Безопасността на нашите деца\n#221630 - 24.02.2004 13:04\nРовейки из интернет-пространството за всякаква детска литература, попаднах на една, според мен, много полезна книжка, чието съдържание отдавна обмислям да обсъдя тук с вас. Книжката е на руски, намерих я в библиотеката на Мошков и се казва "Училище за оцеляване или 56 начина да предпазите и защитите детето си от престъпление".Автори са педагог-психолог и криминалист с 27 годишен стаж.\nНакратко, в книгата се говори за това, на какво, как и кога трябва да научим децата си, за да се чувстваме сигурни за безопасността им, когато са сами. Описани са всякакви ситуации от самостоятелно ползване на асансьора и загубване до как да се предпазим от евентуален злонамерен човек или какво да предприемем при нападение. Всичко е подкрепено с действителни примери. Книгата е свързана с руската действителност в момента и е на руски, но мисля че могат да се извадят много полезни и за нашата действителност неща. Започнах да я превеждам, за да я дам на мъжа си също да я прочете, без да прави постоянно справка за непознати думички.\nИнтересно ли ви е да си поговорим на тази тема? Съгласни ли сте, че е много важно едно дете преди да направи първите самостоятелни крачки (като тръгване на училище, игра на двора, ходене при приятели) да знае например адреса си, имената на родителите си, някакъв телефон, да знае на кого може да ги каже и на кого не. Да знае кога и на кого може да отваря вратата във ваше отсъствие, да знае как и какво да говори по телефона?\nП. П. Адресът на книжката, ако някой се заинтересува и иска да хвърли един поглед е: http://lib.ru/KIDS/sechild.txt\nRe: Грешки, които често допускат децата ни:\n#221774 - 24.02.2004 15:39 [Re: Лара]\nСпоред криминалната статистика, много деца са станали жертва на престъпление, когато са изпълнявали на пръв поглед безобидна домашна работа: изхвърляне на кофата за боклука, проверка на пощенската кутия и т. н. В това отчасти са виновни и самите родители, които не са обяснили на детето, че докато то се намира вкъщи, то е в относителна безопасност, но едва отворило вховната врата, границата между престъпника и него вече я няма, то веднага става лесна плячка, само заради това, че не е подготвено за нападение от вън, следователно не може да се ориентира в създалата се ситуация.\n(извадка от книгата)\nСега някой да не си помисли, че правя реклама или нещо от рода. Интересно ми е да обсъдим темата, само от гледна точка на родител.\n#221825 - 24.02.2004 16:29 [Re: Лара]\nуф - болна тема, а пък не ми стига времето да започна.\nПрава си разбира се - адски е необходимо - моичкия дори ми ходи по петите - ама ти защо не попита кой е, можеше да е някой лош човек.. и т.н.\nАз лично използвам почти всеки удобен случай - някой филм, който сме гледали, такива неща - че дори и анимацията е пълна с такива, та им обръщам внимание какво може да се случи - не с подробности - ЛОШО нещо, което боли - нещо такова. С дъщеря ми дори вече не се хабя да изреждам - казвам й - нали си знаеш - аз да си кажа цялата песничка -\nнещо такова - и тя да, мамо , знам - ще внимавам.Повтарям се - досадно е, Ама си мисля, че нещо все остава - да не чува дявола.\n#221847 - 24.02.2004 16:40 [Re: Си Ди]\nИ аз използвам всичко, за да извадя необходимата поука. Например, приказката за Седемте козлета и Вълка. Държим дядо ни по няколко минути отвън пред вратата като дойде, защото изисквам дъщеря ми първо да попита кой е, а той после да ни отговори и после гледаме през шпионката. Ама той, горкия, като е малко глух... доста си постоява понякога, но правилото е желязно.\n#221887 - 24.02.2004 17:02 [Re: Лара]\nпфу - ами как ми притреперва под лъжичката като ходим на басейн - разните му там педофили дет се навъртат, не ти е работа. Ами дискотеките, наркотиците, да не тръгва дори с една приятелка, да си държи чашата под око, да не говори с непознати, да не се приближава до коли, които спират да питат ако е сам/а. Да не се вози сам в асансьор, да се казва къде точно се отива, за колко време и евентуално телефон за връзка - и това без да изглеждаш като злата мащеха. Ама моите общо взето съм ги тренирала - знаят, че не звъня да ги проверявам, а е за всеки случай - щото съм им казала , че не бих могла да ги прежаля, ако се случи нещо лошо - толкова ги обичам - та общо взето са ми свикнали\n#222222 - 24.02.2004 23:07 [Re: Си Ди]\nТемата е много даже интересна.Ако можеш преведи я и я постни тук.\nАбе хубаво да се обяснява,ама как точно?Моята дъщеря е на 3 и като й чета приказки все ги използвам да обяснявам какво не трябва да се прави и защо,но тя и без това е страхлива,пък и ако му кажеш на детето да не говори с непознати му секваш спонтанността.Наистина е омагьосан кръг.\nУ нас докато се позвъни и тя почва да вика от радост и хуква да отваря\n#222535 - 25.02.2004 10:29 [Re: iv_y]\nАко правилно се досещам, последния ти постинг е адресиран към мен. Едва ли ще мога да постна цялата книжка тук, доста е голяма, но ще се опитам да пускам от време на време някои обобщителни извадки. Да пропускам ли примерите ми кажете само?\nRe: Децата виждат, децата подражават\n#222602 - 25.02.2004 11:02 [Re: Лара]\nСвикнали сме да смятаме, че за да научим децата на едни или други правила на защита, е възможно само с помощта на многократно повтаряне. Нашите деца се учат от нас даже тогава, когато сме абсолютно сигурни, че са заети с друго и не забелязват нищо наоколо. Кой от нас не е повтарял баналната фраза: "Колко пъти ти казах да не правиш така?", но детето упорито продължава да повтаря една и съща грешка. Какво е това - тъпота или инат? Това преди всичко са нашите постъпки, които детето възпроизвежда почти подсъзнателно.\n#222651 - 25.02.2004 11:32 [Re: Лара]\nНа колко години трябва да бъде детето, за да може да остава само вкъщи? Отговор на този въпрос няма да можете да получите. Това зависи от много неща и три основни от тях са: възрастта на детето, самостоятелността му и степента на доверието ви към него.\nВсеки ден повтаряйте с детето си тези правила. По желание, можете да проведете малък изпит и ако то го издържи, можете спокойно да го оставяте само. Ако пък сте забелязали, че детето е пренебрегнало някои правила, внимателно анализирайте с детето грешките му и обяснете какви последствия може да има неспазването им. И помнете, че вашето пренебрежително отношение към правилата със сигурност ще се отрази и върху отношението на детето към тях, а значи на безопасността му.Децата ни наблюдават, учат се от нас, а значи трябва да станем пример за тях.\nRe: Още полезни съвети\n#222806 - 25.02.2004 13:28 [Re: Лара]\nСкъпи родители, помнете, че вашето дете не винаги правилно може да оцени ситуацията, затова ще е по-добре, ако изпълнява поръченията ви под бдителен контрол от вашат страна, т. е. в полезрението ви.\nПреди да отвори вратата, да погледне през шпионката, дали зад вратата няма чужди хора, ако не вижда никого, но чува гласове, да изчака хората да напуснат площадката.\nКогато излезе от апартамента да не забрави да заключи вратата, само тогава ще бъде сигурно, че вътре няма да се промъкне злонамереник.\nАко е излязло, но е видяло непознати хора на площадката, да се прибере обратно вкъщи.\nАко непознат се е оказал зад гърба му, рязко да се обърне и да се приготви към самозащита. Може да използва като оръжие кофата за боклук, сгънатия вестник, тежък ключодържател или самите ключове. Да удари неочаквано нападателя и да бяга, като вика "Пожар! Пожар!"\nДа не разглежда пощата до пощенската кутия или до асансьора, да се прибере вкъщи и там да я разгледа.\nАко непознат човек предлага на детето да се качи заедно с него в асансьора, нека се откаже, като каже, че ще изчака някого или че живее на първия етаж.\nАко нападателят се опитва да му запуши устата, нека се опита да ухапи ръката му, ако пък детето се е оказало с престъпника лице в лице, нека смело го ухапе за носа.\n#223616 - 26.02.2004 04:35 [Re: Лара]\nТова за пожара е много добър съвет даже и за нас, възрастните защото при "Помощ" може никой да не ти се притече, но при "Пожар!" всеки съсед ще излезе навън.\nПохвала за усилията ти! Много ми е интересна темата.\n#223658 - 26.02.2004 08:22 [Re: friend]\nРадвам се, че все пак има хора, които се интересуват от това, защото така като гледам, че няма много участници в темата, започвам да си мисля, че е излишна. Всъщност, достатъчно ми е, ако просто се чете и някой открива нещо полезно за себе си и детето си. Благодаря.\nRe: Детето и Телефонът\n#223670 - 26.02.2004 08:50 [Re: Лара]\nТочно заради това, че не възприемаме телефона като опасен предмет в ръцете на детето, понякога се чудим, откъде един или друг човек е разбрал за...\nКогато излизате от вкъщи, заръчвате на детето да ви се обади в случай на опасност и ако то не се обажда, вие сте спокойно - значи вкъщи всичко е наред. Дали наистина е така?\nЧесто телефонът от средство за защита се превръща в "ключ" за престъпниците. Прекрасно разбирате, че рядко някой крадец или бандит ще се реши на престъпление без предварителна подготовка или анализ на ситуацията и в този случай телефонът може да бъде негов много голям помощник.\nНо има и друг вариант. Вашето дете е останало само, тихо и мирно си играе и изведнъж звъни телефонът. Детето вдига слушалката и какво казва? Ако е свикнало, че вие, когато вдигате телефона, се представяте, и то ще го направи, с което дава коз в ръцете на престъпниците. По-нататък всичко ще се развите по сценарий, когато вашето дете ще назове адреса ви и каже, че е само вкъщи, и т. н. Затова първото правило гласи: Когато детето вдигне слушалката, трябва да каже "Ало?" или "Слушам ви", но в никакъв случай да не казва имената си. Даже ако му се е сторило, че гласът отсреща прилича на гласа на някой познат или приятел на родителите, а детето все още не може да идентифицира правилно гласовете по телефона, то не трябва само да назовава името на позвънилия, а да остави събеседника си да се представи сам. Ако пък непознатият назовава непознато за детето име или пита "..., ти ли си?", детето еднозначно трябва да отговори "Имате грешка". Предупредете детето, че под никакъв предлог не бива да назовава името си, по-добре да затвори телефона.\n#223690 - 26.02.2004 09:04 [Re: Лара]\nПонякога злоумишлениците прилагат друг номер, звънят и веднага питат: "Сам ли си вкъщи?" или "Татко и майка вкъщи ли са?", като разчитат на доверчивостта на детето, което веднага съобщава къде са родителите му. В този случай е по-добре да каже, че татко си почива, а мама ще дойде в еди колко си, като каже часа на пристигането на родителите си.\nИли пък позвънълият се представя за познат на родителите и казва, че са се договорили за среща вкъщи, но той е забравил адреса и моли детето да му го назове. Даже детето ви добре да знае адреса ви, то не бива да го съобщава по телефона, а да каже, че не го знае или да се обадят по-късно, когато се събуди татко и той да им го каже. Никакви съблазнителни предложения като бонбони или играчки, които уж искал да донесе на детето този "познат", не трябва да влияят на решението на детето да не дава адреса ви. Но ако все пак това се е случило, нека то веднага се обади на вас или на роднини, които веднага да дойдат при него.\nПрестъпниците могат да се представят като колеги на родителите, които са забравили нещо вкъщи и са ги помолили да дойдат да го вземат, но не са дали адреса ви. Детето може да отговори, че могат да разберат адреса, като се обадят на мама или татко в службата.\nПрестъпниците често могат да използват деца или даже познати на вашето дете, затова, ако вашето дете се договаря за среща с някого вкъщи, по-добре е тя да бъде уговорена за време, когато вие ще си бъдете вкъщи.\nRe: Детето и Телефонът - два примера\n#223706 - 26.02.2004 09:13 [Re: Лара]\n13-годишно момченце, постоянно тормозено от връстниците си в училище, се съгласило да се обади на свой приятел и да се уговори за среща в дома му. Когато приятелят му отворил, на прага стояли 17-годишни момчета. Те жестоко пребили доверчивото дете и, като отнесли някои по-ценни вещи, си заминали. това е можело да не се случи, ако детето беше уговорило срещата за час, когато родителите му вече са се прибрали. Едва ли тийнейджърите биха се осмелили да влязат в дом, където има възрастни.\n5-годишно момиченце дало адреса си на позвънила "приятелка" на майка си, уговорило се, че тя ще дойде и я пуснало в апартамента. "Приятелката" не стояла много, оправдала се, че бърза и си тръгнала, а вечерта майката на момиченцето не намерила златните си украшения и парите. На въпроса, дали не ги е взело момиченцето, то разказало за посещението на жената, която идвала през деня. Естествено, майката не очаквала никаква приятелка, а посетителката била обикновена крадла.\n#223732 - 26.02.2004 09:28 [Re: Лара]\nНаистина темата е страхотна имного ти благодаря, че си се сетила за нея и най-вече че си правиш труда да превеждаш и пишеш. Благодаря, че ни я паоднасяш на готово. Не се притеснявай има хора, която я четат с интерес, продължавай. .Чакаме още материал.\n#223817 - 26.02.2004 10:45 [Re: Margy]\nБлагодаря и на теб. Наситина е удоволствие за мен да бъда полезна. За сега не се озорвам много, щото вече съм я превела до половината почти и само я препечатвам (функцията ми копи/пейст от файл в интернет нещо не работи, само обратно - от интернет във файл позволява).\nRe: Ключът на вратлето\n#223856 - 26.02.2004 11:11 [Re: Лара]\nДа си представим следната картина: пускате детето си да си поиграе на двора, вие през това време сте на работа или в магазина и оставяте на детето ключа от дома ви. За да не го загуби, му го връзвате на връвчица около вратлето. Но точно връвчицата или синджирчето на вратлето привличат най-много крадците и те са готови на всичко, за да получат ключа. Не са редки случаите, когато до детето се приближава жена, която казва, че я праща майка му, за да остави нещо вкъщи. Детето се прибира с непознатата у дома, отваря вратата, а по-нататък... е въпрос на обиграност. Обикновено към идването на родителите всички ценни неща са изнесени, а върху детето се излива потокът на родителското негодуване.\nЗа да не се случват подобни досадни инциденти, не оставяйте ключа на детето си. оставете ги на някакви сигурни съседи или наблизо живеещи роднини. Ако нямате такива, ушийте на дрехите на детето вътрешно джобче, където то да си слага ключа.\nRe: Кой взима детето от ясла, градина или у-ще?