ЧЕ ТРЯБВА ДА ПОЧНАТ ДА ЖИВЕЯТ СКРОМНО , ПО ХРИСТИЯНСКИ И ДА ДАРЯВАТ НА ДЪРЖАВАТА КРАДЕНЕТО ...\nТия ше ни довършат окончателно\nКраси, сами сте си виновни бизнесмените. Радвахте се и се смеехте, на смешките на най простия крадец, мълчахте като спря южен поток, като не направи нищо 12 г. за Белене, като лъга и краде мълчахте. Когато избереш един от най простите да управлява, след време идва сметката. Няма централа-няма евтин ток, няма южен поток-няма евтин газ. В добрите години крадоха парите и със задните си части, сега кризата ще е х2., заради калинките на ГЕПИ.\nТакае, когато такива основни услуги се предоставят на "пазарен" принцип. Така е в цяла Европа. Страдат хората, докато някои стават милиардери за дни.\nА после някои задават въпроса защо ни е нов АЕЦ? Ако има по-голямо производство от търсенето, то цената ще падне. Това е поне соред "пазарните" закони. Като няма АЕЦ, няма голямо количество сравнително евтина и сигурна енергия. От там започват спекулациите на търговците (някои могат да се нарекат и търгаши). Всичко това става под благия поглед на ЕК... Банда лобисти!\nКакто са тръгнали нещата, до Нова Година токът ще стигне до 500К лева.\nОтсега си купувам кюмур за отопление...Новите управляващи го немат народа за нищо.\nМного поздрави на майка ти. Като си се минал и си се ваксинирал, по цял ден врещиш по коментарите срещу неваксинираните. И не забравяй , че сам си отишъл и си подписал информирано съгласие да те боднат. След някоя година може да ти израстнат копита и опашка, пак ще бъдеш толкова умен но няма да можеш да пишеш.\nНа теб нали ти дадохме тецове заводи какво стана с тях? Има ли некой жив все още?\n2008 година петрола беше 130 долара. Нямаше някакви катаклизми. Сега е 74 долара. Всичко друго е спекула.\nКато няма нова АЕЦ,и спрат ли Мариците,България ще изгасне.\nТова е част от цената да сте иврупейци... Тепърва предстои по хубавото...\nКой ще гепи тая банда лобисти. Свалиха по три кожи от гърба на народа....докога\nРадев,имали правителство или то е заето да си пълни шкафчетата....времето за тях е кратко\nСИТИЯ НА ГЛАДНИЯ НЕ ВЯРВА И ЗАТОВА ПОЛИТИЦИТЕ НЕ ГИ Е ЕНЯ ЗА НАРОДА.\nФакт е, че покрай "коронката" направиха нещо като Трета световна война, ама не е точно война защото от една истинска война поразиите ще са големи! За да "печатат" долари и евра като замаяни, така както направиха по време на ВСВ и след това! Китайците и руснаците ги предупредиха не един път и им казваха да не прекаляват с износа на инфлация, ама кой да слуша! Кризата от 2008-9г. ще е нищо сравнена с това, което се наглася за около 2024-25г.! Тепърва ще се вдигат цените на всичко заради износа на инфлация от Щатите! Така виждам, чувам, разбирам донякъде и описвам нещата доколкото мога!\nДо коментар #21 от "ВИСОКИТЕ ЦЕНИ НИ УБИВАТ":\nПравителството няма право да се меси в ценообразуването. Пазарна икономика искахте, те Ви я.\nСтрах го е за печалбите му!!!Готов е всеки да заплюе само и само да печели на гърба на хората!Проблема му е ,че като има инфлация работниците ще си искат увеличение на заплатите и това ме бърка в душицата а и тока е спари мака голема!!!\nКакто са тръгнали нещата, ще плащаме ток по-скъп от германците, но ще вземаме 5 пъти по-ниски заплати от тях.\nЩото , нали, всички са алчни и продажни и не могат да защитят националният интерес ни на йота.\nА за тези ррезултати винвони са точно управлявапите 12 години поред.\nПубликувано във факти.бг: "Като няма АЕЦ, няма голямо количество сравнително евтина и сигурна енергия."\nАаа ще има АЕЦ, даже не една а две! Ама няма да са български, на комшиите ще са!\nКъдето има борси , винаги има спекула. Разбирайте мошеници.\nЕнергийната борса трябва да затвори час по скоро.\nА искат да правят Тецове на газ - представяте ли си каква ще е цената на електричеството им ? А каква ще е зависимостта от производителите и търговците на газ ?\nВъглищата са единственият местен и независим енергиен ресурс , не се подавайте на "хубавите" приказки на зелените талибани. Мислете !!!\nГ-н Дачев,май не ви пукаше за народа когато искахте да летите в космоса(говоря сериозно,свищовлии знаят).Май не ви пукаше за народа когато казвахте,че онази ви работа е голяма и има за всички (става въпрос за работниците във Свилоза).Тогаз не ви интересуваше,че тока за народа бил скъп.Как пък точно сега ви интересува цената на тока?А да,вашата ,за бизнеса е висока.\nАко Баце не беше подарил три милиарда на руснаците за Турски поток и ако не беше крал в такива размери. То щеше да има АЕЦ Белене и с една договорка с ЕС, че за най-бедната държава ще има определен лимит електроенергия на ниска цена за домакинствата, пък и с цел да опазим горите, съюза нямаше да има против стига да не му искат средства. Така всичко щеше да бъде по-поносимо.\nПуснаха всякакви знайни и незнайни плашила да дрънкат\nЗадължително референдум за АЕЦ-а и започване на строеж. Този проект не е само икономика, да не питат пак икономисти, защото неадекватно смятат само цената му и потреблението на ток в момента. Бъдещето е много е неясно за да се надяваме на ветро перки и ВЕЦ. А и отделно това е инвестиция в наука и независимост. Задължително търсене на начин как да се построи.\nПолитиците не разбирали? А на тоя, дали му минава през ум, че те не са отишли там за да помагат на хората? Този да не вярва в дядо Коледа и в щъркела? 😂😂😂\nТоя EU ни е.. @ м... т@ !\nДо коментар #32 от "Невърленд":\nДА на АЕЦ но само ако е 100% държавен.\nВ противен случай да си дадеш територията друг да го оперира и да взема печалбата , а държавата и населението да носи риска от евентуална авария - ТВЪРДО НЕ.\nСтройте Белене, кво се стряскате?\nТичайте до Азербайджан и Москва да подписвате дългосрочни договори, които ГЕРБ прекратиха миналата година.\nтока на Козлодуй само за вътрешния пазар, и къв ви е проблемът.\nтец1 и 3, вецовете, фотоволтаиците и перките да продават на МЕЖДУНАРОДНИТЕ БОРСИ.\nНе може българската икономика и хората да ви ПЛАЩАТ БАНДИТСКИТЕ перки, слънце и ВЕЦОВЕ.\nВсяко нещо има край.\nТеглете заем за Белене, сега са изгодни заемите, почти без лихви и стройте изцяло държавен БЕЛЕНЕ.\nКОЗЛУДУЙ само за ВЪТРЕШНИЯТ ПАЗАР-какъв ви е проблемът, че частните вецове, перки и фотоволтаици нямат да ИЗТОЧВАТ българската икономика и потребители.\nда си продават гарантирано на меж. борси скъпият ток.\nКъдето има кумонизъм, всичко води до национални катастрофи!!! Гласувайте за Кирчо, Радев, Слави и т. н. Всички ще гладуваме!!\nДо коментар #24 от "qqw веяка":\nРадев, цялата власт е в ръцете ти....Държавата също е играч на пазара....