Даниел Стийл — Опасни мъже (1) — Моята библиотека\nОпасни мъже (1)\nToxic Bachelors, 2005 (Пълни авторски права)\nНа моите прекрасни деца Биътрикс, Тревър, Тод, Ник, Саманта, Виктория, Ванеса, Макс и Зара, чиито любов, смях, доброта и веселие са светлината на живота ми.\nНа Себастиан, най-чудесният коледен подарък на света.\nВсички вие сте най-скъпият Божи дар за мен и аз Му благодаря всеки ден за чудото на вашата любов.\nОбичам ви с цялото си сърце.\nТой каза/Тя каза\nТой каза, че винаги ще се грижи за мен.\nТя — че винаги ще ме обича.\nТой каза, че ще е мой партньор.\nТя — че ще е най-добрият ми приятел.\nТой каза, че ще слуша историите ми.\nТя — че ще се смее на шегите ми.\nТой каза, че винаги ще ме чува.\nТя — че винаги ще говори с мен.\nТой каза, че винаги ще ме прегръща.\nТя — че винаги ще държи ръката ми.\nТой каза, че винаги ще спи до мен.\nТя — че винаги ще ме целува за лека нощ.\nТой каза, че винаги ще ме обича.\nТя — че никога няма да ме напусне.\nДона Розентал, скулптор авангардист\nСлънцето, блестящо и ярко, обливаше с жарките си лъчи палубата на „Блу Мун“. Тя беше истинска красавица — дълга осемдесет метра, изящна и мощна моторна яхта с изключителен дизайн. Разполагаше с басейн, площадка за хеликоптер, шест елегантни, разкошно обзаведени каюти за гости, огромен апартамент като излязъл от филм и безупречно обучен екипаж от шестнайсет души. „Блу Мун“, както и собственикът й, присъстваха почти неизменно във всички списания за яхти по света. Чарлс Съмнър Харингтън я бе купил преди шест години от един саудитски принц, а с първата си яхта, дълга двайсет и три метра, се бе сдобил, когато беше на двайсет и две години. Казваше се „Мечта“. Сега, двайсет и пет години по-късно, се наслаждаваше на живота на борда на сегашната си яхта също както тогава.\nНа четирийсет и шест години Чарли Харингтън осъзнаваше, че е щастлив човек. В много отношения животът му изглеждаше лек. На двайсет и две бе наследил огромно състояние, което вече четвърт век управляваше отговорно. Боравеше със собствените си инвестиции и ръководеше семейната фондация. Чарли добре осъзнаваше, че малцина на тази земя са толкова благословени като него, и бе направил доста, за да подобри живота на онези, които не бяха такива късметлии — чрез фондацията си и с лични дарения. Знаеше, че на плещите му лежи огромна отговорност, и дори когато беше млад, винаги първо бе мислил за другите. С особена жар помагаше на млади хора и деца, които живееха в тежки условия. Фондацията му бе постигнала впечатляващи резултати в областта на образованието, осигуряваше медицинска помощ за най-бедните, най-вече в развиващите се страни, а голяма част от дейността й бе посветена на превенцията на детското насилие. Чарлс Харингтън беше водеща фигура в обществото, не парадираше с дейността си като филантроп и вършеше благотворителната си работа чрез фондацията или анонимно, когато бе възможно. Той беше хуманист, много честен и искрено загрижен за благото на другите. Ала в същото време с дяволита усмивка признаваше, че е изключително разглезен, без да се извинява или срамува от живота, който водеше. Можеше да си го позволи — харчеше милиони всяка година, за да подобри живота на хората, но не се скъпеше и за себе си. Никога не се бе женил, нямаше деца, наслаждаваше се на хубавия си охолен живот, а когато беше възможно, го споделяше с приятели.\nВсяка година, без изключение, Чарли и двамата му най-близки приятели Адам Уайс и Грей Хок прекарваха месец август на борда на яхтата на Чарли — кръстосваха из Средиземно море и спираха, където им хрумне. През изминалите десет години това се бе превърнало в неизменна традиция. Всички го очакваха с нетърпение и за нищо на света не биха го пропуснали. Всяка година, каквото и да ставаше, на първи август Адам и Грей отлитаха до Ница и се качваха на борда на „Блу Мун“ за един месец — също както преди това всяка година посещаваха предшественичката й. Обикновено Чарли потегляше с яхтата си още през юли и понякога се връщаше в Ню Йорк чак в средата или края на септември. Ръководеше делата на фондацията и разрешаваше възникналите делови проблеми от борда. Но месец август бе изцяло посветен на забавленията. Тази година не беше различно. Сега седеше отзад на палубата и кротко закусваше, докато яхтата се поклащаше леко върху спокойните води на пристанището в Сен Тропе. Миналата нощ тримата приятели се забавляваха до късно и се прибраха чак към четири сутринта.\nНезависимо от това, Чарли стана рано, макар че голяма част от вечерта му се губеше в мъгляви спомени. Винаги ставаше така, когато беше в компанията на Грей и Адам. Бяха страхотно трио, но забавленията им бяха безобидни. Не даваха отчет никому, тъй като и тримата бяха ергени, а в момента нямаха сериозни приятелки. Много отдавна се бяха разбрали, че независимо дали са ангажирани или не, на борда на яхтата винаги ще бъдат сами, ще прекарват целия месец като ергени и ще се наслаждават на мъжката си компания. На никого не дължаха обяснения или извинения. През останалата част от годината и тримата работеха усърдно — Чарли във фондацията, Адам като адвокат, а Грей беше художник. Чарли обичаше да казва, че са си изработили едномесечната ваканция и са заслужили да се насладят на ежегодното си морско пътешествие.\nДвама от тримата бяха свободни мъже по свой избор. Чарли упорито настояваше, че ергенският му статус е стечение на обстоятелствата или просто лош късмет. Твърдеше, че искал да се ожени, но все още не бил открил подходящата жена. Въпреки дългите години на неуспехи продължавал да я търси с добросъвестна решителност. На младини се беше сгодявал четири пъти, но всеки път се бе случвало нещо, което да отмени сватбата — за негово огромно разочарование и съжаление.\nПървата му годеница преспа с най-добрия му приятел три седмици преди сватбата, което го разтърси из основи. Разбира се, не му оставаше нищо друго, освен да отмени предстоящата сватба. Тогава беше на трийсет и една. Втората му годеница замина да работи в Лондон наскоро след обявяването на годежа. Той продължи усърдно да я посещава, докато тя работеше за английския „Вог“ и почти нямаше време за него. Чарли я чакаше търпеливо в апартамента, който бе наел само за да може да бъде с нея. Два месеца преди сватбата тя му призна, че иска да гради кариера и не може да се откаже от работата си, след като се оженят, което беше решаващо за него. Той си мислеше, че бъдещата му съпруга ще си остане у дома и ще отглежда децата им. Не искаше да бъде женен за делова дама, отдадена на работата си, и затова решиха да се разделят — приятелски, разбира се, но случилото се беше огромно разочарование за него. По онова време беше на трийсет и две и изпълнен с още по-голяма решителност да открие подходящата си половинка.\nЕдна година по-късно беше сигурен, че е намерил жената на мечтите си — тя беше страхотно момиче и бе готова да се откаже от медицинското училище заради него. Двамата ходиха заедно в Южна Америка по дела на фондацията — да посетят деца в развиващите се страни. Имаха много общи неща и шест месеца след като се бяха запознали, се сгодиха. Всичко вървеше чудесно, докато Чарли не осъзна, че годеницата му е неразделна с близначката си и смята да я води навсякъде с тях. Той и близначката се бяха възненавидели от пръв поглед и при всяка следващата среща помежду им избухваха разгорещени спорове и безкрайни пререкания. Той беше сигурен, че взаимната им неприязън ще продължи да се задълбочава и затова реши, че ще е най-добре да прекратят годежа. Бъдещата му съпруга се съгласи. Сестра й беше твърде важна за нея и не би могла да се омъжи за човек, който я мразеше. След една година се омъжи и когато сестра й се премести да живее с тях, Чарли бе напълно сигурен, че е постъпил правилно, като е сложил край на тази връзка.\nПоследният му годеж се беше провалил с гръм и трясък преди пет години. Този път избраницата му го обичаше искрено, но след няколко задушевни разговора тя му заяви, че не желае да има деца. Въпреки голямата си любов към него не бе съгласна да направи компромис. Първоначално той реши, че ще може да я убеди да промени решението си, но не успя и двамата се разделиха като добри приятели. Винаги беше така. С всичките си бивши гаджета, без изключение, Чарли си оставаше в приятелски отношения. По Коледа винаги го заливаше цял потоп от поздравителни картички от жени, с които някога е бил близък, но не се е оженил за тях, а те впоследствие се бяха омъжили за другиго. Всеки, който погледнеше семейните им снимки, можеше да види, че те всички си приличаха. Красиви, руси, добре възпитани жени от аристократични семейства, които бяха завършили подходящи училища и се бяха омъжили за подходящи съпрузи. Те му се усмихваха от коледните картички, на които позираха с елегантните си съпрузи, заобиколени от щастливи деца. Чарли продължаваше да поддържа връзка с голяма част от тях, всички го обичаха и си го спомняха с хубави чувства.\nПриятелите му Адам и Грей не спираха да го убеждават да се откаже от дебютантките и момичетата от добри семейства и да започне да излиза с „истински жени“ — определение, което за двамата имаше доста различен смисъл. Но Чарли знаеше точно какво иска. Жена от добро семейство, богата, добре образована, интелигентна, с която споделят едни и същи ценности и идеали, както и подобен аристократичен произход. Това беше много важно за него. Историята на собственото му семейство можеше да се проследи до петнайсети век в Англия, богатството му беше старо, от няколко поколения, а баща му и дядо му бяха завършили „Принстън“. Майка му беше посещавала училището на госпожа Портър, а след това бе продължила образованието си в Европа, както и сестра му. Чарли искаше да се ожени за жена като тях. Това беше твърде остаряло виждане и може би снобско в доста отношения, но той знаеше какво иска, от какво се нуждае и кое би го задоволило. Самият той беше старомоден и изповядваше традиционните ценности. Политическите му възгледи бяха консервативни, беше изключително морален, а в любовните си отношения — винаги дискретен и внимателен. Чарли беше джентълмен, елегантен и изтънчен до дъното на душата си. Той беше винаги учтив, щедър и безкрайно очарователен. Маниерите му бяха безупречни и жените го обичаха. Отдавна се бе превърнал в предизвикателство за всяка жена в Ню Йорк и имаше приятели по цял свят. Всички го харесваха и наистина беше трудно да му се устои.\nДа се омъжи за Чарлс Харингтън, за всяка жена щеше да бъде като да спечели шестица от тотото. Но той, като прекрасния принц от приказките, бродеше по света и търсеше идеалната жена. И при все че бе срещнал много прелестни жени, от които в началото беше очарован и силно привлечен, впоследствие се оказваше, че всяка има някакъв фатален недостатък, който го спираше малко преди да стигне до олтара. А това беше доста разочароващо за тях и твърде обезсърчително за него. Плановете му да се ожени и да има деца всеки път претърпяваха провал. И така на четирийсет и шест той все още беше ерген, макар и не по своя вина, както твърдеше. Където и да се криеше подходящата за него жена, Чарли беше сигурен, че един ден ще я открие. Само не знаеше кога. И въпреки че много бяха успявали да се маскират като идеалната жена, той всеки път успяваше да прозре истината. Утешаваше се с мисълта, че все пак не се е оженил за неподходяща жена. Беше решен, че това никога няма да се случи, и бе благодарен на съдбата, че го е избавила от подобна фатална грешка. Винаги беше нащрек и безкомпромисен по отношение на фаталните недостатъци. Вярваше, че идеалната за него жена съществува някъде, просто още не бе попаднал на нея, ала един ден щеше непременно да го стори.