\n#223887 - 26.02.2004 11:35 [Re: Лара]\nНа един банкер му отвлекли детето направо от училище, пред очите на целия клас и учителката (Лара: Ряпа с ряпа! Впрочем, понякога ние, възрастните, сме също толкова наивни като децата, че и по-зле.). В час влязъл някакъв мъж и, като се представил за пратеник на единият от родителите, на висок глас попитал: "Иванов тук ли е?". "Тук съм." - отговорило момчето. Мъжът се приближил до чина на момчето и го изкомандвал: "Стягай се, баща ти те чака!". Повече никой не видял момчето. Тялото му било открито едва година по-късно в покрайнините на града. как е попаднало там детето и къде е било през цялото това време - така си останало загадка.\nТази тъжна история е можело да не се случи, ако детето е знаело, че не бива да тръгва никъде с непознати хора, даже ако те се представят за колеги на родителите или даже ако някога ги е виждало заедно с някого от роднините си. Престъпникът може да изиграе цял спектакъл. Затова, когато изпращате детето си на у-ще или детска градина, непременно го предупредете кой точно ще дойде да го вземе. Ако по някаква причина не можете да го вземете сами и молите за това съседи или познати, обезателно предупредете за това детето си отрано. Ако детето преди никога не е виждало човека, можете да ги запознаете, като поканите човека у дома си. И тогава вашето дете никога няма да тръгне с чужд човек, който казва, че го е пратила мама. Но не бива да разчитате само на детето, най-добре е да предупредите и учителят (възпитателят), че вместо вас ще дойде друг човек да вземе детето ви. В този случай също не е излишно учителят да види човека в лице. Можете да се уговорите с учителя, че в случай, че закъснеете, той ще ви се обади или сам ще доведе детето в къщи. А в случай, че дтето идва да вземе чужд човек, да ви се обади и да разбере, наистина ли е така и този ли е човекът, когото сте пратили.\nДетето трябва да знае, че ако се опитват да го отведат насила, то трябва да се опита да привлече вниманието на минувачите с думите "Това не са родителите ми! Не ги познавам!" Ако наоколо започне да се събира тълпа, детето е в правото си да поиска да повикат полиция и едва в полицейското управление да каже името и адреса си, а също и телефон за връзка с родителите му. Никакви придумвания от рода, че хората са пратени от родителите или обещания, че ще му купят играчка или шоколад, не бива да влияят на детето.\n#223895 - 26.02.2004 11:40 [Re: Лара]\nДокато писах предишния си постинг, се сетих, че гледах един филм, където детето, явно запознато с горепосочените правила и доста захитряло, ги беше използвало срещу родителите си, като в резултат на някакво недоволство от тях се беше задърпало и развикало на улицата "Отвличат ме, това не са моите родители и т. н.".\n#223902 - 26.02.2004 11:46 [Re: Лара]\nПреди време си седя аз на пейките пред народната библиотека и чаках нещо. Минава едно дете и ме пита: "Искаш ли да ми станеш майка" И аз онемях.\nНякаква жена - явно майка му беше с него, ама го остави и се отдалечи и детето ме увещаваше да му стана майка.\nКак да кажа... много сладко беше... ама бях в потрес:)\nУвещавах го да се върне при майка си и т. н.\nОказа се, че майка му му казала ами като не ме щеш харесай си някоя и иди при нея:)\nЧудя се какво щеше да стане, ако го бях хванала за ръка и му бях казала ами да вървим:)))\nИначе темата ти е страхотно полезна и много ти благодаря.\nВинаги когато имам време ще минавам да я чета:))))\n#223906 - 26.02.2004 11:46 [Re: Лара]\nЕ права си , но в наши дни, когато "връвчицата" за ключа е важен аксесоар на едно младо момче (че и момиче), трудно можеш да го спреш да носи ключа на врата си.Въпреки, че зависи и колко е голямо въпросното дете и колко ум има в главичката си.Правя извода от децата, които виждам около себе си, не че имам такива.Това е важен момент и моля майките да не ме нападат като орлици бранещи малките си пиленца ако не съм прав според тяхното виждане за нещата.\nПП самият аз отдавна го нося по този начин с "връвчица" на TV5 на врата... готино е\n#223916 - 26.02.2004 11:53 [Re: Une autre dimension]\nПрави са авторите на книгата, не аз, въпреки че и моето мнение съвпада. Що се отнася до носенето на ключа на врата... че било готино.. Може би (не разбирам аз обаче кое точно), но както стана ясно, е глупаво и рисковано. После, едно е тийнейджър, и друго е едно дете до 10 г. Пък и тийн да е, мисля че след като правилно и достъпно му се обяснят нещата, те сега имат толкова неща, с които да се фукат, че доста безболезнено биха могли да се откажат от съмнителният "разкош" да носят някакъв си ключ на врата си.\n#223927 - 26.02.2004 11:59 [Re: Лара]\nМалееее моя син като вдигне телефона, първото нещо което казва е Здравко се обажда\n#223932 - 26.02.2004 12:03 [Re: Лара]\nТака е.Аз винаги съм мислил, че за да убедиш едно дете под 10 да парви нещо, то ти трябва да му демонстрираш, че самият ти го правиш.Какво мислиш за това?Аз много се интересувам от тази тема.Навсякъде около мен има деца и виждам колко неправилно се възпитават!Аз искам добро бъдеще за моето.\n#223945 - 26.02.2004 12:15 [Re: Лара]\nчетем те с интерес - но просто няма как да коментираме всичко.\nМоичките също са с ключове на врата, но винаги се набляг да не се вижда - т.е. да е под дрехите. Някой неща не ми бяха хрумнали до момента - ама то е защото наистина няма как да се предвиди всичко. Така че наистина е полезна информация. Сега в училище също има такива часове - необходими са, определено!\n#223981 - 26.02.2004 12:33 [Re: Лара]\nДа, това ме подсеща, че телефонът е един от първите любими предмети за децата.\nМоето страшно много обича да вземе телефона и да започне да пита как си и прочие. И аз си знам, че само си разнася слушалката и се упражнява в телефонстване. Така си мислех до момента, в който веднъж не си обясняваше - Ти как си? Какво правиш и нам си какво си още. И аз по едно време му казвам - стига си си играл с телефона. Взимам го и изведнъж забелязвам, че на линията отсреща е някакъв мъж. И си говорилииии:) Аз толкова се изумих, че единственото, което казах е - "Извинете имаме грешка":))) Та от тогава вече знам.\nХлапенцето тогава нямаше и две годинки та изобщо не предполагах, че има чак такива способности:)))\nАма, явно трябва да внимавам още от сега:(\n#223984 - 26.02.2004 12:37 [Re: Une autre dimension]\nВиж постинга ми "децата виждат, децата подражават", за да разбереш какво мисля по въпроса- това пак е извадка от въпросната книга, но пак съвпада с личното ми мнение. Но понякога на родителя му е много трудно да бъде пример, защото той знае, как точно трябва да се прави нещо, но знае също и другият, по-лесния, по-бързият начин, който също върши работа. Но децата си, разбира се, учим на правилния начин. Та тъкмо си мислиш, че вече сам можеш да определиш кога и как е по-добре да постъпваш, и изведнъж бам - трябва отново да започнем стриктно да спазвам правилата, заради детето си, защото то "вижда и подражава". Досадничко е, но няма как... Щом е за любимото същество, ще си жертваме не само свободния избор да постъпваме така или иначе, ами и много други неща.\n#223997 - 26.02.2004 12:43 [Re: Verdji]\nМи ... кво да кажа... Споделям потреса ти. Егати майката. Аз смятам, че едно дете винаги, винаги и пак винаги трябва да се чувства желано и обичано, даже в моменти, когато му се караме или сме му сърдити. Поне мен така са ме възпитавали, за което благодаря на моята майчица. И всъщност така пише и в която и книжка за детска психология, която съм отваряла. Никога не бива да казваме, че няма вече да го обичаме, камо ли да го заплашваме с това. Напротив, трябва да повярва за цял живот, че родителите са едни вечни приятели, които каквото и да става, ще го подкрепят и ще му помогнат. Даже ако сгреши, даже ако е бил лош. което обаче не значи, че ще му се размине наказанието, ако го е заслужило.\n#224000 - 26.02.2004 12:49 [Re: anaely]\nПреди да прочета книжката, и аз не свързвах телефона с потенциална опасност. Никога не ми се беше случвало просто, е, да не говорим сега за телефонното хулиганство. Но сега, като прочетох, направо изпаднах в шок и се невротизирах даже, като видях какво може да стане. Пък и аз, например, без да съм някъв злонамереник, когато се обаждам някъде и слушалката вдигне дете, което едвам приказва още, се дразня честно казано и веднага питам дали майката или бащата са вкъщи. Но пък никога не се представям, ако звънят на мен. Ми нека те се представят и кажат първо кого търсят, пък аз ще им кажа вече дали грешат или не.\nП. П. Малко извън темата, но...\nМного се ядосвам и съответно реагирам при едно такова обаждане:\nНякой си: Кой?\nНякой си (озадачено): Кой си ти?\nНякой си (след малка пауза): Къв ти`й тилифонъ?\nЕдин вид "Вие искате да ме озадачите с въпросите си? Аз пък ще ви озадача с отговорите ми"\nБаси и разговора, Баси и телефонното възпитание, Баси...\nРедактирано от Лара (26.02.2004 13:15)\n#224028 - 26.02.2004 13:22 [Re: Си Ди]\nВажното е, че от време на време поне ме окуражавате, за което още веднъж благодаря. Сега обаче като видях, че ви е интересно, се въодушевих още повече и даже отидох и си фраснах 5 звезди на темата\nRe: Кой е?\n#224066 - 26.02.2004 14:03 [Re: Лара]\nПоследно време престъпният свят започна да действа много по-безочливо. Сега вече крадците не се притесняват от присъствието на стопаните в дома им. Обикновено, когато позвънят на вратата на някой апартамент и се представят нечленоразделно, очакват, че доверчивите стопани ще отворят вратата. А после, отблъсквайки стопаните настрана, спокойно влизат вътре, като обясняват, че е по-добре те да не вдигат шум и тихо и мирно си заминават щом изнесат всичко ценно.\nОбезкуражени от такова нахлуване, когато дойдат на себе си, стопаните отиват в полицията, но нито могат да обяснят точно какво се е случило, нито си спомнят достатъчно ясно лицата на крадците. като резултат полицията е затрупана с жалби за обири и кражби. На въпроса, защо стопаните са отворили вратата, те отговарят че са мислили, че са дошли познати, поне така им се е сторило.\nА сега си задайте въпроса, кой е виновен за станалото? Дали самите стопани не са провокирали престъпниците?\nОт дете знаете приказки, където злодеят идва у дома под различни предлози и героят на приказката попада в беда. Но изглежда с възрастта си забравяме за това и безгрижно отваряме вратата на непознати хора. Можете да се възмутите, че как да се живее тогава, ако не може да се отваря вратата на никой? Вратата може и трябва да се отваря, просто за това е необходимо да се спазват някои правила на безопасност.\n#224089 - 26.02.2004 14:27 [Re: Лара]\nАз искам само да вметна за шпионките...Преди време, когато се настанихме в апартамента и бях все още малка на ръст/т.е. растях/ родителите ми поставих шпионката на достъпна и за мен височина. Според мен е много-удобно за децата да поглеждат през шпионката предварително, ако трябва тихичко да се приближат, че да не се чуе отвън, че има някой вкъщи. По-опасно е да кажеш "Кой е?"-така този отвън ще знае, че вкъщи има някого.\n#224214 - 26.02.2004 16:26 [Re: Лара]\nПрез 60-те години в Русия имало известно криминално дело "Мосгаз". Маниакът-убиец Йонесян обикалял по домовете в търсене на жертвите си. Звънял на вратата и обикновено се представял за служител на "Мосгаз" (Московска газификация). Хората доверчиво му отваряли и ако в апартамента имало големи хора, той си правел някакви бележки и си тръгвал. Но когато заварял само дете, зверски го убивал.\nЗатова първото правило гласи: Никога не отваряй вратата на репознати хора, дори ако те се представят като служители на някакъв вид комунални услуги, на пощата или на полицията. Пмолете ги да назоват ясно имената и длъжността си и веднага позвънете на мястото на работата им. Ако ви отговорят, че наистина, при вас е изпратен еди-кой си колега, открехнете вратата без да сваляте синджира (ако имате такъв), проверете документите му и едва тогава го пуснете вътре. Ако това е водопроводчик или работник на газовата служба, той няма работа в стаите ви. Мястото му е в кухнята или банята. Даже пощаджията не е задължително да приемате в стаята, а можете да го поканите само в коридора.\nПонякога обаче става така, че все пак сте отворили вратата на непознат/и и не успявате да я затворите, тъй като той е сложил крака си между вратата и касата на вратата. За този случай в коридора си винаги трябва да държите някакъв тежък предмет, който уж случайно да изтървете върху крака на натрапника. Човекът чисто инстинктивно ще отдръпне крака си и тогава не се бавете да затворите вратата. Също толкова действено е и пръсването на дезодорант в лицето на неканения гост.\nЗа да не се се случват подобни грешки, стриктно изпълнявайте правило номер две: уговаряйте срещите си по телефона за точно определен час. И не забравяйте да погледнете през шпионката и да попитате кой е. Ако отговорът е "Аз съм", помолете да се назоват с пълно име. Когато пък се прибирате у дома, казвайте "Аз съм, майката ти (татко ти)". Ако детето е само и дойдат неочаквани гости, по-добре да ги отпрати и да им посочи часа на идването на родителите за повторно идване. В същото време не бива да казва, че е само вкъщи. Може да каже, че единият от родителите му си почива и да дойдат когато той се събуди и да посочи час, когато родителите ще са вкъщи.\nПрестъпниците могат да излъжат за пристигнала телеграма или да кажат, че наводнявате съседите отдолу. В този случай детето трябва веднага да ви се обади или да звънне на някои роднини, които да дойдат и да прояснят ситуацията.\nАко позвънилите молят да се напият с вода или да се обадят по телефона, нека детето им разкаже къде се намира близкият магазин, откъдето могат да си купят вода. Да вземе номера и да се обади само, като предварително изясни въпроса от непознатите, а после им разкаже за разговора, който е провело.\nАко все пак са успели да влязат в дома ви, не се опитвайте да спрете престъпниците. Вашият героизъм може само да влоши участта ви. Постарайте се да не правите резки движения и да изпълнявате стриктно всички техни нареждания. При това се опитайте да запомните колкото се може по ясно лицата на "гостите"\n#224219 - 26.02.2004 16:33 [Re: Oli*]\nЗа местоположението на шпионката съм съгласна. Но за другото... Ами ако целта на визитата е обир и "госите" си помислят, че вкъщи няма никого и започнат да разбиват вратата? Представи си уплахата на детето! Не е ли по-добре, ако то каже, че е там и че единият от родителите спи, както се предлага в книжката?\nНа мен ми се е случвало, при това няколко пъти, докато бях в Русия, през нощта без никакво изясняване има ли някой или не, да се мъчат да ми отключат входната врата. Добре, че имах няколко брави, от които работеше само една, а те се опитваха да отворят съвсем друга, но коятоизглеждаше по-нова. Умрях от страх. Застанах до вратата и повиках уж тихо: "Юра (някакво мъжко име, сега не си спомням точно кое), ела, някой се опитва да влезе!" и после си направих дебел гласа (колкото можах, естествено) и стреснато, като току що ставащ от сън мъж: "А? Что? Где?" След това чух бърз тропот по стълбите на площадката.