ама кой да ви светне\nПрав е,защото именно политиците назначиха такива като него за бизнесмени и им подариха заводите.\nШефът на Toyota се обявява против изцяло електрическите автомобили, защото това щяло да унищожи японската икономика и да предизвика огромен дефицит на електроенергия и..... " предупреди, че Япония ще остане без електричество, ако целият автомобилен парк в страната бъде прехвърлен на батерии." ....та пита се, ако Япония остане без електричество, какво ще се случи в България??? Затворихме напълно изправни и модернизирани 4 реактора, за да угодим на Европа, бойкотираме умишлено строителство на Белене, спряхме Набуко и Южен поток и всичко това го правят шепа продажни политици вербувани от запада. България трябва час по-скоро да напусне престъпните ЕС и НАТО и да осъди продажните политици!\nДо коментар #16 от "Jacques Yves Moineau":\nАма тогава управляваше гадният Станишев и искаше да построи БЕЛЕНЕ и Южен поток! За какво Ви са тия работи, ми ще си купите ток от ТУРЦИЯ, а газ от САЩ, ааааааааааа\nДо коментар #40 от "ВИСОКИТЕ ЦЕНИ НИ УБИВАТ":\nТамън да няма Гербери !\nРеферендума мина. И много избори минаха. И Вие казахте: НЕ на БЕЛЯНЕ. НЕ на АЕЦ, така, че сега го ...........е в най добрият случай скачайте: КОЙ КОЙ КОЙ не скача е червен. СДС СДС СДС УУУУУУУУААААААААЕЕЕЕЕЕЕЕе. ДЕМОКРАЦИЯ ДЕМОКРАЦИЯ. Абе кажи си ЦИРКаджии!\nТези ЦЕНИ са за ден на пред, ако си купят за цялата година са 10 пъти по ниски, ама бизнеса иска само ЛАПАНЕ!\nИ БСП КОМУНДЕТА ДА НЯМА\nСа безсилни....народа обеднява, правителството си трайка....това ли ви е промяната???????\nПрайм усърдно зимнина......като при соца....иначе умираме\nДо коментар #42 от "Кинжал":\nАбе Баце нали ни направи диверсия и канализация, дето му вика диверсификация, хъбове и пъбове! Сегиз всичко трябва да ни е без пари!\nКато стане хляба 3.50ст. А месото 30лв. за килограм ти точно ще заживееш като в кома. Много скапано мислене имат някои индивиди.\nБаце направи, ама новите управляващи са некадърни...те рушат и се занимават с телевизионни дебати.\nДо коментар #46 от "ААААААААААА":\nКупи си хляб за една година напред...!!!!!\nНе така. Договарям се с хлебаря да ми продава хляба на определена цена година напред, ако не ще има други дето търсят сигурни купувачи.\nдо 10 ком -тук става въпрос за спекула бе другарю -В България има достатъчно енергийни мощности но -кумунягите които са собственици на тези мощности спекулират с цената в това безвремие с управлението на фатмака -който явно няма акъл как да им спре\nи аз не мога да рабера, защо не се заемат с този проблем тия служебни правтилества, откакто са на власт, цените на тока и инфлацията хвърчи, а те нехаят. Тоя Кирчо канадски вместо да се прави на харесван, да си признае на кого служи. А пък вие като патоци пак гласувайте за него.\nНе се притеснявай.Мен държавата ме е обучила да оцелявам при всякакви условия.Разпалване на конфликти,саботажи,водене на бойни действия в градски условия,контраразузнаване.Сега това което ми предадоха обучавам нахъсани за бой младежи.Смело мога да ти заявя че такива като теб си ги хапвам за закуска.Че ще ми спреш тока не ми пречи.Тогава сме още по невидими и тихи.\nДокога?????...радевите питомци си траят, българите изнемогват\nДо коментар #43 от "ААААААААААА":\nАха. Значи някой е за ченгела...\nНа който не му харесва...\nДа почне да бачка, спре да пуши и пие като начало.... Ако това не помогне, има широк избор от процъфтяващи губернии - Сърбия, Северна Корея,,Куба, Босна, Молдова...има избор !


Opinion – BASSLINE.BG ♥ dance music\nСептември винаги е бил депресивен по простата причина, че лятото леко и сигурно си отива. Тази година септември дори започна и с една новина, която допълнително засили и без това драматичният филинг, който месеца носи\nЖивеем във времена в които, dance музиката е навсякъде – в pop музиката, в hip-hop музиката, в рекламите и в саундраците на филми. DJ-ите са rock звездите на 21-ви век. Достатъчно е да видите хонорарите, които прибират от участия\n2015 остана в историята. За нас, тя беше поредната крачка към развитието на bassline.bg като портал за dance музика и култура – станахме по-силни и по-добри и се надяваме тази тенденция да продължи и през 2016. Години наред, bassline.bg


Приоритет на ДПС е запазване на субсидия от 11 лева, заяви Йордан Цонев - Труд\nСряда 12.08.20 / 15:29\nСряда / 12.08.2020 / 15:29\nПриоритет на ДПС е запазване на субсидия от 11 лева, заяви Йордан Цонев\n„Тогава, когато ние говорихме, че ако публичното финансиране бъде намалено до степен да е равно на нула, каквото е единият лев на глас, тогава бяхме оплювани и от политическите ни опоненти, и от медиите, и от анализаторите, че сме били за публичното финансиране. Сега, когато казахме, добре след като не искате да има публично финансиране, ще възстановим, а не ще въведем, правото париите да се финансират от икономическите субекти и от физическите лица, защото това право го имаше…“, посочи той.\nЦонев коментира още дали има концепция как да се осъществява финансирането от икономически субекти за партиите и как да бъде строго регламентирано: „Ние нямаме такава концепция, защото това не е нашето първо желание. Този, който внесе референдума за 1 лев на глас с ясното съзнание, че хората, разбира се, това ще гласуват, трябваше да каже как ще се финансират политическите партии“.\nСпоред Цонев ако все пак обществото държи на субсидия от 1 лв. за глас, трябва да се изработи концепция как политическите партии да се предпазват от икономически зависимости: „В рамките на 3 дни няма как да се изработи концепция, приемлива за всички политически партии и за цялото общество. Такава концепция може да се изработи, ако законът бъде свален и се даде срок един месец за консултации…“


