Предстои ви изнасяне!? Ето няколко съвета, които ще ви улеснят | Kiler.bg\nПредстои ви изнасяне!? Ето няколко съвета, които ще ви улеснят\nНека бъдем честни - изнасянето не е сред най-приятните занимания в живота. И все пак понякога се налага да се местим. И това често е съпроводено с безпорядък, напрежение, изгубени вещи. А не е нужно да бъде така. Вече има Килер и с него всичко е по-лесно! Всеки път, когато имате нужда от място, транспорт, сигурност и денонощен достъп до вашите мебели, документи или лични вещи, услугата на Килер е на ваше разположение. Ето и още няколко съвета, с които да избягвате хаоса от преместването:\nТова е отправна точка, независимо дали сте от хората, които обожават списъци или от онези, които ги ненавиждат. Минете през всички стаи и избройте важните вещи. Разделете ги условно на типове, според това как ще ги опаковате, за да ви бъде по-лесно.\nНе пропускайте да подготвите нещата, които ще са ви необходими за опаковане, например - кашони в различен размер, тиксо, стреч фолио. Снабдете с тях предварително, а защо не направо от магазина на Килер - в него има всичко необходимо в различни размери.\nЗапочнете с ценните вещи. Продължете с опаковането на чупливите неща като не забравяте да ги увиете първо във вестник, а после в аеропласт (фолио с балончета). Ще ви е необходима и ролка прозрачно фолио за отворените тоалетни принадлежности, бутилки, туби с препарати и др.\nОтделете време за надписване и групиране на етикетите върху всеки кашон преди местенето. Това ще ви спести безкрайното търсене на правилния след това. Използвайте и colour coding - като обозначите различни цветове на етикета, според вещите които сте прибрали в кашона. Така лесно ще ги отличавате без дори да се налага да отваряте кашоните.\nТова е първото правило на изнасянето, макар тук да сме го поставили на четвърто място. Извикайте приятели на помощ! Не носете сами тежките кашони - с приятели е по-лесно, а и далеч по-забавно. Разбира се, не забравяйте почерпката накрая. Добре свършената работа заслужава да се отпразнува!\nКъдето и да отивате, уверете се, че новото място ще побере старите ви вещи. Ако това условие не е изпълнено, то Килер е решението за вас. Kiler.bg е първият български склад под наем, който предлага помещения в десет размера от 1 до 20 кв. м. В случай че никой от тези размери не ви върши работа, предлагаме и изработка според вашите нужди, за да бъдем ви винаги по мярка.\nУверете се, че складирате сигурно\nМоже би има къде да съхранявате вашите вещи, но дали те са на сигурно място там? В Килер осигуряваме пет нива на защита, сред които денонощна охрана и видеонаблюдение, индивидуална аларма, магнитна карта и персонален ключ. Освен това спазваме всички изисквания по GDPR, в случай че искате да съхранявате документи. Местенето на документи често е трудно, затова за ваше улеснение, Килер осигурява транспорт при поискване. Просто ни се обадете и не е нуждно да се притеснявате за нищо повече!\nИ накрая достъпът\nНа колкото и сигурно място да са складирани вещите ви, най-важен остава вашият достъп до тях. Затова услугата на Килер е разположение 24 часа, за да бъдат вещите ви достъпни, независимо по кое време на денонощието ви потрябват.


Уникално време, уникални условия, уникален преход!\nВсеки камък си тежи на мястото. Тъй, както капката утринна роса се огрява на слънцето, така и човешкото съзнание се окъпва в лъчите на безбрежния океан от лъчи, който се излива в утринното зарево на Живота. Всеки е отворил съзнанието си за процеса на издигане и сливане с Източника на Живота, но се разминавате по отношение на своите възприятия.\nКакво искам да кажа – вашият вътрешен свят е твърде стеснен по отношение на цялостното светоусещане и това се отразява на начина на възприятие на всеки отделен човек. Няма нищо лошо или нередно в това, защото всеки е уникален и в същото време изразява Съзнанието на Източника по начин, единствено възможен за степента на развитие на единицата, вложила частица от себе си в съответната физическа форма. Това е начин на растеж и себе изява на висшите енергийни полета на материята.\nТози начин на съществуване е подходящ за тези еманации, които искат да опознаят света през погледа на съзнателно ограничено проявление, което абсолютно самостоятелно приема своя жизнен поток и изразява чисто елементарното си поведение в процеса на само опознаване и преместване в следващото енергийно измерение чрез самостоятелни скокове в жизнената среда, която му осигурява всичко необходимо за целта.\nТози метод на разгръщане на потенциала е уникален с това, че е възможен скок на ядреното поле с абсолютна величина. Според всички наблюдаващи енергийния преход на планетата е възможен плавен процес на разгръщане на потенциала на съзнанията, което ще осигури и също така плавно издигане на цялото количество души, които са достигнали критичната точка на своя ядрен потенциал.\nПо такъв начин в съзнанието на планетата се натрупват системно достиженията на отделните единици, като този опит се унифицира и става достъпен за всички, които достигнат до полето на аналитичния модел на съхраняване на информацията. Всичко, което някой някога е освободил като опитност, е записано в тези анали. Щом като се осъществи необходимия синхрон с полетата на анализатора, достъпа е свободен.\nТази ядрена система е в полза на земята и е достъпна за светлинното ядрено съзнание, носещо порива на промяната. Следващото, което предстои се залага от съзнанието на Абсолюта като предстоящи програми за разгръщане и развитие с абсолютна свобода на действие. Само системното ядрено поле е в състояние да координира преноса на ядрени звена от една система към друга и обратно, като съблюдава стриктно състоянието на изравнен комплексен заряд на цялостното поле. Единственото условие за опознаване и изтегляне на нужния заряд е наличието на синхрон с исканата ядрена компонента. Ако това условие е изпълнено, става прехвърляне към искащата система на съответния заряд, който предстои да се изразходва за целите на настоящия модел на съществуване в синхрон с нуждите на Цялото. Така става последователното издигане на единиците. Като за всяка изразходвана квинта енергийна субстанция се осигурява и съответното дублиращо, допълващо системата вливане от съответната страна. Така се поддържа постоянен баланс в развитие.\nТози е механизма на изграждане и освобождаване на симетричното слънчево поле в ядрения резервоар на Абсолюта.\nВсеки е достатъчно значим и ценен, за да има равно право на издигане и развитие. Няма свободна проява, ако всичко е предварително планирано и измислено до последното звено на проява… това изключва правото на избор. Предвидени са само основните направления, а всичко останало е въпрос на творческа себе реализация и изразяване на отделното звено. Така се осигурява вечен приток на енергийното съзнание от една система в друга и се предоставят всички необходими условия на единиците за тяхното еволюиране в цялостното поле на Всичко Което Е..\nТози модел на знание, което се създава и съхранява с ползване в дейността на всички е уникално сътворяващо звено, носещо индикациите на всички, които са в системата и осигуряващо достъпност за всеки един носител на Светлинния код на Съзнанието.\nОсвобождаването на творческата енергия е от особено значение за сътворяващия модел на Звучащия Ом и може да се регистрира като едно от постиженията на Знаещите, които са водещ координиращ стълб в полето на развиващите се системи. Така се осигурява непрекъснат енергообмен между единиците в системата, а в същото време и постъпателно издигане на творческите сили синхронно и в съзвучие с настъпващите ядрени изменения в цялостното поле.\nАз изразих в схематичен модел структурата на Сътворяващото поле, както и принципите на действие на ядреното колективно съзнание. С предстоящите промени, цялостното поле на Земната електромагнитна решетка ще се промени, а в съответствие с тази промяна, ще настъпят нужните изменения и в човешките структури.\nПо този начин се издига Съзнанието, движещо се във Вечен кръговрат. Така се променя всичко съзидаващо и става обмен между световете. Уникално време, уникални условия, уникален Преход. Възползвайте се от всички достижения на човечеството до момента и се претворете в най-чистия Извор за следващото колело на Живота. Това е истинско преживяване на уникалната трансформация на Единното поле…Всеки е свободен и изборът е пред вас…само протегнете ръце и докоснете свещеното ядрено поле, което ще ви изведе на следващия цикъл на Вечността…Успех! Азомак