\nЧарли седеше със затворени очи, изложил лице на слънчевите лъчи, докато двете стюардеси му сервираха закуската и му наливаха втората чаша кафе. Предишната вечер бе изпил доста маргарити, предшествани от няколко чаши шампанско, но след като преплува няколко дължини преди закуска, вече се чувстваше значително по-добре. Беше отличен плувец и умел сърфист. В „Принстън“ беше капитан на отбора по плуване и въпреки възрастта си беше в отлична физическа форма. Освен това беше запален скиор, при всяка възможност играеше скуош през зимата и тенис през лятото. Това не само бе добре за здравето, но и поддържаше фигурата му, която беше като на два пъти по-млад мъж. Чарли беше невероятно красив — висок, строен, с пясъчноруса коса, в която сивите косми почти не се забелязваха. Имаше сини очи, а след един месец на борда на яхтата бе придобил златист тен. Наистина беше забележително хубав мъж, който харесваше високи и слаби блондинки с аристократично излъчване. Не се бе замислял конкретно, но и майка му, и сестра му бяха високи блондинки.\nМайка му беше удивително красива жена, а сестра му — шампионка по тенис в колежа, преди да го напусне, за да се грижи за него. И двамата му родители бяха загинали в автомобилна катастрофа по време на ваканция в Италия, когато той беше на шестнайсет години. По онова време сестра му беше на двайсет и една и напусна „Васар“ в последната година, за да се върне у дома и да поеме отговорността като глава на семейството след смъртта на родителите им. Очите му все още се навлажняваха, когато си спомнеше за нея. Елън бе заявила, че ще се върне, за да се дипломира, когато той след две години постъпи в колеж. Това беше жертва, която тя с радост бе направила за него. Беше изключителна жена и Чарли я обожаваше. Когато е заминавал за колежа, макар че не го знаеше, тъй като тя не му бе казала нищо, сестра му е била болна. Беше успяла три години да запази болестта си в тайна. Твърдеше, че е прекалено заета с работата във фондацията, за да се върне в колежа, и той й беше повярвал. А всъщност е имала тумор в мозъка и бе водила храбра битка с болестта. Още в началото лекарите й бяха казали, че заради местоположението си туморът не може да се оперира. Елън почина на двайсет и шест години, само два месеца преди Чарли да се дипломира в „Принстън“. Никой не присъства на този толкова важен за него ден. След смъртта на родителите и сестра си той беше останал сам на света, притежател на огромно състояние, а на плещите му се бе стоварила огромна отговорност. Купи си първата лодка малко след като се дипломира и две години плава с нея по света. Не минаваше и ден, през който да не мисли за сестра си и за всичко, което бе направила за него. Дори се бе отказала от колежа заради него и беше с него всеки ден до смъртта си, както родителите му преди това. Семейството му винаги е било хармонично и в него винаги бяха царствали любовта и разбирателството. Единственото лошо нещо, което му се бе случило на младини, беше, че всички, които го обичаха и които той обичаше, бяха починали, оставяйки го сам. Най-големият му страх беше, че ще обикне някой човек и той също ще умре.\nКогато се завърна от околосветското пътешествие с яхта, беше на двайсет и четири години. Постъпи в Колумбийския колеж по бизнес, получи магистърска степен и се научи как да управлява инвестициите и семейната фондация. Сякаш порасна само за една нощ и пое отговорностите си. Никога досега в живота си Чарли не бе подвеждал друг човек. Знаеше, че нито родителите му, нито Елън го бяха изоставили нарочно, но съвсем млад се бе оказал сам на света и без семейство. Беше постигнал значителни материални успехи, но имаше малко истински приятели. Осъзнаваше, че докато намери подходящата жена, ще бъде до голяма степен самотен. Ала нямаше да се примири с по-малко от това, което заслужаваше — жена като майка му и Елън, която да остане с него до самия край. Не обичаше да признава факта, поне не често, че и двете го бяха изоставили сам, объркан и изплашен. Вината не беше тяхна, а просто злочест ход на съдбата. А това правеше още по-важна необходимостта да открие подходящата жена — тази, на която щеше да може да разчита, която щеше да бъде добра майка на децата му и идеална съпруга за него. Тази жена беше жизненоважна за Чарли и си струваше чакането.\n— О, господи! — чу се въздишка зад него, която го накара да се засмее. Отвори очи и видя Адам, облечен в бели шорти и светлосиня тениска, да се отпуска на стола срещу него. Стюардесата му наля чаша кафе и Адам го изгълта до половината, преди отново да заговори. — Какво, по дяволите, съм пил снощи? Мисля, че някой ме е отровил.\nИмаше тъмна коса, маслиненочерни очи и не си бе дал труда да се избръсне. Беше среден на ръст, с грубо изсечени черти на лицето и широки рамене. Не притежаваше красотата на Чарли, но беше умен, забавен, привлекателен и жените го харесваха. Нямаше неотразимата хубост на филмова звезда, но я компенсираше с остър ум, сила и пари, натрупани доста през годините.\n— Мисля, че пи най-вече ром и текила, но това беше след бутилката вино, която пресушихме на вечеря. — Бяха пили на борда „Шато о Брион“, преди да слязат в Сен Тропе и да обиколят няколко бара и дискотеки. Това не бяха места, където Чарли би открил подходящата жена, но имаше достатъчно други, които да го забавляват междувременно. — Струва ми се, че когато те видях за последен път в дискотеката, пиеше бренди.\n— Спомням си. Мисля, че ромът ме довърши. Всяка година на борда на тази яхта се превръщам в алкохолик. — Адам Уайс се намръщи на струящите слънчеви лъчи, сложи си тъмни очила и се ухили. — Влияеш ми много зле, Чарли, но си страхотен домакин. По кое време се прибрах?\n— Доколкото си спомням, минаваше пет сутринта — равнодушно отвърна Чарли.\nВ гласа му нямаше нито възхищение, нито възмущение. Не си позволяваше да съди приятелите си. Искаше тримата само да се забавляват, както винаги го бяха правили. Адам и Грей бяха най-добрите му приятели и помежду им съществуваше силна връзка, която беше нещо повече от обикновено приятелство. Тримата мъже бяха по-скоро като братя и през последните десет години бяха почти неразделни.\nАдам се бе срещнал с Чарли малко след развода си с Рейчъл. С Рейчъл се запознаха в „Харвард“ като второкурсници, а след това заедно продължиха в юридическия факултет. Тя се дипломира с пълно отличие и веднага получи разрешение за адвокатска практика, но така и не работи като юрист. Адам си взе изпитите от втория път, но при все това стана страхотен адвокат и изгради изключително успешна кариера. Постъпи на работа във фирма, която се бе специализирала в адвокатските услуги на филмови звезди и големи спортисти, и обичаше работата си. С Рейчъл се ожениха на следващия ден след като се дипломираха. Бракът им бе приет с радост и благословен от двете семейства, които се познаваха от Лонг Айланд. Странно, но Адам и Рейчъл не се бяха срещали, преди да постъпят в колежа, въпреки че родителите им бяха приятели. Той никога не бе изгарял от желание да се запознае с дъщерите на приятелите на родителите си, така че я бе срещнал по друг повод. Разбира се, съвсем скоро узна коя е. Изглеждаше идеалното момиче за него.\nКогато се ожениха се разбираха прекрасно и вярваха, че ги очаква щастлив живот. Рейчъл забременя още по време на медения им месец и за две години им се родиха две деца — Аманда и Джейкъб, които сега бяха съответно на четиринайсет и тринайсет години. Бракът им продължи пет години. Адам постоянно беше зает да гради кариера и се прибираше у дома в три сутринта след посещения на концерти и спортни състезания на клиентите си и приятелите им. Въпреки изкушенията, които го заобикаляха — а такива имаше много, — той беше верен съпруг. Но Рейчъл явно се бе уморила почти винаги да е сама, влюби се в педиатъра на децата им, с когото се познаваше от гимназията, и се впусна във връзка с него, докато Адам печелеше купища пари, за да им осигури охолен и спокоен живот. Беше станал съдружник във фирмата три месеца преди тя да го напусне, като му заяви, че ще му бъде много добре без нея. Взе със себе си децата, мебелите, половината от спестяванията им и се омъжи за лекаря още преди мастилото да изсъхне върху документите за развода. Десет години по-късно той все още я мразеше и му струваше огромни усилия да се държи цивилизовано с нея. Последното, което искаше, бе да се ожени отново и да му се случи същото. Едва не умря от мъка, когато тя го напусна и отведе децата.\nБяха изминали десет години оттогава и той избягваше всякакъв риск от сериозно обвързване, като излизаше с жени наполовина на годините си, необременени от умствен багаж. А в средите, където работеше, не му беше никак трудно да ги открие. На четирийсет и една Адам се срещаше с жени между двайсет и една и двайсет и пет — модели, звезди от шоубизнеса, техни запалени фенки — жени, които се въртяха в обкръжението на спортисти и рок звезди. Дори едва си спомняше имената им. Беше честен с тях, не им даваше напразни обещания и винаги бе щедър. Още при запознанството им казваше, че никога няма да се ожени отново и връзката им ще се основава единствено на забавлението. В резултат тези връзки не траеха повече от месец, ако изобщо продължаха толкова дълго. Интересът му се ограничаваше до това да изведе момичетата няколко пъти на вечеря, да преспи с тях и да продължи напред. Когато си тръгна, Рейчъл отнесе и сърцето му, за да го захвърли в някое кошче за боклук. Разговаряше с нея само в краен случай, което с порастването на децата се налагаше все по-рядко и по-рядко. Обикновено й изпращаше имейли, за да се уговорят за децата, или секретарката му й се обаждаше. Не искаше да има нищо общо с нея, нито пък да се обвързва сериозно с която и да било жена. Адам обичаше свободата си и нищо на този свят не бе в състояние да го накара да я застраши отново.\nМайка му най-после почти престана да му мърмори, че е ерген, и да се опитва да го запознава с „мили“ момичета. Адам знаеше точно какво иска — постоянен калейдоскоп от сексапилни партньорки, с които да се забавлява. Ако искаше някого, с когото да си поговори, се обаждаше на приятелите си. Що се отнасяше до него, жените бяха за секс и развлечения, но да стоят по-надалеч. Нямаше намерение да се сближава твърде много с която и да е, защото не желаеше да бъде отново наранен. За разлика от Чарли, Адам не търсеше идеалната жена. Искаше единствено идеална партньорка в леглото, докато траеше поредната му връзка, най-много две седмици, и твърдо се придържаше към това правило. Не желаеше никакви сериозни обвързвания. Единствените сериозни неща в живота му бяха децата, работата и приятелите. Според него жените не можеха да му бъдат приятели. Рейчъл му беше заклет враг, майка му — тежък кръст, който трябваше да носи, а сестра му — досада, която бе длъжен да понася. Жените, с които излизаше, си оставаха почти непознати. През повечето време се чувстваше много по-щастлив, по-спокоен и по-уверен в мъжка компания. А най-вече с Чарли и Грей.\n— Струва ми се, че снощи доста се позабавлявах — смутено се усмихна Адам. — За последно си спомням, че танцувах с цяла тайфа бразилки, които не говореха английски, обаче за сметка на това — как се движеха! Танцувах самба до забрава и сигурно съм изпил поне шестстотин питиета. Момичетата бяха невероятни!\n— Както и ти — засмя се гръмко Чарли и двамата мъже извърнаха лица към слънцето.\nДействаше им добре въпреки главоболието на Адам. Той се забавляваше със същата страст, с която работеше. През последните години бе станал най-добрият адвокат в своята област, винаги беше изнервен и под напрежение, носеше три мобилни телефона и един пейджър, прекарваше по-голямата част от времето си или в срещи, или летеше със самолета си по дела на клиентите. Защитаваше куп големи звезди, които с обезпокоително постоянство се забъркваха в най-различни неприятности, но обичаше работата си и проявяваше много по-голямо търпение към клиентите си, отколкото към когото и да било другиго, с изключение на децата, които бяха всичко за него. Аманда и Джейкъб — най-хубавото в живота му.