Чипровски стан пее песен в Калифорния – българското инженерно чудо “на живо” (+видео) – BulgariCA\nArt, Български новини, Култура, Новини, Празници и обичаи, Световни новини\nЧипровски стан пее песен в Калифорния – българското инженерно чудо “на живо” (+видео)\nby Евгени Веселинов • 05/31/2014 • 0 Comments\nДеница Богомилова (дясно с носията) и Донка Трифонова (седнала с гръб, тъче на стана), които тъкаха, ручаха, пяха, игараха и веселиха нашите деца и техните родители, събрали се около Чипровския стан на БАЛКАН ФЕСТ “Европейски корени” в Сан Диего, 24-26 май 2014 г. Фото: Evgeni Veselinov, bulgarica.com\n“Ръчно произведен в Калифорния, по чертежи от България” – основни части на “тялото”, кой ги събра и ритуалите около него\nАмериканци, учили се на стана в България: “Имам си килим, който ще ме надживее!”\nЗащо Чипровски стан и килими – историята, символите, магията: вижте почти всичко\nЩо е “стан” и как се казват неговите части, надали сме чули, но всички знаем, че без него чипровски килими не стават. Нали знаете поговорката “Мога да тъчем ама немам стан!”\nЕто какво накратко ни разказаха организаторите по време на организирания „Балакн Фест – Европейски корени“ в Сан Диего. 3-дневният празник бе дело на Фондация BCELA и социалната група Махалата, и бе само малка част от програмата, продължила от 24 до 26 май. Чипровският стан, монтиран в имението на Дон Базилио, е “ръчно произведен в Калифорния, по чертежи от България,” каза Калин Крумов. “За догодина планираме да докараме един оригинален от България,” допълни той. По-долу четете кой и как е изработен стана, а сега вижте указателният разказ на Калин:\nПо-долу ще разберете също, и кои бяха тези две девойки, Деница Богомилова и Донка Трифонова, които тъкаха, ручаха, пяха, игараха и веселиха нашите деца и техните родители, събрали се около Чипровския стан. Ами, къде да го видим другаде в Америка, като подобен просто втори няма. Защо ли – защото освен дълбоката символика, влагана в орнаментите на килима, самата му изработка също е свързана с много ритуали и вярвания, които жените в Чипровци продължават да спазват стриктно и днес. А нашите момичета в Калифорния се опитаха да ни покажат поне част от тях.\nКалин Крумов показва Чипровският стан за килими, които и днес се произвеждат по старата технология, на същия стан, както и преди три века – дървен, вертикален. На снимката се виждат най-важната “рамка”, която се оформя от хоризонталните КРОСНО и вертикалните СОИ (устои).\nНо сега нека първо да уважим ПРИЧИНАТА – “Чипровското инженерно чудо”, като споменем някои негови основни части на “тялото”, за да стане ясно какъв къртовски инженерен и мисловен труд са положили нашите сънародници, за да видим нещо истинско българско. Това правим, и във връзка с желанието ни във всички репортажи за български събития, не само да чувате “голи” новини, но и да научавате повече за уникалните български традиции и обичаи, както и за “чудесата” на българина през вековете на нашата светла история. (по-долу дори вижте и прекрасна седянка по време на тъкане от Балкан фест в Сан Диего)\nЧипровският килим и днес се произвежда по старата технология, на същия стан, както и преди три века – дървен, вертикален стан. Най-важната е “рамката”, която се оформя от хоризонталните КРОСНО и вертикалните СОИ (устои).\nКросната са две, горно и долно. На едното от тях се навива основата, а на другото – готовата тъкан. Та да стане така по-ясно, ето и поговорката: “Изтъках си платното, ритам ти кросното” (т.е. Свършвам си своята работа и не се интересувам от друго, давам ти да си свършиш твоята). От дължината на кросната и височината на соите зависи и големината на килима. Кросната се сменят за ширина, а пък соите са за дължината на килима.\n“Винтовете” пък служат за регулиране и опъване на нишките. За “по-отдалечените” от техническите понятия, винтовете са метални, които се правят специфично за всяка машина по света, с предварително зададена дължина, дебелина и “стъпка” – големината на спираловидния нарез на неговата шийка. Всяка грешка, може да доведе до отклонения и дори счупване на елементите, които крепи винта. Именно тези метални чудесии е донесло от Чипровци, едното от момичетата, които видяхме да тъче – Донка Трифонова, за да може един горд българин, носещ звучното наше име Здравец, да сглоби стана. За Донка която ще ви разкажем след малко. За да не спираме “чертежа” на стана!\n“Цепецът”, също като Кросното е два вида: единият “горен”, а пък другият “долен”, защото се слага близо до долното кросно, като над него се прави “капистра”, която която събира в едно предната и задната нишка. Горният цепец показва, кои нишки са предни и кои задни, за да може да се сложи и “обнитвачът”, на който по-специален начин се отделят предните от задните нишки с така наречените “ушенца”. Горният Цепец разделя основата на чивтове и с него се образува “нищелката”, а с долния се разпределят мотивите при започване.\nДруг важен инструмент, който се използва при тъкане на чипровски килим се нарича “тупица”. Той представлява своеобразен гребен с няколко дълги зъба и дръжка за захващане, изработен е обикновено от дърво, но може и от метал. Съществува в различни размери и тежина. С тупицата се “реши” килима, удря се “вътъка”, след като се промуши през основата, за да прилепне плътно и се получи плътен и здрав килим.\nСлед като се изтъче килима, с ножица се изрязва излишната основа и стърчащите остатъци от вътък по килима. (вижте на видеото как Донка Трифонова непрекъснато движи тупицата, на снимката я държи в ръката)\nОтделно от голямото тяло на стана има още едно устройство, наречено “Вител”. Това е дървена въртележка, която се използва за размотаване на преждата от чилета (гранки, топки), при което се намотава на “канури”. Канурата предствлява малък свитък прежда (вътък) намотан на ръка, който лесно се провира между нишките на основата.\nСложно нали, а сме нямали инженери едно време?\nСтанът трябва да е много здраво закрепен, за да не се криви тъканта. Обобщено, предназначението на стана е да държи нишките на основата изпънати, разпределени и подредени на еднакво растояние на една от друга. Обикновено становете са дървени с няколко метални елемента, които основно имат отношение към закрепването на стана и кросната. В течения на хилядолетия иструментите и тъкаческата техника не са се променили по същество. Чипровските килими именно се изработват на вертикален тъкачен стан, за който ви разказахме накратко, познат ни като “ЧИПРОВСКИ СТАН”.\nСтига теория да минем към практика с весел разказ на Деница Богомилова от София, която по наследство е “хореографка”. “Всичко съм научила от моите родители,” сподели Деница. Майка й Румяна Тодорова, е завършила Хореографско училище и до днешен й помага, та дори за БАЛКАН ФЕСТ-а в Сан Диего и понарисувала сцената. Татко й Богомил Живков е музикант, и то народен, дългогодишен ръководител на Оркестъра на Хореографското училище, както и на други ансамбъли. И така Богомилова, която е с медицинска професия и работи цели пет дни в седмицата, решила да “запълни” и уикендите. Деница започнала да води часовете по народни танци в българското училище в Сан Диего в събота, а в неделя и за възрастни. По време на Феста, в събота 24 май, децата изнасят уникална програма пред родители и гости. А от там “моля другарката” Богомилова, пардон Госпожа, се “прехвърля” на стана и взима за помощници синовете си Фабиан и Рафаел (единият на снимката). “Аз не бях избрана точно за това, но предишната седмица преди фестивала по време на подготовката, ние се заговорихме с моята съратница Донето, и така решихме да го представиме на децата,” разказа ни Деница за срещата си с “тъкачката” Донка Трифонова и как се е родила идеята за сценката около Чипровския стан в Сан Диего.