Технически анализ на Биткойн 15.10.2021 - Новини - BoneX | Crypto Exchange\nБиткойн показва положителни признаци над нивото от $57 000 спрямо щатския долар. BTC може да набере скорост и да тества зоната от $60 000.\nБиткойн започна ново увеличение и проби нивото от $58 500.\nИмаше движение над ключовия намаляващ канал с резистънс близо $58 000 на часовата графика на двойката BTC/USD (данни, използвани от Kraken).\nДвойката може да продължи по-високо към нивото от $60 000 в близко бъдеще.\nЦената на биткойн се коригира с няколко точки под нивото от $58 000. Недостатъците обаче бяха ограничени под $57 000 и BTC започна ново увеличение.\nЦената достигна $56 888 и започна ново увеличение. Надмина нивата от $57 500 и $58 000. Имаше и движение над ключовия намаляващ канал с резистънс близо $58 000 на часовата графика на двойката BTC/USD.\nДвойката сега се търгува над $58 000 и 100-часовата SMA Сега се търгува близо до зоната от $59 000. Освен това, цената тества нивото от 1.236 Fib при корекцията от $58 580 до $56 888.\nПървоначалният резистънс е близо до нивото от $59 500. Първият ключов резистънс е близо до нивото от $59 650. Това е близо до нивото на разширение 1.618 Fib при корекцията от $58 580 до $56 888.\nДвижение над $59 650 може да отвори възможности за още положителни страни. Следващият голям резистънс е близо до нивото от $60 000, над което цената може да скочи до нивото от $62 000 в близко бъдеще.\nАко биткойн не успее да изчисти резистънс зоната от $59 500, това може да доведе до корекция на обратната страна. Незабавният съпорт в посока надолу е близо до нивото от $58 200.\nПърваият голям съпорт сега се формира близо до нивото от $58 000. Движение надолу под нивото от $58 000 може да доведе до по-голям спад. Следващият голям съпорт вече е близо до нивото от $56 800 и 100-часовата SMA.\nПочасово RSI (индекс на относителната сила) - RSI за BTC/USD вече е над нивото 60.\nОсновни нива на съпорт - $58 200, следвани от $58 000.\nОсновни нива на резистънс - $59 650, $60 000 и $62 000.


Захариева: Срещата на върха на НАТО днес беше много искрена - 24chasa.bg\nЗахариева: Срещата на върха на НАТО днес беше много искрена\n12.07.2018 16:44; 24 часа онлайн\nСрещата на върха на НАТО днес беше много искрена, коментира вицепремиерът Екатерина Захариева пред български журналисти в Брюксел, предаде БТА.\nДнес имаше наистина леко извънредна ситуация. В крайна сметка обаче съюзниците след днешната среща излизат с потвърждение на ангажиментите, които сме поели още в Уелс, с това, че трябва да споделяме и да носим обща отговорност за сигурността на всеки от съюзниците. Ангажиментите за два процента за отбрана от БВП трябва да се изпълнят от всеки от нас.\nБългария има план, утвърден от Народното събрание и бих казала, че стои доста добре на фона на някои от другите съюзници като процент от разходите за отбрана от БВП, добави Захариева. Тя поясни в отговор на въпрос, че целта остава достигането на два процента до 2024 година.\nВсички се обединихме, че процентът е много важен, но много по-важно е как ефективно ще изразходваме тези средства. Решенията са и за създаване на способности, и за участие в мисии. Голяма част от държавите посочиха, че участието в Афганистан е отговорност и към сигурността на САЩ, и съпричастност от страна на европейските партньори. Имахме много откровен и искрен разговор. Мога да кажа, че излязохме по-силни и по-обединени след този разговор, обобщи Захариева.\nВицепремиерът Красимир Каракачанов каза, че президентът на САЩ Доналд Тръмп е направил днешното заседание много интересно. Разсъни залата със сутрешното си изказване, добави той. Всички сме заинтересувани НАТО да има сериозни възможности да си изпълнява задълженията, тази тема не касаеше нас, поясни Каракачанов с уточнението, че нашата страна има одобрен план за изпълнение на целите за разходи за отбрана.\nОсновният въпрос, по който трябва да бъде поздравено българското правителство, е поканата към Македония (за преговори за членство в НАТО - бел. кор.). Именно с договора, изработен от министерството на външните работи и подписан на 1 август миналата година, се даде тласък за това днес Македония да има покана, това е успех преди всичко за българската балканска политика, коментира Каракачанов.


Влажна тоалетна хартия Sensitive\nВлажна тоалетна хартия Sensitive 40 бр.\nОвлажняваща, с деликатен и нежен аромат, Zewa Sensitive е идеалният избор за всеки ден, дори за хората с най-чувствителна кожа. Специалният отвор гарантира лесното отваряне и предпазва тоалетната хартия от изсушаване. Освен това, при изхвърляне в тоалетната кърпичката се отмива както и стандартната тоалетна хартия.\nКоличество 40 бр.