\n— Мисля, че си определих среща с две от тях за тази вечер — промърмори Адам и се усмихна при спомена за бразилските красавици. — Обаче не биха могли да разберат и дума от това, което им казах. Тази вечер ще трябва да отидем да проверим дали пак ще са там.\nБеше започнал да живва след втората чаша кафе, когато се появи Грей, с черни очила и разрошена бяла коса, стърчаща във всички посоки. Често забравяше да сресва буйната си грива, която хармонираше с банския му костюм и тениската, която бе изпрана, но с петна от най-различни бои. Отпусна се с въздишка на стола.\n— Вече съм твърде стар за подобни изпълнения — рече той, прие с благодарност чашата димящо кафе и отвори малка бутилка „Ундерберг“.\nГорчивият вкус подейства като балсам на стомаха му, разбунен от алкохолните излишества през изминалата нощ. За разлика от Адам и Чарли, Грей не се намираше във върховна спортна форма. Беше висок и мършав и имаше вид на недохранен. Като момче приличаше на образ от плакат за гладуващи деца от някоя бедна държава. Сега просто изглеждаше много слаб. Беше художник и живееше в Уест Вилидж, където по цели месеци твореше сложни и красиви картини. Успяваше да оцелява, макар и едва-едва, ако продадеше две картини в годината. Беше уважаван в артистичния свят, макар че никога не бе постигал търговски успех, но не му пукаше. Парите не означаваха нищо за него. Както постоянно повтаряше на приятелите си, интересуваше се единствено от целостта и завършеността на работите си. Предложи на Адам и Чарли да пийнат от бутилката, но и двамата се намръщиха и поклатиха глави.\n— Не разбирам как можеш да пиеш това нещо — заяви Адам, отвратен от миризмата на напитката. — Наистина действа, но предпочитам да имам махмурлук, отколкото да изпия тази гадост.\n— Страхотно е и има ефект. Ако продължаваме да се наливаме като снощи, май ще трябва да ме включиш към система с „Ундерберг“. Винаги забравям колко зле се чувствам, след като пия. Дали вече не сме кандидати за някоя група на „Анонимни алкохолици“? — поклати замислено глава Грей, пресуши бутилката, след това гаврътна чашата с кафе и се зае ентусиазирано с бърканите яйца.\n— Можем да се тревожим за това чак през втората седмица, а не още през първата — щастливо го успокои Чарли.\nОбичаше да бъде с приятелите си. Въпреки първоначалните излишества обикновено след няколко дни страстите се уталожваха и се установяваше по-спокоен ритъм. А и нещата не бяха толкова зле, както можеше да се стори някому на пръв поглед, макар че предишната нощ всички пиха доста, забавляваха се, танцуваха с непознати, наблюдаваха хората наоколо и се радваха на компанията си. Чарли очакваше с нетърпение месеца с тях. За него, а и за останалите, това беше най-хубавият момент в годината. Месеци по-рано предвкусваха пътешествието, а още месеци след това хубавите спомени от преживяното сгряваха душите им. През годините бяха натрупали безброй спомени от тези приключения и винаги когато се срещнеха, се смееха на историите за собствените си лудории.\n— Мисля, че тази година сме подранили, особено след изминалата нощ. Черният ми дроб вече протестира. Усещам го — оплака се Грей със загрижена физиономия, докато довършваше яйцата си, придружени с препечена филийка, за да успокои стомаха. Главата му все още пулсираше, но бутилката „Ундерберг“ му бе помогнала. Адам не можеше да погледне закуската на Грей, камо ли да я опита. Поне никой от тримата не страдаше от морска болест. — Аз съм по-възрастен от вас двамата. Ако не намалим темпото, няма да оживея. Само танците са достатъчни да ме довършат. По дяволите, изобщо не съм във форма.\nГрей наскоро бе навършил петдесет, но изглеждаше доста по-възрастен от приятелите си. На четирийсет и шест Чарли имаше младежки вид и никой не можеше да му даде повече от трийсет и шест, а Адам беше само на четирийсет и една, при това в отлична физическа форма. В която и точка на света да се намираше и независимо колко бе зает, той всеки ден посещаваше гимнастически салон. Твърдеше, че само така може да се справи със стреса. Грей никога не полагаше грижи за себе си — спеше малко, хранеше се още по-малко и живееше за работата си, както и Адам. Прекарваше дълги часове пред статива, без да прави нищо друго, освен да мисли и мечтае в търсене на вдъхновението. Не беше много по-голям от двамата си приятели, но не младееше и то най-вече заради бялата си, гъста и вечно разрошена коса. Жените го намираха за красив и нежен, поне за известно време, след което го напускаха.\nЗа разлика от Чарли и Адам, Грей никога не преследваше жените и правеше малки усилия, да не кажем почти никакви, да спечели някоя. Движеше се без цел из артистичния свят, а жените сами го намираха. Както казваше Адам, той беше магнит за всевъзможни откачалки и Грей не му възразяваше. Жените, с които излизаше, почти винаги наскоро бяха спрели да вземат успокоителни лекарства или го правеха малко след като се запознаеха с него. Те винаги бяха физически малтретирани от предишно гадже или съпруг, които продължаваха да ги търсят и след като ги бяха изхвърлили на улицата. Грей винаги ги спасяваше, дори и когато не бяха особено привлекателни или му създаваха доста главоболия. Още преди да е спал с тях, им предлагаше дома си, където да се „приютят само за седмица или две“, докато си стъпят на краката. А в крайна сметка настъпеният се оказваше той. Готвеше им, грижеше се за тях, осигуряваше им лекари и терапевти, настаняваше ги в рехабилитационни заведения или самият се опитваше да им помогне да се откажат от вредните си навици. Даваше им пари, въпреки че се налагаше той самият да се подлага на лишения. Предлагаше им безопасно убежище, топлина и уют. Осигуряваше им всичко, от което се нуждаеха, само при условие че нямаха деца. Децата бяха единственото, с което Грей не можеше да се справи. Те го ужасяваха и открай време беше така. Напомняха му собственото му объркано детство, за което пазеше неприятни спомени. Присъствието на деца или семейства засилваше болезненото усещане за трудното му детство.\nЖените, с които Грей се забъркваше, отначало не изглеждаха лоши и твърдяха, че не искат да го наранят. Те бяха дезорганизирани, донякъде истерични, а животът им бе пълна каша. Връзките му с тях продължаваха от един месец до година. Грей им намираше работа, запознаваше ги с хора, които можеха да им помогнат и ако не се озовяха в някоя клиника за душевноболни или друго здравно заведение, обикновено след време го напускаха заради някой мъж. Той никога не бе изпитвал желание да се ожени за която и да е от тях, но свикваше с присъствието им и за кратко се разочароваше, след като си тръгнеха, макар че го очакваше. Грей беше роден да се грижи за слабите и безпомощните и като всички любящи родители знаеше, че питомците му рано или късно ще напуснат гнездото. Но почти всеки път, за негово учудване, разделите бяха неловки и травмиращи. Жените рядко го напускаха, изпълнени с добри чувства. Крадяха вещите му, вдигаха шумни скандали, които принуждаваха съседите да се обаждат в полицията, на няколко пъти бяха рязали гумите на колата му или бяха изхвърляли дрехите му през прозореца, често правеха срамни и болезнени сцени. Рядко му благодаряха за отделеното време, усилия и пари, както и за обичта и грижите, с които ги бе дарил. Всъщност изпитваше огромно облекчение, когато накрая си тръгнеха. За разлика от Адам и Чарли, Грей никога не се влюбваше в млади момичета. Жените, които го привличаха, обикновено бяха прехвърлили четирийсетте и винаги страдаха от някакво психическо разстройство. Твърдеше, че именно тяхната уязвимост и безпомощност му харесвали и изпитвал жал към тях. Адам му предложи да работи за Червения кръст или за някоя благотворителна организация, което ще му позволи да задоволява вътрешната си нужда да помага на страдащите, без да превръща любовния си живот в гореща линия за самоубийци или умствено разстроени жени на средна възраст.\n— Не зависи от мен — смутено обясняваше Грей. — Винаги имам чувството, че ако аз не се погрижа за тях, няма кой друг да го стори.\n— Хубаво. Имаш късмет, че някоя от тези откачалки не се е опитала да те убие, докато спиш — заключаваха приятелите му.\nВсъщност през годините една или две се бяха опитвали, но за щастие безуспешно. Грей изпитваше неутолимата жажда да спаси света и всички жени, изпаднали в отчаяние. Обаче в крайна сметка тези жени винаги намираха удовлетворение на нуждите си при някой друг. Почти всички го напускаха заради друг мъж. И след като поредната заблудена овца си тръгнеше, мигом се появяваше друга нещастница, която отново да преобърне живота му с краката нагоре. Това беше като влакче на ужасите, в което той се возеше от години и не познаваше друг живот.\nВ отличие от Чарли и Адам, израснали в традиционни семейства, уважавани и консервативни — Адам в Лонг Айланд, а Чарли на Пето авеню в Ню Йорк — Грей като малък бе живял по всички краища на света. Родителите му, които го бяха осиновили веднага след раждането му, бяха членове на една от най-успешните рок групи в историята на музиката. Той бе възпитаван, ако изобщо можеше да се нарече така, сред най-големите рок звезди на времето, които му даваха да пуши трева и да пие бира още на осем години. Родителите му бяха осиновили и едно малко момиченце. Него бяха кръстили Грей, а нея — Спероу, а когато Грей беше на десет, те заявиха, че са се „преродили“, и се оттеглиха от шоубизнеса. Първо се преместиха в Индия, след това в Непал, а накрая се спряха на Карибите и прекараха четири години в Амазония, като живееха на борда на една лодка. Грей си спомняше единствено бедността, местните жители, с които се срещаха, но спомените му бяха доста по-ярки, отколкото тези от ранните му години, замъглени от наркотиците и алкохола. Сестра му се върна в Индия, за да стане монахиня в будистки манастир и да работи за гладуващото население на Калкута. На осемнайсет години Грей напусна лодката на родителите си и в преносния, и в буквалния смисъл на думата, за да замине за Ню Йорк и да се занимава с живопис. По онова време семейството му все още разполагаше с пари, но той беше решил да се опита да се издържа сам и прекара двайсетте си години в изучаване на изобразителното изкуство в Париж, преди да се установи в Ню Йорк.\nРодителите му вече се бяха преместили в Санта Фе, а когато Грей беше на двайсет и пет, те осиновиха бебе от племето навахо и го нарекоха Бой. Процесът на осиновяване беше доста сложен, но накрая племето се съгласи да го пусне. Грей го намираше за мило дете, но разликата в годините им беше прекалено голяма, така че докато Бой растеше, двамата почти не се виждаха. Осиновителите му починаха, когато Бой навърши осемнайсет, и той се върна да живее при племето си. Това се бе случило няколко години по-рано и макар че Грей знаеше къде се намира, двамата не поддържаха връзка. През няколко години получаваше по едно писмо от сестра си от Индия. Двамата никога не се бяха харесвали особено, а ранните им години се характеризираха най-вече с усилията им да оцелеят на капризите и ексцентричността на осиновителите си. Той знаеше, че Спероу бе прекарала доста години в опити да открие истинските си родители, навярно с намерение да внесе някаква нормалност в живота си. Беше ги открила в едно градче в Кентъки, беше установила, че нищо не я свързва с тях, и повече никога не ги видя. Грей никога не бе изпитвал желание да намери своите биологични родители, понякога може би го измъчваше любопитство, но му беше достатъчно трудно да приеме осиновителите си, за да товари живота си с допълнителен стрес и объркване. Ексцентрични рокаджии. Жените, с които излизаше, бяха почти същите. Проблемите, които споделяше с тях и които се опитваше да разреши, бяха в голямата си част същите, с които бе израснал, и му бяха до болка познати. Странно, но се чувстваше удобно при този начин на живот. Едно нещо обаче знаеше със сигурност — никога не искаше да има деца, нито да им причини това, което бяха сторили нему. Децата оставяше на други хора, например като Адам, който можеше да ги възпита както трябва. Грей знаеше, че той самият не би могъл, нямаше родителски пример, който да следва, не можеше да им осигури истинско семейство или поне така чувстваше. Искаше единствено да рисува и го правеше добре.