\n“Tъкачката” Донка Трифонова не е от “случайните” в занаята.\nТрифонова не е от “случайните” в занаята. Донка е завършила специалност “Педагогика на Изобразителното Изкуство” в България, последвала своите занимания и мечти от дете. Тук в Калифорния тя не е изоставила образованието и призванието си от Родината, и води частни уроци по рисуване. Ще кажете “каква връзка имат килимите с рисуването, освен цветовете и композициите”, и ще излезете прави. Но само ако не знаете, че на Донка не й стигнали цветните платна на картините, и решила да се научи да тъче и цветни килими. Така се по едно време се оказала при една от “звездите” на килимарството в световен мащаб, и то точно в Чипровци – Юлия Игнатова, която освен че тъче килими, обучава дори американци в България на килимарство. След като са преминали обучение при нея, те споделят, че “вече си имали килими, които ще ги надживеят.”\nРазбирате ли за какво иде реч – Чипровските килими са сравнени почти със златото! Предполагам, че някои от вас биха го оценили, и ако са поживяли на пухкав американски “карпет”. Въпреки, че и материалът от който са произвеждани килими /вълна, памук, коприна/ е твърде нетраен – само няколко века, но пък за сметка на това е абсолютно натурален, по американски – органик.\n“Юлия ме научи не само как се тъче килим, но и на обичаите около “за-такаването” и “за-вършването” му,” разказва ни Донка, а ние гледаме малко тъпо, за-щото ни станаха множко тези “за-“. Ако искаме да разбираме повече, ще трябва или да заминаваме за Чипровци, или да търсим Донка. Така разбираме, че на Феста не случайно се изигра и обичаят с хвърляне на нещо си по съседа, който бил “без късмет” (за американците: looser), за да си отиде и лошото с него. Това било специално “наричане” (именоване, назоваване) преди “затъкаването” на килима и песента за седянката, която видяхме.\nДвете сядат, едната на стана да тъче, другата отстрани и си “думат” (говорят), за да върви лесно работата и да се унесе в нея. За да има “мъжка сила” и “домочадие”. Сценката “седянка” Деница и Донка учили само няколко дни, но много се харесали и сработили, та работата станала. Вижте:\nСлед седянката ни показах още един обичай – “залюляване” на момченце във вече готовият (за-вършен) килим.\nЧипровският килим – българският феномен\nСъществен дял от българското национално наследство са прочутите у нас и в чужбина ръчнотъкани чипровски килими и гоблени. Те са феномен в българските народни художествени занаяти, възникнал в античността, процъфтял през Възраждането, съществуващ и до днес. Развитието на орнаментиката и цветовото богатство са обусловени от българския национален бит, обичаи, традиции, празници. В китното и наситено с история градче Чипровци, разположено в полите на Западна Стара планина, традицията продължава. Нека да видим от къде идва „песента” на дървения стан и аромата на току що боядисана вълна.\nНай-старата находка на добре запазен килим е открита през 1947г. от руския археолог Руденко в гроб на скитски принц, намиращ се в долината Пазълък в планината Алтай, южен Сибир. Този килим датира от 5 в. пр.н.е. Историците обаче единодушно са на мнение, че килимарството води началото си от Централна Азия преди повече от 8,000 години и е свързано най-вече с номадската култура на племената живели по тези земи.\nМожем да се гордеем от историческите факти, че сме наследници на една високо развита цивилизация, която населявайки района на централна Азия хилядолетия наред не само използва тъкачния стан, но може би и създава тъкаческата техника и килимарството. Това наследство е пренесено в нашите земи със създаването на България през 681г. – първата и най-стара държава в Европа. Тъкаческите познания на българите и сръчност се е предавала от поколение на поколение в кръга на домашния бит. Емоционалните преживявания на тъкачката, копнежът и за домашен уют, както и характерния за жената творчески инстинкт са допринесли тъкаческата сръчност и фантазия на майсторката на килими да се издигне до степен на художествена дейност.\nПо настоящите български земи, които са едно от праисторическите огнища на европейската цивилизация, тъкачеството е засвидетелствано от времето на средния неолит или от VI-V хилядолетие преди новата ера. В повечето разкопани селищни могили из България се намират глинени прешлени / тежести за примитивни тъкачни съоръжения/, вретена и станове. По дъната на някои глинени съдове от Пловдивския и Софииски археологически музей са запазени отпечатъци от правилно изтъкан плат с равномерно преплетени нишки.\nСведения за производството на килими в България намираме в записките на известния пътешественик, историк и художник Феликс Каниц, пътувал из България в 1858г. – 1865г. :”Намерих в България много добре развита домашна промишленост. В много български села и градове се работят пояси(колани), ножове, разни металически украшения, грънчарски изделия, дървени изделия, платна – памучни и копринени, – шаяци, килими, гайтани, и много други. Най-много ми харесват българските килими. Разновидните бои и цветя са много вещо и изкусно наредени…”\nПърва инфомация за развитие на килимарство в Чипровци датира от началото на 17 век. Първите модели килими били наречени “бакамски” или “гарибалда”. Този модел е изграден от комбинирани триъгълни мотиви. Багренето се извършва само с природни багрила. От този период е и един от май-известните модели, тъкан в два цвята – червено и черно – “каракачка” (черноока булка).\nПрез периода на Турското робство производството на чипровски килими е в разцвет, както в развитието на багри и модели, но и в количествено отношение. Тъкачките втъкават мотиви от оприродата – птици, цветя, дървета, храсти и животни – стилизират ги в орнаменти и ги съчетават в нови и различни модели килими. Характерни модели от този период са: “Цвекетата”, “Венците”,”Колата”, “Бибиците”, “Ресково дърво” и др.\nОт Освобождението до 80-те години на XX век е период на възход на килимарството в Чипровци. Изискванията на търговците са приоритетни пред творческата изява на тъкачките. Модните тенденции и конкуренцията на вносните килими води до обогатяване на цветовата палитра и орнаменталните мотиви. За първи път се започва използването на химически бои и взаимстване на чужди мотиви. Характерни модели от този период са моделите “Куфарите”, “Циганка”, “Саксиите” и др.