Sony с пресконференция на 6 януари | SocialEvo\nСлед по-малко от месец в Лас Вегас ще се проведе най-големото технологично шоу CES 2014. То ще започне на 7 януари и ще приключи на 10 януари. Sony изпрати покани към медиите за своето събитие, което ще се състои на 6 януари.\nНа събитието на Sony очакваме да видим смартфона Sony Xperia Z1 Mini, който ще има страхотни хардуерни спецификации. Те включват четириядрен Snapdragon 800 процесор с Adreno 330 графичен ускорител, 2 GB RAM, 16GB вградена памет с поддръжка на microSD карти, Bluetooth, WiFi и операционна система Android 4.3. Дисплеят му ще е 4.3-инчов с резолюция от 1280 на 720 пиксела.\nSony ще предложи лайв стрийминг на събитието.\nТеми: ces 2014sonyxperia z1 miniбизнес събитие\nПредишна 10 често срещани SEO грешки – част 1\nСледваща Google ще таксува рекламодателите спрямо viewability


Бъдни вечер | Литература | Култура и изкуство | Показалец\nВсъщност, никой не разбра защо Буйнóв реши да остане тук, вместо да се върне към богатите низини на своя роден край. Отначало мислеха, че е открил имане по време на някое от скитничествата, или пък се е залюбил тайно с някоя от местните моми. След време престанаха да търсят смисъл и просто го приемаха за странника на селото. Началниците му пък бяха доволни, защото се имаше с местните, не беше амбициозен, и винаги си намираше заместник, когато тръгваше на пътешествие надолу към равнините. А пътешествия той често предприемаше. Обичаше страната си и искаше да я опознае. Или пък просто търсеше своя следващ пристан, но всичките си гарнизонни и годишни отпуски прекарваше в пътуване надолу по реката.\nОт сегашното си нощно дежурство щеше да има още два дни към следващото си пътуване. Тази мисъл зарадва сержанта и той стана за да разпали малко печката. Обичаше Бъдни вечер. Спомняше си детските години и очакването на коледарите. "Славите ли млада Бога!", беше техният поздрав, и за детската душа бе очевидно, че това са самите пастири от полето, чули и приели с радост чудната ангелска вест в Рождественската нощ. Сега тази вест достигаше всяка къща, влизаше с коледарската благословия в дома, а на излизане оставаше да живее в него с пожеланието: "ние из ижа, Бог у ижа!". Сержантът завинаги бе запомнил това очакване, дори самия му аромат във витите-превити краваи, които коледарите събираха като свидетелство, че всеки дом е приел вестта за Небесния Хляб, и се е превърнал в малък Beit-Lehem (дом-на-хляба). Оттогава помнеше и най-хубавите коледарски песни и понякога ги пееше на празничното си дежурство. Знаеше, че коледари няма да дойдат. Селото се състоеше от мюсюлмански семейства и за тях 'млада Бога' бе непростим грях, 'ширк'. Въпреки това и тук уважаваха Иса като велик Човек, обичаха Майка Му и по свой си начин се радваха на чудното Му идване в света. При едно гостуване на чаша топло мляко у възрастна вдовица в селото, сержант Буйнóв бе видял Иисус, извезан на кувьор като добрия Пастир сред агънцата Си.\nОще като млад войник Буйнóв бе запленен не само от чара и тишината на планината, но и от самите хора. В тях имаше простота и честност, а езикът им пееше. Най-много го поразиха очите им - те също пееха. А и самите им песни бяха такива, че ти се иска да останеш до "края на песента", дори и да ти струва живота. Нямаше го паралелния полушизофренен живот на големия град с хората, носещи по няколко маски в зависимост от ролите, които играят всекидневно. Вечер пък, след като ги свалят, сами не знаят кое е тяхното истинско лице и къде е тяхната цялостност. А тук всичко бе събрано, единено. Планината с човека. Човека с човеците. Заради тази планина и хора Буйнóв се реши да остане още малко и на кадрова служба - да се порадва на свободата, простотата и тишината, доколкото е възможно.\nПървото кадрово дежурство, обаче, даде съвсем друга насока на оставането му. Беше някъде преди полунощ, всички къщи бяха угаснали. Само уличният фенер на мегдана пред прозореца светеше като единствена будна компания. Сержантът тъкмо беше преполовил "Пътеводителя на галактическия стопаджия" и достигна до сцената с междупланетния скитник, който по нещастно и неповторимо стечение на обстоятелствата беше станал безсмъртен и се бе сдобил с космически кораб с вечен двигател. В нещастието си този клетник бе решил да посвети цялата вечност на подареното си безсмъртие в обикаляне на вселената и лично обиждане на всеки неин жител по азбучен ред. Сержант Буйнóв завинаги бе запомнил болката и студът, които го пронизаха и присвиха на кълбо тогава. Струваше му се как неговото име ще е следващото по ред и посещението ще се случи всеки момент. Поразило и парализирало го бе усещането за ада - да имаш обезсмъртена собствената си окаяност и да не ти остава нищо друго, освен да обиждаш тези, които могат да се спасят. Сержантът с мъка се изправи и излезе навън. Застана под светлото петно на фенера и се огледа безпомощно. Чувстваше само едно желание - никога да не попадне в такъв ад - и затова трескаво се бореше да се хване за нещо. Тогава погледът му се спря на моста на реката в дъното на мегдана и краката му сами го отведоха натам. Мостът, който така и никога не се реши да прекоси. По него сега се движеше силует и вече всеки момент щеше да подмине. Не беше тукашен, явно някой от първите новодошли туристи. Както повечето от тях, и този сякаш нямаше намерение да поздрави. "Добра вечер!", извика сержантът и очите му затърсиха очите на непознатия с надеждата за малко топлина. "Добра среща!", бе отговорът и след още миг странникът потъна в мрака. Но и това стигна на Буйнóв. Току-що бе срещнал най-добрите очи и в тях - противоотровата на своя ад. Намерил бе своето истинско служение. Обеща си всяка вечер да застава на този мост и да казва "добра вечер!" на всеки непознат.\nГодините вървяха, а животът в селото бе все така прост и тих. Говорът на жителите му все така напевен. Сержант Буйнóв ги обичаше, обичаха го и те. Пращаха му храна или го канеха на кафе. Единствено не споделяха трапезата му. Пазеха своята ритуална чистота. Сервираха му, но в друга стая го чакаха да се нахрани, после се връщаха да му вдигнат масата и да пият заедно кафе. Пееха заедно. Винаги го поздравяваха с песента "Да знаиш, майчо, каква сам мома загалил". Знаеха, че му е любима и отдавна вече не се чудеха каква ли би била "галеничката" на този странник. Както песните, тъй и вярата им беше проста и силна. Благодаряха на Бога, че е създал такова хубаво място, че ги е дарил с челяд и някаква реколта. Спазваха твърдия канон от правила, които Той им бе низпослал, и вярваха, че ако са Му покорни в това, ще наследят вечните блага след смъртта. За тях Той бе завинаги отвъден и страшен, немислимо и непростимо би било да има у Него нещо човешко. Но пък им бе заповядал да бъдат гостоприемни, и сержант Буйнóв се наслаждаваше на усърдието, което проявяваха в това.\nЗалезите на панорамния връх и вечерите на моста бяха неизменното ежедневие на сержанта. Служебните му задължения бяха малко и лесно изпълними. Единствените външни хора можеха да дойдат отдолу по реката. Още по-надолу тя срещаше друга река, а на сливането им денонощно имаше човек в помпената станция на ВЕЦ-а. Сержант Буйнóв бързо се сприятели с него и му остави стар служебен предавател, по който да се чуват от време на време. Това му даваше възможност да бъде по-често в планината и да слиза бързо в дежурната стая, ако го повикат.\nНа повикване беше и любовта при сержант Буйнóв. Случваше се да се влюбят в него някои от туристките. Обикновено ги очароваше красотата на планината и необичайността да срещнат мъж като него на такова място. Трогваше ги верността, с която всяка вечер отиваше на моста за своето "добра вечер!", радваха се на историите за планината и хората, които той имаше в изобилие. Канеха го на други подобни места, на ваканции, на море. Никоя обаче не повярва в него. Не поиска да открие сърцето му. Никоя така и не се върна отново в селото заради него. Просто да му изглади ризата. Или пък да му изпече баница. Дори само да дойде и поседи с него, когато най-много го боли. Беше свикнал да е в дъното на приоритетите им. Нещо като хубав десерт. Те си имаха своя подреден живот някъде долу. Той им беше малкия принц, живеещ в своята приказка. И нямаха нищо против и те да се насладят мъничко на тази приказка. После да се завърнат при отговорностите и важните приоритети. Някои просто не искаха да губят тази приказка, затова от време на време му пращаха картичка, че го обичат и мислят за него. Заедно с покана за кратка среща, когато имат малко свободно време. Други наистина го обикваха и не искаха да го губят. "Някога, но не сега", му казваха с надеждата да си го запазят за по-късно. "Ако даде Бог", даваха израз на своята вяра трети. Сержантът страдаше, но не им се сърдеше. Помнеше добре своите престъпления срещу любовта и знаеше, че всеки има своята мяра и своя криволичещ път. Понякога само му беше трудно да отнеме "своята приказка" и да остане сам, горе в селото, с болезненото очакване зад прозореца на дежурната стая...\nНо постепенно се научи да пази сърцето си. "Бог дава, ала в кошара не вкарва", казваха хората в селото. Сержантът вече знаеше това и от собствения си опит. Виждаше с очите си как Бог Сам води човека на моста първия път. После на него се връщаха сами само тези, които наистина го желаеха. Разбра, че Бог не прави едно и също чудо два пъти, защото почита свободата на човека. И наистина: тези които се връщаха, първи поздравяваха сержанта с "добра вечер!". А той им отговаряше с "добра среща!". С годините започна все по-често да му се случва да вижда състоянието на душата на непознатите, които поздравяваше. От тази прозорливост го болеше, защото почти винаги виждаше вътрешния им ад, често скрит и от самите тях. Беше забелязал, че най-често това се случваше със слизащите от панорамния връх. Може би защото там горе и те бяха вече видели частица от истинското си състояние. Понякога сержантът плачеше за тях на нощните си дежурства и дори се молеше за тях. Искаше да се отърве от този мъчителен дар, но той като че ли все повече се усилваше. Въпреки това сержант Буйнóв не се реши да изостави обета си. Помнеше някогашната си среща със собствения ад и не си и помисляше да се озове отново там.\nВсъщност, сержант Буйнóв се готвеше за срещата на своя живот. Знаеше само едно: тя ще слезе от панорамния връх някоя вечер и, след неговото "добра вечер!", ще го помоли да я заведе нагоре и на изток по десния приток. Там, след края на моста, където никога не бе ходил. Знаеше, че тя ще е последната, на която казва "добра вечер!" на този мост. Знаеше, и че след тази среща повече никога няма да дежури на Бъдни вечер и никога няма да е на трапезата сам. Единствено не знаеше кога ще се случи тази среща и затова държеше сърцето си будно и търпеливо изпълняваше своето служение.\nНаближаваше полунощ и бе време сержант Буйнóв да се обади на дежурния по окръг за да докладва, че всичко е наред. Бъдни вечер привършваше, но по гласа отсреща разбра, че веселието там е в разгара си. Затвори слушалката и изгаси светлината в дежурната стая. Постоя така докато намери дъха на сърцето си. На Бъдни вечер се разменят подаръци, а нито коледари щяха да дойдат, нито пък някой щеше да се сети за сержанта на границата, където дори радиото не достига. Но Бог бе направил Своя Подарък. Даряваше по-скъпото и от Себе Си дори - единородния Си Син. На най-скъпото можеш да отговориш само с най-скъпото си. Сержантът надникна в дълбокото на сърцето си. Три имена стояха там, на дъното. Стигаха му пет букви за да ги напише. И цял живот, събран в една въздишка, за да ги дари. "Твоите от Твоето на Теб...".\nНад върха очите на небето станаха светли и радостта се спусна да прегърне земята: "Слава във висините Богу". Надолу към селото, някъде по средата на хребета, високите треви над снега уловиха порива и затрептяха: "На земята мир". Дежурството и най-дългата вечер преминаваха и заранта щеше да изгрее ясна: с мира и славата на сбъднатото очакване за Бога, станал завинаги Човек...\nПредишна статия от категорията Частици от нафора\nКратък адрес на настоящата публикация: https://dveri.bg/a9y4h