\n#224736 - 27.02.2004 08:58 [Re: Лара]\nДа, на една наша съседка се беше случило подобно нещо, но интересното в случая бе, че те бяха няколко човека в къщи и не беше много късно-към 21:00ч. Някой се опитал да отключи вратата им и най-нагло закривал шпионката с пръст. Мъжът и не бил вкъщи и тя се развикала: "Ей сега ще извикам мъжа ми. В банята е, ама като излезе ще ми видите!". Имала късмет обаче, че в този момент съседът отворил вратата си и онези се стреснали и побягнали.\nАз многократно съм се страхувала докато съм вкъщи да не дойде някой най-нагло. Много са и случаите, в които крадците си набелязват апартамент и звънят по телефона, за да проверят дали има някого. Ами представете си, че детето е само и дигне телефона и онези кажат "Мама и тати къде са?"...то ще каже "Ами няма ги, на работа са"...и тогава детенцето какво може да направи самичко в къщи?\n#224916 - 27.02.2004 10:59 [Re: Oli*]\nАми представете си, че детето е само и дигне телефона и онези кажат "Мама и тати къде са?"...то ще каже "Ами няма ги, на работа са"...и тогава детенцето какво може да направи самичко в къщи?\nАми точно за този случай са правилата в по-горните ми постинги. Детето не бива да казва такива неща, нито пък да съобщава кой от родителите от кога до кога е на работа и кога в апартамента няма никой.\nRe: Избираме бавачка\n#224994 - 27.02.2004 11:48 [Re: Лара]\nКакви правила трябва да спазваме когато наемаме бавачка за детето си?\nАко сте решили да поканите бавачка от някоя фирма, внимателно я разучете, не вярвайте на гръмки рекламни брошури и книги за отзиви, на разказите на сътрудници и "клиенти" на фирмата, които само я хвалят. Опитайте да си съставите собствено мнение, побеседвайте с хората, които също катов вас са дошли във фирмата. Попитайте ги, откъде са разбрали за нея, кой им я е препоръчал и защо са избрали точно тази фирма. Не се подлъгвайте по низките цени и приказните услуги, които предлага такава фирма, помнете, че нищо хубаво не може да бъде евтино.\nПопитайте как се определят разценките. Но пък и прекалено високите цени също не са показател за качеството на предлаганите услуги. затова най-добрият начин за проверка ще бъде, ако се срещнете с хора, които вече няколко години ползват услугите на тази фирма. Вижте какви успехи са постигнали децата им и преценете, какво можете да очаквате от своите любимци. Ако даже един човек изкаже колкото и да е незначителна забележка по адрес на сътрудниците на фирмата, постарайте се да прецените всичко и да решите: може би не си струва да се обръщате именно към тази фирма.\nАко сте решили да наемете частна бавачка. Най-добре ще е да се възползвате от препоръки на свои познати. Разпитайте тях и децата им колкото се може по-подробно за жената, която искате да поканите у дома си. Най-добре е да вземете човек, който вече има опит с деца и в този случай възрастта няма да е главен критерий. Младата бавачка, която има такъв опит, ще има предимство пред една възрастна жена, която никога не е гледала деца.\nАко вече сте се спрели на някого, ви предстои да решите още един въпрос: бавачката ли ще взима детето при себе си или ще гледа детето ви у вас. Невъзможно е да се каже кой от двата варианта е по-сигурен, затова сами трябва да решите. Ако сте решили, че е по-добре бавачката да взима детето, разберете всичко възможно за семейството на избраната от вас жена, с какво се занимават мъжа и децата й, кой посещава дома им. Всички тези въпроси ще ви помогнат най-ясно да си представите, къде ще се намира детето ви, а следователно, доколко то ще е в безопасност.\nДоговорили сте се за всичко и бавачката е готова да започне работа. Вие веднага трябва да й разкажете за изискванията си: обяснете как да използва печката и другите уреди в кухнята ви; как да отваря и затваря входната врата; къде стоят вещите на детето; какъв е "дневният ред" на семейството. Когато стане въпрос за изискванията ви, можете да помолите жената да не кани в дома ви познатите си, точно да изпълнява правилата на безопасност, които се спазват във вашето семейство и да изисква изпълнението им от детето ви. Обозначете ясно и точно кръга на задълженията й, за да не възникнат впоследствие взаимни претенции. Оставете номерата на телефоните, по които тя може да се свърже с вас.\nОсвен обичайните препоръки от ваши познати, вие можете да поискате от бъдещата бавачка да ви донесе справка от местното отделение на полицията, че не е съдена и няма заведени дела срещу нея. Вашата предпазливост ще бъде правилно разбрана, та нали доверявате на човека най-скъпото, което имате - вашето дете.\nНе забравяйте още от вечерта преди бавачката да дойде, да приберете всички ценни вещи. Даже един случайно паднал и търколил се някъде пръстен може да послужи за повод за взаимни упреци и когато бъде намерен, едва ли извиненията ще бъдат приети.\nкогато се приберете у дома, не забравяйте да попитате бавачката, как се е държало детето ви и какво са правили цял ден. А след това задайте същия въпрос на детето си и се вслушайте в това, което ще ви отговори. Ако то изкаже недоволство, не бързайте да пренебрегнете мнението му, изяснете причината, ако детето не може да я формулира, предложете му игра, например на майки и деца, където задължително ще има и бавачка, по-добре, ако дадете ролята на бавачката на детето си и тогава ще можете да разберете някои от причините за неудоволствието на вашето чадо. постарайте се обективно да анализирате видяното и ако недоволството е предизвикано от справедливи изисквания да си прибере играчките или да си изяде обяда, можете да бъдете спокойни, но ако детето по време на игра употребява несвойствени му изрази и звижения, поговорете за това с бавачката, детето има право да уважавате неговото "Аз".\n#225031 - 27.02.2004 12:03 [Re: Лара]\nБлагодаря за това, след един месец ми предстои да оставя едногодишното си момиченце на бавачка, от сега изпадам в ужас от този факт\nRe: Неканен гост - (специално за Олинка)\n#225041 - 27.02.2004 12:07 [Re: Лара]\nВсеки от нас се е сблъсквал със ситуацията, когато се звъни на вратата, вие поглеждате през шпионката и виждате непознати хора. Как да постъпите: тихо да се отдалечите или да попитате кои са, да започнете ли да викате несъществуващи членове на семесйтвото или да се затаите? Какво е правилно да бъде направено от вас или вашето дете, което е вкъщи само?\nРазбирасе, в никакъв случай не бива да се отваря вратата и не бива тихо да се отдалечавате. Най-добре е, след като сте погледнали през шпионката и сте видели непознати хора, да се дръпнете настрана от вратата, престъпниците могат да са въоръжени и вашата врата едва ли ще може да ви защити от куршуми, и високо да попитате "Кой е?". Въпросът ви може да подплаши престъпниците, които не са очаквали да има някого вкъщи по това време, и те ще се откажат от намеренията си. Но могат и да измислят легенда за това, че сте получили колет и те са го доставили, или за това, че наводнявате съседите от долния етаж или да ви помолят да извикат "Бърза помощ". В този случай вие можете да се възползвате от съветите в глава "Кой е?" и да действате според ситуацията.\nНо какво да се прави, ако вие все пак сте отворили вратата и престъпниците са влезли в дома ви? Сега ви остава само да се подчинявате на указанията им. Опитайте да се държите колкото се може по-спокойно, не изпадайте в истерия, точно изпълнявайте всички указания на неканените гости. Най-добре е цялото семейство да се събере в една от стаите, вземете децата на ръце и ги успокойте, но не правете резки движения. Помнете, че нападателите винаги се страхуват, а значи нервите им са опънати и всяко непредпазливо движение може да спрува живота на вас или на вашето дете. Ако сте получили сърдечен пристъп и трябва да вземет лекарство, помолете грабителите да ви дадат възможност да си го вземете или даже им кажете къде е то, за да могат те самите да ви го дадат.\nКаквото и да става, не заплашвайте нападателите, можете само да ги провокирате към ненужни жертви, затова мълчете и се опитайте колкото се може по-ясно да запомните лицата на престъпниците. Ако те са обърнали всичко с краката нагоре, но не са намерили това, което са търсили, по-добре им кажете сами, къде е това нещо, не чакайте да преминат към изтезания, никакви пари или ценни вещи няма да ви заместят живота на вашите близки, особено на децата, към които най-напред се насочва гнева на престъпниците.\nСлед заминаването на престъпниците, веднага съобщете на полицията за случилото се, напишете подробна жалба и се опитайте по-внимателно да се вгледате във фото-албумите, които ще ви бъдат предложени от полцаите. Уточнете датата на снимките и помнете, че престъпниците често променят външността си, слагат очила, избръсват си или си пускат бради и мустаци, затова е най-добре да запомните някакви особени отличителни белези: бенки, белези, татуировки, тикове и др. Ако престъпниците са "работили" в дома ви без ръкавици, покажете на полицаите предметите, които са били в ръцете им.\n#225063 - 27.02.2004 12:14 [Re: anaely]\nВ Москва има една фирма, която се занимава само с това, да проверява сигурността на бавачката и това, какво точно прави тя докато е насаме с детето. Тук в България едва ли ще можем да се възползваме от услугите й, но пък на сайта й има някои много интересни статии и съвети.\nЕто го: http://www.7-angel-7.ru\nНа руски е обаче.\nДано не те невротизирам допълнително, но съм на мнението, че по-добре да прочета някой и друг кошмар, отколкото страхливо да си затворя очите и да пребивавам в наивно неведение.\nRe: Неканен гост\n#225233 - 27.02.2004 13:56 [Re: Лара]\nМоже да се случи и така, че чувате, че се мъчат да ви разбият вратата. Как трябва да се държите в такава ситуация? Първо, веднага се обадете на полицията, представете се, обяснете как да стигнат до вас, т. е. дайте им някакъв ориентир, като кино, магазин и т. н. Научете детето си правилно да общува по телефона, за да може в критична ситуация да обясни създалата се ситуация и да назове адреса, на който трябва да дойде колата на полицията. Но ако нямате телефон, можете да отворите прозорците, да излезете на терасата и да викате "Пожар! Пожар!", някой със сигурност ще извика пожарната и престъпниците или ще бъдат задържани или ще бъдат принудени да се оттеглят. Помнете, че на виковете ви за помощ: "Помощ! Помогнете! Обират бе!" никой и никога няма да се отзове. Ако сте извикали полицията, застанете встрани от вратата и високо попитайте: "Кой е?", но това може и да не сплаши злоумишлениците, не ги заплашвайте, че вече сте се обадили в полицията, това може да ги провокира. Ако у дома е само детето или сте сами с него, по-добре да се барикадирате в една от стаите, където има телефон и където под ръка ще имате тежки предмети (вази, гири и т. н.) и разбира се дезозоранти или аерозоли със средства против насекоми или за миене на прозорци, всичко става. Ако барикадите ви не се окажат достатъчно устойчиви, застанете така, че да можете да насочите струята на аерозола точно в лицето на престъпника, след което ще можете да го зашеметите, но в никакъв случай не напускайте веднага стаята, той може да не е сам.\nДетето трябва да е винаги с вас, не си струва да го криете в гардероба, крадецът със сигурност ще го отвори и не само ще изплаши детето ви, но от изненада може и да стреля в него. Когато грабителят е в дома ви, не е нужно да сте образец на героизъм, като се опитвате да спасите вещите си, даже ако владеете карате или джудо, никога не подценявайте престъпника, та той също може би ги владее.\nАко неканеният горст ви посети през нощта, когато безгрижно спите с отворена тераса или прозорец, престорете се, че спите, не провокирайте престъпника с резки движения, дайте му спокойно да си замине.\nRe: Битови скандали\n#225253 - 27.02.2004 14:07 [Re: Лара]\nНападение може да се очаква не само от страна на непознати хора. Често ситуацията става опасна и при изясняване на отношения между самите родители. И точно в тези случаи най-често загиват деца, те не знаят как да се държат правилно и с цялата си добрина и непосредственост се хвърлят в защита на любимия и скъп човек. Обяснете на детето, че в тази ситуация то едва ли ще може да ви помогне, ако се опита да спре разгневения татко или вашия приятел. По-добре ще е, ако незабелязано се промъкне към вратата и извика на помощ съседите, но ако това е невъзможно, нека просто се притаи или се скрие някъде. Нашият съвет е: по-добре е да изпълните всичко, което се иска от вас и в никакъв случай да не се хвърляте в стаята, където в момента се намират децата ви. Можете само да провокирате нападателя да нападне децата ви, за които той в момента е забравил или въобще не е знаел.\n#225958 - 28.02.2004 09:11 [Re: Лара]\nАз пък на моят син казвам да не вдига телефона, когато е сам. Но имаме телефонен секретар, когато звъннем и нашите гласове се чуват, тогава вече да вдига телефона.\nА относно отвличането на детето на училището съм несъгласна с твоята позиция, за този нещастен случай е виновна учителката.\nТова, не е много по темата, но все пак, много кражби стават ако не заключвате вратите си и оставяте чантите си в коридора. Крадците отварят и ги грабват, лесно и бързо.\n#226418 - 28.02.2004 23:56 [Re: Лара]\nЕто една тема, която в много случаи се подценява, но е съвсем реална заплаха.\nRe: Компютърните игри\n#226519 - 29.02.2004 01:55 [Re: Une autre dimension]\nСтрашно съм против кисненето на децата по компютърните клубове и репликирането с хъс:\n"Къде е кръвта бе, къде е?"\n"Убий го, убий го, нямаш време..."\nи разни такива..... Още много реплики... ама направо са страшни и не ми се коментират.\nПсихологическият момент е много тънък... Страшно агресивно поколение расте... къде ще избие не знам...\nРодителите смятат ли, че е нормално да се играят такива игри?\n#226794 - 29.02.2004 16:24 [Re: Glezlichka]\nФема - ето това е изказване на човек - който много не разбира от компютърни игри - компютърните игри НЕ СА само стрелби и убийства - това са така наречените ДЕБИЛКИ - а истинските компютърни игри могат да развият фантазията - логиката и познанията по английски език - има компютърни игри , чрез които можеш да се запознаеш с цели периоди от историята на човечеството - - и наистина много съжалявам, че повечето деца играят преди всичко дебилките чрез, които повечето хора се настройват срущу компютърните игри като цяло\nА от друга страна кое е по-добре - да играеш на някаква игра - пък била тя е дебилка или пък да ходиш да пиеш по градинките бира или да пушиш трева!