\nНякои орнаменти и символика на Чипровските килими\n„Маказ” е един от най-известните орнаменти на Чипровските килими.\n„Маказ” е един от най-известните орнаменти на Чипровските килими. Той предствлява два триъгълника, обърнати с върховете един срещу друг, наподобяват пясъчен часовник и символизира мъжкото и женското начало.\n“Канатица” също е съчетание от няколко триъгълника. За нея се смята, че има магическа сила, носи благополучие и късмет, и закриля семейното огнище. Тази фигура често присъства и в съвременния чипровски килим.\n„Каракачка” (черноока булка) с фигури на дърво, също съчетание на триъгълници, но за нея се предполага, че символиката й се корени още в прабългарските вярвания. Дървото също носи своята символика. Корените, стъблото и короната са съответно подземният свят, човешкият и божественият.\nХитринките на Баба\n“Тези жени влагат всичко в килима. Ежедневието им минава там. Те живеят с мисълта за килима. Затова килимите имат някаква вълшебна, магична сила. В Чипровския край хората са силно вярващи. Всяка жена сутрин, преди да започне да тъче, се прекръства и казва: „Хайде Боже напред и аз след тебе”. Може би тази чувствителност на жените се втъкава в килимите. Тъкането е свързано с много вярвания и обичаи, които се следват и до днес. Например, когато се снове килимът, основата се насновава отделно и след това се поставя на самия стан. Веднага щом се направи тази основа, тя се закача високо на вратата, за да може килимът да се продаде много бързо. След затъкаването на килима тъкачките следят кой пръв ще влезе в стаята, защото по това съдят как ще им спори работата. Спомням си, че баба ми, винаги щом килимът беше готов за затъкаване, изпращаше дядо ми навън да донесе дърва или да отскочи някъде за малко, за да влезе първи той, защото неговото „спохождане” е леко, т.е. килимът ще се тъче леко. И той почти никога не се усещаше, че тя го използва по този начин, но за нея това беше много важно. Този ритуал се е запазил и днес. Майка ми, леля ми също тъкат килими и прилагат същите тези хитринки, за да се чувстват спокойни и работата им да върви. (Светлана Илиева пред БНР, от семейство на потомствени килимари от Чипровци, със свое ателие за чипровски килими в София, машинен инженер, но се занимава само с тъчене на килими)\nTags: bulgaria bulgarians california Америка българи в чужбина България Калифорния килим Сан Диего САЩ Чипровски стан Чипровци\n← DEEP ZONE PROJECT – Exclusive Interview in Los Angeles (video)\nБългарското училище в Лос Анджелес “Златната Ябълка” закри учебната година с песен и магия →


Мляко за сваляне на грим "Метличина & Нар" серия BOTANICA, 150 мл\n7,70 лв. (27% намаление)\nПродуктов код - SKU:\t0774\nЛинията «Свежест и комфорт» от серията Botanica с екстракти от метличина и нар е подходяща за ежедневно почистване на кожа от всеки тип. Метличината притежава противовъзпалително и антиоксидантно действие. Нарът е богат на витамини и минерали, способства подмладяването на кожата и подобряването цвета на лицето.\nМлякото за сваляне на грим «Свежест и комфорт» премахва козметичните средства и почиства кожата от замърсявания, едновременно подхранва и омекотява.\nруска козметика, грижа за кожата на лицето, грижа за лице, онлайн магазин за козметика


Peoria Inn - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\n1347 East Skelly Drive, Саутърн Хилс, Тълса (Оклахома), САЩ - Покажи на картата\nАко това, което търсите е хотел с добро местоположение в Тълса (Оклахома), не се колебайте, а изберете Peoria Inn. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. За тези от Вас, които търсят приключения, Галерия М. А. Доран, Сувенирен магазин музей Филбрук, Южна Тълса са само част от местата, които са достъпни за посетители.\nПредлагайки висококачествени услуги и широка гама от удобства, Peoria Inn Ви осигурява възможно най-комфортния престой. Този хотел предлага множество удобства, за да задоволи и най-изискания вкус.\nВсички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. С перфектното си местоположение и несравними удобства, Peoria Inn е един чудесен избор в много отношения.\nВсички типове туристи (12) Двойка (2) Самостоятелно пътуващ (4) Семейство с малки деца (2) Семейство с големи деца (1) Група (3)


Медиите не съществуват, за да представят управляващите красиви | Накратко\n22.6.2020 г. 16:05\nКакво трябва да направят журналистите, когато канят събеседници, за да имат всички гледни точки? Често част от поканените отказват и така по независещи от журналиста причини плурализмът е нарушен. Нели Огнянова, преподавател по "Медийно право" в СУ "Св. Климент Охридски" и председател на Националния съвет за журналистическа етика, коментира в "Мрежата" на програма "Христо Ботев" на БНР плурализма в обществените медии и какво пречи на журналистите да вършат работата си.\nПлурализмът, от една страна, е наистина правно изискване и съществува в правните актове на всички равнища, като започнем от Харта за правата на Европейския съюз и стигнем до българското законодателство. Иска ми се обаче и непременно да кажем, че това е и етичен принцип. В България действа Етичен кодекс на българските медии и е важно да се знае, че в този кодекс също има правила, свързани с хипотезата, за която говорим. В Етичния кодекс се казва, че медиите се ангажират коментарите и анализите да са базирани на различни мнения и гледни точки, но правилото гласи така: "В коментарите и анализите ще се стремим да представяме разнообразни мнения и гледни точки." Тоест и тук можем да обсъждаме факта, че не всичко зависи само от конкретния журналист.\nИ по-нататък, когато става въпрос за източниците, се казва отново: "Ще се стремим да проверяваме информацията, ще използваме различни източници, и доколкото е възможно, ще проверяваме произхода." Непременно трябва да кажем, че тези правила не са самоцел. Те не трябва да се изпълняват номинално. Не трябва да се търси и преследва максимално, съвсем изчерпателно представяне на, ако говорим за политика, например - всички участници на целия политически спектър.\nЦелта на журналистиката е да постигне едно безпристрастно информиране, за да могат гражданите да си съставят собствено мнение. Въпрос на редакционна независимост е как тази цел може да бъде постигната. Важно е да знаем - кое е целта и кое е средството.\nЦелта е хората да бъдат точно, безпристрастно информирани, а средството е - да бъдат подбрани източниците и редакционната колегия да реши колко да са участниците в едно предаване и дали те да са "на живо" или на запис, или пък тяхната позиция да бъде представена по друг начин.