ВК Марица изпраща страхотен сезон с медали във всички възрасти - DC news\nВК Марица изпраща страхотен сезон с медали във всички възрасти\nОсвен дубъл при жените, школата на „жълто-сините“ донесе още 6 медала\nКлубът на Марица (Пловдив) продължава да жъне успехи и да показва, че не случайно е най-успешният български волейболен клуб в последните четири години.\nПрез изминалия сезон сухата статистика е следната – пет златни медала, два сребърни и един бронзов или медали във всяка една от седемте различни възрастови групи.\n„Мога да дам напълно положителна оценка за сезона“, заяви президентът на Марица Илия Динков пред volleymaritza.bg.\n„Всеки от тези медали има много висока стойност за мен. Разбира се, както винаги, ние работим в посока към подобряване и се надяваме, че следващата година тези медали ще бъдат с по-добри цветове, където е възможно. След успешния сезон вече се подготвяме за следващия.“\nМарица отново спечели златен дубъл – общо трети в историята на клуба. Маричанки спечелиха титлата без никакъв проблем като победиха с 2:0 победи във финала Левски (София). Във финала за Купата на България пловдивчани надиграха с 3:1 Левски в Стара Загора. Марица стана и първият български женски волейболен клуб взел участие в групите на Шампионската лига. Пловдивският отбор записа впечатляващо постижение – без загуба в България над две години. Шампионките нямат загуба в НВЛ от 14 ноември 2015 година.\nНационална волейболна лига (жени) – златен медал\nКупа България (жени) – златен медал\nДевойките старша възраст на Марица достигнаха до финала в Държавното първенство по волейбол до 19 години в Казанлък. Там маричанки загубиха от Левски (София) с 1:3 гейма.\nДържавно първенство първенство по волейбол за девойки старша възраст – сребърен медал\nДевойките младша възраст до 17 години достигнаха до полуфиналите на Държавното първенство в София, където отпаднаха от ЦСКА (София) след 1:3. В мача за бронза момичетата на Петя Хрисчева победиха с 3:0 Бдин-Вида (Видин) и спечелиха медалите.\nДържавно първенство първенство по волейбол за девойки младша възраст – бронзов медал\nДържавно първенство първенство по волейбол за момичета до 15 години – златен медал\nМеждурегионални финали за момичета до 12 години – златен медал\nОтборът на Марица (Пловдив) до 11 години спечели финалите на регион Тракия за момичета родени през или след 2007 година, които се проведоха в Асеновград. Във финала най-малките маричанки победиха с 2:0 Виктория Волей (Пловдив). Отборът не загубиха нито един гейм и спечелиха безапелационно турнира. За четвърти пореден сезон най-малките маричанки завършиха без загубен гейм в официален мач от първенството.\nФинали на регион Тракия за момичета до 11 години – златен медал