\nКаквито и да бяха гените му, които и да бяха биологичните му родители, Грей притежаваше огромен талант и въпреки че не бе забогатял, си бе спечелил уважение като художник и творец. Дори критиците признаваха, че е наистина много, много добър. Просто не можеше да организира живота си правилно достатъчно дълго, за да спечели пари с творчеството си. Състоянието, което бяха спечелили родителите му на младини, го бяха пропилели за наркотици и пътешествия по света. Грей беше свикнал с безпаричието и нямаше нищо против. А малкото, което имаше, раздаваше на тези, които смяташе, че имат повече нужда от него. Дали се намираше на борда на яхтата на Чарли, заобиколен от лукс, или в студеното си ателие в Мийтпакинг Дистрикт в Ню Йорк, за него беше все едно. Както не беше от особено значение и дали имаше жена или не в живота му. Това, което имаше значение, бяха работата и приятелите му.\nДоста отдавна бе стигнал до заключението, че макар понякога жените да са доста привлекателни и да му е приятно да усеща топло тяло до себе си в леглото, което да му доставя радост в студените нощи, всички те бяха луди или поне тези, които се озоваваха в леглото му. Никой не се съмняваше, че ако една жена е с Грей, то най-вероятно е луда. Това бе проклятие, с което се бе примирил, неустоимо изкушение след детството, което бе преживял. Имаше чувството, че единственият начин да развали магията или проклятието, което тегнеше над него заради обърканите му осиновители, беше всячески да се постарае да не предаде това ненормално наследство на собственото си дете. Затова, както често обичаше да казва, подаръкът му към света беше обещанието никога да няма деца. Обещание, което досега не бе нарушил и знаеше, че никога няма да го стори. Твърдеше, че е алергичен към деца, както и те към него. За разлика от Чарли, Грей не търсеше идеалната жена, просто искаше един ден да открие някоя, която да е напълно нормална. А междувременно тези, които попадаха на пътя му, внасяха вълнение и оживление в живота му.\n— И така какво ще правим днес? — попита Чарли, докато тримата се припичаха, изтегнати на шезлонгите след закуска.\nСлънцето се бе вдигнало високо, наближаваше обяд и времето беше прекрасно. Очертаваше се един наистина великолепен ден. Адам каза, че иска да купи подаръци за децата в Сен Тропе. Аманда и Джейкъб винаги се радваха на нещата, които им носеше. И двамата обожаваха баща си, макар че обичаха и майка си, и втория си баща. Рейчъл и педиатърът имаха още две деца, за които Адам се преструваше, че не съществуват, но знаеше, че Аманда и Джейкъб ги харесват и обичат. Той така и не прости на бившата си жена предателството и никога нямаше да го направи. Още преди години бе достигнал до заключението, че всички жени са кучки. Майка му постоянно тормозеше баща му и се държеше неуважително с него. Той, от своя страна, отвръщаше на безбройните словесни нападки и обиди с мълчание. Сестра му беше по-прикрита от майка му и получаваше всичко, което желаеше, с хленчене. А в редките случи, когато не й се удаваше, показваше ноктите си и даваше воля на злия си език. Според Адам единственият начин един мъж да се справи с жена беше да си намери някоя по-глупава, да не я допуска близо до себе си и да не се задържа дълго с нея. Всичко е чудесно, ако не се обвързваш сериозно. Единствените случаи, когато си позволяваше да се отпусне и да покаже чувствата си, бяха, когато общуваше с Чарли и Грей или с децата си.\n— Магазините затварят в един за обедна почивка — изтъкна Чарли. — Можем да отидем следобед, когато вече ще са отворени.\nАдам си спомни, че отварят в три и половина или четири, а беше още твърде рано за обяд.\nТримата току-що бяха закусили, макар че след алкохолните си изстъпления от предишната нощ Адам се бе задоволил само с препечена филийка и кафе. Имаше нервен стомах, а преди няколко години му бяха открили язва и ядеше малко. Това беше цената, която доброволно плащаше заради напрегнатата си професия. Уреждането на договори за спортисти и големи звезди бе изпълнено с вълнение и предизвикателства и той обичаше работата си. Освобождаваше ги под гаранция от затвора, осигуряваше им ангажимент в желаните отбори, подписваше изгодни договори за турнетата им, споразумяваше се с половинките им при разводите, плащаше издръжка на любовниците им, оформяше официална издръжка за незаконните им деца. Клиентите му ангажираха почти цялото му време, държаха го под постоянно напрежение, но той се чувстваше щастлив. А сега най-после можеше да си почине. През годината имаше две ваканции — един месец на борда на яхтата на Чарли през август, което за него беше свещена традиция, и една седмица пак на борда на яхтата през зимата, когато плаваха из Карибите. Тогава Грей не идваше с тях, защото имаше лоши спомени от Карибите, където бе живял с родителите си. Твърдо бе заявил, че нищо на света не може да го накара да се върне отново там. А в края на август всяка година Адам прекарваше една седмица, пътувайки из Европа с децата си. Както винаги, и тази година щеше да се срещне с тях след морското пътешествие. Самолетът му щеше да ги вземе от Ню Йорк, след това щеше да кацне в Ница за него и накрая тримата щяха да отлетят за една седмица в Лондон.\n— Какво ще кажете да влезем малко навътре в морето и да пуснем котва за известно време? По-късно можем да отидем до брега с малка лодка и да обядваме в „Клуб 55“ — предложи Чарли, а приятелите му дружно кимнаха в знак на съгласие.\nПо време на пребиваването си в Сен Тропе не пропускаха да посетят някой от приятните ресторанти край морския бряг. На борда на яхтата Чарли предлагаше различни забавления на гостите си — водни ски, джетове, малки лодки, дъски за уиндсърфинг и пълно оборудване за гмуркане. Но повечето от времето си приятелите предпочитаха да прекарват в мързелуване — приятни обеди и вечери, срещи с жени, пиене и малко плуване. И много спане. Особено Адам, който винаги пристигаше изтощен и заявяваше, че единственото място, където може да се наспи както трябва, е на борда на яхтата на Чарли. Само тук нямаше никакви тревоги и задължения, при все че продължаваше да получава всеки ден факсове от офиса и имейли, които редовно проверяваше. Но секретарките, помощничките и съдружниците му знаеха, че през целия август не бива да го безпокоят, освен в краен случай. А ако го стореха, Господ да им е на помощ. Това беше единственото време, когато Адам се опитваше да забрави за работата и клиентите си. Всички, които го познаваха и знаеха колко здраво работи, много добре осъзнаваха, че се нуждае от кратък отдих. Така през септември с него беше значително по-лесно да се работи. Плаваше със седмици, а понякога и месеци, както в добрите времена, които бе имал с Чарли и Грей.\nСклонността им към благотворителна дейност ги бе събрала заедно. Фондацията на Чарли организираше представление, за да събере средства за построяването в Ъпър Уест Сайд на дом за жени и деца, жертви на домашно насилие. Председателят на организационния комитет се опитваше да намери една голяма рок звезда, която да пее благотворително, и се бе свързал с Адам, който представляваше въпросния певец. В крайна сметка Адам и Чарли трябваше да се срещнат, за да обсъдят подробностите, и установиха, че много се харесват и изпитват искрено възхищение един към друг. Още преди събитието да се състои, те вече бяха приятели.\nАдам бе убедил рок звездата да дари всички средства от представлението на стойност един милион долара, което бе нечувано постижение. Една от картините на Грей, която той бе дарил за събитието, бе изложена на търг. Това бе голяма жертва от негова страна, тъй като представляваше прихода му за шест месеца. След събитието той предложи да нарисува фреска в приюта, чието изграждане се финансираше от фондацията на Чарли. Тогава се запозна с Чарли, а по-късно и с Адам, когато Чарли покани и двамата на вечеря в апартамента си, за да им благодари. Тримата мъже бяха съвсем различни, но въпреки това откриха много общи неща помежду си — каузите, за които работеха, както и факта, че са ергени и по онова време нямаха сериозни връзки с жени. Адам току-що се бе развел. Чарли се намираше между два годежа и ги покани на яхтата, за да му правят компания през август, когато бе планирал медения си месец. Смяташе, че пътешествието може да бъде приятно развлечение и за тримата, а резултатът надмина очакванията му. Прекараха страхотно. Момичето, с което Грей излизаше по онова време, бе направило опит за самоубийство през юни, а през юли го бе напуснало заради един от студентите му по живопис. Затова за него бе огромно облекчение да се махне от града през август и той бе безкрайно благодарен на Чарли за предоставената му възможност. Освен това финансовото му състояние беше повече от плачевно. Адам бе преживял трудна пролет — двама големи спортисти бяха получили сериозни травми, а една световноизвестна рок група бе прекратила турнето си, което бе предизвикало лавина от съдебни дела. Пътешествието до Европа на борда на яхтата на Чарли беше идеално. И оттогава се превърна в ежегодна традиционна ваканция за тримата. И тази година се очертаваше да си прекарат страхотно. Щяха да отскочат до Сен Тропе и Монте Карло, за да поиграят малко в казината, а след това смятаха да посетят Портофино, Сардиния и Капри или които други места им скимнеше. След три дни на борда на яхтата бяха очаровани от престоя си. Чарли искрено се наслаждаваше на компанията им, както и те на неговата. А „Блу Мун“ беше идеалното място, където да лудуват и да се забавляват.\n— И така, момчета, какво да бъде? Обяд в „Клуб 55“, а преди това малко плуване? — поднови въпроса си Чарли, защото трябваше да уведоми капитана за плановете им.\n— Да, каквото кажеш — лениво измърмори Адам и завъртя очи, когато френският му мобилен телефон иззвъня. Не отговори. По-късно щеше да чуе съобщението. Докато беше в Европа, носеше само един телефон, което беше нещо нечувано в Ню Йорк, където имаше няколко. — Очаква ни тежка работа, но все някой трябва да я свърши — ухили се той.\n— По едно „Блъди Мери“ за всички? — предложи Чарли с невинна физиономия, докато даваше знак на стюарда, че тръгват.\nДомакинът на яхтата, застанал наблизо — красив млад мъж от Нова Зеландия, — кимна и изчезна, за да съобщи на капитана и да направи резервации. Нямаше нужда от повече указания. Знаеше, че Чарли ще иска да обядва в два и половина. През по-голямата част от времето предпочиташе да се храни на борда, но Сен Тропе беше твърде голямо изкушение. А всички известни и богати личности обядваха в „Клуб 55“, както напоследък беше модерно да се вечеря в „Спун“.\n— Аз ще пия „Върджин Блъди Мери“ — каза Грей и се усмихна на стюарда. — Реших да отложа с няколко дни посещението си в клиниката за лечение на алкохолици.\n— Нека моят да е с повече люти подправки. Като се замисля, нека е с текила — заяви Адам с широка усмивка, а Чарли се засмя.\n— За мен „Белини“ — обяви Чарли.\nНапитката беше достойно начало на един разгулен ден. Чарли имаше слабост към кубинските пури и хубавото шампанско. На борда имаше значителни запаси и от двете.