\nАко си представим, че от това кой участва в предаването зависи дали аудиторията ще бъде информирана, това би довело ситуацията до абсурд. Защото ако този, когото каните, не иска да участва, това би означавало, че той решава дали да има информиране по един въпрос или не. Което пък е най-прекият път към създаване на зони "табу".\nСтрува ми се, че отказът на събеседници да участват в предаване може да бъде и съзнателно използвана техника. Може съзнателно поканени гости, важни фактори по някаква тема, да откажат да участват и в по-широк план. Възможно е съзнателно да се възпрепятства пътя на журналистиката към някакъв вид информация и по този начин журналистите да бъдат поставяни в една особена ситуация, в която те да не се чувстват застрашени, защото, непритежавайки фактите, те няма да могат да говорят уверено за това, което се случва. Струва ми се обаче, че това би било злоупотреба с право, и да, възможно е в някакъв идеален свят Законът за радиото да е развито и аргументирано от Съда за правата на човека.\nТемата за отговорната журналистика напоследък се поставя в решения срещу Унгария. Може би защото отдалечаването от демокрацията в Унгария минава през такива техники за ограничаване на възможността на медиите да изпълняват основната си функция - правото да информират. А иначе, в България Комисията за журналистическа етика също се е произнасяла за пътищата, по които журналистиката може да избягва области табу - по отношение на въпроси табу или лица, за които не се говори, или имена, които не се споменават.\nЯсно е, че властта, управляващите, желаят в това огледало да изглеждат красиви. И тези стъпки, които можем да обсъждаме - кой, кога, кого изпраща за участие - всичко това показва стратегия на управляващите да поддържат образа си красив, само че в медийното огледало. Не бива да се забравя, че работата на медиите е друга. Медиите не съществуват затова да представят управляващите красиви, а са там с една функция - да можем да правим демократичния си избор информирано и по този начин да участваме в гражданското общество.\nМожем да дадем много примери за отношението на институции и отделни лица и отказа им да се явяват в една или друга медия. Всички сме чували премиерът Бойко Борисов да казва, че той не идва в БНР. От това, строго погледнато, дали следва, че БНР не може да информира огромната си аудитория за всички събития, свързани с премиера Борисов? Очевидно - не!\nЗа мен е по-основано законово медиите да бъдат разделени на обществени и търговски. По-важно е дали обществените медии, които съществуват, за да ни информират за всичко, което е от значителен обществен интерес - турбуленции във властта, в отношенията власт - бизнес, интересно е дали те публикуваха тази информация. Ако не са я публикували с аргумента, че информацията не е проверена, това е оправдано, но в същото време, правомерно и етично е източници с недоказана достоверност да бъда използвани, когато е в обществен интерес, само че информацията трябва да бъде сложена в определен контекст. И това вече е въпрос на образование, на журналистическо отношение и на журналистически опит.\nВсичко може да бъде разказано правомерно в медиите. Важното е как. Включително и този запис може да бъде представен на аудиторията, защото така или иначе будната аудитория вече е видяла този запис, съставила си е мнение и не бива обществените медии да допуснат хората да си съставят мнение от съседа или от сайтове с абсолютно неясен произход и пропагандна функция.


Сътвори своето щастие - Влъхвите - Списание на Вдъхновението в душата на българите!\nГлава от книгата на Владимир Мегре „Пространство на Любовта“ от поредицата „Звънтящите кедри на Русия“\nРедакционна бележка: Списание „Влъхвите“ публикува някои откъси от тези знаменити книги, без да сме сключили договор за рекламна дейност с автора им. Водени сме единствено от убеждението, че чистите ни помисли ще бъдат усетени достатъчно добре от читателите, както и от вярата, че тези книги лекуват, помагат, въздигат Човешката Душа.\nКогато Александър прекъсна разказа си, аз не можах да не изразя своята неприязън към него.\n-Вие сте ми ясни. Палатките си били оставили. Варелите. Жалко, че само с едно побеляване сте се отървали. Блажена е тя – Анастасия. Веднага е било ясно, всеки нормален човек от една дума би разбрал, като ви види. Би разбрал кой е пред него и какво иска. А тя душата си е изляла пред вас.\n-Тя разбираше всичко. Защо сме дошли, какво искаме от нея. Разбираше. Но говореше не с тъмната страна на човешкото Аз. Тя игнорираше тъмната страна, общувайки само със светлото, което беше в душата на всеки. С това измени всички ни. Аз съм учен. От психологията се увличах.\n-Ама че учен. За какво е нужна твоята наука, ако със задна дата мислиш.\n-Затова се и случва така, че животът често по-бързо и точно устройва своите събития. При това Анастасия се оказа…Но не, ще се въздържа да й давам определения.\n-А защо реши, че след разговора й с момиченцето съдбите са се променили? И на момиченцето и на майки му? Че и на селските жители.\n-Казвам ти че се занимавах с психология. Като учен мога да ти кажа: Анастасия напълно промени жизнената програма на Анютка. Захвърленото за отглеждане при старците болно дете, малкото момиченце, седеше безпомощно в ъгълчето на мръсната къща и чакаше идването на майка си. Уверяваха я: ”Ще дойде твоята майчица. Ще играе с тебе, подаръци ще ти донесе.” Уверяваха, смятайки, че вършат добро дело с лъжата си. А майка й в това време в града се пропиваше от отчаяние. Лъжливите уверения обричаха момиченцето на безплодни очаквания. Така и ние често чакаме, нещо само да ни падне отгоре. Някой да дойде и да ни направи щастливи, да ни измени съдбата. Дали заради това ние действаме вяло или изобщо бездействаме? Не се замисляме, че вече предостатъчно ни е дадено, и дошлият при нас трябва да посрещнем дори с подаръци. Анастасия промени съдбата, бъдещето, със своята простота и искреност. Като си помислиш само, с най-прости човешки думи може да се измени съдбата. Аз много пъти прослушвах диалога на Анастасия с Анюта. Мисля, че ако някой друг беше поговорил по този начин с момиченцето щеше да постигне същият ефект. И не нужно много, за да се говори като нея. Нужно е да не се лъже. Нужно е искрено желание да се помогне на човека. Да се помогне, а не просто да се съчувства. Нужно е да си свободен от кармически догми или, по-вярно е – да бъдеш по-силен от тях. Може да се поразсъждава за кармата, за безизходността, за кармическата предначертаност на малкото болно момиченце. Но Анастасия се оказа по-силна от тази предначертаност. Тя просто не й обърна внимание. И друг би могъл така. Нали с думи се правеше всичко, с обикновени наши думи. Само че е необходимо, те да прозвучат на нужното място и в нужното време, в определена последователност да бъдат, а да се направи това с ума е трудно. Възможно е тази чистота на помислите, за която говори Анастасия, да подрежда думите автоматично в определена последователност, затова те са действени.