\n#226843 - 29.02.2004 17:53 [Re: Godiva]\nКойто ме познава знае, че последното нещо, което ще направя, е да играя. Никога през живота си не съм играла и не смятам, че нещо ще ме запали. Не съм наясно с игрите и не мисля, че съм загубила много, но това си е мое мнение.\nАз споделям впечатленията си от клубовете, като минах на ЛАН, и чат-пат нещо се сгъбясваше и се налагаше да ходя в клуб, казвам ти излизах пред нервна криза. 1 дете играе /дето си е платило/ и още 10 над него накачулени на главата му /и на моята /, и всичките 10 като почнат да бучат, какви реплики съм чувала... не е истина\nНе съм казала, че трябва да стоят навънка, а че тези игри не са за деца на техните години, но на тези, които продават, не им пука, да им върви оборот само...\nСамата ти казваш, че децата играят повече на дебилките, и какво може да се направи според теб?\n#226856 - 29.02.2004 18:08 [Re: Glezlichka]\nНе съм наясно с игрите и не мисля, че съм загубила много, но това си е мое мнение.\nНе искам нито да се карам с теб, нито да споря с теб - но мнението - че компютърните игри влияят зле върху децата най-често се разпространява от хора, които и хабер си нямат какво е това компютърна игра - все едно аз да давам мнение за нещо - което никога не съм пробвала - не върви някак си\n#226861 - 29.02.2004 18:12 [Re: Godiva]\nАз казах кои игри имам предвид. Ако според теб е нормално тези деца да крещят глупости, ок. Аз не смятам, че е. Изразих мнение, базирано на впечатления. Трябва ли да съм се друсала години наред, за да знам, че не трябва? Трябва ли да съм убила някого, за да съм наясно, че това не е нещо хубаво? Не мисля, мое мнение, отново Всеки е свободен да възпита децата както си иска.\nМного често човек може да изказва мнения, без да е пробвал въпросното нещо, стгига да е прочел достатъчно литература по въпроса. Приятна вечер\n#227307 - 01.03.2004 06:45 [Re: Glezlichka]\nПърво, не разбрах, защо темата се обърна.\nВторо, изненадах се, че Фема си е сменила ника. На мен Фема ми по-харесва и по й прилича.\nСега относно комп. игри. Моят син играеше от време на време, съвсем обикновени игри и не много, защото аз му слагах лимит. Миналата година си хареса една историческа стратегическа игра, за която той трябваше да свърше една доста сериозна работа и отстоя, купи си я. Беше много запален и пак естествено аз поставях лимит, защото игрането пред компютъра според мен трябва се контролира, а не детето да стои часове наред пред компютъра всеки ден без спирачки. В резултат страшно много се запали по историята, особено древната и средните векове. Но не го оставих до тук, пък и той обича да чете, допълнително чете много от книги и енциклопедии. Когато гледаме филми, коментира това защо е така или пък, че нещо не било вярно. Така, че компютърните игри могат да помогнат, но не и ако се седи всеки ден. От известно време моят син въобще не проявявал интерес да играе на тази игра, която иначе дава много варианти за битки. Не мисля, че децата стоящи пред компютрите или плейстешъните се развиват умствено.\n#227309 - 01.03.2004 06:50 [Re: friend]\nПриятелко /ако обърна френд/, съгласна съм с това, което казваш. Аз само споделих наблюденията си от компютърните клубове. Аз дори не знам какво е плейстейшън и не съм сигурна, че ме интересува. Все пак нямам деца и мястото ми за дискусия не е тук. Това не пречи обаче да имам мнение.\nЧестита Баба Марта от Радка\nRe: за отвличането\n#227341 - 01.03.2004 08:36 [Re: friend]\nНе разбрах точно, с кое в позицията ми, относно вината на учителката не си съгласна. Смятам, че косвено са виновни родителите и тя. Друг е въпроса, че малко хора знаят как точно да постъпят в една такава уж безопасна ситуация. Никой нищо не подозира. Но, както и да е.\nП. П. Към тези, които заговориха тук за вредата от РС-игрите - струва ми се, че във форума за децата има такава тема - моля да си я изровите и да си продължите спора там. Благодаря ви предварително.\n#228536 - 02.03.2004 06:48 [Re: Лара]\nИмах впредвид история с отвлеченото от училище дете, която ти разказа по-горе. Как може някой да влезе в час и да извика детето и учителката да няма вина?\nСъжалявам, че и аз се отплеснах и отговорих за к. игри, моделатора може да ги резне.\nRe: Полезни съвети 2\n#232140 - 05.03.2004 12:21 [Re: Лара]\n1. Никога и при никакви обстоятелства да не започваме свади на обществени места - могат да пострадат децата, които са с нас.\n2. Ако заедно с вас в обществения транспорт пътува пийнал човек, по-добре да му отстъпите място, да се преместите в другия край на автобус, но в никакъв случай да не му правите забележки.\n3. Ако към вашето дете са се доближили хора и питат, как да намерят някаква улица, то може да обясни, как да стигнат или да им нарисува скица, но в никакъв случай да не ги изпраща/съпровожда.\n4. Непознат предлага на детето ви да му покаже нещо или да му помогне да носи чанта, като му обещава да му плати. Детето трябва да отговори с категорично НЕ.\n5. Предложили са му да с4е пробва на сцената или да го подготвят за конкурс за красота: нека детето ви, без да се притеснява, да попита кога и къде може да дойде заедно с родителите. Веднага щом детето ви разкаже за непознати, които му предлагат нещо, поговорете с други родители и установете съвместно наглеждане на децата, когато те са на двора. Ако ви се е сторило, че някой безпричинно често се появява на детската площадка, поговорете с участъковия полицай, дайте подробно описание на този човек.\n6. Ако детето ви види спираща до него кола, то трябва веднага да се отдалечи от нея възможно най-далеч и в никакъв случай да не се качва в нея, даже ако улицата, за която го питат му е по път.\n7. Ако човекът се е оказал настойчив, детето може да се доближи до кой да е блок, като се направи, че живее точно тук и като помаха с ръка, да извика роднините си, които уж "вижда".\nRe: Непознат в асансьора\n#232159 - 05.03.2004 12:28 [Re: Лара]\nАсансьорът често се възприема от децата като атракцион, с който могат да се повозят и много често забравят за правилата на безопасност, като се возят на покрива му или пък отварят вратата на движещата се кабина. И ние, родителите, често въздишаме с облекчение, ако детето ни се качва в асансьора с някой голям, който, както ни се струва, би спрял палавото дете. Но винаги ли става така? В безопасност ли е детето, когато в асансьора не са мама или татко, ами непознат чичко, даже ако това е ваш познат или съсед?\nСтатистиката е безмилостна и говори обратното. Много деца са станали жертви на престъпление точно в асансьора или докато са го чакали. Какво да правим, ако сами не можем да посрещнем или да изпратим детето си?\n#232202 - 05.03.2004 12:44 [Re: Лара]\nура - пак по темата! Мерси Лара\n#232325 - 05.03.2004 13:42 [Re: Лара]\nРешили сте, че детето ви може само да използва асансьора и затова му го разрешавате. Не забравяйте обаче, че когато ви няма, детето става обект на насилници от най-различен сорт. Методите им могат да са най-разнообразни. Те могат да натикат детето ви в асансьора или нападението може да бъде спонтанно, когато престъпникът остава насаме с вашето дете в асансьора.\nЗатова, ако детето чака асансьора и някой се приближава, независимо от възрастта или пола, детето трябва да се обърне с лице към този човек и да се приготви да отрази едно евентуално нападение. По възможност то трябва да избегне качването в асансьора заедно с човека, като се оправдае с това, че е забравило да провери пощенската кутия или нещо в апартамента, н в никакъв случай да не се казва в асансьора с чужди хора. На всички предложения трябва учтиво да откаже, като обясни да не го чакат.\nКакво да се прави, ако детето вече е било в асансьора, когато в него се качва чужд човек? По-добре е веднага за излезе, като се оправдае с разсеяност (забравило е нещо вкъщи), но ако се е объркало и асансьорът вече е потеглил, нека застане с лице към човека и да може да вижда всички негови действия. Помнете, че нападението от към гърба ви е винаги по-лесно, отколкото лице в лице. Нека се опита да застане по-близо до вратата и бутоните на асансьора и в случай на опасност да се възползва от сигналното копче или да излезе навън при отварянето на вратата.\n#232458 - 05.03.2004 14:35 [Re: Лара]\nТака се е случило, че непознатият ви е затиснал в ъгъла и е натиснал копчето за последния етаж или пък стоп-бутона. Какво да правите в този случай?\nПърво, запазете спокойствие. Всеки престъпник лесно се плаши, затова трябва да сте настроени решително. Не плачете и не молете за пощада. Нападателят точно това очаква от вас. Не трябва и да заплашвате, че ще съобщите на полицията или ще разкаже на родителите си (въпреки че задължително трябва да разкажете, даже ако са ви заплашили със смърт ако кажете). Опитайте се да въвлечете престъпника в разговор. Да разберете какво иска и дали това е начинът по който иска да го направи. Предложете да се качите у вас и назовете който и да е етаж - може да се появи шанс да избягате.\nНо разговорът не се е получил. Престъпникът ви разкъсва дрехите. Не се опитвайте да се откопчите, със съпротивата си му доставяте удоволствие. Притиснете се в престъпника и се постарайте да го прегърнете и в удобен момент да го ухапете за носа или устната, може даже да ги отхапете. Това може ви даде възможност да натиснете бутона на най-близкия етаж и да избягате.\nСилно сте се изплашили и не сте могли правилно да се ориентирате. Озовали сте се разсъблечени и престъпникът е започнал да се съблича сам. Не се притеснявайте, вземете в ръка половите му органи все едно ги галите и силно дръпнете надолу или ги завъртете на 180 градуса, както ви бъде по-удобно. Не ги пускайте докато асансьорът не спре и не изпускайте шанса си - излизайте веднага, даже ако дрехите ви останат вътре. Ако имате възможност, когато излизате от асансьора натиснете бутона на някой от етажите.\nАко не можете да ухапете престъпника. Можете да се възползвате от лак за коса или от коя да е друга аерозол, като я извадите от джоба или чантичката си и незабелязано насочите струята в лицето на нападателя, а после, докато той се опитва да дойде на себе си, смело ударете с коляно между краката и бягайте.\nРедактирано от Лара (05.03.2004 15:27)\nRe: Ако бедата се е случила...\n#232559 - 05.03.2004 15:14 [Re: Лара]\nВинаги е по-лесно да се дават съвети, отколкото да се попадне в такава ситуация и даже ако морално сте били готови към нападение, не винаги ще можете да се възползвате от предоставилия се шанс за спасение, вие просто можете да не владеете ситуацията. Затова, ако все пак сте станали жертва на изнасилване в асансьора, разкажете на близките си.\nУважаеми майки, когато разберете за изнасилването на дъщеря си, не й се карайте, не я отпращайте в банята. Преоблечете момичето в чисти дрехи и я заведете за освидетелстване, опаковайте акуратно дрехите й, те могат да изиграят важна роля в издирването на насилника.\n#232838 - 05.03.2004 20:27 [Re: Лара]\nkfo e 'akuratno'?\n#232899 - 05.03.2004 22:32 [Re: decibal]\nНе разваляй темата на Лара,плс.\n#234413 - 08.03.2004 08:29 [Re: decibal]\nRe: Виктимно ли е детето ви?\n#235120 - 08.03.2004 16:39 [Re: Лара]\nПърво да разясня термина "Виктимност" за тези, на които не е ясен. На мен защото ми стана ясен от контекста. Victime - на френски е жертва. Въпросът е значи, доколко детето ви е предпазено (от вас и от самото него) от опасността да стане жертва, доколко е разбрало и взело присърце правилата, на които сте го научили.\nТози въпрос интересува много от родителите, но как да получат отговор? Да се обърнат в някоя фирма, но как да я намерят и доколко вярно ще бъде това, което ще им кажат там? И тогава родителите се опитват нито за минутка да не свалят очи от детето си, като го лишават по този начин от необходимата му самостоятелност и го правят достъпно за различни видове престъпления. Когато се оказва без контрол от страна на родителите си, такова дете не винаги знае, как да постъпи, безпомощно е пред лицето на криминогенна ситуация.\nКакво да правим тогава? Отговорът е прост. Всеки родител може сам да проведе нещо като тест за детето си, нужно е само време и желание. Всичко останало е във ваши ръце. Вие разказвате на детето си правилата на собствената му безопасност, но никога не проверявате изпълнението им, пък и как да го направите? Затова всички се надяват на това, че с детето нищо няма да се случи и тези правила няма да му потрябват. Но сигурно ви е известно: колкото и да повтаряш думата “сладко”, в устата ви по-сладко не става, ако не лапнете бонбон. Същото важи и за правилата на безопасност. Колкото и да повтаряте на детето си, че не може да взема почерпки или др. предмети от чужди хора, детето ви може да се съблазни, за него думата “опасно” още не означава нищо. Затова, след като сте му разяснили някои правила, вие трябва да ги потвърдите с примери, които ще са къде по-близки за разбирани за детето ви.\nЗатова, когато разяснявате на детето, защо не трябва да прави това или друго, трябва да му дадете пример, който да е по-нагледен или е станал с някого от роднините ви. Но може да се случи така, че вашите усилия са напразни. Детето може ясно да повтори всички правила, но не желае да ги изпълнява. Как да постъпите в този случай? Това може да бъде и своеобразен тест за виктимност и урок за това, какво е можело да се случи.\n#235148 - 08.03.2004 16:53 [Re: Лара]\nДоговаряте се с някой свой познат или позната, които детето не е виждало, молите ги да се доближат до детето ви в момент, когато вие уж сте заети с нещо и да му предложат бонбона или дъвка(за предпочитане е такава, която повече от всичко харесва детето ви). Но бонбонът или дъвката трябва да са предварително подготвени – сложете вътре голяма шивашка игла или парченце метал. И сега вече трябва да сте нащрек, кога “непознатият” ще се доближи и ще предложи почерпката на детето ви. Веднага щом то получи “подаръка”, обърнете вниманието си върху него, а вашият познат да се отдалечи, като е желателно детето да не разбере никога, че всичко това е скроено от вас. Питате детето защо се е доближавал човекът и какво държи в ръката или джоба си, в зависимост от това къде държи детето въпросната вещ. След това питате защо го я е приело, след като сте му казвали, че това е недопустимо. Разгръщате угощението пред очите на детето си, разчупвате и показвате съдържанието на детето си, като му обяснявате какви последствия е можела да има постъпката му.