\nТримата мъже се излежаваха на палубата и отпиваха кротко от питиетата си, докато яхтата се отдалечаваше плавно от пристанището, умело маневрирайки, за да избегне по-малките лодки, пълни с туристи, които щракаха енергично с фотоапаратите си, когато минаваха покрай тях. Обичайната тълпа папараци се бе спотаила на вълнолома в очакване големите яхти да пуснат котва в пристанището, за да могат да видят кой е на борда. Преследваха знаменитостите на мотори, дебнеха всяка тяхна стъпка. Снимаха и „Блу Мун“, докато бавно се отдалечаваше навътре в морето, предполагайки съвсем правилно, че красивата яхта ще се върне вечерта. През по-голямата част от времето снимаха Чарли, докато се разхождаше из града, но той много рядко даваше храна на таблоидите. Въпреки голямата и разкошна яхта Чарли водеше тих и спокоен живот и се стараеше на всяка цена да избягва скандалите. Той беше просто един много богат мъж, който пътуваше с двама свои приятели, за когото читателите на таблоидите никога не бяха чували. Независимо от звездите и знаменитостите, които Адам представляваше, личността му винаги оставаше в сянка. А Грей Хок беше само един гладуващ художник. Те бяха трима заклети ергени и верни приятели, решили да се позабавляват добре през август.\nПоплуваха половин час преди обяд. След това Адам се качи на един джет и обиколи околните лодки, за да изразходва част от енергията си, докато Грей подремна на палубата в компанията на Чарли, който пушеше с наслада кубинска пура. Животът наистина можеше да бъде прекрасен. В два и половина се качиха на малката моторница, за да обядват в „Клуб 55“. Както често се случваше, там беше Ален Делон в компанията на Жерар Депардийо и Катрин Деньов. Тримата приятели бяха единодушни, че въпреки възрастта си актрисата все още е изключително красива жена. Тя беше по-скоро от типа жени, които харесваше Чарли, макар и доста по-възрастна от тези, с които той обикновено излизаше — около трийсетте или малко по-млади. Рядко имаше връзка с жена на своята възраст. Оставяше четирийсетгодишните дами на шейсетгодишните мъже или по-възрастните. А Адам харесваше много, много по-млади жени.\nГрей заяви, че би се чувствал щастлив с Катрин Деньов, независимо от възрастта й. Харесваше жени, които му бяха връстнички или дори малко по-възрастни, макар че мадам Деньов не отговаряше на изискванията му, тъй като изглеждаше напълно нормална и спокойна, докато се смееше и разговаряше със събеседниците си. Жената, която Грей търсеше или която щеше да забележи навсякъде, щеше да хлипа тихо в някой ъгъл или да говори през сълзи по мобилния си телефон. А момичето, което би привлякло погледа на Адам, щеше да е десет години по-голямо от дъщеря му. И щеше на всяка цена да й плати уголемяването на бюста или пластичната операция на носа. Момичето от мечтите на Чарли щеше да е с ангелско лице и да носи кристални пантофки. Но този път в неговата вълшебна приказка, когато удари полунощ, тя няма да избяга или да изчезне, а ще остане на бала, ще му обещае, че никога няма да го напусне, и ще танцува завинаги в прегръдките му. Надяваше се един ден мечтата му да се сбъдне и да открие идеалната жена.\n Престижен колеж за момичета от 14 до 18 години (основан от Сара Портър през 1843 г.) във Фармингтън, Кънектикът. Питомките му се подготвят да продължат образованието си най-вече в университета в Йейл. Там е учила и Жаклин Кенеди. — Б.пр. ↑\n Престижен американски частен колеж по хуманитарни науки, основан през 1861 г. — Б.пр. ↑\n Горчива напитка за подобряване на храносмилането, състояща се от 43 вида билки, приготвена по семейна рецепта от 1846 г. от фамилията Ундерберг. — Б.пр. ↑\n Врабче (англ.). — Б.пр. ↑\n Верига луксозни ресторанти в Париж, Лондон, Хонконг, остров Мавриций. — Б.пр. ↑\n Безалкохолен вариант на напитката, с много подправки. — Б.пр. ↑\n Коктейл от бяло сухо изстудено шампанско и сок от бели праскови. — Б.пр. ↑


Алкохолът предпазва от ревматоиден артрит - ArsMedica.bg\nНачало Хранене и диета Алкохолът предпазва от ревматоиден артрит\nРедовната употреба на алкохол може да намали риска от развитие на ревматоиден артрит, твърдят учени.\nНово проучване, представено на ежегодния Европейски конгрес по ревматология показва, че употребата на три чаши вино или бира седмично има изразен протективен ефект.\nХенрик Калберг от института “Каролинска” в Стокхолм твърди, че консумацията на три или повече чаши алкохол седмично намалява с 50 % риска от развитие на болестта. Според него алкохолът потиска имунната система и намалява възпалителния процес.\nТова проучване показва, че употребата на 3 до 10 чаши алкохол седмично може да предпази от ревматоиден артрит и да намали риска, предизвикан от тютюнопушенето и генетичните фактори.\nСпоред Торе Квиен, президент на Европейската лига срещу ревматизъм тези резултати са много интересни, но е нужно да бъдат потвърдени от още изследвания. Той предупреди, че прекомерната употреба на алкохол води до редица други здравословни проблеми.\nРевматоидният артрит е хронично възпалително заболяване, при което имунната система на организма атакува ставните тъкани. Засегнатите стави са оточни, затоплени, болезнени при натиск, подвижността е ограничена.\nВитамин Д не помага при настинка


На горещия стол - Page 2\nЗаглавие: Re: На горещия стол Пет Ное 24, 2006 9:27 pm\nКекекеке ... сега го изядох май ...\nЗахарното петле, де\nТа хайде, разпитвайте ... :-)\nЗаглавие: Re: На горещия стол Пет Ное 24, 2006 9:31 pm\nот мен един единствен въпрос за сега .... как е като съдия ? Мн ли боли да те ............................................................. обиждат ?\n:Yeeee: :Yeeee: :Yeeee: :Yeeee: :Yeeee: :Yeeee: :Yeeee: :Yeeee: :Yeeee: :crazee: :crazee: :crazee: :crazee: :crazee: :crazee:\nЗаглавие: Re: На горещия стол Пет Ное 24, 2006 9:39 pm\nПък и не си мисли, че само това им е в устите на всички.\nЗаглавие: Re: На горещия стол Пет Ное 24, 2006 11:45 pm\n1. Що гарга?\n2. Ква е разликата между "гарга" и "врана"? (не за друго, винаги съм се чудила)\n3. А между комбайн, булдозер, трактор и багер? (ми... и за това винаги съм се чудила, та питам - може пък да знаеш)\n4. Как е времето в Шумен? (щото ще идвам тези дни, да знам какви дрехи да си взема)\n5. Какво правиш в момента? (*подсказва* кажи "Мисля си какъв си идиот"... аз няма да се сърдя, напълно го осъзнавам)\n6. Защо пилето пресича пътя?\n7. Чашата е наполовина празна или наполовина пълна? (... и с какво?)\nАе, стига съм се лигавила...\nЗаглавие: Re: На горещия стол Съб Ное 25, 2006 1:51 pm\nБоро, пари ли ти на дупето вече? :hihihi:\n1. Какво е настроението последните 3-4 дни?\n3. Пиянде ли си падаш?\n4. "Сини очи - руса коса" или "Зелени очи -черна коса"?\n5. Възхищаваш се на...?\n6. Нещото, с което се гордееш?\n9. Имаш ли си прякор? Ако имаш - какъв?\n107681. Защо според теб минах от 9-ти въпрос чак към 107681?\nЗаглавие: Re: На горещия стол Съб Ное 25, 2006 5:22 pm\n1. Защото точно тази гарга има сантиментална стойност за мен и е много дълбоко емоционално обвързана с детското ми съзнание, that's why!\n2. Ъъъ ... разликата е дълбокофилософска като цяло и по принцип. А в частност и де факто се заключва в неоспоримия факт, че гаргите са по-рошави от враните, което ги прави и по-чаровни и симпатични, както можете да се убедите и от аватара ми ...\n3. Има си wikipedia, скивай там. Иначе сега не ми се пише, че трябва да изпадна в едни такива есеистични разсъждения ...\n4. Времето си е ок, пък ако ще идваш към къщи, може и без дрехи да дойдеш ...\n5. Ъъъ ... слушам Santana - Cry Baby Cry\nСъщо така си мисля ъъъ ... ок, де, тука излъгах ...\n6. Ми, заради илюзията за свободната воля и правото на избор ("правото на избор е илюзия, поднесена ни от властимащите" Vtm Bloodlines memorable quote)\n7. Чашата е преполовена . С какво ... с Шпрааайт ... живота такъв, какъвто е ...\nЗаглавие: Re: На горещия стол Съб Ное 25, 2006 5:47 pm\nВ какъв аспект ...?\n1. Смесено. Първо ми беше сдухано, после ми стана весело, общо взето ги сменям често ... хей, това не значи, че съм бременен, нали?\n2. Това е сериозно обаче, държа да подчертая.\nПърво, мечтая да успея с това, с което съм се захванал. И се надявам, че ще успея. Все пак от мен зависи само.\nВторо, мечтая да срещна момиче, което ме разбира. Само дето да я срещна, а не да е на 1 000 000 километра. Има и още към тая част от мечтата, ама по този въпрос май не ми се говори особено много.\n3. Ами, ако това, че обичам да обръщам по 1-2-3 бири сред приятна компания ме прави пиянде, значи да. Ама иначе - ми, не, ама има няколко неприятни инцидента ...\n4. Зелени очи - черна коса.\nАма честно - кестенява коса. Също така повече ми харесват синьо-зелените очи ...\n5. Да, на една приятелка. Както и на още доста хора, но може би на нея най-вече.\n6. Гордея се, че съм българин и, че следвам мечите си.\n7. Обичам приятелите и близките си и футбола. Другото е чалга ...\n8. Ами, като цяло не изпитвам омраза чак към нещо или поне не мога да се сетя сега, но има някои работи, които не харесвам никак до степен да са ми нелицеприятни (ама го казах ... )\nПримерно лицемерието и избиването на комплекси, които толкова често срещам, че чак започна да боли вече ...\n9. Ами, не, нямам :-).\nАма ако някога ще имам, то дано да е "гаргата", а не някаква друга простотия ...\n107681. Защото бързаш!\nПопитай ме закъде!\nЗаглавие: Re: На горещия стол Съб Ное 25, 2006 6:20 pm\nхахахахахх ,тоя ме смъкна от стола с някои коментари може би само аз знам защо ,но така ......\nмисля да започна с някои мн важни въпрос и:\n1.Защо 10 , а не 9 ???\n2. Знаеш ли оная РУСАТА..... (дето беше със сигурност изрусена) ?\n3.Какво мислиш да селдваш? (може би биология )\n4.Как мислиш дали от Барселона ще ми предложат договор в най-скоро време?\nи сега сериозното:\n5.Как намираш този форум като цяло?\n6.Какво мислиш за Админката ( :dots: )?\n7.Мислиш ли да продължаваш сериозно със съдийството?\n8.Как според теб ще ни се отрази влизането в ЕС?\n9.Кое място би искал да посетиш ако имаше възможност?\n10.С кого би искал да се запознаеш?(говорим за известна личност)?\n11.Без кое в живота не можеш?\nЗаглавие: Re: На горещия стол Съб Ное 25, 2006 7:24 pm\n1. Ами, защото са си 10 по подразбиране ... пък и нали знаеш, да не си ме държал за ... ръчичката, да си си хванал и ти едно ...\n2. Днес говорих с оная русата, имаш много поздрави от нея. Само дето не беше изрусена. Днес я питах. Каза, че е естествена блондинка. Оная русата бе, нали се сещаш? Русата японка от Китай бе, пич! Май се казваше Киро ...\n3. Изгуби ме още на думата "мислиш", но понеже те уважавам, шурей, ще ти отговоря ... ще ставам доктор бре, ти не знаеше ли!\nМаркова ми каза, че от мен би се получило чудесен нервен или сърдечен хирург!!!\nТъй е, шуре, тъй е ...\n4. Да, даже вече е изготвен договора и аз му хвърлих едно око. И понеже съм тактичен и умея да пазя тайна, няма да ти разкривам всички подробности, а само ще ти загатна, че ще разменят Роналдиньо, Валдес, Меси, Санчез, Пуйол и Ето'о за теб и ще доплатят 120 000 000 Евро. Пак тънко се разминават, ама айде ...\nСега сериозното, както каза ти:\n5. ГотЯн е, ама в последно време нямам особено време да отделя на форуми за съжаление и заради това влизам рядко ...\n6. За админката мисля само хубави неща, а на теб съм сърдит!\nИ аре не са прай, че не знаеш за какво става на въпрос, ок ...?\nТова би трябвало да ти е достатъчен отговор, бате ;-).\n8. Откъде да знам? Надявам се само да се пооправят работите.\n9. Ами, с подходящия човек ако е, бих искал да обиколя света. И най-вече Айфеловата кула. Това пак с подходящия човек. Ако съм сам ще искам да отида на Маракана, ама както казах - пътува ми се само с подходящия човек, не сам .\n10. С жабока Кърмит. Щото е пич, бе!\n11. Без приятелите си, пич. Ти предполагам знаеш, защото съм го казвал неведнъж, но ако не знаеш - ще го повторя.\nИдвам само заради вас на даскало, бате. Писна ми да се подиграват с мен в това училище и ми е антипатично вече. Но идвам заради вас. Добре, че сте вие, иначе нямаше сигурно да се появявам там ... друг път никой да не ме пита защо не съм си взел бележка и какво правя на даскало - заради вас съм там!\nТова последното беше едно от най-сериозните неща, които съм казвал в темата.