\n-Е, всичко това са теории, предположения. Трябва да се погледне и реалния живот, бъдещето. Ще се измени ли съдбата от някакви си думи или не. А и какво ли може да се измени в живота на това момиченце? Освен чудо да се случи.\n-Чудото стана. Оказа се, че всички чудеса са в нас.\n-Какво чудо е станало?\n-Малката Анютка се препрограмира. Разчупи всички карми, своите и на обкръжаващите.\n-Какво значи разчупи? Откъде ти е известно това?\n-Известно ми е. След време, аз отидох пак в селцето. Реших да дам на Анютка моето радио, щом нейното пращи, и антена да им сложа на покрива. Минах по ремонтирано дървено мостче към дома на Анютка. По-рано то беше съвсем прогнило, а сега всички дъски бяха заменени с нови.”Ама че работа, – мисля, – откъде пък такова благоустройство?” Видях дядото на Анютка да седи до входа и да си мие ботушите във ведрото. Поздравих се с него, разказах му за целта на идването ми.\n-Ами добре, – казва дядото. – Влизай в къщата щом е така. Само че се налага да си събуеш обувките. Ред нов, виждаш ли, у нас е въведен.\nНа входа се събух. Влязохме ние с дядото в къщата. Там всичко е простичко, по селски, само че много чисто и уютно подредено.\n-Внучката такъв ред въведе, – съобщи дядото. – Дълго се стара. Пода изтърка, всичко изми. Повече от седмица, от сутрин до вечер, като навита. Почива си и отново се хваща за чистенето. Накара ме и стените бели да боядисам. А сега, ако вляза с ботуши в къщата, на пода следи остават, и тя веднага взема парцала и започва да трие следите. Ами, по-добре е да не оставям следи. Нямаме чехли. Вместо чехли, тя приспособи стари галоши. Обуй ги. Сядай.\nАз седнах до масата, покрита със стара, но чистичка покривка. На едно място покривката беше протрита и на тази част, колкото внимателно е могла да го направи детската ръка, беше пришит цветен плат във форма на зайче. По средата на масата стоеше ръбеста чаша, в която, сгънати на правилни листчета стърчаха ъгълчета от листа от тетрадка, вместо салфетки.\n-Гледам, че и вашето селце е започнало да се благоустройва. И на вас са обърнали внимание властите, дървеното мостче са ремонтирали, – казах аз на дядото. А той ми отговаря.\n-Не властите работят при нас. Не им до нас на властите. Внучката ми Анютка се разшета.\n-Как Анютка? Че тя е малка още, за да ремонтира моста. Там има тежки дъски.\n-Тежки дъски. Да… За лов се стягах веднъж. Помолих съседката да наглежда Анютка. А моята внучка казва:\n-Върви си дядо по твоите работи. Не се безпокой, аз сама ще се оправя с всичко. Само ми разреши да разрежа дъската, която стои до плевнята.\nУчудих се аз, но си помислих, нека си играе детето, щом му харесва така да играе. Сложих дъската на една цепеница, дадох й пила, трион и заминах на лов. После съседката ми разказа. Анютка извадила парчетата от разтрошената дъска на моста. С връвчица взела размера и по този размер започнала да разрязва дъската, която й дадох. Половин ден, казва съседката, рязала, но се справила.После домъкнала дъската до моста, наместила я на това място, където била преди разтрошената.\n-Но как тя, такава слабичка и тъничка, е могла да замъкне тежката дъска?\n-С помощник се сдоби. Още преди два месеца се сприятели с една сибирска лайка. Бабка една почина в другия край на селото. Остави здравия пес. Още на погребението Анютка през цялото време го милваше. После му носеше храна. Лайката отначало не излизаше от своя двор, макар и да нямаше никого в къщата. Сама живееше старицата. Анютка няколко дни храни кучето. То тръгна един ден след нея, и така си ходи с нея непрекъснато. Помага стария пес на всичките причудливи хрумвания на внучката. И дъската помогнал да домъкне. С връвчица Анютка омотала единият край, и започнала да го тегли, а кучето захапало другия край, и така домъкнали дъската до мостчето. После Анютка поискала от съседката гвоздеи, взела и моето чукче. И почнала да се опитва да закове с гвоздеи дъската на мястото й. Но не успявала. Съседката видяла, как тя седи на мостчето, и се опитва да кове гвоздеите. Ръката си до кръв ударила с чука. Песът седи до дея, гледа и се зъби. Съседката се приближила, взела чукчето и заковала дъската с гвоздеите. На другия ден, надвечер, съседката видяла, как Анютка заедно с кучето влачи нова дъска. Нова дупка на мостчето да оправя.\n-Ти какво Анютка, така ли ще слагаш на всички дупки нови дъски? Друга работа, моминска, не можеш ли да си измислиш? – попитала съседката. Внучката й отговорила:\n-Много е нужно леличко така да се направи, че мостчетата покрай всички къщи да са нови, без дупки. А то,ще пристигнат гости, ще дойдат в някоя къща, ще тръгнат по мостчето, а там -дупки, и ще се развали на гостите веселото настроение. И майчицата ми, като дойде, може да се разстрои от непразничните мостчета.\nСъседката заковала и втората дъска. А после започнала да се кара с всички. Ходи по дворовете, и вика:\n-Ремонтирайте си мостчетата край къщите. Не мога да гледам как детето заради вашата немарливост се мъчи. Ръцете си до кръв изпотрепва.\n-И както виждаш, ремонтираха си мостчетата, всеки край своя дом. За да не слушат как бабата се кара.\n-А къде е сега вашата внучка?- попитах аз стареца.\n-Боя помъкна към крайната къща, там навярно и ще нощува, при старците Лосини. Да…Там сигурно ще нощува…\n-Каква боя, защо?\n-Обикновена боя, блажна, ярко-оранжева. От кораба срещу риба я взема. Нова прищявка се всели сега във внучката ми.\n-Тя реши, че всички къщи трябва весели да изглеждат. Радостни. Щом пристигне корабът, този дето събира наловената риба, тя им дава цялата риба за боя. А после занася кутията с боята в някоя къща. Моли да се боядисат рамките на прозорците. И старците боядисват. Скоро и моят ред ще дойде. Добре! Ще боядисам. Защо да не боядисам. Може и да е по-добре да се боядиса, ако къщурките по-весели ще изглеждат отвън.\n-А откъде взема рибата?\n-Сама я лови. Всеки ден я три, я две белорибици ще донесе сутрин, а се случва и повече. Поне веднъж да не беше донесла, ама не, хващат се рибите на въдицата й. А аз всяка сутрин с моя радикулит трябва да ставам. ”Ставай дядо. Осоли рибата, да не се развали”. Всяка сутрин така, – мърмореше незлобливо старецът.