\nСлед такъв един урок вашето дете едва ли ще поиска да вземе нещо от непознат. И в същото време това ще бъде проверка за виктимност и ако вашето дете не е взело бонбона, колкото и да му се е искало, можете да бъдете спокойни, то ще постъпи така и следващия път, но и в този случай поговорете с него, похвалете го, че е постъпило правилно.\nАко пък детето е приело угощението, опитайте заедно да разберете причината, която го е накарала да постъпи точно така и още веднъж анализирайте заедно с него, последствията, към които са могли да доведат грешките му. След като анализирате грешките, сменете темата и се направете, че вече сте забравили за случилото се, но след седмица-две повторете теста.\nНо даже когато анализирате с детето грешките му, не превръщайте това в едностранен монолог, когато детето не може и дума да каже в свое оправдание и не се надявайте, че наказанието с лишаване от разходка или гледане на любимо предаване ще помогне на детето и занапред да не повтаря подобни грешки.\n#235475 - 09.03.2004 02:54 [Re: Лара]\nRe: И още...\n#235697 - 09.03.2004 12:02 [Re: Анонимен]\nИ даже ако детето ви е много предпазливо, не разговаря с чужди хора, не взема “подаръци”, не се качва с тях в асансьора, то може да стане жертва заради вашите необмислени постъпки. Например, много ви се иска да се похвалите пред познати, какво кожено палто сте купили на детето си или пък му слагате скъпи златни украшения, като искате да покажете, че нищо не жалите за детето си. Но девизът ви в случая ще е: “Не жаля детето си!”, защото точно това палто или златните бижута ще привличат вниманието на престъпниците, които ще са готови на всичко, само и само да получат желаното.\nЗатова, когато слагате на детето си златни обеци или много скъпи дрехи, помислете за безопасността му.\nПо рода на дейност често ни (авторите) се случва да разговаряме с родители и техни деца. Веднъж една жена въодушевено разказваше за необичайните способности на някакъв екстрасенс, който, като погледнал дъщеря й, която тъкмо сте стягала за дискотека и била сложила скъпи златни украшения, казал, че в това семейство може в най-скоро време да има голяма загуба на злато чрез кражба. И наистина, момичето, което било на 13 години, било нападнато, отнети й били всичките й злата, при това й скъсали ухото, когато вземали обеците. А сега ми кажете, трябвало ли е да бъдеш екстрасенс, за да предвидиш, че момичето ще стане жертва на обир?\nВинаги имате избор как да постъпите: да не се отделяте нито за миг от детето си, като го лишавате от необходимата му самостоятелност или да му предоставите свобода, но предварително му обясните, как трябва да постъпва в евентуална криминална ситуация. Да облечете детето в хубави и модерни, но не привличащи вниманието на престъпниците дрехи, или да го издокарате като модел, рекламиращ скъпи украшения и тоалети – решете сами, но помнете, че от вашето решение зависи безопасността на вашето дете.\nRe: Внимание! Опасно: РОДИТЕЛИ!\n#235704 - 09.03.2004 12:12 [Re: Лара]\nНие много говорим за опасността, която произлиза от чужди хора, но почти нищо не казахме за опасността от страна на родителите. Че кой родител иска друго освен добро за собственото си дете? Сигурно никой, но, за съжаление, понякога без да се замисляме излагаме на риск живота на нашите деца. Това са и необмислени дългове, с които вие едва ли ще можете да се справите, и разводите, и новите бракове, и обикновеното неспазване на правилата на уличното движение. И всички тези постъпки водят към това, че нашите деца точно заради нас стават жертви.\nRe: Уличното движение\n#235813 - 09.03.2004 13:39 [Re: Лара]\nПозната картина, закъснявате за работа, а детето трябва спешно да се заведе на детска градина и тогава, забравяйки за всичко, което сте му говорили за опасностите по уличното платно, вие препускате, лавирайки между колите, без да гледате сигнала на светофара, забравяйки подлезите. Случвало ли ви се е поне веднъж? И сигурно също така поне веднъж детето ви е казвало, че вие сте го учили да не прави така, а вие се оправдавате с бързането, забравяйки основното правило “Децата виждат, децата подражават”.\nИ колко ще ви заболи после, когато видите осакатеното тяло на детето си, лежащо бинтовано и гипсирано на болничното легло, а когато го попитате как е станало така, че е изскочило на уличното платно, то ви каже, че е бързало или се е опасявало да не закъснее.\nСитуацията може и да е друга: вие с детето отивате да се пързаляте с шейната или да играете на футбол недалеч от пътя, като наивно предполагате, че детето се намира под око и вие навреме ще можете да го спрете. И наистина, докато сте до него, вие предотвратявате опасните ситуации, но забравяте за това, че утре вашето дете ще остане само и, изгубило контрол от ваша страна, може да стане жертва на нещастен случай.\nЗатова, когато избирате място за игра на вашето дете, направете така, че то да бъде колкото се може по-далеч от уличното платно, а още по-добре, ако това бъде специално предназначена за игра на децата площадка.\nА дали не сте виждали и друго: млади родители с количка са спрели на пешеходната пътека и очакват зеления сигнал на светофара. Светва жълтия и единият от родителите избутва количката напред върху пътното платно, като самият той остава на тротоара и предполага, че едва ли някой ще потегли на жълто. Смразяващо е да се види, как шофьора, не забелязал отначало количката, изведнъж я вижда, удря спирачки и все пак я събаря. Виновен ли е в този случай шофьорът? В крайна сметка, пътят не е най-безопасното място за детски колички.\nИли друга ситуация: жена дърпа след себе си шейна с детенце в нея, светва зеленият светофар и майката, без да се затруднява да извади детето от шейната, го кара по пътното платно. Тя благополучно преминава, светофарът светва в червено и шофьорът на камиона, който е видял жената, спокойно потегля, като премазва шейната с детето, които все още са били на пътя. Кажете сега какво са виновни тези дечица, пострадали заради безотговорността на собствените си родители?\nRe: На двора и у дома\n#236584 - 10.03.2004 09:31 [Re: Лара]\nОпасността може да дебне децата не само по уличното платно, но и на двора, когато безгрижната майка така се е увлякла в разговор, че не вижда как детето се е доближило до отворен капак на шахта или към засилена люлка. Детето още няма представа за разстояние, още му е трудно да определи безопасната позиция до люлката или до шахтата или пък до спрялата кола, която изведнъж потегля. Затова родителите трябва да обяснят на детето, къде точно е по-добре да застане то, от коя страна е безопасно да се доближи до люлката и защо не може да се крие зад спряла кола, а ако топката се е търкулнала отдолу колата, то трябва веднага да ви каже за това.\nА какво да кажем за игрите на нашите деца на болница или аптека, когато детето взема хапчета, оставени от нас в достъпно за него място? То храни с тях не само куклата, но и ги слага в собствената си уста. Добре е, ако сте дошли навреме и сте успели да му окажете необходимата помощ, ами ако не сте? Ще си простите ли това безгрижие? Детето често е привлечено от ярките цветове на хапчетата, чието покритие често пъти даже е сладко и то веднага ги натъпква в устата си и черпи и приятелчетата си. Най-добре е да прибирате хапчетата в недостъпни за детето места, като заключвате чекмеджетата и криете ключа там, където детето ви няма да го намери. Защото, ако си е наумило, то ще е готово да обърне къщата с краката нагоре, само и само да го докопа. Даже безобидната глюкоза и Витаминът С трябва да са прибрани, защото детето може лесно да ги обърка с други лекарства, поне по външен вид.\nНо как да научим детето да не слага в устата си всичко наред, да не пипа иглите, да не бърка с различни предмети в контакта? Сигурно е най-добре да вземете ръчицата на детето и лекичко да го боцнете с иглата, като обясните, че иглата може да влезе под кожата и много силно да боде, много по-силно отколкото вие сте го уболи. Дайте възможност на детето да пипне топлата ютия, възможно е желанието му да пипа други горещи предмети да му мине. Същото може да направите и с контакта. Пуснете тока през трансформатор така че да не е опасен и дайте на детето да го опита с ръка – така то ще получи нагледен урок, какво може да стане, ако още веднъж се опита да бръкне в контакта. Т. е. веднъж изпитало неприятно усещане, вашето дете ще бъде по-предпазливо с тези предмети.\nRe: Дългове, "броячи", заплахи...\n#236727 - 10.03.2004 11:15 [Re: Лара]\nКак да постъпим ако сте затънали в дългове, започнали са да ви заплашват и вие се опасявате за детето си. Първото ви решение обикновено е бягство. Но дали е целесъобразно? Ако някой си е поставил за цел да ви намери, той със сигурност ще го направи. И е наивно да се смята, че ако заминете при далечни роднини, сте в пълна безопасност. Не се самозалъгвайте, че ако вие самите изчезнете, ще оставят намира семейството ви. Не. В този случай заложници стават жена ви и детето ви. Сега точно от тях ще искат изплащането на вашите дългове. Но даже ако смело се изправяте пред кредиторите си, на вашите близки едва ли ще им е по-лесно.\nЗначи трябва да намерите всякакъв начин да върнете парите, даже ако за това ви се наложи да се разделите с модерната си кола или апартамент, по-добре е да останете жив в колиба, отколкото мъртъв в луксозен гроб. Понякога работата се усложнява и от това, че вие с радост бихте върнали парите, но просто ги нямате, а заплахите стават все по-сериозни. Как да постъпите в този случай?\nПреди всичко трябва да скриете детето си. Точно то е слабото ви място, затова е най-добре да го скриете в детски дом под чуждо име, едва ли някой ще го търси точно там. Когато работите ви потръгнат, ще можете да си го вземете, а в случай на неблагоприятен изход вие поне ще сте сигурни, че вашето дете е в безопасност. А след това вече можете да потърсите безопасно убежище за себе си.\n#236731 - 10.03.2004 11:19 [Re: Лара]\nТея неща превеждаш ли ги отнякъде или си ги измисляш.\nНаправо си е като сцинарии за филм, но напрактика си е страшно, да чукаш на дърво да не се стига до там, че да се чудиш къде да скриеш детето си.\nНо в български вариант дали е реализируемо?\n#236744 - 10.03.2004 11:30 [Re: Verdji]\nПрочети внимателно първия ми постинг по темата. Долу в него съм сложила и препратка. Ми да, доста е страшно даже във варианта, който ви предлагам - иначе е пълно с примери и на мен лично косата ми настръхва.\nЕ, дай Боже нищо от това на никого да не се случи, но аз лично предпочитам да съм подготвена.\n#236912 - 10.03.2004 13:46 [Re: Лара]\nДа, знам - чела съм, но понеже нямам възможност да следя всичко и не знам дали всичко превеждаш от там или от другаде.. или сама дописваш.\n#236920 - 10.03.2004 14:00 [Re: Verdji]\nСамо превеждам, Верджи. Където има мой коментар, давам да се разбере по някакъв начин. Права си, че криенето на деца в Бг не е слава Богу всекидневие. Дано така си и остане. И не знам доколко е възможно да си дадеш детето под чуждо име в някой детски дом, че и да си го прибереш след време ей така без всякакви пречки. Вижда ми се малко вероятно.\nВ книгата има доста неща, които въобще не се връзват с нашата действителност и гледам да ги спестявам тук (след всяка глава има нещо като кратки изводи, точно тях вземам и превеждам), но тази инфо ми се видя интересна като някакъв вариант за спасение на детето в описаната ситуация. Пък знаеш ли, може все на някого някога да му притрябва.\n#238034 - 11.03.2004 13:26 [Re: Лара]\nнаправо ти се възхищавам. Продължавай в същия дух.Благодаря,че си правиш труда да ни поднасяш нещата на готово все още.\n#238135 - 11.03.2004 14:49 [Re: Margy]\nНедей така, че се притесних (що няма иконка на забил глава в земята щтраус?).\nRe: Още някой неща за излизането на вън\n#241330 - 15.03.2004 16:00 [Re: Лара]\nКогато обличате детето си за игра или разходка, не му слагайте скъпи украшения, които могат да станат причина за нападение на детето ви.\nНе окачвайте ключа от апартамента на врата му или на коланчето му, по-добре му направете вътрешно джобче за тази цел.\nПреди да излезе детето, повторете заедно с него какво ще вика то, ако го нападнат: ако наоколо няма никой по-добре е високо да вика : “Пожар!”, ако хората са обърнали внимание на детето ви, то трябва да вика: “Казвам се..., домашният ми телефон е..., родителите ми се казват...., обадете им се на телефон...”.\nАко сте пуснали детето си да си играе само на двора, наблюдавайте го през прозореца или се договорете за редуване на дежурството с други родители.\nАко забележите, че до детето ви се е приближил непознат човек, повикайте детето да се прибере или слезте сами при него.\nКогато се разхождате с детето, опитайте се да не му правите немотивирани забележки, които могат да предизвикат протеста на детето и желание да ви досади.\nКогато излиза от къщи, детето ви трябва да погледне през шпионката и ако на площадката има чужди или непознати хора, да изчака заминаването им или да ви помоли да го изпратите до долу.\nКогато излизате, заключвайте здраво вратата, не се удовлетворявайте просто да я затръшнете.\nКогато заключите, приберете ключовете в тайното джобче на детето си или ги дайте на съседите, но в никакъв случай не ги оставяйте под килимчето пред вратата или над вратата.\nКогато излизаш докато родителите ги няма, оставяй бележка къде и с кого отиваш и кога ще се прибереш, ако има възможност остави телефона на приятелите, с които си излязъл.\nАко няма как да се прибереш в уреченото време, обади се на родителите и ги предупреди за забавянето.\nОставяйте на децата няколко телефонни жетона, за да могат те да се свържат с вас във всеки един момент.\nНе изскачайте рязко от входа, отворете вратата и се огледайте, дали наоколо няма коли, под чиито колелета можете да се окажете.\nАко сте забелязали приятел на отсрещната страна на улицата, не бързайте насреща, помнете, че сте на пътното платно.\nRe: Игра на двора\n#241398 - 15.03.2004 16:39 [Re: Лара]\nДетето си играе на двора и родителите си мислят, че няма по-безопасно място. Тук сякаш всичко е създадено за детето: и специално футболно игрище, и люлки, и пързалки – какво му трябва още на човек. И ние, успокоени от тази мнима безопасност, оставяме детето си без наблюдение, като забравяме за това, че опасността може да се таи и в спрялата кола, и в отворения капак на шахтата и в мазето. Затова, когато се разхождате с детето си или го оставяте да си играе на двора само, обезателно обяснете, къде за него ще бъде безопасно.\nДецата си играят на криеница и всяко се опитва да се скрие така, че да не го намерят, като използват понякога непригодени за това места: спряла кола, като забравят, че шофьорът може да потегли, без да забележи скритото дете, и мазетата, където може да са се разположили бездомни или наркомани, или пък дебнещ жертвата си насилник.