\nЗаглавие: Re: На горещия стол Съб Ное 25, 2006 10:20 pm\nНали не очакваше да си останеш само с една порция въпроси!\n1. Кое е нещото, което ти дава сили в труден момент?\n2. Вяарваш ли в съдбата?\n3. Песимист или оптимист си?\n4. Кой първи ти направи впечатлене във форума?\n5. Какви качества трябва да имат хората, котио искат да се сприятелят с теб?\n6. Сам или сред много хора?\n7. Какво си казваш сутрин като се погледнеш в огледалото?\n8. Вечеря на свещи с любимата или на диско/запой с приятели?\n9. Как впечатляваш?\n10. За кое не ти достига смелост?\n11. Мислиш ли, че някой те мрази, кой и защо се е сбъркал тоя човек - ако има такъв де?\n12. Що се подценяваш?\n13. Какво би избрал да обичаш или да бъдеш обичан?\n14. Какво мислиш за мен? (тука ше бъдат най-смешните отговори)\n15. Кое е любимото ти сладко нещо за ядене?\n16. Какви сънища сънуваш?\n17. Скучно ли ще ти е без Нет?\n18. Какво искаш да ти донесе Дядо Коледа?\n19. За какво си мислиш преди да заспиш?\n20. Какво ми направил ако имаш възможност да си невидим за един ден?\nThat's It!!! Приятно мислене! :thedance:\nЗаглавие: Re: На горещия стол Нед Ное 26, 2006 10:27 am\nАбе, надявах се да се размина само с една порция въпроси, ама ...\n1. Хм, не знам точно. Преди може би имаше такова нещо, но сега ... просто си казвам, че колкото и да е трудно, не е невъзможно. И че трябва да го постигна.\n2. Ами, и да, и не. Вярвам, че няма нищо случайно, но също така вярвам, че всичко зависи от нас самите.\n3. Оптимист, в повечето случаи. Имаше и един песимистичен период от живота ми наскоро, когато повтарях само "life sux", ама се мина и отново гледам оптимистично на нещата .\n4. Админката .\n5. Трябва да са честни с мен, да не лицемерничат и ъъъ ... ми, да имат коефициент на интелигентност, който предполага воденето на нормален разговор с тях. Това е.\n6. Зависи от настроението ми. Ама по-често сам май.\n7. Казвам си "it's gonna be a cold day in Hell, folks ..."\n8. Ако имаше любима, щеше да е първото. Ама няма ...\n9. Не знам, това някой друг трябва да го каже, аз винаги съм естествен и не се старая да направя някакво впечатление. Ама иначе предполагам с простотията си ...\n10. Амии ... не знам, не се сещам за такова нещо в момента. Може би не ми достига смелост да хвърля всички сили в една изгубена битка, ама май така е по-добре - да съм страхлив плъх .\n11. Ъъм ... понякога си мисля, че всички ме мразят, така че ...\nПък който ме мрази си има основателна причина за това, предполагам. Освен ако не е хейтър. Те мразят всички .\n12. Не знам, нямам обяснение за този въпрос. Може би така е по-лесно - подхождам с по-малки очаквания към себе си и после всичко, което съм постигнал и е над тези очаквания ми идва като плюс ... колкото интересна е теорийката, два пъти по-абсурдна е ...\n13. Абе, и двете, ама въпроса е друг . Първото .\n14. Само хубави неща мисля за теб, ама ако си излея душата, брат ти ще ме бие ...\nНякой път ще ти кажа на ушенце какво мисля за тебе, че да не ме усети брат ти ...\n15. Шоколад и крем-карамел.\n17. Ем, предполагам. То е имало доста периоди, когато е спирал интернета. Не е приятно, определено.\nАма пък допреди година и нещо нямах интернет въобще и не ми беше скучно ... ама тогава времената бяха други ...\n18. Ами, не знам. Каквото и да донесе, важното е да е на аванта .\n19. Все за хубави неща .\n20. Ами, нямам представа. Не съм по нестандартното мислене, както виждаш ...\nЗаглавие: Re: На горещия стол Нед Ное 26, 2006 11:42 am\nАйде няколко въпроса и от мене:\n1. Кое е нещото, за което би дал живота си?\n2. Би ли участвал в Биг Брадър?\n3. На колко мацки си завъртял шайбата?\n4. Мислиш ли, че България е страна, в която човек може да живее съвсем спокойно?\n5. Обичаш ли шоколад?\nЗаглавие: Re: На горещия стол Нед Ное 26, 2006 1:23 pm\nЕто въпросчета и от мене:\n1. Колко си висок? (това ми е редовния въпрос към всяко момче )\n2. Ходиш ли по момичетата или те ходят по тебе?\n3. Ходиш ли често на дискотека?\n4. Теглиш филми от нета или ходиш на кино?\n5. С теб сме на самотен остров. Какво ще правим? Посочи 3 неща, които ще вземем?\n6. Как ще реагираш, ако видиш 80-годишна бабка облечена в шорти?\n7. Ще ми дойдеш ли на гости?\nЗаглавие: Re: На горещия стол Нед Ное 26, 2006 3:16 pm\nбез мойте въпросчета няма да се разминеш\n1-що гарга?-не трябва ли да е гарван?\n4-как е настроението?\n5- ти си влюбен или загубен?\nайде стига ми толкоз....\nЗаглавие: Re: На горещия стол Нед Ное 26, 2006 6:19 pm\n1. За някой мой много близък, предполагам. Но, хей, аз съм още на 16, какви са тези въпроси за даване на животи и т.н?\n2. Не и докато съм с всичкия си.\n3. Ъм ... чакай да помисля ... май на николко ...\n5. Разбира се, че да .\nЗаглавие: Re: На горещия стол Нед Ное 26, 2006 6:23 pm\n1. Последно като се мерих бях 187, ама беше доста отдавна. Сега ще да съм да кажем 188 някъде.\n2. Нито едно от двете май ...\n4. Тегля филми от нета, въпреки, че ми се ходи на кино, но по една или друга причина този ми копнеж най-често остава нереализиран.\n5. Ще играем морски шах до побъркване. Ще вземем топли дрехи, (за зимата) фенерче (да си светим в тъмното) и едно не се сърди човече (за да си избухнем като пенсионери!) ... та това е май ...\n6. Ъм ... надявам се да не видя ...\nВъпреки, че всякакви ги има, де, пък и сме си свободна страна (на хартия) ...\n7. Ще ме поканиш ли на гости?\nЗаглавие: Re: На горещия стол Нед Ное 26, 2006 6:26 pm\n1. Гарван звучи твърде мрачно, пък аз не съм особено мрачен човек. А и гаргата на картинката не е мрачна, супер весела гарга си е ...\n3. Каквото сипят в чашата ...\nИ Кола. Най-вече Кола ...\n4. Ами, засега е добре, ама ги сменям често. Хей, пак питам, не съм бременен, нали?\n5. Ами, преди беше и двете. Сега останах само загубен ...\nЗаглавие: Re: На горещия стол Нед Ное 26, 2006 6:51 pm\nНе си бременен, споко! Все пак съм биоложка и най-малкото което трябва да знам е, че "индивидите от мъжки пол нямат яйцеклетки и не е възможно да заченат". :muahaha:\nАйде продължавам да те тормозя :comehere: :\n1. Защо ръсиш толкова бисери?\n2. Винаги ли спукваш приятелите си от смях?\n3. Какви филми харесваш?\n4. Коя е любимата ти звезда? Ако имаш възможност да прекараш 1 ден с нея/него, къде ще го/я заведеш и какво ще правите?\n5. С какви играчки си играл като малък? Плюшчета, автомобилчета или куклички?\n6. Защо във Враца гарга не каца? Аз ли ги плаша тия гарги? (Ако е така, ще взема да се изнеса оттука, за да не лишавам градчето от такива екстри. )\n7. Какво мислиш за мен?\n8. Пиеш ли кафе?\n9. Как прекара предишната Коледа?\n10. А Нова година?\nЗаглавие: Re: На горещия стол Нед Ное 26, 2006 7:58 pm\n1. Защото това е едно от малките работи, които правя с лекота.\n2. Ами, попитай приятелите ми ... ама иначе - мисля, че не. В доста случаи съм повече досаден, отколкото забавен .\n3. Филми, които те оставят безмълвен. Такива, над които си струва да се замислиш. Такива, които те карат да се смееш и да плачеш. Такива филми харесвам.\n4. Любима звезда нямам. Иначе харесвам жабока Кърмит ... ако можехме да се срещнем и да прекараме деня заедно, щях да го поканя да ядем Суши ... да видят шибаните рибки кой кого и кой бил "крастава жаба"!\n5. Като малък съм си играл с нещото, с което най-често си играят малките дечица ...\nКолички и камиончета бе, вие да не си помислихте друго?!?\n6. Току-що говорих с гаргите. Казаха, че когато са около теб получавали комплекс за малоценност, защото красотата ти ги заслепявала ...\nЕто го обяснението!\n7. Амиии ... все хубави работи .\n8. Много, много рядко.\n9. Със семейството си, хубаво беше.\n10. С приятели. И там беше хубаво, ама някои работи не ги помня ...\nЗаглавие: Re: На горещия стол Пон Ное 27, 2006 7:24 pm\nАйде, избираме следващия!\nЗаглавие: Re: На горещия стол Пон Ное 27, 2006 7:47 pm\nАз гласувам за Златната рибка или с други думи - Мръцата. Абе Марийчето, бе!\nЕй, ша са караме - само аз и тя си викаме Мръца и Дръца!\nЗаглавие: Re: На горещия стол Пон Ное 27, 2006 8:02 pm\nGo go Дес/Дездемона/Деспина/Драперия/Диария/Дамаска/Доктрина/Династия...\nБе админчето, бе!\n(тя.. ще си ме разбере. Останалите можете да приемете, че... ами че проявявам особеното си чувство за хумор)\nЗаглавие: Re: На горещия стол Пон Ное 27, 2006 9:04 pm\nВсъщност, "Golden_fish" не значи "златна рибка".\n"Golden" не значи "златен", а "позлатен" и по-точно - "приличащ на злато, имитация на злато, но не истинско злато".\nИначе аз гласувам за хубавата админка - Десито .\nЗаглавие: Re: На горещия стол Пон Ное 27, 2006 10:23 pm\nДали да не прекратя гласуването още сега като гласувам за Десито? :what:\nАйде няма. Гласувам за набора или иначе казано -> tHe ReD DeviL [FC ShuMeN].\nedit: Явно не е станало много ясно, за това пак да кажа гласувам за tHe ReD DeviL [FC ShuMeN]\nПоследната промяна е направена от на Вто Ное 28, 2006 8:28 pm; мнението е било променяно общо 2 пъти\nЗаглавие: Re: На горещия стол Вто Ное 28, 2006 8:16 pm\nАйде няма гласувам за набора или иначе казано -> tHe ReD DeviL [FC ShuMeN].\nИ за кого гласуваш в крайна сметка? :what: :what: :what: :angel4e: :angel4e: :angel4e:


Пампорово/Правилата на планината\nПланината е забавно и интересно място за децата, но то също крие рискове. Затова още преди да тръгнете на поход, обяснете на детето какви са основните правила. Например, че за да остане чиста и красива, каквато то я вижда, не трябва да хвърля боклук на земята, а да го събира в торбичка. Или че някои растения, които го заобикалят, не трябва да се пипат, защото могат да са отровни или да предизвикат някаква алергична реакция (като копривата).\nПо същата причина детето не трябва да опитва непознати плодове, а винаги да се допитва до родителите си. Освен това не трябва да се отделя от тях, защото в планината човек лесно се губи. Неравности по пътеката, изсъхнали клони по дърветата и бодливи храсти пък създават риск от наранявания, ако не се внимава къде се ходи. Не на последно място, научете малчугана, че в планината всички се поздравяват.\nПодходящата екипировка на детето в планината го улеснява при игрите и прави похода по-приятно и комфортно изживяване. Подходящи дрехи за планината са спортните екипи – анцуг, тениска, горнище. Избирайте удобни и стабилни обувки за поход – маратонки или кецове, като е препоръчително да са с грайфери, защото децата обичат да се катерят, а равната подметка създава риск от подхлъзване.\nХубаво е да носите резервни дрешки за по-малките, защото не може да предвидите дали няма да се намокрят в някое поточе или да се залеят със сок. Винаги носете по-плътна връхна дреха, защото в планината времето е променливо и слънцето бързо може да се смени с вятър и облаци. Шапката и очилата пазят от слънчевите лъчи, затова не ги забравяйте. На врата на детето може да окачите свирка, така че ако то все пак се отдели от вас или ви изгуби от поглед, да може да ви сигнализира и да го откриете по-лесно.\nКакво да носите на поход с дете в планината?\nКакто на плажа, така и тук трябва да приемете мисълта, че с дете на поход в планината се ходи с повече багаж. Най-лесно е, ако разпределите тежестта. В раницата на таткото може да сложите вода, сок и нещо за хапване (сандвичи, ядки, плодове, нещо сладко) и прибори за всеки случай. Под раницата, с помощта на връзките й, прикачете някакво по-тънко одеяло или чаршаф, за да има на какво да седнете, докато почивате.\nВ раницата на майката най-добре да стоят резервните детски дрешки, слънцезащитна козметика (в планината също се изгаря), туристическа аптечка, салфетки, компас или карта, фенерче и фотоапарат. И дори да сте проверили прогнозата за времето, не забравяйте да вземете по един дъждобран като превантивна мярка.\nХубаво е и детето да има някаква малка раничка или чанта през рамо – така се чувства равен с „големите“. Вътре може да сложите любимата му играчка, тефтер и цветни моливи или други пособия за игра(детски федербал, надуваема топка, фризби).\nВажно условие, когато сте с деца в планината, е да изберете подходящ маршурт. Помнете, че колкото и енергия да имат децата, те не са толкова силни и издръжливи, колкото възрастните. Затова забравете за сложните планински пътеки и високите върхове. Подходящи за поход в планината са по-ниско разположени природни паркове, както ипланински пътеки в района на Родопите, защото планината е по-полегата.\nТроянският балкан, районът около Рилския и Бачковския манастир също са сред най-посещаваните от родители с деца. Проучете и пътеките около някои по-известни наши пещери като Леденика, Снежанка или Дяволското гърло. Там не само ще се разходите из планината, но и ще покажете на детето интересна природна забележителност.\nЗанимания за децата в планината\nВ планината детето не се нуждае от странични занимания, които да поддържат интереса му. Играта сред природата е достатъчно ангажираща и увлекателна. Може да съчетаете разходката с посещение на някаква забележителност – езеро, пещера, манастир, скални възвишения и да разкажете за тях на детето.\nДокато сте спрели за почивка, може да му поръчате да нарисува за спомен пейзаж от планината. Изследване на насекоми, колекциониране на камъчета, опознаване на различни растения и събирането им за хербарии са подходящи занимани за по-любознателните. А игри като федербал, футбол или скачане на въже се препоръчват на по-енергич\nНачало / Пампорово / Правилата на планината