\n-Че как успява с такъмите да се оправи? Сама?\n-Нали ти казвам, че си има помощник, лайката, тази старата, сибирската. Песът е стар и умен, слуша я. Помага й във всичките й приумици. Въдицата ми с петте кукички взема Анюта, слага стръв на кукичката и – с лайката към реката вечер отива, място си има любимо. Единият край на влакното завързва на брега, после на пръчка връзва влакното, песът захапва пръчката и плува. Плува докато Анютка след него от брега говори:”Плувай Друже, плувай Друже”, така кучето носи въдичката докато Анютка му говори. А щом до мястото стигне, Анютка различно започва да му говори: ”При мен Друже, при мен,Друже”. Кучето пуска пръчката и – обратно към брега. Е добре, хайде да спим.\nСтарецът се качи на печката. А аз полегнах на дървения диван. Събудих се на разсъмване, излязох на двора и видях. Долу до реката Анютка влачи такъмите. Огромната сибирска лайка й помага. Лайката захапала пръстена вървеше назад. Те заедно теглеха такъмите с доста добър улов. Анютка беше обута в гумени ботуши, поне три номера по големи от краката й. Обута на бос крак. Когато уловът беше довлечен до брега, тя хвана сака и отиде да извади рибата. Лайката, опряна на лапи държеше пръстена. Анютка влезе във водата повече отколкото й позволяваха ботушите, и водата започна да влиза през кончовите. Като излезе на брега, тя смъкна от кукичките три едри риби, сложи ги в торбата. После с лайката, хванаха връвта, повлякоха шперплата, на който лежеше тази торба. В Анютките ботуши водата шляпаше и й пречеше да върви. Тя се спря, свали единият ботуш, после вторият и с боси крака стъпи на студената земя, изля от тях водата. Обу се в мокрите ботуши и отново продължи работата си. Когато заедно с лайката довлякоха сутрешния улов до входа, аз погледнах лицето на Анютка и се смаях. Горящите в руменина бузи, блестящите от решителност очи и стаената на устните щастлива усмивка я правеха съвършено различна от жълто-бледното, преди болнаво момиченце. Анютка започна да буди дядо си, и той, пъхтейки, слезе от печката, наметна се, взе нож и сол и отиде да чисти рибата. Докато Анютка ме черпеше с чай, аз попитах защото в такава ранина всеки ден донася в къщи риба.\n-Чичковците от кораба, който плава по реката, идват и я вземат. Дават ми пари. А още и боя за къщите ги помолих да донесат. Те я донесоха срещу рибата. И красив плат за рокля ми донесоха. За този плат им дадох цялата риба, която бях хванала за седмица, – отговори Анюта и извади голям къс великолепен копринен плат. -Че той ще стигне не само за една рокля. Защо ти е толкова много? – попитах аз.\n-Не е за мен. Това е за мамичка, подарък съм й приготвила, когато дойде, аз още и кърпа ще й подаря.\nАнютка извади от изтъркания стар куфар вносни женски чорапогащи, бисерни мъниста, великолепна цветна кърпа.\n-Нека не се разстройва мамичка, че не може да ми купи подаръци. Аз сега сама за нея всичко ще купувам. За да не мисли мамичка, че животът й не е успял.\nГледах я как радостно ми показва подаръците за своята майка, как щастливо им се любува и разбрах: от безпомощното, очакващо нечия помощ същество, малката Анютка се е превърнала в активен, уверен човек. И е щастлива от това, че успява, а може би и от още нещо е нейното щастие…Сега си мисля, че щастието е във всеки. То е определено ниво на осъзнатост. Само че с помощта на какво да се достигне това ниво, ето в кое е въпросът! Анастасия помогна на малката Анютка. Ще успее ли да помогне на всички останали? А може би ние сами трябва да се научим да съобразяваме…\nАлаксандър замълча и всеки от нас се замисли за нещо свое. Увит в полушубката, аз положих глава на гредата и се загледах в ярките северни звезди, струваше ми се, че бяха съвсем ниско над нас и също се грееха на пламъка от огъня. Опитах се да заспя.\nПоспали три часа, на разсъмване ние с Александър отидохме към катера. Но преди да отблъснем катера от брега, Александър изведнъж ми заяви:\n-Мисля…Уверен съм.Не си струва да ходиш в тайгата. Няма да намериш сега Анастасия. Никой няма да я намери и ти също.\n-Заминала си е Анастасия. Отишла е дълбоко в тайгата. Не може да не е отишла. Ако тръгнеш, може да загинеш. Не си приспособен към тайгата. А пък трябва още да пишеш. Да изпълниш, което си обещал.\n-За да пиша повече трябва да чуя отговорите й на въпросите на читателите. За възпитанието на децата, за религиите…\n-Няма да я намери сега никой.\n-Какво си занареждал, няма да намери, та няма да намери. Знам къде е поляната, ще я намеря.\n-Няма да я намериш ти казвам. Тя не може да не разбира, че е започнала хайка за нея.\n-Каква хайка? Местните ловци ли подкупва някой? Както вас с Егорич?\n-А бе ние с Егорич се опитваме да убеждаваме, да не й пречат, да не я тревожат. Когато не успеем да убедим, откарваме на противоположния бряг. Местните ловци никой не може да ги подкупи, те си имат свои закони и ценности. За Анастасия те и преди тебе знаеха. Отнасяха се към нея с дълбоко уважение. Даже помежду си внимателно говореха Няма да им хареса на ловците, някой страничен да видят в тайгата, пък и стрелят точно.\n-Кой тогава може да прави хайка за нея?\n-Този, който ни е направил към днешния ден такива каквито сме…\n-А по-конкретно всеки сам да си направи сметка трябва.\n-Е, какво все пак имаш предвид? Такива като Борис Мойсеевич?\n-Какво той, той е само оръдие. Нещо незримо с нас си играе. И Борис Мойсеевич сега започна да разбира това, и този, който стои зад него, също, изглежда е разбрал.\nГлава от книгата „Пространство на любовта“ от Владимир Мегре (трета книга от поредицата „Звънтящите кедри на Русия“) Бележка на „Влъхвите“: тази глава следва „Сътвори своето щастие„, която публикувахме преди няколко броя -Преди месец Борис Мойсеевич отново идва в тези краища, – разказа ми Александър. Беше вече без охрана и помощници. Тих и замислен, намери ме.\nДА ПОДАДЕМ РЪКА НА ПАДНАЛИЯ, А НЕ ДА ГО ДОНАТИСКАМЕ В КАЛТА\nПубликуваме със съгласието на Росен Ангелов Когато мислим, говорим, пишем за Доброто и Добруването на всички нас, българите, често пъти ни е много лесно да се почувстваме като „велики творци“ и „мъдреци“… Но когато дойде време за Действие… тогава става ясно дали правим разлика между стихийно действие и осъзнато действие. Сега е много лесно да\nНека днешният ден да дойде при теб с добрината си… Посрещни го и ти с добрината си. ДУХОВНИ ПОСЛАНИЯ НА АНАСТАСИЯ от книгите на Владимир Мегре „Звънтящите кедри на Русия” 1 книга „Анастасия” „Но аз съществувам. Аз съществувам за тези, за които съществувам. Те ще повярват и ще помогнат на теб така, както