\nИли децата играят в пясъчницата – какво по-безопасно от това! И мястото е открито, няма коли, няма мази. Но ето че обстановката се променя. До децата се е приближил мъж и това трябва да бъде първи признак на опасност за родителите, които трябва веднага да се доближат и да разберат, какво е притрябвало на непознатия от децата. Но родителите не са се оказали наоколо и мъжа предлага на децата да дойдат с него в мазето или на чардака или да се качат в кола. На всички тези предложения детето трябва да отговори с категорично “НЕ”. Ако мъжът става настойчив или се представя за познат на родителите, като казва примерно: “Мислех, че вече си голям/а, така ми каза твоята майка/татко...”, детето, към когото е насочена репликата, трябва веднага да се изправи и да се отдалечи от пясъчницата, като се обърне към първия познат възрастен, който разхожда кучето си или е със собственото си дете, и го помоли да разбере, какво иска чичкото.\nНо ако наоколо няма възрастни, детето трябва веднага да извика един от родителите си, като му съобщи, че непознатият се е представил за негов колега или там каквото е казал. В този случай трябва незабавно да отидете при детето си и ако не сте заварили “колегата”, което е най-вероятно, помолете детето да го опише колкото се може по-точно. Но не питайте петгодишно дете на колко години е бил чичкото. За него и тийнейджърът с току що наболи мустачки ще е чичко. По-добре се опитайте да разберете, не е ли забелязало детето нещо необичайно в чичкото и ако то ви спомене за някаква рисунка по ръцете на непознатия, разпитайте по-подробно, поговорете с другите деца.Това ще ви помогне да си създадете правилно впечатление за непознатия и да изключите фантазията на детето относно някои детайли от външността на “колегата”. От този момент постарайте се в продължение на няколко дни да наблюдавате детето си докато си играе на двора. По-добре ако стоите някъде встрани и ако забележите непознатия, запомнете външността му и веднага се приближете към играещите деца. Не забравяйте да съобщите за случилото се на участъковия си, а ако непознатият е започнал да се появява много често можете да се опитате да го задържите с обществени сили и да го доставите в местното полицейско управление.\nНо до играещите деца може да се приближи и съседът ви, затова детето трябва да знае, че трябва да каже “НЕ!” на който и да било, ако го канят да отиде да види нещо интересно.\nТака две приятелки всеки ден били откарвани от детската площадка от съсед в близката горичка, докато едната от майките, когато преобличала върналото се от игра момиченце, не обърнала внимание на кръвта по пликчетата. Едва тогава детето разказало, че почти цяла седмица съседът им ги е взимал с колата си до горичката, като е обещавал да им покаже Ежко-бежко. Там е разсъбличал момиченцата, събличал се е сам и е извършвал с тях развратни действия. Момиченцата мълчали, защото не виждали в действията му нищо лошо и едва днес той им причинил болка. Тази ситуация е могла да се избегне, ако майката беше разказала на дъщеря си, че с чужди хора никъде не бива да ходи и ако беше я разпитвала вечерта, къде е ходила и какво е правила. Но понякога сме толкова нехайни, когато детето ни се прибира и ни казва, че някой е разговарял с тях или че някой ги е заглеждал. Приемаме го за детска фантазия, въпреки че това е сигнал за тревога.\nРешението тук не е в нашите забрани, а в обясненията какви последствия може да има една или друга ситуация. Че вратата на мазето може случайно да бъде заключена, без да са забелязали в тъмното детето. А то, попаднало в необичайна ситуация, едва ли ще съобрази, че трябва да отиде до вратата и да започне да блъска по нея. По-скоро детето ще плаче и ще крещи в мазето до загуба на глас и никой никога няма да го чуе (тук става дума за мазите в блоковете в Русия, където нямат в тях отделни стаички за зимнина, а има само тръби за парно. Тук в България посещаваме мазите си къде по-често, но и една нощ да прекара детето в мазето, няма да се отрази добре нито на нас, нито на него). Затова ако докато се разхождате с детето, изведнъж сте го загубили, започнете търсенето от мазите, където ще слезете с фенерче, и не забравяйте да надникнете в кладенците на шахтите, ако имате такива в двора на блока си.\n#241413 - 15.03.2004 16:50 [Re: Лара]\nИли децата играят в пясъчницата – какво по-безопасно от това! И мястото е открито, няма коли, няма мази. Но ето че обстановката се променя. До децата се е приближил мъж и това трябва да бъде първи признак на опасност за родителите, които трябва веднага да се доближат и да разберат, какво е притрябвало на непознатия от децата. Но родителите не са се оказали наоколо и мъжа предлага на децата да дойдат с него в мазето или на чардака или да се качат в кола. На всички тези предложения детето трябва да отговори с категорично “НЕ”. Ако мъжът става настойчив или се представя за познат на родителите, като казва примерно: “Мислех, че вече си голям/а, така ми каза твоята майка/татко...”, детето, към когото е насочена речта, трябва веднага да се изправи и да се отдалечи от пясъчницата, като се обърне към първия познат възрастен, който разхожда кучето си или е със собственото си дете, и го помоли да разбере, какво иска чичкото.\nТака две приятелки всеки ден били откарвани от детската площадка от съсед в близката горичка, докато едната от майките, когато преобличала върналото се от игра момиченце, не обърнала внимание на кръвта по пликчетата. Едва тогава детето разказало, че почти цяла седмица съседът им ги е взимал с колата си до горичката, като е обещавал да им покаже таралеж. Там е разсъбличал момиченцата, събличал се е сам и е извършвал с тях развратни действия. Момиченцата мълчали, защото не виждали в действията му нищо лошо и едва днес той им причинил болка. Тази ситуация е могла да се избегне, ако майката беше разказала на дъщеря си, че с чужди хора никъде не бива да ходи и ако беше я разпитвала вечерта, къде е ходила и какво е правила. Но понякога сме толкова нехайни, когато детето ни се прибира и ни казва, че някой е разговарял с тях или че някой ги е заглеждал. Приемаме го за детска фантазия, въпреки че това е сигнал за тревога.\nРаботата тук не е в нашите забрани, а в обясненията на детето, какви последствия може да има една или друга ситуация. Че вратата на мазето може случайно да бъде заключена, без да са забелязали в тъмното детето. А то, попаднало в необичайна ситуация, едва ли ще съобрази, че трябва да отиде до вратата и да започне да блъска по нея. По-скоро детето ще плаче и ще крещи в мазето до загуба на глас и никой никога няма да го чуе (тук става дума за мазите в блоковете в Русия, където нямат в тях отделни стаички за зимнина, а има само тръби за парно. Тук в България посещаваме мазите си къде по-често, но и една нощ да прекара детето в мазето, няма да се отрази добре нито на нас, нито на него). Затова ако докато се разхождате с детето, изведнъж сте го загубили, започнете търсенето от мазите, където ще слезете с фенерче и не забравяйте да надникнете в кладенците на шахтите, ако имате такива в двора на блока си.\n#242456 - 16.03.2004 14:50 [Re: Лара]\nМного добър пазач за вашето дете може да стане собственото ви куче, стига да не забравите да му сложите намордник, за да не ухапе, пък било то и случайно някое от играещите деца. Едва ли някой ще има желанието да се доближи до дете, до което седи куче (Лара: зависи от кучето, си мисля, ами ако е пинчер? ). Но и кучето може да стане източник на опасност. Голямото куче даже голям човек се затруднява да удържи на каишката, да не говорим за дете, което се възприема от кучето като по-малко братче и може да не го слуша. Затова, когато разхожда кучето, детето трябва да знае, че ако кучето е решило да потича, то няма да може да го удържи и е по-добре да пусне каишката. Още повече, ако кучето се е насочило към пътя. Затова ако доверявате на детето си кучето, трябва да му обясните как да постъпи в критична ситуация, но най-добре ще е да се разхождате заедно.\nАко имате куче, научете го да търси детето ви по някоя негова вещ. Това може да се окаже много полезно, ако детето наистина изчезне.\nПовтаряте с детето си всеки ден правилата на безопасност, но ето че до него се приближава чужд човек, предложил му е нещо, което много привлича детето и то, забравяйки за всичко, тръгва с непознатия. Вие успявате навреме да го спрете, но не започвайте веднага да му четете нотация. Опитайте се спокойно да проясните ситуацията, да разберете какъв е бил мотивът на детето да забрави за собствената безопасност и да тръгне с непознат човек. Това ще ви помогне да намерите правилното решение за подобни ситуации, така че те занапред да не се повтарят. Обяснете на детето какво е могло да се случи, ако вас ви нямаше наоколо. Най-добре е да дадете примери, близки на вашето дете, със сигурност някъде наблизо са се случвали подобни неща с печален завършек, или пък си спомнете някой филм, който сте гледали заедно или пък му покажете откъс от такъв филм. Например “Мълчанието на агнетата”. Там момичето от добри намерения помага на бъдещия си мъчител да натовари в колата канапе. Без да мисли за последствията, тя влиза в колата и се оказва в капан, за маниака това е било само уловка за да примами жертвата.\nRe: Ние, детето и тълпата\n#242602 - 16.03.2004 16:49 [Re: Лара]\nВсички знаем какво стълпотворение е по общоградските празници или в големите магазини. Няколко съвета за да не изгубим детето си в тълпата.\nПрипомнете си с какво започвате приготвянето си за празника или за ходене в магазин преди празник? Разбира се с избор на подходящо облекло. Затова когато избирате, какво ще облече вашето дете, се съобразявайте със следните обстоятелства: дрехите трябва да бъдат ярки, т. е. да са в цвят, който се набива на очи, ако детето се отдалечи от вас.\nБило то яке, пола или панталон, блуза или пуловер, не забравяйте да нашиете от вътрешната страна специални памучни етикетчета с указания за името, фамилия на детето, телефон за връзка с вас и медицински противопоказания, ако има такива. Етикетчето може да бъде изпълнено с всякакъв вид печатна машина върху светло едноцветно парченце плат. Можете да бъдете сигурни, че даже след пране етикетът лесно ще се чете. Тези етикетчета е най-добре да се пришият върху всички предмети от облеклото на вашето дете, така, че при разкопчаване на дрехата, те веднага да се забелязват – за вашето дете това ще е своеобразен паспорт.\nЗашили сте етикетите, но подготовката още не е завършила. Ако вкъщи имате фотоапарат “Полароид”, облечете детето и му направете няколко снимки:\n1. Фигурата на детето в цял ръст, ако има някакви особености на фигурата, направете допълнителна снимка, отразяваща тази особеност;\n2. Запечатлявате детето усмихнато, ако има липсващи зъби (предни), помолете детето да се усмихне с отворена уста;\n3. Помолете детето да се намръщи или да застане сериозно.\nВашите снимки са готови и не забравяйте да ги вземете със себе си и ако е станало така, че сте се загубили с детето си в тълпата, ще имате какво да показвате на околните, докато ги разпитвате дали не са видели вашето чедо.\nАко нямате “Полароид”, намерете последните снимки на детето. Най-добре ще е да го снимате не по-рядко от 1 път на всеки два месеца.\nСега сте готови за излизане и още веднъж повторете правилата на безопасност с детето си. Нека то повтори какво ще извика, ако някой реши да го отведе насила и задължително името му и телефона ви.\nКогато облечете детето, огледайте го: прибрани ли са краищата на шала или кърпата, връзките на обувките, всичко това може да травмира детето ви.\nНаближавайки мястото на празника или магазина, отрано определете с детето си, къде ще се срещнете ако случайно се изгубите един друг. Гледайте избраното от вас място да се забелязва най-лесно, това може да е някакъв паметник или забележителна сграда, в магазин с един изход изберете него за място на срещата, в магазин с няколко изхода намерете най-ярката витрина или рекламно табло. Най-добре е да се избере място, което детето ще може да вижда където и да се намира.\nМястото е избрано, сливате се с тълпата и държите детето си за ръка. Помолете го и то да се държи за вас, но в никакъв случай не позволявайте да ви държи за ръкава, или за края на горната ви дреха, или за дръжката на чантата. Няма да забележите, когато детето ви ги пусне. Не разрешавайте на детето да се отдалечава от вас даже ако то ще стои точно до естрадата или витрината, или щанда, дръжте детето си до себе си така, че то да бъде винаги пред очите ви.\n#242610 - 16.03.2004 16:53 [Re: Лара]\nОтплеснали сте се и детето се е изгубило. Огледайте се наоколо. Ако не го намерите, веднага се придвижете към уговореното място за среща и го чакайте там. Същото трябва да направи и детето ви, но за разлика от вас, то трябва да знае, че не трябва да се отдалечава от посоченото място с когото и да било каквото и да му предлагат. Ако доброволният помощник е много настойчив, детето може да го помоли да се обърне към организаторите на празника или към администратора на магазина с молба да се обяви по високоговорителя, че детето очаква родителите си еди къде си. Не трябва да се съгласява и да го вдигнат на ръце, за да може да обиколят магазина и то да погледне отгоре за родителите си. Детето трябва твърдо да настоява да остане на мястото, което сте уговорили заедно.\nАко сте дошли на уговореното място, а детето го няма, стойте и чакайте, то може да се появи всеки момент, ако сте двама, единият може да отиде при администратора на магазина или организаторите на празника с молба да съобщи за изчезването на детето ви и да посочи място, където го очаквате. Придвижвайки се към уговореното място, не забравяйте да показвате снимката на детето на околните, като ги питате дали не са го видели.\nИзгубили сте детето си, не го виждате наоколо и сте започнали да се придвижвате към уговореното място. Изведнъж го забелязвате в далечината пред вас. Не го викайте. Първо, то едва ли ще ви чуе, ако пък ви чуе, може да се обърка и да изгуби от поглед ориентира си, може да го изблъскат на съвсем друга страна и може да му е доста трудно пак да се ориентира.\nЗатова, ако видите детето си, постарайте се да не го изпускате от поглед и започнете активно да си пробивате път към него.\nКогато намерите детето си, кажете, че много сте се тревожили, мислили сте, че повече няма да го намерите и много се радвате, че то е добре. Думите ви ще премахнат емоционалния стрес, който току що е преживяло детето. Та то току що е излязло от критична ситуация и ако започнете веднага да му се карате, като казвате, че повече никога няма да го вземете със себе си, то едва ли ще усвои урока, но ще изпитва страх отново да се окаже в подобна ситуация. Следователно следващия път то може да вземе неправилно решение.