Цялата гама продукти, които ще срещнете при тапас бар ООД, ще съответстват напълно на очакванията ви\nДнешният пазар и всички продукти на Тапас Бар ООД\nАко вие ще бъдете клиент, не забравяйте да обърнете внимание, че всички продукти на Тапас Бар ООД има свои уникални предимства, които могат да бъдат иделаното попадение за вашите очаквания. Според екипа на Тапас Бар ООД, колкото по-търсени са дадени продукти, толкова по-поднасяни ще бъдет те. Както казваме ние, от Тапас Бар ООД, в следствие на това, че пазарът за всякакви продукти сега е качествено широк, желанието ви определено ще е облекчено. Според специалистите на Тапас Бар ООД, да се радваме не пазарните предимства и голямото разнообразие на продукти, които се достъпват на пазара, важно нещо, което несъмнено трябва да бъде направено.\nНе правете отстъпка от качеството – използвайте продуктите на Тапас Бар ООД\nПочти всички производители и търговци днес допускат компромис с характеристиките на предоставените от тях продукти, за да намалят цената, но в нашата област пренебрегването на характеристиките не е сред приоритетите . Сред базовите ценности на Тапас Бар ООД са ненадминатото качество, продължителността на употребата на представяните от нас продукти и съсредоточаване върху нагласите и необходимостите на хората, които избират нас. Екипът на Тапас Бар ООД винаги е е на разположение, за да ви убедим, че желаните от вас продукти са атрактивни, съотвестващи на какъвто и да е стил и вкус, но и специални и ненадминати по качеството си.\nИзберете продуктите на Тапас Бар ООД, тъй като те са най-добрият избор за вас\nЗа нас от Тапас Бар ООД е съществено целият набор от продукти, които изработваме, да са достатъчно уникални за пазаруващите при нас потребители. Като лидер на пазара, ние от Тапас Бар ООД сме се убедили, че когато нашите продукти пасват на необходимостите и на желанията на заложилите на нас потребители, то успехите ни положително ще се увеличават. Изработените от Тапас Бар ООД продукти притежават идентичност и душа, а във вашия дом артикулите изглежда, че оживяват. За екипа на Тапас Бар ООД би било огромна радост да бъдете потребител на предлаганите от нас продукти и най-вече – да бъдете удовлетворени от всеки наш продукт.\nМечтаете за разнообразни продукти – изберете Тапас Бар ООД\nНай-вероятно работите с завършен планер с предпочитания и задължителни характеристики при придобиването на продукти. Произведените от Тапас Бар ООД продукти се изобретяват с внимание. Сигурно уверение за напредъка на която и да е фирма биха могли да бъдат само нейните щастливи клиенти, а ние от Тапас Бар ООД бихме могли да се похвалим с доста на брой такива. Онова, което кара да изпъкват продуктите на Тапас Бар ООД, са потребителите ни – колкото по-добри са купувачите ни, толкова по-специални и страхотни трябва да бъдат всички продукти, които представяме. Ние от Тапас Бар ООД сме сигурни, че някои неща не изискват момент на планиране, но висококачествените продукти печелят от известно внимание.\nВ магазина на Тапас Бар ООД се стараем да изпълняваме желанията на купувачите си и да им предоставяме това, което е възможно да си купят. Мисията на Тапас Бар ООД е да оказваме помощ на клиентите ни да направят живота си по-добър. Създадените от Тапас Бар ООД продукти са елегантни, иновативни и модерниНие от Тапас Бар ООД искаме купувачите ни да останат осведомени и наясно с препоръчваните от нас продукти, за да стигнат до най-правилното решение за тях самите. Купете от Тапас Бар ООД и няма да сгрешите.


Пловдивчани на различни мнения за проекта на GLAS "Балканска гордост" - Пловдив - DarikNews.bg\nПловдивчани на различни мнения за проекта на GLAS "Балканска гордост"\nПроектът на фондация GLAS “Балканска гордост” е ценен за нас и обществото, защото успява да включи и ЛГБТ общността към програмата на „Пловдив - Европейска столица на културата“.\nТова заяви в ефира на Дарик радио артистичният директор на фондация „Пловдив 2019“ Светлана Куюмджиева. Така и на тези хора, наред с етническите малцинства, с децата, лишени от родителска грижа и с жените, жертви на насилие, ще им бъде дадена възможност за изява, добави Куюмджиева. По думите й проектът ще представи и друг аспект на балканската идентичност и култура.\n„Балканска гордост“ се оказа един от казусите, разделил общественото мнение на две тази седмица. Заради факта, че GLAS беше в основата на София прайд, футболните фенове на Ботев и Локомотив деклараха, че категорично не искат гей парад в Пловдив, а от ВМРО и БСП поискаха оставката на Светлана Куюмджиева.\nТя обясни, че специално в този проект гей парад не се предвижда и допълни, че концепцията му напълно отговаря на визията на програмата и логично намира своето място в общото мото “Заедно”.\nКуюмджиева изтъкна още, че е недопустим всеки опит за външна и политическа намеса на ниво съдържание, където се изисква съответното ниво на експертност и добавя, че подобни посегателства върху програмата могат да се третират само като прояви на цензура и дискриминация, за които има и съответни отговорни органи на национално и европейско ниво.\nРазлични мнения изказаха през микрофона на Дарик граждани, коментиращи проекта на фондация GLAS. Някои бяха категорично против, други не толкова категорично, но се обявиха като толерантно настроени към проявите, включващи фотографска изложба, музикално събитие и дискусия, посветени на ЛГБТ общността.\nНякои от анкетираните бяха безразлични, а други заявиха, че щом не се натрапват, защо представители и на тази част от обществото да не се включат с участие в културната програма.\nПловдив проект заедно различни гей парад ЕСК Светлана Куюмджиева


Още една иновация в сайта на БНТ - субтитри при излъчване на живо | Жената днес\n49 ПРОЧИТАНИЯ ОТ 15 юли 2021\nПреди броени дни, към сайта на БНТ бе активирана поредната иновация – автоматично генериране на субтитри при живото излъчване на ефирното съдържание в сайта. Технологията е на база изкуствен интелект, а генерирането на субтитри зависи от начина на говорене – дали събеседниците имат добра дикция и произнасят правилно думите;\nговорят ли един след друг или едновременно;\nизползват ли чуждици, жаргонни думи, умалителни, както и дали говорещият има говорен проблем. Технологията позволява „обучение“ на алгоритъма за изписване на определени звуци, нагаждане към често звучащи гласове и по този начин да се настройва към специфичен говор.\n„Полагаме сериозни усилия да направим по-лесно и достъпно дигиталното съдържание на БНТ. Разбираме и приемаме изключително сериозно ролята си да сме в помощ на всички обществени групи и затова работим усилено в тази посока. В дигитална среда не всеки има възможност да слуша и често пъти\nсубтитрирането на видео е по-удобният начин\nза възприемане на съдържание за потребителите. За някои то е и единствената опция при гледане на видео и затова ще продължим да подобряваме и развиваме тази услуга.“, казва Борислав Чоранов, директор „Мултимедия“ в БНТ.\nТой споделя още, че за момента услугата е в тестов период, в който се подобрява надеждността от техническа гледна точка – адаптиране за всякакъв вид устройства и изчистване на технически проблеми между системите. Въпреки това, вече 80% от гледащите програмата на БНТ „на живо“ са\nгледали поне веднъж канала със субтитри.\nСубтитрите са активни от 05:55 ч. до 24:00 ч., а желаещите да се възползват от технологията могат да го направят в стрийминг канал на БНТ 1, който е с автоматично включена опция за субтитриране на програмата – http://tv.bnt.bg/bnt1subs Потребителите имат възможност сами да включат и изключат автоматичното им генериране.\nсубтитри при излъчване на живо


Нови пикантни разкрития! Преслава се предлага по участия\nНови пикантни разкрития! Преслава се предлага по участия (Скандални подробности)\n16 Септември 2015, 11:57\nПреслава стремглаво върви към дъното, с което губи все повече фенове. Освен, че ги разочарова с пеене на плейбек в последно време, тя е започнала да се държи вулгарно с тях, узна HotArena.\nПочитателите й коментират, че поведението й е станало прекалено лековато, а алкохолът се бил превърнал в живителна сила на певицата и си казал думата.\nПреси излизала полупияна на сцената и вече повече говорела на микрофона, отколкото пеела. Речите й не били любовни словоизлияния към тях, а сексуални препратки.\nПостоянно афиширала, че е без гадже, и си търсела „навити“, с които да мачка чаршафите. Сменяла текстовете на песните си с вулгарни думи и се смеела като истеричка, пише „Галерия“.\nБлизките й са на мнение, че тежката й връзка с Жоро Бирмата са я довели до дъното. След многобройните им раздели, завършващи с публични побои, тя загубила всякакво себеуважение.\nПресо, Пресо...ВЪН ТИ МАСТИЯ ДОЛНА ТОЛКОВА СЕЛСКА! Нали те виждаме по дискотеките, че си друсана нон стоп и се кълчиш като луда к*рва.. А някой искали да съди източника.. С какво ще го осъди, като има преки свидетели на простотиите на тази мутреса? Д*ба помярката!\nпомиярка си ти жалка утрепка такава и да умреш в злобата си никога няма д а стигнеш това което е постигнала преслава , а сега върви се обеси на някое дърво защото такива като теб не е трябвало да с е раждат изчадие адово\nМного интересно , как все цитираш " Галерия". Галерия на главния редактор и политическата проститутка Кристина Патрашкова. Същия този мъжкул ялов, който е колежка на вашата ОБЩА колежка Николета Лозанова. Колко сте прозрачни и жалки! Много ни е трудно да се досетим от къде идва информацията и от кого. Боклуци тръгнали да усмиват този и онзи. Нещастници!\nИскам да кажа ,че завистта е голямо нещо.Преси е най добрата певица,доказала го е 5-6пъти вече.Всичките и песни стават хитове.Много красиво момиче е.Спрете да завиждате и обиждате.Вас просто ви е яд че неможете да сте като нея.Обичам те Преси.\nСтига сте завиждали.Преси е любимка на народа,и спрете с тези глупости.Каквато и да я натечете това е от злоба.Преси е номер 1 много си е добре момичето.Най добрата е.Поздрави Преси.Обичам те.\nтова са пълни глупости ..преслава трябва непременно да осъди този който е писал статията\nДа бе лъжа е друг път! Точно такава каквато са я описали е-проста и ограничена н*ркоманска к*урва!\nПодозирам, че визираш себе си! И тази звездичка между "к" и "у" за благозвучие ли си я сложила, грамотнице? ха ха хааа Преслава била проста и ограничена... Ти, коя си?