Един трагичен ден от историята на Горноселци\nИзглед към днешно Горноселци\nКлючови думи: Горноселци, история, фатален ден, 13 септември, историята на Горноселци, трагедия, „Разорението на тракийските българи през 1913 година”, проф. Любомир Милетич\nВъв фаталния 13 септември 1913 г. населението на някогашно Горни Юбрюерен е подложено на зверско клане\nВ своята забележителна книга „Разорението на тракийските българи през 1913 година” проф. Любомир Милетич пише, че Ортакьойска околия е най-пострадала и най-нещастна измежду всички околии на Нова България. От тази най-нещастна и пострадала Ивайловградска околия има три села – Горни Юбрюерен, Гьокче бунар и Арнауткьой – чисто български, на чийто гръб се излива най-голямата жестокост и коварство на турците.\nНай-кървавата трагедия в историята на с. Горни Юбрюерен се случва на 13 септември 1913 година. В този ден селото се събужда обградено от всички страни от 500 души башибозук от околните турски села, начело с Хаджи Селим бей, и 270 души редовна турска армия, начело с Махмуд Мухтар, командващ ІІІ-ти анадолски корпус.\nОт всички страни се стреля. Първи падат от куршумите на турците Димо Бучанов и слепият му син – Илия Бучанов, 18-годишният Иван Георгиев Димов, Димо Комаев и Стоян Николов. Тези българи са разстреляни първи от редовната турска армия, с цел да се покаже как трябва да действа и турският башибозук спрямо българите.\nПримерът е заразителен за главорезите.\nОсвирепели като вълци, когото настигнат – разстрелват, а вторият кордон съсича всеки, за да не остане един жив българин. В тази обстановка всички юбрюеренци бягат към местността Дълбокото дере, белким намерят някаква пролука и преминат дълбоката река Арда и да се спасят в Стара България. Чуе ли се човешки говор или детски плач – веднага натам се насочват заптиета, качени на коне и избиват семейството или хората, посмели или успели да избягат от кордона.\nВ близост до местността Големите камъни уморените юбрюеренци изоставят само на едно място 7 бебета-пеленачета. Можем да си представим състоянието и безизходицата на тези майки, принудени да изоставят свидните си рожби на сигурна смърт. Всеки детски плач е сигнал за нападение от страна на турците, а с всяко семейство вървят по 5-6 деца, и за да спасят семействата си и по-големите деца – те са принудени да оставят пеленачетата.\nТакава е съдбата на Рада Нарлиева, която води със себе си петте си деца. След като минава първия кордон, тя смята, че трудното е минало, вижда местността Чийляна до река Арда, а отсреща е нейното спасение. Предприема преминаването на реката, въпреки че вижда на брега три трупа на млади хора – годеници от с. Покрован.\nЗапочва стрелба от турските заптиета, които са убили и покрованските младежи. Тръгнала напред – за Рада връщане назад няма.\nЗа съжаление водата стига до шията й, петте деца са се хванали за нея – кое за където може. С мъка и последни сили излиза на брега, но за съжаление е извела само двете деца, които е държала с ръце. Другите три са се удавили. Напразно ги търси с поглед към буйната река – не ги открива. Турският пост стреля по нея, но не я улучва. Ридаейки, хванала двете деца, бавно и уморено поема пътя за Стара България. По-късно Рада се установява в с. Завет, Айтоско.\nЗаслужава да споменем и за съдбата на шестимата българи – Вълко Узунов, Тодор Даулов, Колю Ников, Иван Миледжиев и младите годеници Ирина и Ангел Митровичин. Те успели да минат незабелязано през турския кордон и потърсили спасение при свои познати – гърци в Ортакьой. Достигат до Халил чешма, близо до Ивайловград. За съжаление тук късметът не е с тях – натъкват се на постове на турци и шовинисти-гърци, които ги залавят и съсичат със сабите си.\nЗа пореден път палачите показват своята жестокост – първите четирима са съсечени и умират веднага, най-младият – годеникът на Ирина, е оставен да се мъчи с дълбоки рани, а с вързаната хубава Ирина се гаврят цяла нощ. На сутринта турците са заспали, Ирина тихо отваря вратата и отива да види своето първо либе. Намира Ангел в несвяст, но още жив, който едва промълвил – „ода, ода” (вода). Тя бързо изтичала до Халил чешма, измива обувката си, налива вода и носи да спаси Ангел.\nИрина е изпълнена с желание да спаси любимия си, но не знае, че е изпълнила само неговото последно желание – след като утолява жаждата си той, умира. Така си отива от този свят и последният юбрюеренец от тази нещастна група, на този нещастен 13 септември 1913 година.\nКаква е съдбата на ония българи, останали между Дълбокото дере, м. Големите камъни и м. Сойката – от всички страни се стреля, почти няма шанс за спасение. От едно място се виждат 12 убити българи.\nКръвопролитието продължава. Добре въоръжената турска армия и башибозук разстрелват всеки жив българин, когото забележат. Битката е неравна – българите не оказват съпротива, защото не са въоръжени и след всяка минута падат главите на много хора.\nВ тази обсада се намира и кметът на селото Кирчо Колев, заедно с осемчленното си семейство. С риск веднага да бъде убит, той отива при турския офицер и му казва: „Спрете да стреляте и убивате невинни хора. Ние сме избягали от селото, защото не сме знаели, че това е редовна турска армия, бягаме от башибозука, ние се предаваме!” Турският офицер разпорежда да се спре стрелбата и казва: „Досега бяхме приятели, но отсега нататък вие сте наши врагове, щом преди два дена нахранихте българските четници, дадохте им хляб и ги изпратихте до село Каратепе – как няма да ви колим!”\nОт всички страни излиза много народ, предимно жени и деца. Връзват мъжете и ги подкарват към селото заедно с жените и децата. Черен дим е обхванал не само селото, но и околната мера. Когато наближили, видели горящите къщи, най-големи пламъци се издигали от горящата църква. Горели и двата дюкяна на кмета – стоката от дюкяните била натоварена на три турски коли, а с газта запалили храма.\nКордонът от вързаните мъже и следващите ги под конвой жени и деца стигнал до края на селото. Турците имали намерение да избият всички мъже, а жените да закарат към Одрин. Първи заколват Иван Трендафилов, втори – Димитър Бакалина... Последен оставят кмета на селото – Кирчо Колев Коларов. Преди да го убият жена му праща децата да го прегърнат и да не позволят да му отрежат главата. Децата прегръщат бащата от всички страни и плачат. Селим бей отсича: „Какво чакаш – коли!” „Ще нараня децата” – казал касапинът. Тогава между долноселските турци възниква спор – да бъде убит или да остане жив. Като кмет и бивш учител е правил много добрини и на турците – това надделява и го освобождават, но веднага трябва да напусне селото.\nДействала е турската заръка за създаване на Гюмюрджинска република, с изисквания – мъжкото българско население да бъде избито или изгонено в Стара България, а жените ще им трябват за турските войници. След като се справят отлично с мъжете на селото, сега трябва да се закарат жените към Одрин. В тяхна подкрепа обаче се явява старият дядо Кольчо Халваджиев, който заявява: „Нито една жена няма да тръгне за Одрин, те са от Юбрюерен!” Турците хващат стария човек и го набучват на кол, за да покажат на жените, че всяка съпротива се наказва с нечовешка смърт. В адски болки умира поредният мъченик на България и на Юбрюерен, но жените не отиват в Одрин.\nОще много юбрюеренци са погубени заради единствената си „вина”, че са българи и че не напуснали родното си село.\nСело Юбрюерен (днес Горноселци) е дало началото на 4 села в Мала Азия: Урумча, Чаталтепе, Ново село и голяма част от село Коджа бунар. След завръщането през 1914 г. те се заселват в ивайловградските села – Свирачи, Орешино, Бялополяне, Железино, Лъджа и др. Други се заселват в айтоските села – Тополица, Завет, Люляково, Дъбовица и др.\nПрез злокобната 1913 година 100 семейства от Горноселци са заминали в тези айтоски села, при роднини. Много горноселци са изселени в Търговищко и в много други градове на страната.\nВ категории: Новини , Общини , История , Войни за освобождение , Епопея на забравените


Спестявате 80% от цената на FlatOut 2™ в Steam\nВсички игри > Игри: Състезателни > FlatOut 2™\nИзумително положителни (210) - 97% от 210 потребителски рецензии в последните 30 дни са положителни.\nМного положителни (5,909) - 94% от 5,909 потребителски рецензии за тази игра са положителни.\nСъстезателни\tРазрушение\tСтрахотен саундтрак\tКласики\tИгри в мрежа\tЕкшъни\tСамостоятелни игри\tШедьоври\tМузикални\tШофиране\tАркадни\tФизични\tСимулатори\tАтмосферни\tКомедийни\tЗабавни\tНеангажиращи\tЛокална игра в мрежа\tКултови класики\tСтойностно преиграване\nЗаглавие: FlatOut 2™\nДата на излизане: 1 авг. 2006\nПреглед на ръководството Преглед на обновленията\tПреглед на свързаните новини\tГрупи в общността\nЗакупуване на FlatOut 2™\nЗакупуване на Flatout Complete Pack\nСПЕЦИАЛНА ПРОМОЦИЯ! Офертата приключва на 16 декември\nЗакупуване на The FlatOut Anthology Pack\tКОМПЛЕКТ\t(?)\nВключва 5 артикула: FlatOut 2™, FlatOut, FlatOut: Ultimate Carnage, Flatout 3: Chaos and Destruction, FlatOut 4: Total Insanity\n93 куратори са рецензирали този продукт. Кликнете тук, за да ги видите.\nМного положителни (5,909 рецензии)\nИзумително положителни (210 рецензии)\nSteam покупки (5,909)\nВсички езици (6,776)


Подгответе автомобила за зимата! Блог за авточасти\nПодгответе автомобила за зимата!\nСъс застудяването на времето все по-близо се усеща предстоящата зима. За да не ви изненадат първите снегове и поледици, подгответе автомобила си. Ще се радвате на спокойно шофиране и ще сте уверени на пътя. Ето на какво да обърнете внимание:\nЗа да сте стабилни на пътя, е важно да смените от сега летните гуми с подходящи зимни такива. Зимните гуми са с по-различна “шарка” на грайферите и спомагат да се отделя снега при шофиране. Също така те са изработени от по-меки гумени сплави и са по-устойчиви на променливите температурни амплитуди. Една от най-честите причини за пътни произшествия са именно некачествените или несъобразените със сезона гуми.\nДокато сменяте гумите, проверете и състоянието на накладките, дисковете и барабаните. Смажете жилото на ръчната спирачка и огледайте маркучите за течове.\nАкумулатор и запалване\nПроверете състоянието на акумулатора, за да не се изненадате неприятно някоя сутрин преди да отидете на работа. Ако е необходимо го заредете или го подменете с нов. Проверете още системата за запалване. Сега е момента да се погрижите, ако има кабели за смяна и да отстраните пукнатините в капачката за разпределителя.\nДобавете антифриз. Правилото е да ползвате същият цвят, който сте ползвали преди като на всеки 2 години е хубаво да сменяте синия антифриз и на всеки пет години червения. Също може да използвате специална добавка за антифриз, с чиято помощ ще намалите с 50% разхода на гориво при режим на загряване, а като бонус купето ще се затопля два пъти по-бързо.\nХубаво е след края на лятото да изперете седалките и да почистите навсякъде.\nИзползвайте специализирани препарати за таблото, за да го защитите от студа. Огледайте за ръжда и отстранете проблемните места сега. През зимата от солта по пътя ръждата може да се увеличи драстично. Намажете стъклото от вътрешната страна с тънък слой веро, за да предотвратите от замъгляване. Лайсните на вратите и багажника покрийте със слой течен парафин, крем или вазелин. Така няма да замръзват и залепват.\nЗа да имате добра видимост погрижете се за чистачките. Сменете перата, ако е необходимо. Подменете течността със зимна или долейте с концентрат, за да не се спука казанчето пр ниски температури.\nЧасти за Seat Vario 2002\nЧасти за Nissan Micra 2003\nЧасти за Peugeot 4007 2007


Фрогоко: Екскурзии и почивки в Турция на безценица\nЧетвъртък, 25 Май 2017, 21:07 Търсене\nНяма голям отлив на туристи в Турция заради опита за преврат. Разбира се, има хора, които се страхуват и отказват пътуване, но те са единици. Извънредните мерки на Ердоган няма да притесняват туристите, смята Джамал Кара, управител на Караджъ Турс. Просто има повече полиция, допълни той.Няма опасност да се пътува. В момента всичко е нормално. В събота се изплашихме всички, но страхът беше до обяд. Правим големи отстъпки. Предлагаме посещение в Истанбул за 95 лв. , като в цената влизат 2 нощувки. За Анталия 7 нощувки се предлагат за 350 евро. Такива цени отдавна не е имало. recache


Himalaya Rumalaya за запазване повижността на ставите 30gr\nНачало › БИО Продукти › Био Храни › Хранителни добавки и лекарства › Himalaya Rumalaya за запазване повижността на ставите 30gr\nПоръчай за 90.00лв. + Купете Himalaya Rumalaya за запазване повижността на ставите 30gr или друг продукт от нашата промоционална секция за да получите безплатна доставка.\nHimalaya Rumalaya действа за запазване повижността на ставите\nКремът Румалая повлиява благоприятно функцията на опорно двигателния апарат при състояния на болка при ревматичен и ревматоиден артрит, инфекциозен полиартрит, невралгии и неврити, остеоартрит, радикулит, ишиас, навяхвания и ставни болки, артралгия при спортистите, блокирано рамо, фиброзит, подагра, анкилоза, спондилоза, шийна и лумбална спондилоза. РУМАЛАЯ спомага за контролиране на възпалителните процеси и съдейства за намаляване отоците и облекчаване на болките. Подкрепя организма за възстановяване на подвижността на ставите и подобряване на циркулацията.\nДозировка: Нанесете малко количество от крема на засегнатото място и леко масажирайте два пъти дневно. Ефектът се подобрява ако се направи и горещ компрес. Бързо се абсорбира от кожата и не зацапва дрехите. Само за външно приложение!\nПротивопоказания и странични ефекти:Няма.\nРумалая крем съдържа: Масла: Ciunnamomumcamphora – 5%, Мentha arvensis - 10%, Рimrus roxburghil - 5%, Сinnamomum zeylanicum - 5%, Оcimum sanctum - 5%. Екстракти: Curcuma amada - 3%, Мyrica nagi - 3%, Nerium odorum - 3%, base q.s.-ad 100.\nThe Himalaya Drug Company е създадена през далечната 1930 година с цел да представи на обществото аюрведа културата по един съвременен начин и да разбули мистерията зад една лечебна система от преди 5000 години. Това включва проучването на древни аюрведически текстове, подбор на местни билки и подлагане на формулите на съвременни фармакологични, токсикологични и тестове за безопасност с цел създаване на нови продукти и терапии.\nПрез 30-те години Хималая е разработила експериментална билкова ферма за култивиране на редки, застрашени билки за търговски цели. Днес фирмата разполага с много ферми за култивиране на билки, агро-техническо поделение и разсадник.В гр. Бангалор The Himalaya Drug Company разполага с модерен и добре оборудван център за научна и развойна дейност. В него над 40 квалифицирани лекари и учени работят над разработването и изпитанията на нови препарати и терапии. Процесът по създаването на един билков продукт е дълъг. Екип на The Himalaya Drug Company проучва древните учебници и съвременните научни източници за събиране на информация. Изготвя се кратък списък с билки, които имат търсеното действие. След това в института за научна и развойна дейност се създават многокомпонентни билкови формули. Следващият етап е определяне на дозировката и проучване на стабилността. Съгласно изискванията на съвременната медицина всеки един от препаратите преминава от 5 до 10 години клинични изпитания. Едва след като добрият им ефект и безвредност бъдат доказани, продуктите се пускат на пазара.\nПрез 2001 г. The Himalaya Drug Company е получила лиценз за добра производствена практика (GMP). Днес в повече от 50 страни по света, The Himalaya Drug Company има изградена репутация на производител на ефикасни и безвредни билкови продукти.\nВ България се внася богата гама от продуктите на Хималая.


В Пазарджик ще има изнесен филиал на Пловдивският Медицински университет, където ще се обучават медицински сестри и лаборанти\nСофия, България 20 Дек. 2020, 11:06 1443 прочита 7 коментара Автор: БЛИЦ\nПремиерът Бойко Борисов, заедно с министрите на здравеопазването Костадин Ангелов и на околната среда и водите Емил Димитров инспектира новото депо за отпадъци на Пазарджик.\nМинистър-председателят беше посрещнат от кмета на града Тодор Попов, който показа компостиращата инсталация, чието строителство започна миналата година.\nПо-късно те посетиха учителския институт в Пазарджик, който беше върнат от държавата на общината. Кметът обясни, че в сградата ще има изнесен филиал на Пловдивският Медицински университет.\nВ него ще се обучават студенти в специалност “Медицинска сестра” и „Лаборантка“. Здравният министър от своя страна съобщи, че в общежитията ще могат да се настанят 100 медицински сестри.\nТой уточни, че се работи активно по програма със Сдружението на общините като се търсят общински жилища за лекари и сестри в най-проблемните точки на страната.\nДиректорите на лечебните заведения поемат ангажимента да назначат тези хора, общината ще дава допълнителни пари към заплатата, както и държавата ще дава средстава- целта е да се обхване цялата страна, подчерта проф. Ангелов.\nЗа проектът е отпуснат 1 милиона лева. Болницата в Пазарджик е поискала ангиограф, за който парите ще бъдат преведени тази седмица. "Благодарим на лекарите, заради тях броят на излекуваните е по-голям от този на заболелите.\nТова го дължим на тях! Затова помагаме и виждате, че Министерство на здравеопазването действа и организира всичко бързо", заяви от своя страна Борисов.


Начало > Актуално - Новини: лечение > Налице е значима зависимост между депресията и лошото придържане към антиретровирусната терапия\nНалице е значима зависимост между депресията и лошото придържане към антиретровирусната терапия\nДепресията оказва сериозно влияние върху придържането към антиретровирусната терапия, сочат резултатите от метаанализ, публикувани в електронното издание на Journal of Acquired Immune Deficiency Syndromes.\nРезултатите от 95 проучвания с участието на 36 000 пациенти показват наличието на съществена връзка между депресията и непридържането към антиретровирусната терапия.\nДепресията се свързва с по-лошо придържане към терапията при трансверзалните и лонгитудиналните проучвания, в богатите и бедните страни, както и при всички групи от населението, засегнати от ХИВ.\nЛечението на ХИВ дава най-добри резултати, ако всички или почти всички предписани дози се приемат правилно. Голяма част от пациентите обаче срещат затруднения с придържането към терапията, което се свързва с повишен риск от неуспех на лечението.\nСпорадичното пропускане на дози се дължи обикновено на забравяне и е малко вероятно да доведе до последствия с клинично значение. По-лошото придържане към терапията обаче може да се дължи на социални причини или на съпътстващи заболявания, в това число и психични проблеми.\nДепресията и симптомите на депресия са често срещани при ХИВ-позитивните, като според някои проучвания честотата е дори 36%.\nМножество проучвания разглеждат връзката между депресията и лошото придържане към антиретровирусната терапия, но до момента не е извършен метаанализ на резултатите, който да оцени силата и състоятелността на изводите.\nЕкип изследователи, водени от д-р Джефри Гонзалес от Медицинския колеж “Алберт Айнщайн” в Ню Йорк, провеждат изследване по литературни данни върху проучвания, проведени след 1996 г., които изследват влиянието на депресията или симптомите на депресия върху придържането към терапията.\nНа избраните от тях критерии отговорят 95 проучвания с над 36 000 участници.\nКато цяло проучванията показват много висока степен на зависимост между депресията и непридържането към терапията.\nСпоред авторите значимостта е сравнима с ефекта от депресията върху придържането към терапията при други хронични заболявания.\nПроучванията, при които степента на придържане към терапията се оценява с интервюта, показват значително по-голяма зависимост между депресията и непридържането към терапията в сравнение с онези, при които са използвани собственоръчно попълвани въпросници.\nДори и най-леките симптоми на депресия се свързват с лошо придържане към терапията, коментират изследователите. “Нашите резултати предполагат, че връзката между депресията и непридържането към антиретровирусната терапия не се ограничава до сравнения между това кой отговаря на критериите за клинична депресия и кой не... проучванията, концентрирани върху диагностицирането на депресията, дават сходни резултати с проучванията, при които депресията се измерва по сила на симптоматиката.”\nЗа съжаление метаанализът не показва по какъв начин депресията влияе на придържането към терапията.\nИзследователите предполагат, че става въпрос за повлияване на концентрацията, апетита, самооценката или грижата за самия себе си.


Югозападно в Рила - хижа Македония и околните върхове\nby Stanislava E.9/28/20210 Comments\nЮгозападните части на Рила са едни от най-спокойните и ненатоварени откъм хора и туристи места. В тази публикация описвам двудневния преход, който направихме от хижа Бодрост, през хижа Македония, двата върха над нея – Ангелов и Голям Мечи връх, както и връщането ни през билото на резерват Парангалица към ски-парк Картала. Красиви панорамни гледки, спокойствие, милион звезди и пълни шепи с боровинки са само част от нещата, с които си припомням тази част на Рила. Повече за магията й разказвам в следващите редове.\nПътят от хижа Бодрост към хижа Македония\nСки-парк Картала – хижа Македония\nДо хижа Македония ни заведе чакълеста пътека с обща денивелация 600 м. Дълга е около 8 км. Намерихме я лесно, тук човек няма как да се обърка. По пътя имаше само 1 място, на което можехме да си налеем вода, затова е хубаво да се заредиш с поне 1,5 л на тръгване. Около нас пейзажът беше разнообразен - назад бяха пистите на младия ски курорт, пред нас - хълмовете под хижата, а встрани се простираше горският пояс. На места можеше да се влезе и в гората. В нея беше по-прохладно и приятно, а тук-там имаше малини, които правеха прехода по-вкусен.\nПрез гората, снимка: kashkaval-tourist.com\nХижа Македония, кацнала над нас\nНе след дълго пред нас се разкри и самата хижа Македония. Решихме да хванем по-краткия, но и по-стръмен път в последния участък, за да спестим време. Последва кратко изкачване и вече бяхме горе. Хижа Македония се намира на 2166м н.в. в местността Мечи проход. Построена е през 1937 г. на доброволчески начала. Хижата е уютна и добре поддържана. Разкрива се прекрасна гледка както към близките и далечни върхове, така и към долината на Благоевград.\nПоследната част от пътеката може да се съкрати, като се хване по това мостче само нагоре към хижата\nКогато пристигнахме, имаше само още трима туристи. Настанихме се в едно от спалните помещения, което, поради липсата на хора, си беше изцяло само за нас. Подкрепихме се с един вкусен боб и тръгнахме към близките върхове.\nХижа Македония, 2166м н.в.\nПо пътеката над хижата\nАнгелов и Голям Мечи връх\nПървият връх, до който стигнахме, беше Ангелов връх (2643м н.в.) - най-високият връх в Мечивръшкия дял. Единственото по-трудно изкачване е от хижата до билото, откъдето тръгва пътят към върха. Веднъж озовеш ли се горе, става лесно и приятно. А знаеш ли кое е най-хубавото? Вероятността да срещнеш други хора е минимална, а гледките са не по-малко впечатляващи от местата, на които човекопотокът е голям.\nПо билото, снимка: kashkaval-tourist.com\nЕсенното било на Мечивръшкия дял\nСлед това се отправихме към Голям Мечи връх (2617м н.в.). Към него имаше леко изкачване. От едната ни страна се простря панорамна гледка към Рила, а от другата към Пирин и Родопите. Пейзажът беше впечатляващ. Есента вече беше дошла и склоновете около нас бяха позлатени. Липсата на хора затвърди наименованието Рилска пустиня.\nВърховете на Пирин сякаш покрити със сняг\nПътят към Семково\nТук минава международният пешеходен маршрут Е4, снимка: kashkaval-tourist.com\nРешихме да изчакаме залеза. Вятърът беше силен, но есенното слънце ни сгряваше, а в небето нямаше нито един облак. Нямаше как да пропуснем възможността за златен завършек на деня с гледка към първенците на Рила, мраморните върхове на Пирин и зелените родопски склонове.\nВ очакване на залеза, снимка: kashkaval-tourist.com\nАнгелов връх, окъпан в злато\nЗалязващото слънце на фона на морето от планини\nЛюбима снимка от kashkaval-tourist.com\nЧакането и студа накрая си заслужаваха - залезът беше магически\nВечерта изкарахме около час, снимайки звездите. Беше студено, но си заслужаваше - небето беше осеяно с безброй много звезди.\nБлагодарим за гостоприемството, хижа Македония!\nПо билото на резерват Парангалица\nНа сутринта след закуска напуснахме хижата. Денят започна със слънце и по всичко личеше, че времето щеше да е на наша страна. Планът беше да минем по билото и някои от върховете от другата страна, като накрая се върнем до ски-парк Картала. Следвахме маркираната пътека, която минава под Малък Мечи връх. Позабавихме с времето, защото имаше страшно много боровинки по пътя, покрай които спирахме и похапвахме.\nХижата от другата страна\nИзкачването от хижата през Мечи Проход беше най-стръмната част, след това стана лесно и приятно. От едната ни страна се показаха някои от най-южните рилски езера. Над тях се извисяваха големи гранитни скали и стръмни улеи. Липсата на хора ме караше да се чувствам сякаш съм на края на света. Беше доста приятно – само ние и планината – тиха и спокойна.\nМалък Мечи връх беше над нас, но ние минахме под него\nПоследните рилски езера преди Пирин\nОтвесните скали на югоизток от нас\nДвижейки се по билото на резервата, денивелацията беше осезаема само на някои места. Още по-лесен за ходене терена правеше ливадната почва. Парангалица е вторият най-стар резерват в България. Под алпийския пояс навлязохме в клекови насаждения, между които се виеше маркираната пътека. Сред растителния свят тук се срещат някои видове, записани в Червената книга.\nПо маркираната пътека, снимка: kashkaval-tourist.com\nПирин в далечината\nНа убийствения фон, снимка: kashkaval-tourist.com\nНе след дълго пред нас се разкри лифтът на ски-парк Картала. Вече бяхме близо до края на прехода ни, но нямахме идея какво ни очаква за десерт. Картата показваше, че трябваше да минем през стръмните писти, но нямахме друг вариант.\nЛифтът на Картала\nНаложи се да слезем по стръмната ски писта, снимка: kashkaval-tourist.com\nПоследната част беше една идея по-добре\nСлед цялото трамбоване през деня, това ни довърши и когато стигнахме долу, си отдъхнахме, че сме се разминали без инциденти. Ако изключим това преживяване накрая, Картала си остава сред любимите ми места за каране на сноуборд. Едно от нещата, които слагам в списъка с желания, е да посетя хижа Македония и през зимата. Ако търсиш спокойствие, далеч от тълпите, препоръчвам този маршрут. Подобен на него е и преходът до хижа Рибни езера и връх Йосифица. За мен местата, към които масовият интерес не е насочен, си заслужават всяко едно усилие.\nпланини преходи приключения рила