\nДаже ако в тази ситуация детето не е намерило уговореното място веднага, похвалете го, кажете “Браво!”, но че следващия път трябва да е по-внимателно и предпазливо. Обсъдете грешките, които са му попречили веднага да намери уговореното място, разберете какво го е задържало и му обяснете как е трябвало да постъпи. Помислете, може би и вие не сте били прави да изберете точно този ориентир. Може би детето не е могло да го забележи веднага.\nМоже да попитате: за какво бяха тогава етикетчетата по дрехите, нали не ни потрябваха. В този случай те не изиграха никаква роля в търсенето на детето, но представете си, че детето е силно изплашено и, без да ви дочака на мястото на срещата, е тръгнало с милиционера или администратора. При разкопчаване на якето който и да е от тях ще забележи веднага името на детето и номера на телефона, по който да се свърже с вас и тогава няма да са нужни часове, че и дни или седмици, за издирването му. Същото важи и ако детето ви е попаднало в болница с травма. Някой от докторите ще може да се свърже с вас, а ако детето има медикаментозни противопоказания, ще могат да му подберат нужните лекарствени препарати. Но етикет върху дрехата на детето трябва да има винаги, независимо от това дали детето отива да играе на двора или сте го изпратили на почивка на село при баба му. Даже дете, което обикновено не му спира устата, в необичайна ситуация може да се обърка и да забрави даже собственото си име, още повече след травма физическа или морална. Затова етикетът ще бъде единствената нишка, която го свързва с вас. Ако сте изпратили детето си в друг град, не забравяйте да допишете кода на града и местен телефон за връзка.\nRe: Загубих се!\n#243383 - 17.03.2004 13:48 [Re: Лара]\nЗамисляли ли сте се някога какво изпитва детето, когато се изгуби? Разбира се, отначало страх, който парализира действията му, точно страха пречи на детето да намери правилното решение в ситуацията, като понякога даже забравя на какво са го учили родителите му. Затова трябва да подготвим детето си към нестандартната ситуация, когато то изведнъж разбира, че вие не сте наоколо и че се е загубило.\nКогато детето осъзнае, че се е изгубило, то се плаши от две неща: първата – че вие ще му се карате и възможно, че ще го накажете. Втората, че не знае, къде да ви намери и какво да предприеме.\nНо можете да се разминете с детето и при влизане в обществен транспорт и на някоя гара и в магазина, т. е. на всяко многолюдно място. Затова, за да бъде детето ви що годе подготвено към подобна ситуация, договорете се с него, че ако той се е качил в транспорта, а вие сте останали, то трябва да стигне до следващата спирка и веднага да слезе, като чака вие да пристигнете. Ако е станало обратното, детето трябва да остане на същата спирка, където сте се разминали и да ви чака там, т. е. оставяте на детето си пасивните действие, а на вас – активните.\nАко пък детето се е изгубило на гара или в магазин, отивате при администратора и го молите да обяви по високоговорителя, че очаквате детето си на изхода (ако сте сам) или на друго добре забележимо място. Не трябва да съобщавате, че го чакате до информационното гише, което понякога и на голям човек му е трудно да намери.\nКакво трябва да прави самото дете, ако се озове само в “морето” от хора? Най-добре е да се доближи до някой продавач или касиер (ако е в магазин) и да каже, че е загубило родителите си и да помоли да му помогнат да ги намери. Но от уплаха, то може и да забрави как се казват родителите му и своето име. В този случай ще помогнат етикетчетата върху дрехите му, за които вече говорихме, или бележка, предвидливо сложена от вас в джоба на дрешката му с вашето име и телефон за връзка.\nПървото, което трябва да направи детето, когато разбере, че вие не сте наоколо, е да си спомни как се казва и домашния си телефон. Ако към него се доближава непознат и му предлага да отиде с него да търси родителите му, детето трябва да каже, че ще ги чака тук, а непознатият може да обяви това по радиото.\nНо от тази ситуация могат да се възползват и престъпниците, те веднага ще обкръжат детето ви с внимание и грижа, като му предлагат бонбони или играчки и даже дружбата на собствените си деца (за примамка могат да използват дете). Те могат да кажат на вашето дете, че те знаят къде живее то, тъй като са го виждали докато си играе на двора и ще му предложат да го закарат до вкъщи. На всички предложения вашето дете трябва да откаже. И да не напуска договореното с вас място за среща. Ако се опитат да отведат детето ви насила, а то не може да си спомни адреса си или телефона, то може просто да извика: “Искат да ме откраднат! Не познавам тези хора! Извикайте милиция!”. Тези думи във всички случаи ще направят нужното впечатление и даже ако никой не се застъпи на момента за детето, това събитие ще се запомни и някой ще може да даде точно описание на похитителите, а може би и номера на колата, ако е имало такава.\n#243405 - 17.03.2004 14:03 [Re: Лара]\nДетето може да се загуби не само на многолюдно място, още повече, че блоковете днес си приличат като близнаци и за едно дете е доста трудно да намери изход от каменния лабиринт. В този случай то трябва да влезе в първия попаднал му магазин, киносалон, болница, аптека или полицейски отдел и да помоли да се свържат с родителите му по телефона. Но в никакъв случай да не влиза в частен дом или апартамент при непознати хора, за да моли да се обади от тях по телефона, тъй като се е загубило. Тази постъпка може да провокира човека да направи спонтанно престъпление по отношение на детето. Престъпникът разбира, че детето се е изгубило и никой не знае къде се намира то и едва ли ще го търсят точно тук – всичко това създава благоприятни условия за престъпление спрямо вашето дете.\nКак детето, ако още не може да чете, да намери някакво учреждение? Обяснете му, че за ориентир могат да му служат картинките на кръст или чаша със змия (аптека), рисунки на продукти (магазин за хранителни стоки) и т. н. Но не бива да се ориентира по това, че от някой вход е излязла жена с пълни чанти или ако от някъде изнасят мебели – това може да е погрешен знак.\nДетето може да прояви и ненужна самостоятелност, като си припомни вашите собствени действия, когато вие не знаете пътя за някъде – спирате такси и то ви откарва. Без да се замисля, то повтаря действията ви, спира такси и назовава адреса ви, като се надява, че вие ще платите на таксито. Тук също ситуацията е двусмислена. Едва ли някой шофьор на такси ще спре до едно вдигнало ръка дете, пък и от положението може да се възползва престъпник и тогава детето едва ли въобще ще се прибере у дома. Затова детето трябва да се движи колкото се може по-далеч от пътното платно, да се опита да намери кое да е учреждение, където може да поиска да се обади и да се свърже с вас.\nКогато намерите детето, в никакъв случай не му се карайте, то и без това е достатъчно наказано и се бои от гнева ви. По-добре поговорете с него спокойно, като му обясните защо се е получило така и как е можело да се избегне подобна ситуация. Не забравяйте да го похвалите за правилно взети решения.\nRe: Изчезнало дете\n#244521 - 18.03.2004 14:02 [Re: Лара]\nС пожелание всичко долунаписано да бъде и остане за вас само теория на безопасността и никога да не ви се наложи да се сблъскате с изчезването на близък, особено дете. Но какво да правим, ако бедата се случи?\nАКО ДЕТЕТО Е ИЗЧЕЗНАЛО В ГРАД\nАко детето ви се е задържало с половин час и няма никакви известия от него, вие започвате тревожно да поглеждате през прозореца, дали не се е появило на хоризонта. Но времето минава, навън започва да се здрачава и тогава започвате да се мятате по стаите с въпроса, къде ли е. Отначало се ядосвате, като се заканвате “Само да се появи...”. После сте готови да простите всичко, само и само да се появи. Но правилни ли са били действията ви докато сте чакали или е трябвало да действате по-активно?\nНай-добре е да започнете издирването веднага, щом вашето дете се задържа повече от час. Започнете с позвъняване до всички познати и роднини, където може да е отишло детето ви.\nОбадете се в моргите и болниците, дали дете, което прилича на вашето е било доставено там. Не забравяйте да назовете имената на детето, отличителните му белези, в случай, че етикетчето от дрехата му се е скъсало или детето е преоблечено в чужди дрехи. Тези необходими позвънявания е по-добре да се правят не от собствения телефон, а от съседите или роднините, без да заемате домашната линия, защото в това време може да се обади детето или хората, които са го намерили.\nАко детето ви не се е върнало и на всички места са ви отговорили отрицателно, оставете човек да дежури на телефона, друг трябва да отиде в полицията с заявление за изчезване на дете и молба да се започне издирване незабавно. Към заявлението приложете скорошни снимки на детето, а в самото заявление посочете ръста, теглото, мерки на детето, отличителни признаци, функционални особености.\nДокато един от роднините дежури до телефона, втори се намира в полицията, вие започвате собствено издирване. Най-добре ще е, ако познавате някого, който има куче, обучено да търси по миризма. За тази цел вкъщи трябва да имате консервирана миризма на детето. Може да си я приготвите по следния начин: взимате памучна тъкан, изплаквате я в студена вода и я изсушавате добре. След това детето ви взема в ръце тъканта или я слага в обувката си за около 15 минути. Вие през това време стерилизирате бурканче, изсушавате го без да го изтривате, слагате гумени ръкавици, взимате бурканчето и молите детето да сложи вътре тъканта. След това затваряте бурканчето с капачка за консервиране или със стъклен капак, но в никакъв случай не със найлонова торбичка, защото тя веднага ще попие цялата миризма.\nАко нямате консервирана миризма на детето, слагате губени ръкавици, взимаме пинцета и подготвен буркан и слагаме в него коя да е дрешка на детето, която то е носило преди да изчезне и която не е била в общия кош за дрехи.\nСега имате миризмата на детето си, но как да определите дали кучето ще може да “работи” по миризмата? За целта можете да направите малък експеримент. Вземете някаква вещ на познати (не на стопаните на кучето) и вземете и други вещи от други познати, дайте на кучето да помирише една от вещите и му кажете да търси, ако кучето правилно определи на кого от познатите ви принадлежи предмета, който сте му дали, можете спокойно да използвате кучето за търсене на детето си. Най-добре е ако кучето не е едно, а са няколко. Можете да започнете търсенето.\nНай-добре е да започнете издирването от местата, където за последен път са видели изчезналия. Синологът (Лара: на руски е кинолог, не знам дали съм превела думата правилно) (или стопанинът на кучето) и кучето заедно с роднините обикалят района на движение на изчезналия и дават на кучето да подуши миризмата в бурканчето. Планомерно обикаляте чардаци, мазета, канализационни шахти, гаражи, т. е. тези места, където може да се окаже детето ви. Ако търсенето става през нощта, вземете фенерчета и си осветявайте пътя, като надничате и в най-тъмните кътчета.\nДокато сте заети с търсенето, някой от вашите роднини или приятели продължава да звъни по моргите и болниците, няма да бъде излишно да се обадите и на КАТ, може би детето ви е попаднало в пътно произшествие. При това освен анкетните данни на детето, не забравяйте да назовете и особените белези, детето може да е в безсъзнание и няма възможност само да съобщи за себе си каквото и да било.\nВсички тези мерки е хубаво да се предприемат в първите часове на изчезването на детето. Докато детето още не е намерено, вземете от познати телефон с определител на номерата, а също така подключете към него записващо устройство. В случай, че ви се обадят във връзка с изчезналия, запишете разговора и се опитайте да определите, откъде е било позвъняването (лесно е, ако знаете номера на абоната).\nПри това човекът може да иска откуп за детето, опитайте се тогава да разберете, наистина ли детето е при него или това е само желание да забогатее за сметка на вашето нещастие. Затова назовете коя да е особеност, която не е присъща на детето ви, и ако човекът наистина е виждал детето ви, той ще опровергае вашата информация, тогава изисквайте да поговорите с детето.\nЗа разговора с шантажиста задължително информирайте полицията, колкото и да ви заплашват похитителите, в противен случай вие не само ще изгубите парите си, но и детето.\nАко позвънилият казва, че е видял детето ви, уточнете по кои точно особености го е запомнил, задължително задайте въпроси-капани, например, че детето ви има голяма бенка на бузата си. Звънящият веднага се съгласява, значи той или се заблуждава, или иска възнаграждение за информацията. Но ако човекът назовава особености, които знаете само вие, уточнете името и фамилията му, адреса и телефона.\nНо детето продължава да е в неизвестност и тогава освен официалната ориентировка (съобщение за изчезване на детето с негово подробно описание) на полицията, трябва да направите своя собствена, в която да има детайлна снимка на детето (желателно е детето да е заснето не в анфас, а леко обърнато), ако имате възможност нарисувайте заедно с художник фигурата на детето в дрехите, с които е изчезнало (ако нямате снимка), след това подробно опишете външността на изчезналия, дрехите и разлепете тази ориентировка по пътя, по който предположително е минало детето.\nСлед това подготвяте серия снимки, където детето ви е изобразено в анфас, профил, полуобърнато (желателно в характерна за него поза), а също така снимка на дрехите с които е изчезнало или цветни рисунки. Ако всичките ви снимки са направени отдавна, обърнете се за помощ към художник и възсъздайте версионно-възрастов портрет. Освен снимките, съставяте подробна ориентировка и текст, с който бихте искали да се обърнете към хората, които са видели изчезналия или към неговите евентуални похитители, занесете всичко това в телевизията (централна, местна, кабелна). Защо настояваме точно за серия снимки и за задължително изобразяване на дрехите? Само защото на човек, който е видял детето ви, ще е по-лесно да си спомни за него, когато види разнопланови снимки и още повече дрехите, на които е обърнал внимание. Още повече, ако са минали вече няколко дни (психолозите са доказали, че на 5 ден човек помни само 25% от цялата информация).\nСлед вашето съобщение по телевизията вероятно е веднага да започнете да получавате позвънявания от разни екстрасенси, които ще ви предлагат своята, отначало безвъзмездна помощ. Не се самозалъгвайте, но ако все пак сте решили да се възползвате от услугите им, при тях трябва да отидете не вие, а човек, който няма външна прилика с изчезналия (най-добре ваш приятел или познат), който освен снимката на вашето дете, ще вземе още 4-5 снимки на други деца, местонахождението на които ви е известно. Когато дойде човекът при екстрасенса, нека да каже, че е изчезнало неговото дете заедно с децата на другите снимки. От отговорите на екстрасенса ще разберете доколко може да му се доверите.\nВремето минава, а детето все още го няма. В полицията ви казват, че го търсят, но вие сте сигурни, че не се занимават с това особено сериозно. Можете смело да пишете жалба-заявление във висшестояща организация, като изисквате делото да се вземе под контрол и задължително посочете, какво според вас не е било направено или проведено достатъчно внимателно.\n#245259 - 19.03.2004 08:56 [Re: Лара]\nАКО ДЕТЕТО Е ИЗЧЕЗНАЛ В СЕЛСКА МЕСТНОСТ\nЖивеете на село или сте дошли на гости, но се е случила беда и е изчезнало детето ви. Трябва да действате по същия начин, както и в предишната част, с изключение на момента с телевизията – трябва да я заместите с местното радио. Задължително се съобразете със следните обстоятелства:\nНаблизо до населения пункт има гора и вие сте в правото си да предполагате, че детето е отишло точно там. В този случай разделете гората на квадрати. Организирайте хората в групи и на всяка група (използвайки роднини, познати и съседи) определете даден квадрат. По възможност вземете със себе си високоговорител, а в нощно време и фенерчета. Претърсвайки гората поквадратно, по високоговорителя се обръщайте към изчезналия: “Петьо, търсим те! Къде си?”, след това млъквате и слушате хората, като правите светлинни сигнали с фенерчетата. Трябва да се съобразявате с това, че детето може да е изплашено и затова няма да бъде излишно най-внимателно да претърсвате и оглеждате всички храсти и дерета. Ако е изплашено детето, то едва ли ще може да ви извика на висок глас, още повече ако е загубило съзнание или е получило тежка травма.\nТрябва да започнете издирването веднага, защото даже при температура +10, детето може да замръзне. Ако имате връзки и сте готови да се обърнете за помощ към авиацията (вертолети), помислете за целесъобразността на използването им. Ако гората е разлистена няма да има никакъв смисъл.\nАко до селището има река или друг водоем, намерете водолази, които да претърсят дъното и да съставят мнение относно теченията и мястото, където според тях, можете да откриете тялото.\nНо детето го няма нито в гората, нито във водоема. Претърсете кладенците, може да е паднало вътре по недоглеждане или нечий зъл умисъл.\n#260621 - 03.04.2004 00:22 [Re: Лара]\nНяма вече безгрижно детство,времената са други.Както учим децата си да се пазят от печката,така трябва да ги подготвяме за живота извън дома.Разбира се не бива да се вманиачаваме,понеже и ние не можем да предвидим всички възможни опасности,та камоли децата ни.\n#261753 - 05.04.2004 08:42 [Re: Шаранка]\nРазбира се, че не е възможно да предвидим всичко, но малко сламка можем да поразхвърлим тук таме.\n#261762 - 05.04.2004 09:01 [Re: Лара]\n#276293 - 20.04.2004 09:19 [Re: Лара]\nНаистина темата за безопасността на децата ни е много навременна!!! Аз бих искала да препоръчам на тези от вас, които се интересуват конкретно от безопасност на движението ето този линк:\nФлаш-филмчета за безопасност на движението!\nНа мен поне ми направиха много добро впечатление. Жалко, че в България не се мисли за направата на такива помагала за деца и родители ...\nПомните ли го?!?\nИскам "Сънчо" за децата си\n#349355 - 29.06.2004 12:04 [Re: Лара]\nне съм ти чел всички казвания и мненията на други казвам само мойто(въпреки че не съм дете но ако бях) ако ме нападне некой все ще намеря начин да го убия,ако не мога а той иска да ме убие аз ще се засиля ще си тресна главата във стената и ще се самоубия няма да го чакам той да ме убие\nно все ще намеря начин да го убия\n#352827 - 01.07.2004 23:19 [Re: Версинжеторикс]\nНяма да споря с теб. Не те познавам нито сега, нито като дете, но все си мисля, че децата мислят съвсем по друг начин, няма я в тях тази обреченост и решителност, в тях все още е много силна надеждата и вярата в доброто, а значи те все ще се надяват, че ще стане чудо и ще се отърват без да се стига до крайности. Всъщност крайния вариант, който казваш, че ще избереш, според мен въобще няма да им мине през главата.\n#468057 - 08.10.2004 15:37 [Re: Лара]\nПривет на всички - не знам с вас как е но аз като започнах от началото не спрях докато не прочетох и последната дума. Боже колко е страшно ...... като се замисли човек и не се знае от къде може да му дойде бедата до главата. Само се надявам да не се случва на никого. Като се замисля - ми че то не знам аз самата как бих реагирала при някаква стресова ситуация пък камо ли за едно дете...че то блокираш как ли пък ще мислиш.Не знам, само мога да се надявам за по-добри времена за нашите деца.\nЛара ти си човек с широко скроено сърце щом полагаш толкова труд за да можем ние да те четем. Благодаря ти\n#592295 - 10.01.2005 00:51 [Re: Лара]\nПреди години разбрах, че в западния свят е забранено да оставиш дете до 14!!! години само и те грози голяма глоба или дори загуба на родителски права. Тогава се изумих, защото си представих как съм седяла сама от около 6-7годишна, сигурно не съм единствена, но сега смятам, че подобен закон е задължителен.\nЛара, благодаря ти много за усилията да ни поднесеш тази информация!\n#608565 - 21.01.2005 09:46 [Re: Лара]\nЗа сведение на родителите, които се интересуват: Издателство "Брен" подготвя за печат допълнената и преработена версия "65 начина да предпазиш детето от престъпление".\n#633904 - 07.02.2005 15:55 [Re: Лара]\nБлагодаря ти за тази книга. Чета я внимателно и се опитвам да приложа съветите написани в нея. Допреди 10 години майки ми все опяваше: Внимавай!!! А аз: Знам, знам! Сега имам 5 годишна дъщеря и просто не знам как да я науча да се пази. Тя е много контактна и това ме притеснява, защото на тази възраст децата са много искрени и доверчиви. Знам, че вече трябва да и говоря и се старая да го правя с примери от живота, като се старя да не я плаша прекалено. Не искам да е черногледа, а само да има реална представа за света, за да може да живее добре в него. Сега наистина разбирам майка си, макар че някога всичко беше добре организирано и спокойно.И родителите бяха някак по-спокойни.Не мисля, че мога да я оставя без надзор дори до 14 години, а в същото време е добре човек сам да се оправя. Трудно нещо е да си родител.\n#682246 - 10.03.2005 16:13 [Re: bren]\nЕх защо родителите ми не бяха чели 65 начина да направиш детето си успешен престъпник.............\nОт: до ст."Георги Аспарухов"\n#756962 - 29.04.2005 17:15 [Re: Йон]\nНикога не е късно,ТзрорисТ сан:)\n#829048 - 17.06.2005 14:29 [Re: Anvil]\n#966148 - 21.09.2005 15:28 [Re: Лара]\nСтрахотна е темата, наистина. И много, много важна.\nАз мога да споделя мнението си по въпроса като ви разкажа една доста стресираща случка със сина ми, преди около две години. Тогава беше на 3. Общо взето доста често му беше напомняно и повтаряно за пресичане на улици и оглеждане в двете посоки и за хващане на мама или тати за ръка.Прибирахме се от детска градина, той слезе от колата и докато се обърна вече беше пресякъл улицата без да си даде сметка /много ясно/ че може да го блъсне кола. След истерично крещене от моя страна, последвано от дълги и цветни обяснения, че ако по същото време минава кола направо връхлита върху него и го размазва, 3 годишният ми пикльо вдигна учудена главица и ми каза\n"Ама мамо, няма нищо страшно - нали един камион мина през Стич /сещате се за Лило и Стич става въпрос/ и той си стана след това, нищо лошо не му се случи"... Щях да се гръмна.\nАйде върви обяснявай...детски, невинни, анимационни филмчета.\nИстината е, че трябва много да се говори и много да се обяснява. И разбира се, не на последно място - да се дава личен пример.\n#1789940 - 11.06.2007 13:11 [Re: Лара]\nОпределено темата е с висока полезност, поздравления!\nСмешното е, че точно се гледах с уважение в огледалото, поради великата идея да направя един онлайн курс с насоченост към превенцията и обучението в лична защита за деца отначало, а после и за възрастни ... И като преглеждам темите из разните форуми от типа "Родители и деца", що да видя?\nЕ, ще трябва преосмисляне на идеята явно, няма спор! А иначе себеуважението ми не е дисбалансирано, дори напротив! Защото виждам, че в идеята безспорно има смисъл.\n#1920482 - 13.10.2007 08:46 [Re: Лара]\nЛара, поздравявам те за темата!\nТова ми е едно от слабите места. Имам две деца - сравнително малки, на 9 и 4 години. Но напълно те подкрепям за това, което казваш. Благодаря ти и за книгата - ще я видя непременно. Аз също полагам усилия в тая област на възпитание. Моят изпитан метод е да уча децата си чрез игри. Докато си играем, нагледно обяснявам как, какво може да се случи, давам съвети, показвам това - онова. Естествено не за всичко върви тоя метод. Веднъж например телефона звънна и синът ми /той е на 9/ вдига и говори с някого озадачен, влязох в стаята взех слушалката и се оказа един от тия "телефонни терористи" дето проверяват дали децата са сами в къщи и кроят планове как да ги измъкнат от там - страшно е наистина. По едно време в нашия квартал това беше ежедневие, но сега слава Богу - няма вече. И така, говорим, говорим. Съгласна съм с теб безпорно и за примера, който даваме. Значи може нещо сто пъти да го кажеш на детето си, но ако то не те види ти да го правиш - много трудно се постига ефект. Децата инстинктивно подражават на нас-родителите. Ти казваш - този филм не е за теб - то ти казва - ами ти защо гледаш? Нали е страшен? Теб не те ли е страх? - и после обясняваш, обясняваш...Но много важно и над всичко, според мен стои въпроса:Колко време отделяме за децата си? Колкото повече време прекарват с нас, толкова по сигурни и защитени се чувстват те. Освен това, знаят и усещат че са обичани, ценни, желани, което е много важно за да растът със самочувствие все пак, а не стъпкани и подтиснати в тоя свят. Каквото и да си говорим основната отговорност е наша до като израстнат достатъчно, съгласни ли сте? Ако ние като родители изградим една здрава основа с добри ценности у децата си, по късно имаме шанс - да пожънем успехите на посятото. Трудно е в този свят на интернет, филми, агресия и т.н. да се изграждат добродетели, но не е невъзможно - в нас - родителите е топката.\n#2156085 - 22.07.2008 09:08 [Re: Mimki6]\nДа, обяснения, игри, пример...........като родители сме длъжни да направим всичко, което е по-силите, за да научим децата си да се предпазват и да бъдат проницателни и бдителни.\n#2158115 - 24.07.2008 13:07 [Re: Лара]\nЕто едно мнение от Нешка Робева:\n- Оптимистка ли сте за младите българи?\n- Времената са тежки, размирни. Вижте какво става във Франция, в Германия... Каква невероятна агресия. Мисля, че всичко това е добре насочвано. Под формата на свобода на младите, политиците моделират обществото. Даваш свобода на неосъзнати хора. Но свободата е преди всичко отговорност. Свободният човек е натоварен човек. Отговорността към свободата е огромна, непосилна за крехките морални устои на младите хора. Нашите деца не правят изключение. Когато родителите поставят на първо място правата на своето дете, неговите интереси, от тези деца не може да се очаква нищо добро. Тогава те ще бият учителите си, ще извършват престъпления, защото ще се чувстват защитени. Младите хора на България живеят в семейства, които страдат от липса на работа и на средства, обстановката е изнервена. Противопоставянето в обществото е огромно, разликата в социалните нива е огромна. Всичко това съсипва младия човек.\n- Пречупват ли се или се каляват децата ни?\n- Бедните птички, Господ ги храни. Има сили, които защитават децата. По неведоми пътища в цялата тази обстановка те се ориентират. Ние имаме изключително талантливи млади хора. В чужбина ме питат: 'Как подбрахте такива красиви деца, одухотворени?' Казвам, не съм подбирала, красотата идва от духа.\n- Познават ли децата историята ни?\n- Не мисля. Но и това ще премине. Ние винаги сме били по-католици от папата. Преди се казваше: няма националности, има интернационалности. Първи отрекохме себе си. Сега ще влизаме в Европейския съюз. Само че ЕС дава милиони за запазване културата на малките народи, за идентичността им. Франция прие Закон за чистота на френския език. Европейските народи се стремят да се съхранят. Ние също ще го проумеем. Ние сме стар народ, стара нация, пак ще дойде време за Възраждане. България е преминавала през много по-тежки времена. И сме оцелявали. Тъжното е, че говорим само за оцеляване, не за развитие. Но в момента се събира енергия, тя безспорно ще се разлее, ще обхване огромна част от народа.\n- Освен от безплатните кифла и мляко, от какво имат нужда днешните деца в училище?\n- От лъжица култура. Като че ли решихме, че можем да пренебрегнем духовната храна. Децата имат нужда от обич и грижи. Неизплатен дълг на нашите държавници е дългът им към децата.\n#2166158 - 05.08.2008 12:55 [Re: Passager]\nМного верни неща е казала....\n#2252126 - 22.11.2008 12:26 [Re: Лара]\nОгромни благодарности, Лара, за труда ти и темата! Чета я редовно, когато влезна в раздела.\nТепърва започвам да се сблъсквам с тази тема и честно казано много се стресирам Но хиляди пъти предпочитам да го изживея потресаващо "на хартия", отколкото в действителност. Опитвам се максимално да се възползвам от съветите..и аз обаче като всяка майка се моля Господ да ни пази децата! Лесно е на книга, трудно е в реалния живот. Човек никога не знае как ще реагира в действителност. Но виждам много истини и полезни неща в материалите, които си дала Ето примерно темата за асансьора точно в момента при мен е много актуална. Благодаря ти още веднъж!\n#2467651 - 24.09.2009 19:40 [Re: Bandit Queen]\nБезопастност можее да се постигне само чрез отговорност и още повече отговорност към развитието и възпитанието на детето\n#3151165 - 05.04.2014 04:37 [Re: Лара]\nИ аз винаги се опитвам да дам пример с поуките от приказките и се надявам да остави добър отпечатък в съзнанието на моето дете\n#3152361 - 09.04.2014 16:41 [Re: Лара]\nНаправо изтрапвам като се замисля какво би могло да се случи !\nБрой показвания: 53517\nGenerated in 0.086 seconds in which 0.009 seconds were spent on a total of 13 queries. Zlib compression enabled.