Мобилно казино / Spinit\nSpinit Мобилно Казино Отзив\nSpinit Mobile Casino отдава голямо значение на слот игри, с над хиляда, включително Starburst, Jurassic Park и Gonzo's Quest. Въпреки че Spinit се концентрира върху слотовете, все още има настолни настолни игри. Блекджек, казино покер, рулетка и бакара са на разположение. Видео покерът може да се играе и в Spinit Mobile Casino.\nИграчите могат да се оттеглят, използвайки набор от методи. Тегленията могат да се правят чрез Sofort, ECO Card, Visa Electron, Visa, Skrill, paysafecard, Neteller, Mastercard, Maestro, GiroPay и Entropay. Минималната сума, която играчите могат да изтеглят, е £ 20, с максимум £ 5500 на седмица. Изтеглянето на eWallet е незабавно, но други начини отнемат от три до четири работни дни.\nЧат на живо е на разположение в мобилната версия, както и онлайн. Има възможност 24/7 за обслужване на клиенти за играчите, ако те се нуждаят от помощ. Независимо дали играчите искат да влязат в контакт по имейл или по телефона, те ще могат да разговарят с агент за обслужване на клиенти в относително кратък срок.\nSpinit Mobile Casino поддържа различни езици, така че играчите от различни страни имат достъп до игрите. Шведски, норвежки, фински и английски се поддържат в Spinit Mobile Casino. Тези езици са достъпни в различните версии на сайта, независимо дали са настолни или мобилни и дават възможност на геймърите да свирят на различни езици.\nSpinit Mobile Casino е идеален за играчи, които искат игри в движение. Той е достъпен за настолни компютри, както и за мобилна версия на сайта. Играчите могат да използват уебсайта и да играят игри директно през браузъра на своите мобилни устройства. За потребителите на iOS, тогава приложението Spinit Mobile Casino може да бъде изтеглено.\nОчакваното предложение, когато играчите се регистрират в Spinit Mobile Casino, са огромни £ 1000 бонуси и двеста безплатни завъртания. Бонусите за добре дошли се предлагат за първите четири депозита. Безплатните завъртания се предлагат през първите десет дни от членството. Много важни Spinners (VIP) се предоставят с изключителни промоции и оферти за обратно плащане.\nSpinit Mobile Casino използва софтуер от някои от най-добрите доставчици в бранша. Това дава на геймърите възможност да играят някои от най-добрите казино игри. Доставчиците на софтуер включват NetEnt, NYX Gaming Group, Evolution Gaming и Quickspin. Extreme Gaming и Lucky Streak предлагат игри на живо в Spinit Mobile Casino.\nДепозитите могат да се правят чрез набор от методи. Играчите могат да депозират парични средства, използвайки Sofort, ECO Card, Visa Electron, Visa, Skrill, paysafecard, Neteller, Mastercard, Maestro, GiroPay и Entropay. Минималната сума, която може да бъде депозирана, е £ 10, а максималната сума, която играчите могат да депозират, е £ 5000 за всички методи на плащане.


“Здравейте, вие сте с Галактичната прогноза. Следва времето днес. Нямаше как да си пожелаем по-добро време днес на панетата Золтекс. В момента навън е 50 градуса и ясно. Очакваме оранжева облачност да се появи през деня и малки шансове за метанови дъждове през нощта. Толкова хубаво време не може да продължи вечно.”\nДали това е бъдещето на прогнозите за времето? Вероятно сте чували подобни програми по телевизията или радиото. За да ги направят, метеоролозите събират информация от сателити на орбита около Земята, които постоянно следят времето.\nХората, също така, са изпратили космически апарати в Слънчевата система, които ни казват за условията на повърхността на други планети и техните луни (например, Марс Експрес, който в момента е на орбита около Марс). А сега астрономите започват да научават за времето на планети далеч извън Слънчевата система.\nИзползвайки много мощни телескопи, учените за пръв път успяха да получат климатичната карта на кафяво джудже. Чрез хитър метод, астрономите успяха да картографирата тъмните и светлите петна на повърхността му. Скоро ще имаме възможност да наблюдаваме как се формират облаци, как еволюират и как изчезват - точно както на Земята.\nКафявите джуджета се наричат още “неосъществени звезди” от някои астрономи. За разлика от звездите като нашето Слънце, те никоха не достигата необходимата температура, за да започнат термоядрени реакции в техните недра.\nТова бяло джудже бе открито съвсем скоро, в началото на годината. То е част от третата най-близка звездна система до Земята, след алфа Кентавър и звездата на Барнард. Кафявите джуджета са много полезни за изучаване на атмосферите на млади, горещи планети, които са подобни на тях. С единствената разлика, че кафявите джуджета са много по-големи от планети.\nГолямото червено петно на Юпитер е всъщност гигантски ураган, за който е известно, че бушува върху планетата поне от 1831 г. и може да продължи още дълги векове.\nNikolay Kacharov / University of Heidelberg


Коли под наем в Илиджа - Автомобили под наем в Илиджа летище\nКоли под наем в Илиджа\nЕвтини коли под наем в Илиджа Летище\nЕвтини коли под наем в Илиджа\nНаемът на коли под наем в Илиджа е възможен, ако сте успели да резервирате кола под наем възможно най-скоро преди пътуването. Разбира се, в този случай изборът е дори много по-голям, предлагането на автомобили, така че можем да спестим до 15-40% от цената на автомобила под наем. Сравнете цените за автомобили под наем Илиджа и изберете подходящото превозно средство за вас, след което резервирайте онлайн. Правете всичко това от комфорта на вашия дом.\nПовечето коли под наем предлагат услуги за наем на кола в Илиджа, така че местата за прибиране и отпадане на автомобила могат да бъдат различни. Очевидно това трябва да се има предвид и дори преди резервация трябва да посочите, че ако искате да се откажете от автомобила под наем в друга държава.\nКакво предлагаме евтини кола под наем Илиджа в градове, летища, гари:\nогромен избор, гарантирани най-добри цени, качествени коли под наем. Когато наемате удобна и безопасна кола онлайн, можете да избирате от допълнителни екстри и опции, като детска седалка, GPS, багажник на покрива и напр. също верига за сняг, поддържаща зимния транспорт. Резервирайте колата си възможно най-скоро преди пътуването си и гарантирано ще наемане на кола Илиджа, Босня на най-добрата цена.\nКоли под наем Илиджа\nКоли под наем Босня Летище - Автомобили под наем в Илиджа\nВ Босня има много градове, където можете да наемете кола на летището или дори можете да изберете летището като място за спускане на автомобила. Разбира се, в случай на коли под наем в Илиджа, ние също имаме възможност да посочим различно място за отпадане от мястото, където е бил вдигнат автомобилът. По този начин, ако рент-а-карът не е бил на евтини коли под наем Илиджа летище, Босня, но нека да кажем, че вече напускаме страната и тръгваме на полет, можем да изберем летището в Босня като място за отпадане на автомобила под наем без допълнително преклонение.\nРезервирайте автомобила си онлайн сега и изберете от редица места за автомобили под наем в Илиджа, или ако пристигнете в страната със самолет, можете да наемете кола на летище в Босня, като например следните градове при наемане на летище:


Коучинг за личностно израстване - Бизнес институт\nУчастниците ще научат как да използват коучинг техники, за да се справят по-успешно и ефективно в комплицирани ситуации на вземане на трудни решения и/или въвеждане на промени в личния си и професионален житейски път; как да комуникират с екипа си, като прилагат коучинг подход и техники. Една от тях е техниката за ненасилствена комуникация, която има силата да превръща потенциалните конфликти в мирни диалози. Създава взаимоотношения на емпатия, помага да бъдем съпричастни към другите и към себе си.\nВсеки участник ще има възможност да упражни своите коучинг умения в група, както и ще получи обратна връзка от фасилитатора и другите участници как да усъвършенства уменията си.\nЗа хора, които\nсе чувстват добре и успешни, но се стремят към усъвършенстване и искат да станат още по- успешни, отколкото са;\nса готови да подобрят живота си в лично и професионално отношение с целенасочена саморефлексия и конкретни стъпки за действие;\nусещат, че искат промяна, но все още не знаят каква точно и как да я реализират;\nсе борят с житейски или професионални предизвикателства и конфликти и търсят балансиран изход от трудните ситуации.\nКаквато и да е вашето предизвикателство: лично или професионално, вече има перфектно решение за него и то се намира вътре във вас самите. По време на работилницата, фасилитаторът не цели да дава готови решения, а води участниците по пътя на това как сами да намерят или разработят собствените си персонални отговори и решения, да поемат отговорност за всички аспекти от живота си. Отделната личност е тази, която може да промени или подобри нещата в живота си. Никой друг не може да го направи вместо нас, защото силата и решенията са вече там. Единственото условие това да се случи е да се фокусираме навътре към себе си, а а не някъде навън. Ако успеем да променим себе си, то тогава неминуемо ще променим и ситуациите и хората около нас: "Ако искате да промените света, започнете със себе си." (Ганди).\nВръзката с житейската реалност на участниците и практическата приложимост на знанията и уменията от сесиите са целите на тази работилница. Коучинг инструментите, които използваме могат да се прилагат в личен или професионален контекст. Участниците ще получат: