ДЕПРЕСИЯ И СУИЦИДА в практиката на соматичните болници - Апатия 2022\nПрез 1998 г. Министерството на здравеопазването на Руската федерация издаде Заповед № 148 „За специализирана помощ за лица с кризисни условия и самоубийствено поведение“, което беше косвено признаване, че съответните органи и институции\nПрез 1998 г. Министерството на здравеопазването на Руската федерация издаде Указ № 148 „За специализирана помощ за лица с кризисни състояния и поведение на самоубийство“, което беше косвено признаване на факта, че подходящите органи и здравните институции трябва най-накрая да обърнат адекватно внимание на проблема със самоубийствата сред населението.\nПовечето автори приписват все по-голям брой самоубийства на социално-икономическата криза, която страната преживява. Междувременно е необходимо да се разграничат причините за самоубийството и факторите, които насърчават и възпрепятстват извършването на самоубийства, както и увеличаването или намаляването на техния брой.\nПричините за самоубийствата са многобройни, но винаги индивидуални и сложни. Това е преди всичко психологическа травма, която може да бъде обективно тежка (например смъртта на любим човек, сериозно заболяване и т.н.) или субективно нетърпима: неуспешна любов, обида, обезобразяване на дефект, изнасилване, промяна на стереотипа на живота, загуба на работа, пенсиониране и др. крахът на кариерата и много повече, тясно свързана с личността на човек, неговата система от ценности и приоритети.\nЗначително място сред причините за самоубийството също заема хронични или продължителни травматични ситуации в сферата на междуличностните, най-често вътрешносемейните отношения. Изглежда, че няма истинска психотравма, но самите отношения са толкова дисхармонични, болезнени, песимистични, че има доста незначителен, често случаен, повод и, като правило, символично или реалистично е в същия ред афективно негативно оцветени преживявания, за да се реализира имплицитно узрели, често несъзнателни склонности към самоубийства. Възможно е също така човек да изпита синдром на дезадаптация в резултат на лош социален опит (например неефективна промяна на работата, крах на предприемачеството, възникване на дългове, загуба на социална група и др.), Което се проявява в хаотична хиперактивност - противоречива, многопосочна дейност или в своеобразна парализа на волята придружени от куп нови грешки, объркване и афективно-волеви нарушения.\nПсихичните заболявания (депресия, остро паническо разстройство, здрач, състояние на съзнанието, заблуждаващи синдроми и др.) Също могат да бъдат причина за самоубийството..\nФакторите, влияещи на нивото на самоубийствата в обществото, включват: отношението на обществото към самоубийствата (компрометиращи, насърчаващи, разрешителни, забранителни или безразлични); социално-икономическа и политическа нестабилност, водеща до социални натоварвания (нарастваща безработица, престъпност, бедствия и др.); увеличени миграционни потоци и засилени бизнес и развлекателни дейности на населението (които се характеризират с прекъсване на познатите връзки и стереотипи, по-чести конфликти и психични наранявания); етнически и културни характеристики на обществото (високо ниво на религиозност, наличието на силни племенни връзки, традиции на „голямото семейство” и т.н.), които играят ролята на защитници на самоубийствата.\nОсобено неблагоприятна комбинация от всички тези фактори сега се наблюдава в Русия. Някои социолози смятат, че Русия преживява период на рязко изразена аномия, тоест състояние на обществото, в което няма ясна регулация на човешкото поведение, но има морален вакуум, тъй като старите норми и ценности вече не съответстват на новите отношения в обществото, а новите все още не са се развили, И в състояние на аномия в обществото, броят на проявите на девиантно (девиантно) поведение и самоубийства винаги се увеличава.\nПериодите на социални кризи поставят повишени изисквания към психиката на хората; те са като лакмус, разкриващи психичен дисбаланс, дисхармония, склонност към анормални, психопатични и психотични форми на реакция. Но би било погрешно да се смята, че само психично болни хора извършват самоубийства, точно както е погрешно да мислим, че самоубийствата са извършени в нормалното си, нормално състояние.\nЛицата, които не страдат от психични разстройства, представляват не повече от 12-15% от самоубийствата. Тези хора се самоубиват в състояние на афективно ограничено съзнание, физиологичен афект, остра паническа реакция или в състояние на така наречената непатологична ситуационна реакция. Тази реакция може да бъде от три типа: дезорганизационна реакция, реакция на демобилизация и песимистична реакция (според А. Г. Амбрумова, 1983 г.).\nВ реакцията на дезорганизацията в отговор на травматично събитие възниква емоционален стрес, афективна фиксация върху травматичните преживявания, намаляване на интелектуалния контрол върху собственото състояние и в резултат на това дезорганизация на поведението. Суицидалните тенденции възникват внезапно, се реализират бързо, като правило, по случаен начин. Последиците са с различна тежест, до необходимостта от реанимация. Подобни реакции протичат рязко и бързо спират. Най-често те възникват при лица, психически твърди, прями, безкомпромисни, които се характеризират с максимализъм в преценките и оценките.\nДемобилизационните реакции възникват, напротив, при хора, които са психически незрели, зависими, с ниска устойчивост на неблагоприятни (иначе фрустриращи) обстоятелства, склонни да „напускат“, „избягват“ житейските трудности. В условията на травматична ситуация тяхното ниво на мотивация за активност и волеви усилия може да намалее още повече, възникват преживявания за безпомощност, беззащитност, намалява самочувствието, появяват се мисли за самоубийство като начин за „прекратяване на всички неприятности“. Самоубийствените склонности бързо се трансформират в подходящи действия. След самоубийствен опит обаче по правило бързо се формира критично отношение към ситуацията и тяхното поведение.\nПесимистичните реакции се характеризират с появата на психологически дискомфорт, недоволство от себе си и другите, чувство на неудовлетвореност в живота, загуба на житейски цели и смисъл, чувство на безнадеждност и безполезност на по-нататъшното съществуване (т. Нар. Песимистична концепция на бъдещето). Такава реакция обикновено се проявява при индивиди, склонни към размисъл и интроспекция, към обичайните песимистични оценки и интерпретации. Опитите за самоубийство в такива случаи могат да бъдат както спонтанни, така и обмислени. След тях суицидният риск може да остане доста висок за дълго време..\nВ суицидологията е общоприето, че има достатъчно устойчиви индивидуални фактори, които допринасят и предотвратяват извършването на самоубийство. Суицидогенните (те се наричат също предразполагащи) фактори включват например история на самоубийствени и агресивни прояви, възпитание в „разбито семейство“, минали убеждения, злоупотреба с алкохол или наркотици, самота, соматична патология или дефекти във външния вид, както и такива личностни черти като намалена толерантност към емоционалния стрес, липса на прогнози, слаби комуникативни способности, неадекватна самооценка (завишена или подценявана), неразвита лична психологическа защита, намалена и загубена представа за стойността на живота.\nНапротив, противоубийствените фактори са: изразена емоционална привързаност към близките, силно чувство за дълг, по-специално в областта на родителските отговорности, фиксиране върху собственото здраве, значителна зависимост от общественото мнение и желание да се избегне осъждане от другите, идеи за греховността и срама от самоубийството, за неизползвани възможности за живот, наличието на творчески (и като цяло житейски) планове и идеи, наличието на стабилни естетически критерии в мисленето (нежелание да изглеждате грозно, съжалявам, грозно дори след смъртта).\nПовечето от тези фактори са обект на промени с течение на времето, така че диагностицираният у конкретен човек суициден риск не може да бъде екстраполиран в бъдеще, тъй като изисква периодична корекция.\nПациентите с шизофрения (11-18%, според различни автори), реактивни състояния (до 15%), алкохолизъм и лекарствена (токсична) мания (13-20%), афективна патология (до 5%) преобладават сред хората с психична патология. както и пациенти с аномалии на личността (включително психопатия, характеропатия, патологично развитие; до 25% от случаите). Важно е да се подчертае, че преди опита за самоубийство не повече от 23-28% от самоубийствата са регистрирани в ИПП.\nАко анализираме психичното състояние на самоубийствата не от нозологична гледна точка, както направихме сега, а от синдромичната, можем да кажем, че в повечето случаи говорим за различни клинични и типологични варианти на депресивния синдром. Счита се, че депресията е самоубийствена болест; до 60-70% от депресираните пациенти проявяват самоубийствени тенденции и приблизително 15% от тях се самоубиват. Така че проблемът със самоубийството е проблемът с депресията..\nЗа съжаление почти половината пациенти с депресия изобщо не търсят медицинска помощ; от останалите само 25-30% попадат в зрителното поле на психиатъра, останалите по всякакъв начин избягват това и се лекуват в общата медицинска мрежа, главно като амбулаторни терапевти и невропатолози. Има доказателства, че до 60% от пациентите, посещаващи клиники, откриват депресивни разстройства с различна тежест. Междувременно в клиники депресията се диагностицира при не повече от 5% от всички депресирани пациенти, които отиват там..\nСледователно, медицинският аспект на превенцията на самоубийствата е, от една страна, да се доближи психиатричната помощ към пациентите в соматичните болници, а от друга, да се повиши нивото на информираност сред общопрактикуващите лекари и не-психиатрите за клиниката и лечението на депресията и суицидните явления при пациенти с депресия.\nНа практика няма депресия, която да не е придружена от някакви соматични разстройства, функционални или органични нарушения на различни органи и системи на организма (в частност, сърдечно-съдови, стомашно-чревни, отделящи кожата). Следователно пациентите с депресия се обръщат към соматични институции. Има няколко клинични и типологични варианта за комбиниране на депресията със соматична патология (коморбидни състояния). Ние изброяваме основните.\nСамоубийството винаги е резултат от три компонента: личностни черти, причинителен фактор и допринасящ фактор\nПърво, реактивните депресии, възникващи като лична реакция на тежки соматични заболявания и свързаните с тях последствия. Второ, соматогенна депресия, възникваща при пациенти с хронични соматични заболявания (например, коронарна болест на сърцето, холелитиаза, хипотиреоидизъм, захарен диабет, бронхиална астма, синдром на Кушинг, болест на Паркинсон, множествена склероза, хронична бъбречна недостатъчност, лупус еритематозус, цироза на черния дроб и някои други) като конституционно-генетично обусловен спътник на тази патология, който има общо с него патогенетични връзки. Трето, лекарствени депресии, резултат от продължителната употреба на някои лекарства с депресивен страничен ефект. Доста значителен списък на такива лекарства включва резерпин, пропранолол, гуанидин, дигиталис, прокаинамид, някои антиаритмични и антипаркинсонови (амантадин) лекарства, анаболни стероиди, кортикостероиди, прогестерон, естроген, блокери на H2-хистаминовите рецептори (циметидин и други).\nИ накрая, четвърто, соматизирани депресии (те се наричат също маскирани, ларвани депресии, автономни депресии, депресии без депресии и др.), При които депресията се маскира от соматични разстройства, локализирани в различни органи и системи на тялото. Обикновено говорим за оплаквания от нарушения на сърдечно-съдовата, дихателната, храносмилателната система, заболявания на ставите, кожата, различни болки (психалгия).\nОбщо за всички тези състояния е наличието на депресивни симптоми. Международната класификация на болестите от 10-та ревизия (ICD-10) прави разлика между основните и допълнителни симптоми на депресия. Основните включват: 1) хипотония или намаляване на настроението за две или повече седмици (настроението може да бъде потиснато, депресирано, мрачно, придружено от тревожност, тревожност, раздразнителност, апатия, сълзливост и др.); 2) ангедония или загуба на интереси и способност за наслада (загуба на способност да изпитвате чувство на удовлетворение, загуба на желание да се действа за постигане на удоволствие, загуба на интерес към това, което преди това е предизвиквало удоволствие и т.н.); 3) психомоторна изостаналост или намаляване на умствената и физическата активност (загуба на енергия, жизненост, привичен тонус: всичко изглежда трудно, всичко изисква допълнителни усилия, искате да сте мързеливи, има намаляване на двигателната активност, работоспособността, предишното ниво на комуникация; може да е обратното: възбуда, суетене, несправедливост - „не мога да намеря място“ - с неспособност конструктивно и целенасочено да работя.\nДопълнителните симптоми на депресия включват: 1) намалена способност за фокусиране, разсейване; 2) намаляване на самочувствието, увереността в себе си; 3) наличието на идеи за вина и унижение (дори и с леко изразено намаляване на настроението); 4) мрачна и песимистична визия за бъдещето; 5) самоубийствени фантазии, мисли, намерения, подготовки; 6) нарушения на съня (лошо заспиване, безсъние посред нощ, ранно събуждане); 7) намален апетит (или пароксизмална булимия), загуба на тегло.\nНякои автори като допълнителни симптоми на депресия също отличават бледността на кожата, намалената тургора на кожата, чупливата коса и ноктите, "палавата" коса, менструалните нередности, хипомимията, лошата жестикулация, липсата на синергични движения при ходене и др..\nЗа диагностицирането на "депресивен епизод" и началото на лечението е достатъчно да се посочи наличието на един от основните симптоми на депресия и един или два от допълнителните. Това е сравнително леко депресивно разстройство, за облекчаването на което можете да направите амбулаторно лечение, без задължително да прибягвате до помощта на психиатър.\nНаличието на два от основните симптоми на депресия в комбинация с някакви два или три допълнителни симптома показва тежка депресия. Амбулаторното лечение обикновено е достатъчно и тук, но е необходима консултация с психиатър..\nОткриването на всички основни симптоми на депресия и всякакви три до четири допълнителни симптоми показва тежка депресия, изискваща хоспитализация в психиатрична болница..\nТрябва да се има предвид, че всяка депресия може да бъде самоубийствена. Освен това няма пряка корелация между тежестта на външните прояви на депресия и интензивността на суицидни тенденции.\nЗа диагностициране на депресия са разработени различни въпросници, въпросници и везни (Хамилтън, Бек, Монтгомъри-Асберг, Кови и др.), Които да помогнат на лекаря, където симптомите на депресия са описани в диалогов режим. Но най-важното, както за психиатрите, така и за лекарите от други специалности, е медицинско наблюдение и клиничен (диагностичен) разговор.\nОткриването на депресивни разстройства и особено суицидни прояви при пациент поставя значителна отговорност на непсихиатъра и го принуждава да потърси съвета на психиатър (психотерапевт, суицидолог). Все пак човек винаги трябва да се съобразява с факта, че психиатрите все още не са достатъчни за всички такива пациенти; ако консултацията се проведе, психиатърът най-вероятно ще се ограничи до предписания и препоръки, а терапевтът или неврологът все пак ще трябва да лекува пациента. Освен това пациентът може категорично да се противопостави на контактите с психиатър. Следователно, непсихиатър трябва да бъде подготвен да предоставя ограничен обем на психиатрична помощ на пациент. В такива случаи на първо място трябва да говорим за психотерапевтична помощ..\nОсновното, от което се нуждае пациент, който е в криза, суицидно състояние, е емоционалната подкрепа, емпатичният контакт. Като се има предвид особената чувствителност на самоубийството към невниманието на другите, за лекаря е полезно да създаде неформални емоционални взаимоотношения с пациента, да създаде атмосфера на доверие и взаимно разбиране, да демонстрира настроението, симпатията на пациента, желанието да разбере неговите проблеми и преживявания и желанието да му помогне, за да създаде конструктивен психотерапевтичен диалог. Понякога, за да се облекчи значително психическото състояние на пациента, е достатъчно просто да го изслушате, без да го прекъсвате или бързате.\nУстановяването на емоционален контакт с пациента и предоставянето му на емпатична подкрепа е първата задача на лекаря. Втората задача е да се установи интензивността на неговите самоубийствени склонности, степента на суициден риск и опасността от самоубийство. Необходимо е да се разбере на кой сегмент от „самоубийствения път“ е пациентът - на етапа на пасивно самоубийствено фантазиране или на етапа на подготовка за самоубийство. Зависи от това дали трябва да се обадите на линейка или трябва да продължите да работите с пациента..\nТретата задача е да се опита да психотерапевтично повлияе на суицидогенния комплекс на пациента. Трябва да се опитаме да деактивираме травматичната ситуация и да мобилизираме собствените си психологически резерви на индивида, за да засилим антиубийствените нагласи. Необходимо е да се покаже на пациента, че тази травматична ситуация не е напълно изключителна и че има различни адекватни начини за нейното преодоляване. Важно е да промените емоционалното отношение на пациента към ситуацията, да освободите емоционалния стрес, да помогнете за обективното разбиране на проблемите пред него и да вземете разумно решение. В някои случаи става дума за премахване на чувството на безпомощност от пациентите, мобилизиране на тяхната воля, в други - унищожаване на отрицателната им представа за бъдещето, повишаване нивото на оптимизъм. Така наречената терапия често дава благоприятен ефект на успехите, постигнати от самоубийствата в миналото..\nСредният процент на разпространение на самоубийствата в Русия е почти 42 на 100 хиляди души. Това е около 70 хиляди преждевременни смъртни случаи годишно и почти 3% от цялата смъртност. Световната здравна организация (СЗО) оценява разпространението на самоубийствата над 20 на 100 000 души е много висок показател. В Русия има региони, в които този показател се доближава до 80 (например регион Чита), в 15 региона надхвърля 60, а в три - 70 (данни от 1995 г.)\nПродължаващото лечение на соматичната болест е важно; успехите в тази област, дори незначителни, имат психотерапевтичен характер, повишавайки качеството на живот на пациента и неговия психологически комфорт.\nЩо се отнася до медицинското лечение на суицидни пациенти от неспециалисти, това трябва да се приема с голяма отговорност. Ефективността на лекарствената терапия е много зависима от правилната оценка на клиничното състояние на пациента, избора на лекарство и адекватна терапевтична доза, която обикновено изисква определени знания и опит. Транквилизаторите не трябва да се злоупотребяват, тъй като са пристрастяващи. Освен това хиперседативният ефект от употребата на успокоителни може толкова да влоши качеството на живот на пациента, че той ще го отвърне от лечението и ще съсипе отношенията му с лекаря. Имайте предвид доста изразените нежелани странични ефекти на трицикличните антидепресанти (например, като амитриптилин, мелипрамин и др.) И антидепресантите - МАО инхибитори (нуредал, пиразидол и др.). Използването на МАО инхибитори е изпълнено с хипертонични кризи, токсични реакции, неврологични усложнения. Трицикличните антидепресанти често причиняват хипотония, сънливост, суха лигавица, задържане на урина и запек, замъглено зрение, наддаване на тегло, което води до прекратяване на лекарството и неуспех на лечението..\nС появата на ново поколение антидепресанти през последните години - селективни инхибитори на обратното захващане на серотонина (SSRIs) - интернистите са получили доста богат избор от лекарства, които не само ефективно повлияват на депресивните симптоми, но също така са подходящи за широко приложение в амбулаторната практика. Най-проучваното лекарство в тази група и, както изглежда, най-предписаното антидепресантно лекарство в света е флуоксетин (Prozac), създаден от американците. Това се дължи на широк спектър от показания за употребата му: дистимия, соматизирана депресия, депресивна депресия, апатична, астенична, хипохондрична, с летаргия (анергична), както и различни синдроми на болка (например напрегнато главоболие, мигрена, синдром на миофасциална болка и др. ), булимия нерва и емоционално хранително поведение. Има и доказателства, че допринася за възстановяването на пациенти с хемиплегия след инсулт. Предимството на това лекарство е неговата минимална поведенческа токсичност, липсата на изразени странични ефекти и терапевтично значими лекарствени взаимодействия. За амбулаторната практика е особено важно това лекарство да не влияе неблагоприятно на соматичната патология и да няма тератогенен ефект. Може да се дава на ядра, възрастни хора, инвалидизирани пациенти, пациенти с глаукома, аденом на простатата и бременни жени. Той е удобен за приложение (20 mg веднъж на ден, независимо от приема на храна); се понася добре и пациентите рядко го отказват.\nТактиката на лекарствената терапия за коморбидни пациенти за предпочитане трябва да бъде координирана с психиатър.\nПсихомоторни и самоубийствени мисли\n9. Психомоторни нарушения (тревожност, раздразнителност, инхибиране)\nПсихомоторните смущения, които често се появяват при депресия, включват както възбуда, така и инхибиране.\nПсихомоторната възбуда е серия от неволни, непродуктивни или безцелни движения. При пациенти с депресия това може да се прояви като усукване на ръцете, стимулация и фиксиране..\nПсихомоторното инхибиране е забавяне на мисленето и физическите движения и може да включва забавяне на движенията на тялото, мисленето и речта.\n10. Мисли за самоубийство или смърт\nДепресираните пациенти често са склонни към многократни мисли за смъртта. Често има самоубийствени мисли и при някои пациенти с депресия съществува риск от самоубийствени опити.\nПонякога мислите за самоубийство са пасивни. Често пациентите смятат, че семейството и приятелите им биха били по-добре, ако той умре. Но не се предприемат действия.\nНапротив, активното самоубийствено мислене е придружено от мисли за желанието да умре или да се самоубие. Възможно е да има планове за самоубийства и подготвителни действия (например избор на време и място, избор на метод или писане на бележка за самоубийство). Това поведение показва, че пациентът е сериозно болен..\nСамоубийствените идеи обикновено се предхождат от безнадеждност и негативни очаквания за бъдещето. Пациентът може да разгледа самоубийството като единственият начин да избегне безкрайната и силна емоционална и често физическа болка..\nЗа съжаление много пациенти със самоубийствена идея не бяха признати за страдащи от депресия. В голямо канадско проучване 48% от пациентите, които са имали мисли за самоубийство, и 24% от тези, които се опитват да се самоубият, съобщават, че не получават грижи или дори не изпитват нужда от грижа.\nИзследователите заключават, че бъдещите изследвания трябва да се съсредоточат върху намирането на по-ефективни начини за идентифициране на тези лица и премахване на бариерите пред заминаването им и други фактори, които могат да пречат на грижите им..\nГодишният процент на самоубийствата в САЩ е приблизително 13 на 100 000 души. Самоубийството е десетата причина за смъртта. През 2016 г. общият брой смъртни случаи на самоубийства в Съединените щати е 42 773. Това се равнява на 117 смъртни случая на самоубийство всеки ден..\nПризнава се, че някои професии и професии може да са по-предразположени към депресия и самоубийства. Професиите, които изискват чести или трудни взаимодействия с обществеността или клиентите и имат високи нива на стрес и ниски нива на физическа активност, изглежда са изложени на най-голям риск..\nМедицинската професия е с най-висок риск от смърт поради самоубийство в сравнение с всяка професия или професия. Други контролирани и дисциплинирани професии, като правоприлагащи органи, военни и адвокати, са по-склонни да изпитват депресия и самоубийствено поведение и е по-малко вероятно да търсят намеса поради последиците за разрешаването.\nПоследните проучвания показват, че самоубийството е три пъти по-вероятно да се случи при хора със сътресение, така че дейностите, които могат да доведат до наранявания на главата, могат да бъдат предразположени към самоубийство със или без съпътстваща депресия..\nНяколко депресивни пациенти описаха мислите си за самоубийството в Интернет. Ето няколко примера:\n„Усеща се, че сте съвсем сами и независимо какво казвате, чувствате, че това не е вярно или няма значение. Усеща се, че просто трябва да прекратите всичко това, защото сте толкова уморени да се биете всеки ден. ".\n„Не осъзнавах как се чувствам, докато не излязох от депресия. Струваше ми се, че не дишам, удавям се и някой държеше главата ми под вода. Бях изгубен, сам и нямаше друг изход. Никой не ме разбра и никой никога няма да разбере. Когато най-накрая се освободих от дълбоки самоубийствени мисли, успях да ги видя такива, каквито са в действителност. Бях удушен от емоции и ослепен от тях. ".\n„Постоянната болка в сърцето, белите дробове, китките, краката, ума и ямата на стомаха ми. Болката, която ми казва: всичко е безсмислено. Нищо няма значение или никога няма да има значение. Защо да продължа да дишам? Защо трябва да ставам от леглото всеки ден, когато съм невероятно уморен? Чувствате се напълно безполезни до степен, че се чудите дали собствените ви деца биха били по-добре без вас. ".\n„Мисълта за смърт възникна като чудовище в главата ми. Какво ще стане след мен? Не мога да се откъсна от това. Не искам да умра, но също не искам да живея. Болката е твърде силна, така че съм сигурен, че не мога да изживея друг ден. Но дълбоко в себе си винаги имам силно желание да видя друг ден - мисля, че това е човешки инстинкт. Грабнах това малко чувство, за да продължа да живея. ".\n„И ако депресията ме научи на нещо, това е това\nпрост човешки дар на радост е рядко и прекрасно съкровище. За мен радостта сега - способността да се наслаждаваме един на друг и на света - и това е причината да сме тук. Толкова е просто. И се чувствам задължен да кажа на всички хора за това. " Джайлс Андреа\nСимптомите на депресия могат да включват следните състояния:\nПостоянно тъжно, тревожно или празно настроение\nЗагуба на удоволствие от обикновени занимания (анхедония)\nЧувства се безпомощен, виновен или безполезен\nПлач, чувство за безнадеждност или постоянен песимизъм\nУмора или намалена енергия\nЗагуба на памет, концентрация или способност за вземане на решения\nПримитивно абстрактно разсъждение\nПромяна в апетита или теглото\nФизични симптоми, които не могат да бъдат диагностицирани и не могат да бъдат лекувани - (много често болка и стомашно-чревни оплаквания)\nМисли за самоубийство, смърт или опити за самоубийство\nЗа да установи диагнозата на голяма клинична депресия, пациентът трябва да изпита една от първите две точки по-горе и поне пет изброени други симптоми. Такива нарушения трябва да присъстват почти ежедневно в продължение на поне две седмици..\nУважаеми читателю Ако прочетете тази статия, това може да е, защото се страхувате или смятате, че може да страдате от симптоми, свързани с депресия. Ако последното е вярно, искам да ви напомня, че депресията не е лична слабост, а сериозно медицинско разстройство.\nТъй като депресията е болест, тя не може да бъде „желана“ или „не желана“. За съжаление, това е често срещано погрешно схващане от страна на обществеността и някои медицински специалисти..\nПациентите с депресия често се чувстват ужасно. Комбинацията от физически и емоционални симптоми може да бъде завладяваща. Умората, тъмнината и празнотата може да изглеждат непоносими. Депресията обаче е лечимо заболяване. Почти всички хора, които са страдали от депресия, ще ви кажат, че са станали много по-добри. И това е вярно.\nИ помнете: Никога не се срамувайте от депресията си. Бихте ли се срамували, ако имате мозъчен тумор, сърдечен удар или левкемия?\nИ накрая: Не се опитвайте сами да се справите с депресията си. Потърсете професионална помощ.\nДепресията и самоубийството като инструменти за еволюция.\nЩе си спомня през целия си живот колко тежко и лошо беше за мен в училище. Не мина и ден, в който не почувствах своята малоценност и безполезност. Единственото, което исках тогава, беше училището да завърши възможно най-скоро и това беше най-лошият кошмар в живота ми. Бъдещето не ми предложи добро - още няколко години мъки предстояха. Нямаше надежда и се отказах. В един момент се заключих в стаята си и, изглежда, напълно спрях да ставам от леглото. Но нищо не свърши. Демоните не напуснаха, а приеха различна форма, продължавайки да ме мъчат отвътре. Веднъж не издържах и написах последната си бележка на родителите си. И тогава тя преряза вените. По-скоро опитах. Днес вече не си спомням дали съм имал планове да се самоубия. Но оцелях. Приет бях в болницата, психиатър работеше при мен. И се върнах на училище.\nДнес, поглеждайки назад, разбирам, че депресията ми ми помогна по някакъв неразбираем начин. Когато стигнах до болницата с превързани ръце, тя ми действаше като студен душ и си казах: „Спрете, не можете да продължите така!“ Това означава ли, че ако не беше депресия в живота ми, нямаше да стана това, което станах? Нямам отговор на този въпрос, само има усещане, че беше необходимо.\nОт спомените на Джесика Нортън, психотерапевт.\nСпоред статистиката един от шестима американци в даден момент от живота страда от депресия. И това е огромен и впечатляващ брой хора. Обикновено, когато говорим за депресия, те имат предвид някакъв проблем или дефект, което кара човек да се чувства по определен начин.\nНо някои психолози мислят различно. Казват, че депресията изобщо не е недостатък и не е дисфункция на психиката, а част от механизма на еволюцията, който е предназначен да се възползва от индивида в развитието. И ако те дори са малко правилни, тогава трябва коренно да преразгледаме възгледите си за отношението си към депресията.\nИдеята, че депресията играе важна роля в процеса на адаптация, не е рядкост в света на психологията. Андерсън Томсън, психиатър от Университета на Вирджиния, отбелязва, че физическите и психологическите симптоми на депресията са не само свързани помежду си, но и формират единна, специално организирана система.\nНа фона на известни симптоми на заболяването, като липса на интерес към живота, безразличие към общоприети удоволствия, неспособност да се занимава с някаква дейност, фиксиране върху страданието, много интересни неща често се случват при депресия, например аналитичните способности се подобряват и по време на фазата на REM необичайна мозъчна дейност, която не е характерна за нормалните условия.\nДепресия, еволюция и самоубийство.\nКак могат да бъдат свързани еволюцията и депресията?\nОтговорът може да се крие във факта, че това тежко състояние, което често се смята за тежко и разрушително, е отговорно за това, че ни отвлича вниманието от обичайните ни дейности и насочва вниманието ни към решаването на основния проблем, този, който предизвика самата депресия, например, лоши отношения с партньорско или неефективно поведение, водещо до психологически затруднения.\nМалко вероятно е някой да се усъмни, че когато нещо се обърка в живота ни, трябва да го поправите. Но в течение на ежедневието често сме склонни да игнорираме и да не забелязваме проблемите си, защото никой не иска да промени собствената си свободна воля. Тогава неумолимият еволюционен инструмент идва при нас под формата на депресия, което не ни оставя друг избор, освен да променим живота си.\nВ процеса на проучване на 61 души със симптоми на депресия четири от петима отбелязаха, че в сериозното им състояние има известен смисъл под формата на прозрения (вътрешни прозрения), ясна визия за изход от трудни житейски ситуации, както и виждане на собствените им грешки, които биха послужили за урок на бъдеще.\nВ повечето случаи депресията отминава сама по себе си, психолозите наричат тази спонтанна ремисия, но експертите отбелязват и положителната роля на психотерапията, в резултат на проучвания е установено, че в случай на външна намеса на специалист симптомите изчезват след няколко седмици, въпреки че обикновено отнема няколко месеца.\nСамоубийство и депресия.\nДори в случаи на самоубийствено поведение някои учени виждат работата на еволюционните механизми, значението на които, колкото и да е странно, е оцеляването.\nФакт е, че много случаи на опити за самоубийство могат да се разглеждат не като реален опит за убийство, а като мощен сигнал на хората наоколо, което всъщност означава много силен вик за помощ.\nИ това има своя смисъл, защото такова демонстративно поведение често привлича много повече внимание, отколкото тихото депресивно страдание само. Това предположение косвено потвърждава факта, че по-голямата част от опитите за самоубийство не водят до смърт, тоест в една или друга степен са резултат от демонстративно поведение.\nРазбира се, в някои случаи този вид поведение може да бъде инструмент за манипулиране на социалната среда. Въпреки това, дори и тогава подобно поведение може да играе роля за оцеляване, ако в резултат на това индивидът получи от обкръжението си необходимото.\nИзненади на еволюцията.\nАко погледнете еволюцията от гледна точка на съвременните ни реалности, може да се окаже, че някои от механизмите, развиващи се през цялата история на човечеството днес, частично са загубили своята актуалност.\nНапример, човек в продължение на много хилядолетия живот в трудни условия за дивата природа е развил някои характеристики на поведение при хранене, които днес, предвид изобилието на продукти в развитите страни, водят до истинска епидемия от затлъстяване. Причината е, че хората, спазвайки еволюционната целесъобразност, понякога ядат няколко пъти повече, отколкото е необходимо в новите условия. От подобна гледна точка можете да погледнете на депресията.\nВсъщност, ако депресията и дори демонстративното самоубийствено поведение са средство за привличане на вниманието, развито в процеса на еволюцията, тогава този механизъм не е ли загубил своето значение в наше време??\nФакт е, че смисълът на такова поведение е напълно оправдан, ако сте заобиколени от значими хора, от които пряко зависи животът и благополучието ви. Но ако това не е така, тогава има малко смисъл в такова демонстративно поведение. В наши дни много хора са много по-независими, отколкото в по-ранни времена, и средата може да направи малко за тях, освен ако, разбира се, не говорим за проста морална подкрепа.\nВъз основа на тази логика се оказва, че депресивното поведение също до голяма степен е загубило своята полезност. Но тогава това означава, че изпаднали в депресивно състояние, хората несъзнателно чакат помощ от околната среда, но не я получават. Ако приемем това за истина, се оказва, че еволюционният механизъм на депресия може да ни доведе до проблеми, като затлъстяване. Не е ли това причината депресията да се превърне във все по-голям проблем за обществото през последните години??\nКосвено потвърждение на тази хипотеза може да бъде фактът, че в по-традиционните общности услугите на психолозите са много по-малко търсени, отколкото в развитите страни. Обикновено това състояние се обяснява с бедността и липсата на подходяща традиция. Ако обаче погледнете на проблема точно от гледна точка на еволюционната целесъобразност на депресивното поведение, се оказва, че в по-неблагоприятните страни, където хората са много по-зависими от средата си, те имат и много повече шансове за спонтанна психологическа помощ от техния близък кръг.\nКак да лекувате депресията?\nИ още един добър въпрос заслужава внимание. Ако депресията все още има смисъл като еволюционен инструмент за преодоляване на кризисни състояния, струва ли си психотерапевтите да предписват лекарства на пациентите, за да облекчат тези преживявания??\nИзвестно е, че назначаването на антидепресанти в много случаи води до подобряване на състоянието на пациентите, но в същото време те могат да загубят шанса да разрешат проблема, довел до депресия. Депресията не възниква от нищо, тя винаги е следствие от някакви събития в живота на човек. По правило това е естествена реакция на нещастията в живота, доказано е, че смъртта на любим човек увеличава риска от тежка депресия 20 пъти, въпреки че не може да се игнорират многобройните случаи, когато депресията няма очевидна очевидна причина. Нещо повече, именно тези случаи изискват много повече внимание, защото нерешените проблеми от миналото, за които дори не знаете, могат да станат скрита причина за постоянни рецидиви на болестта.\nТака или иначе, но именно скритите причини за депресия значително усложняват изследването на причинно-следствените връзки, които биха могли да доведат до заболяването. В края на краищата има много епизоди, които биха могли да послужат като причина и това винаги повдига въпроса - това ли е причината? Всичко това води до факта, че съвсем логичната хипотеза, че депресията е еволюционен отговор на стресова ситуация, всъщност е много трудно да се докаже експериментално.\nДнес еволюционният подход към депресията съществува само като теория и не е общоприет в психологическата общност. Учените обаче все още нямат реален отговор на въпроса какви са истинските причини за депресията. Можем само да кажем, че в западната психиатрия депресията се подхожда главно като заболяване, което трябва да се лекува и най-често се лекува с антидепресанти. Лекарите са склонни към такъв метод и това състояние на нещата възниква не на последно място поради широкото използване на медицинската застраховка, което изисква ясни диагнози и условия на лечение, което по принцип не може да бъде така при конвенционалната нелекарствена психотерапия.\nРазбира се, лекарствата дават много бърз и реален резултат, но ако причините за депресията не са органични, а психологически по природа, тогава от този метод на лечение трябва да се изостави, тъй като той не засяга истинските причини за проблема, а облекчава само симптомите.\nЗа съжаление, в ситуация, в която липсват научни доказателства за определена теория за депресията, е трудно да се изчака нещо друго освен традиционния медицински подход.\nВ наши дни почти никой не поставя под въпрос ефективността на традиционните методи на психотерапия, обаче, когато става въпрос за истинския избор между дълги пътувания до психолог и лекарства, които бързо облекчават симптомите, хората често ги избират. И този избор не е труден за разбиране, защото депресията понякога е толкова тежка, че не предизвиква друго желание, освен да се отървем от тази психическа болка веднага..\nКакви са перспективите за лечение на депресия в бъдеще? Няма да получим отговор на този въпрос, преди учените да отговорят на другия - какви са истинските причини за депресията?.\nПо-лошо от СПИН и Виетнам: как самоизолацията осакатява 30-годишните\nПоколението на хилядолетия (или поколение Y - хора, родени от 1981 до 2000 г. - приблизително Forbes) и преди пандемията беше предразположено към множество психични разстройства, а самоизолацията изостри съществуващите и създаде нови проблеми на поколението на 30-годишните. В проучване, проведено от стратегическата маркетингова агенция Benenson Strategy Group, 55% от анкетираните съобщават за отрицателно въздействие на глобалната ситуация върху психичното им здраве.\nИзследователите отбелязват, че всички американци са емоционално засегнати от ефектите от разпространението на коронавирус, но милениалите са особено уязвима група. През последните години различни проучвания вече са регистрирали трайни симптоми на лошо психическо състояние през поколението на 90-те години, а карантинните мерки ще подхранват допълнително усещане за самота и безпокойство, казват учените. Налагането на тези два фактора може да доведе до така нареченото шоково здравословно състояние (здравен шок), изпълнено със сериозни последици за психиката на цялото поколение.\nНо самоизолацията има своите положителни страни. Факт е, че хилядолетия заемаха водещи позиции по отношение на стрес и изгаряне в офисите, така че пандемията ще ги спаси от поне един проблем.\nАмериканското издание на Business Insider разказва как Generation Y, която представлява по-голямата част от настоящите топ мениджъри и собственици на бизнес, се справя с последствията от пандемията - от самоубийствени мисли и тревожност за по-възрастните родители до неконтролирана консумация на храна и алкохол.\nПрез последните години има достатъчно проучвания, доказващи нестабилното емоционално състояние на хилядолетия и без влиянието на кризата върху тях. Между 2013 и 2020 г. депресията при 30-годишните е диагностицирана с 47% по-често, отколкото в предишни периоди на изследването. В момента 4.4% от американците на възраст между 18 и 34 години страдат от психични разстройства, като основните симптоми са „упорито, потиснато настроение, дълбока тъга или чувство на отчаяние“, според проучване на Харвардската медицинска школа..\nОтрицателните ефекти върху пандемията върху здравето са сравними с ефектите от войната във Виетнам, употребата на наркотици или разпространението на епидемията от СПИН.\nМилениалите по-често от представителите на други поколения умират „от отчаяние“ - алкохолизъм, наркомания, самоубийства. Само през 2017 г. са регистрирани 36 000 смъртни случая, свързани с тези причини, цифри показват доклада на обществената организация Trust for America's Health and Well being Trust.\nСпоред Националния институт за психично здраве самоубийството е втората водеща причина за смърт сред американците на възраст от 10 до 34 години. Няма надеждни данни за броя на самоубийствата сред поколение Y по време на пандемия, но кризата може да предизвика вълна от самоубийства, заяви Джонатан Сингър, доцент по социална работа в Чикагския университет Лойола и президент на Американската асоциация по суицидология. Вече има съобщения за самоубийства през карантинния период и повечето от тях сред медицински работници, които се борят с вируса. Например, Джон Монделло, 23-годишен служител на линейката на пожарната служба в Ню Йорк, не е служил три месеца преди да се самоубие, съобщава NY Post..\nДоклад на Асоциацията за здравно осигуряване на Blue Cross Blue Blue Shield за САЩ през 2019 г. показва, че не само психическото, но и физическото здраве на хилядолетия се влошава по-бързо от предшествениците им, поколението на бебешките бумери (родени 1960-1979 г.), Докладът също така казва, че ако хилядолетите не се грижат за психическото и физическото здраве, те ще регистрират увеличение на смъртността с 40 процента в сравнително млада възраст в сравнение с „бумерите“.\nРазстройството на хиперактивност и дефицит на вниманието са ключови фактори, провокиращи шоково здравословно състояние, което според определението на СЗО се характеризира с появата на „различни непредсказуеми заболявания“.\n33% от анкетираните хилядолетни жени започнаха да се хранят повече през периода на самоизолация, а 25% сериозно увеличиха консумацията на алкохол\nОтрицателните последици за здравето от пандемията са сравними с ефектите от войната във Виетнам, употребата на наркотици от родените между 1928 и 1945 г. или разпространението на епидемията от СПИН в бебешки бумери.\nБолезнената тревожност често засяга хилядолетни жени. Психотерапевтът Тес Бригъм дава пример за разговор със своя пациент, представител на поколение Y. Когато лекарят попита какво свързва тревожността й и какво прави, за да го намали, тя отговори: „Честно казано, не мога да си позволя да мисля за това. Прекалено съм заета да се опитвам да съм в крак с работата и да мисля дали имам достатъчно храна за една седмица. ".\nМилениалите се страхуват да не се заразят с коронавирус. Проучване на изследователска компания Stance установи, че 53% от анкетираните млади хора са силно загрижени за разпространението на нови инфекции..\nНо дори повече, отколкото за себе си, те се притесняват за родителите си - хора от 45 до 74 години, които са изложени на риск от инфекция и смърт от коронавирус.\n„Играчите“ също са сериозно притеснени от финансовите проблеми и безработицата. Пандемията лиши САЩ от 22 милиона работни места, което накара хилядолетите да изпаднат в дългове. За хората, които не търпят последствията от Голямата депресия от 30-те години, това беше истински психологически шок.\nСтресът, причинен от карантината, хилядолетите предпочитат да сладко и да пият. Според проучване на Morning Consult, 33% от анкетираните хилядолетни жени са започнали да ядат повече по време на самоизолация, докато 25% сериозно увеличават консумацията на алкохол..\n„Честно казано, не мога да си позволя да мисля за това. Прекалено съм заета да се опитвам да съм в крак с работата и да мисля дали имам достатъчно храна за една седмица. "\nСамоубийствени мисли: ледени кубчета, ароматерапия, шеги, стойка за глава и други начини да се отървете от тях\nСамоубийствената идея (медицински термин, означаващ същото като мислите за самоубийство) е официална диагноза в психиатрията, залегнала в ICD-11 под код MB26.A. Това е сериозен рисков фактор, въпреки че в повечето случаи не води до самоубийство.\nОбсебванията за самоубийство могат да бъдат епизодични или постоянни, неоформени или под формата на подробно планиране и дори репетиции. Те изтощават човек, изчерпват психически и физически, лишават от сън и апетит. Те не могат да бъдат игнорирани, надявайки се, че с времето ще изчезнат. Активната борба е единствената гаранция, че намеренията никога не се реализират.\nНай-често причините за самоубийствените мисли лежат на повърхността. В 50% това са различни психични разстройства, характеризиращи се с обсесивни фобии и депресивен курс. На второ място са житейските затруднения и психологическите травми, с които човек не би могъл да се справи. Душевната болка, която изпитва заради тях, поражда неудържимо желание да реши всички проблеми по единствения начин - да умре.\nЧесто провокиращите фактори стават разгърнати връзки - с роднини, любим човек, приятели, колеги, съученици и т.н..\nРедица психични разстройства демонстрират постоянна връзка с появата на мисли за самоубийство:\nдепресия, включително дистимично разстройство;\nпсихози, включително параноя;\nнарушение на половата идентичност;\nтелесно дисморфично разстройство;\nепизодична пароксизмална тревожност (панически атаки), кошмари.\nНапоследък все по-често казват, че рискът от суицидни мисли нараства с приема на антидепресанти от трето поколение. Всъщност отделни проучвания показват, че селективните инхибитори на обратното захващане на серотонин (съкратено от SSRI), предписани за неврози, повишено ниво на тревожност и депресивни състояния, могат да ги провокират. Най-често подобен страничен ефект от лекарствата се наблюдава при деца и юноши. Този факт обаче изисква по-точни научни доказателства и остава хипотеза..\nВъпреки това, за всеки случай, списъкът на SSRI трябва да бъде известен:\nАко вече е забелязана склонност към самоубийство или опит за самоубийство, тези лекарства трябва да се избягват..\nЛипса на емоционална интимност с родителите;\nприсъствието в семейството на манипулатор, тиранин;\nразвод, раздяла с любим човек;\nпостоянно унижение от колеги, началници, съученици или тролинг в социалните мрежи;\nстатута на изгонен или отхвърлен в обществото;\nемоционална злоупотреба в семейството;\nнещастна, несподелена любов;\nпостоянни неуспехи с противоположния пол.\nТрудни ситуации в живота\nБезработица, срив в кариерата, фалит, неочаквано уволнение;\nзависимост: от алкохол, никотин, хазарт, наркотици и дори социални мрежи;\nхронични заболявания, придружени от болка, наранявания, физически наранявания;\nнепланирана или ранна бременност;\nвоенна служба в лоши условия (депресия, прекомерни физически натоварвания, неправилно хранене, липса на сън);\nзатлъстяване, различни проблеми с външния вид;\nзагуба на жилища, финансова несъстоятелност.\nСамоубийствените мисли при дете (преди тийнейджърската криза) са рядкост в психотерапевтичната практика, защото инстинктивният страх от смъртта е характерен за децата. Тук вината е изцяло на родителите. Или беше гледал достатъчно от филмите със опити за самоубийство, или някъде чу да говори за нещо подобно. Той започва да мисли за това, все още всъщност не разбира същността на концепцията. По-рядко детето иска да умре поради смъртта на майка си или баща си, вярвайки, че по този начин ще се събере отново с тях. Тук е необходима психотерапевтична помощ.\nИдеите за самоубийство при подрастващите далеч не са рядкост. Това се дължи на възрастовата криза и хормоналния скок поради пубертета. Ситуацията се влошава от засилен конфликт, първата (най-често несподелена) любов, максимализъм, проблеми с родителите. В този случай е необходима подкрепа на роднини и приятели, а също така е желателна консултация с психотерапевт.\nСпоред статистиката жените по-често от мъжете смятат за самоубийството като единствения изход от тази ситуация. Те обаче рядко прилагат подобни идеи. Обикновено това състояние е продиктувано от хормонален пристъп (с ПМС, бременност, по време на следродилна депресия, менопауза) и има повърхностен и епизодичен характер.\nНякои хора се оплакват, че мислите за самоубийство ги посещават без причина. Тоест, те са безопасни в живота, в миналото не е имало психо-наранявания, отношения с други в ред, но от време на време има желание да се самоубие. Учените са изследвали това явление. Оказа се, че в повечето случаи това се дължи на наследствено предразположение. Останалите, както се оказа, такива изблици бяха продиктувани от дългогодишна детска травма, която не помнеха.\nСамоубийствената идея се характеризира не само с появата на мисли за самоубийство. Тъй като това изтощава човек морално и физически, се появяват съпътстващите симптоми:\nфизическа и психическа умора;\nспад в самочувствието;\nпсихологическа строгост (човек отказва компромиси, не се поддава на убеждаване, не слуша никого, не отговаря на молби);\nповтарящи се модели на поведение;\nзагуба на апетит или, обратно, лакомия;\nповишена емоционална възбуда;\nВъв всеки случай наборът от съпътстващи симптоми е различен..\nВ зависимост от честотата на възникване:\nепизодични - възникват понякога, от време на време, под въздействието на някакви отделни фактори или без никаква причина;\nпостоянни - изпреварвайте по всяко време и навсякъде, натрапчиви, сами да се отървете от тях е доста трудно, особено често се случват преди лягане или по време на среща с житейски трудности.\nВ зависимост от последствията:\nпасивни - такива мисли никога не завършват с осъзнаването на това, което е било замислено, да, човек възприема самоубийството като единствения изход от ситуацията, дори го представя подробно, но страхът от смъртта и инстинктът за самосъхранение се оказват по-силни, така че да няма опит за самоубийство на всички тези мисли водя;\nактивен - човек не само мисли за самоубийство, но дори го репетира: качва се на перваза на прозореца до отворен прозорец, качва се на покрива на многоетажна сграда, купува лекарства за отравяне, слага ютия около врата си (най-опасната форма на самоубийствена идея, която може да завърши с реализирането на плана му).\nАко са се появили самоубийствени мисли, първо трябва да направите тест сами, за да разберете колко са опасни и дали ситуацията протича. Скалата на Бек на самоубийствените мисли дава сравнително точни резултати. Нейният автор е известен американски психотерапевт, професор по психиатрия, създател на когнитивна психотерапия, основен специалист в лечението на депресия..\nЗа всеки въпрос са дадени няколко алтернативни отговора. Необходимо е да изберете само един и да поставите резултата, който е посочен следващия.\n0-9 точки - нормално състояние, самоубийствени мисли - злополука;\n10-18 - умерена депресия, рискът от самоубийство е минимален;\n19-29 - умерена депресия, въпреки че мислите имат пасивен характер, те вече значително намаляват качеството на живот;\n30-63 - тежка депресия, идея може да доведе до опит за самоубийство.\nАко скалата на Бек има повече от 19 точки, психотерапевтичното лечение е просто необходимо.\nНа първо място се изисква помощта на психолог. Това обаче е толкова опасна диагноза, която може да доведе до смърт, че далеч не всички специалисти предприемат нейното лечение. Затова не се изненадвайте, ако след първоначалната консултация бъдете изпратени при психотерапевт или дори психиатър.\nПсихотерапевтичната помощ е ефективна в два случая. Първо, лечението трябва да се извърши от опитен специалист, който вече се е справил с подобна диагноза и е преминал съответните курсове. Второ, самият пациент трябва да иска да се отърве от мислите за самоубийство..\nКакви психотерапевтични методи се използват, за да може пациентът да преодолее желанието да се самоубие:\nВ процеса на обучение терапевтът и пациентът изготвят план за безопасност, когато възникне обостряне (когато желанието да се самоубие става неудържимо). Той е индивидуален, но в повечето случаи съдържа следните елементи:\nУмишлено фиксиране на влошаването. Пациентът трябва да разбере, че е в опасност..\nЗапазване на комуникацията: спешен изход за хора, с които можете да разговаряте и да се разсейвате. Винаги под ръка трябва да има списък с телефонни номера на онези, на които можете да се обадите в такива моменти.\nСигурно място: отидете там, където няма начин за изпълнение на плана (списък на такива елементи се съставя предварително).\nСтратегии за самоактивиране за преодоляване на трудностите без помощта на външни лица.\nПо пътя пациентът се научава да управлява емоциите си.\nВ особено тежки случаи, когато психичните разстройства са причина за суицидни мисли, може да се наложи хоспитализация. Тя ви позволява да сте под наблюдението на специалисти по безопасност, елиминирайки възможността за самоубийство.\nМедицинското лечение с такава диагноза предизвиква съмнение сред специалистите. Обикновено се предписват антидепресанти, но няма гаранция, че в един момент те самите няма да станат провокатори на самоубийства. Както отбелязват пациентите, най-често лекарствата нямат никаква ефективност..\nПростото бягство от мислите за самоубийство е безполезно - те ще се връщат отново и отново. Нуждаем се от методична, ежедневна борба, която ще ни позволи да се отървем от тях завинаги.\nПърво, използвайте стратегии за преодоляване на трудностите, които ви позволяват сами да се справите със мислите за самоубийство в момента на обостряне:\nСтиснете кубче лед в дланта си, като се фокусирате върху усещането за студ, докато се разтопи.\nВземете хладен душ (понякога е достатъчно да се измиете с ледена вода).\nСъздайте силна миризма, като се съсредоточите върху нея: запалете ароматната лампа, помиришете памучната вата с амоняк, обелете лука, дъвчете чесъна.\nЗапочнете дихателни упражнения.\nЗабавлявайте се: четете вицове, помнете смешен инцидент в живота, включете комедия.\nОпишете подробно вашите чувства и мисли и след това унищожете листа с изливания (разкъсайте и изхвърлете, изгорете).\nИзпълнявайте всякакви упражнения към ритмичната музика: лицеви опори, разтягане на ръцете с гири, клякания, щанга, стойка за глава.\nВторо, усъвършенствайте уменията си, за да помогнете в борбата с мислите за самоубийство..\nУмение за позитивно отношение\nПо време на обостряне човек трябва да може да премине към положителна вълна. Има много начини да направите това. Напишете писмо до себе си, което съдържа най-радостните спомени от живота. Прочетете го в момента, когато възникнат самоубийствени мисли.\nВторият начин е винаги да планирате за близко бъдеще нещо хубаво. Например среща с приятели, отиване на кино, сядане в кафене. Запомнянето на това ще помогне за облекчаване на желанието за самоубийство..\nПсихотерапевтите канят своите самоубийствени пациенти на доброволни начала. Това ще разшири кръга на общуването и ще помогне да се разбере собствената им значимост. Препоръчват се нови познанства, укрепване на стари приятелства. Освен това акцентът е върху комуникацията на живо, а не върху виртуалната.\nУмение за самосъхранение\nИма 3 начина да практикувате самосъхранение, което намалява риска от самоубийство. Първото е да се наспиш достатъчно. Второто е да се храните правилно. Третото е да не приемате лекарства (освен ако те не са жизненоважни, като например инсулин за диабетици). Това нормализира състоянието на нервната система и позволява да се активира основният инстинкт..\nПредпоставка за успешна борба е въведение в здравословния начин на живот.\nВсеки, който страда от натрапчиви самоубийствени мисли, трябва да осъзнае, че животът е огромен брой възможности, а смъртта е тяхното отсъствие. Избирайки първия, всичко може да се оправи. Стъпка към втората е не само да се лишиш от най-малкия шанс да промениш нещо, но и да причиниш нескрита мъка на семейството и приятелите си.\nМикропсия: не е забавно, а е опасно\nКакво е лишение. Неговите условия, видове, последици\n5 ЕТАПИ НА ПРИЕМАНЕ\nМъжка езотерична или много опасна възраст\nВсеки е запознат с чувство на безпокойство в едно или друго проявление. Това е напълно нормална психическа реакция, свързана с очакването за някакъв вид неприятности.


Road Tales » До Мадрид\nБеше неделя. Бензиностанцията, на която ме остави Карлос наистина беше голяма и разположена точно на магистралата но… беше неделя. При това неделя ранен следобед. А това веднага ми напомни за предната неделя - камионите на престой, разходките по ниви и дерета и всякакви други неща, свързани със стоене на едно място.\nОще от първия поглед видях антена Булсатком на един камион и заговорих шофьора. Опасенията ми се потвърдиха - получи се много добра комбинация от следните съставки:\n1. Въпреки, че в неделя в Испания не е забранено да се движат камиони, повечето от тях почиват.\n2. Повечето камиони, отиващи към Мадрид не се движат по тази магистрала, защото е платена, а ползват националната А2, която е безплатна.\n3. На всичкото отгоре, дори и малкото камиони движещи се от тук, отиват обикновено към Валенсия.\n4. Ко ше кажеш за първите три а ?\nТрафикът от автомобили беше много малък, а шансът в два след обяд някой да тръгва на 6-7 часов път до Мадрид - още по-малък.\nШофьорът ме светна, че отсреща, на около 300 метра по пряка линия има паркинг на Вили Бетц (същата фирма, от която бяха тримата българи във Франция) и ме посъветва, да ида и разпитам дали нямат някой камион за Мадрид. Тристата метра в разгънат вид се оказаха около 2 километра, като дори един човек ми спря без да махам и ме качи за около половин километър.\nНа паркинга имаше доста камиони, повечето от които бяха с български шофьори. За съжаление и тук ударих на камък - от този портал много рядко се случва някой да заминава за Мадрид и в случая нямаше изключение. Хората бяха опънали масички край камионите и ме повикаха да стоя при тях, да хапна и пийна. Ясно беше, че днес не ще стигна до никъде, ами поне да спя на топло.\nИ наистина спах на топло - в хладилника на един камион. Колкото и странно да звучи, хладилниците могат да поддържат и положителни температури, а в случая - шофьорът го затопли до 27 градуса и дори нямаше нужда да вадя спален чувал, а спах само с дрехите.\nНов ден - нов късмет, както са казали старите хора. Станах около 6 и се изнесох към едно близко кръгово кръстовище, по което колите се включват във въпросната А2. Почаках почаках, но мястото ми се стори прекалено неудобно за спиране и реших да се върна на вчерашната бензиностанция. Когато стигнах там, българинът още не беше заминал и когато се събуди половин час по-късно ме качи и ме откара до пеахето 5-6 км напред по магистралата.\nСпоред стопаджийските сайтове, пеахетата са добро място за стопиране, защото всички автомобили спират, за да платят и все някой може да те вземе. Да обачеее тук не беше добро място. Един служител ме видя като се опитвах да се мушна между бариерите и ми каза, че шефът му ще дойде скоро и ще се кара - затова ми посочи да чакам отстрани, където излизаха колите, преминали през първите две бариери, които бяха разположени малко преди останалите. Мястото изглеждаше удобно за спиране, защото имаше много пространство, но въпреки това спирането там беше в нарушение на маркировата и разбрах, че работата няма да я бъде.\nОколо половин час по-късно, вече се чудех какъв ли изход от това гадно място ще ми предложи съдбата, когато една полицейска кола се зададе изотдолу и спря до мен.\nОпааа, досега не съм имал вземане даване с испански полицаи и въпросът беше дали ще ме одрънкат с някоя глоба. От колата слязоха двама симпатични полицаи, осведомиха ме, че не може да стоя тук, взеха ми личната карта и ме натовариха в колата. След около 15 км ме изкараха от магистралата и ме закараха в центъра на някакво село, чието име така и не разбрах. С усмивка и развален английски ми обясниха да хвана влака за 2 спирки и да сляза в някакво друго село - Вилафранка, от което вече да стопирам по националните пътища, защото там може, а по аутопистата - не. Върнаха личната карта и си взехме довиждане.\nВече беше към 11 и нямах никаква представа къде се намирам, затова реших да не губя време в ориентиране и търсене на изхода, а да направя както ми казаха полицаите. Хванах влака за двете спирки, които по груба преценка бяха около петнайсетина километра и слязох във Вилафранка. Набързо се ориентирах с помощта на едно момиче и един възрастен човек и излязох на изхода.\nПоловин час по-късно една кола ми спря - намъкнах раницата в багажника и с бедния ми испански обясних, че не говоря добре. Човекът ме попита от къде съм и когато отговорих - от България, той рече “Ами говори на Български де !”\nБългарин, живее от доста години в Испания и работи като частен шофьр на микробус, с който разкарва стоки насам натам. Сега се случило, че кардана му се повредил и го разнася по майстори. Пътьом минахме през въпросните майстори, после се отбихме до едно магазинче, да ми купи вода и някаква храна и накрая ме остави на изхода на неговото градче, където шосето се включва в магистралата.\nДесетина минути по-късно, един испанец ми спря и ме закара около 50 км напред до Сервера. Самото градче изглеждаше доста интересно - старинни къщи кацнали от всички страни на един хълм. Доколкото успяхме да се разберем, магистралата заобикаля града, а старият N2 минава през него и някъде около изхода има бензиностанция и ресторантче, където спирали камиони, отбили се от новия път за обяд.\nНа думи звучеше добре, но реалността беше различна. Мястото изглеждаше супер пусто - и в двете посоки почти никакво движение, а още по-малко камиони. Хората също бяха много малко. Двата светофара, които сменяха светлините си на празното кръстовище, жълтите тонове на околния пейзаж и силният вятър, който блъскаше в гърба ми ме караха да се чувствам като в някое забравено от бога пустинно място.\n2 часа чаках. Никоя от малкото коли не показваше каквото и да е желание да спре. Хората ме гледаха безизразно отвътре и само от време на време някой ми показваше с пръст, че е за близките села. Взех да наближавам границата, в която хем положението започва да ми изглежда безнадеждно, хем знам, че точно тогава ще стане нещо, което да ме изкара от трудната ситуация. И след няколко минути една кола с двама работници спря. Видяли ме като отивали към Сервера, свършили си работата и тръгнали да се връщат. Откараха ме на 8 км напред, където старото шосе се съединиява с новото и където - имаше бензиностанция !!!\nМууча муча грасиас и се заех да търся някой български камион. Още от първия поглед видях български флаг на едно стъкло и обясних на шофьора за какво се боря.\nДядо Ичо, както по-късно разбрах, че му викат, отива към Логроньо и може да ме метне до Сарагоса. Това е на половината път до Мадрид и явно нямаше да стигна днес, но все пак си беше голям напредък, на фона на това, че все още се намирах на няма и 80 км от Барселона.\nХристо е от десетина години в Испания - когато дошъл тук се налагало да работи каквото намери и дори да спи по улици и паркове, докато си стъпи на краката. Сега живее в голям апартамент в едно селце край Логроньо, където ми предложи да ме закара да прекарам нощта. По едно време се обади на някакъв свой приятел българин и му обясни, че е взел български пътешественик, а отсреща веднага се усетиха кой съм и взеха да го убеждават да ме докара у тях за вечеря.\nАз се колебаех, защото Логроньо е твърде на север и пътят до Мадрид става много заобиколен. Когато обаче минахме през голямата бензиностанция преди Сарагоса, видях, че трафикът е слаб и камионите малко, и това в комбинация с предложеното легло ме накараха да продължа напред. Пейзажите наоколо изглеждаха много пустинни и дори на места ми напомняха на Атакама в Чили. Интересното обаче е, че въпреки лошата жълта почва и липсата на вода, почти навсякъде площите са обработваеми и се напояват изкуствено. На едно място минахме и покрай огромен ветрогенераторен парк.\nКъм седем и половина стигнахме в Логроньо, оставихме камиона и отидохме в Добрин. Той е от 8 години в Испания, живее с жена си Ценка и двете си деца. Също е шофьор, но работи и втора работа - купува стари бъчви, реже ги, и ги поправя, като крайният резултат е саксии за големи растения. Посрещнаха ме с голям интерес към пътешествието ми и следващият час прекарахме в хапване, хубаво домашно вино и разговори.После отидохме в апартамента на Христо да спим.\nОколо 4:30 станахме, за да продължим към Бургос, за където беше стоката в камиона. Около 7 без нещо дядо Ичо ме остави на една бензиностанция на изхода на Бургос. След съвсем малко разбрах, че мястото е далеч от най-подходящите за стопиране - бензиностанцията е много малка и повечето коли, които спираха отиваха до ресторантчето и хотелчето. Времето беше много студено - нищо общо с това край Барселона преди няколко дена, все още беше тъмно и се очертаваше да чакам доста. Двайсетина минути след като съмна една кола ми спря - човекът каза, че отива към Сория. Набързо си представих картата и реших, че може да ме свали на някоя голяма бензиностанция напред. Казах ОК и хукнах за раницата, когато с учудване видях, че колата тръгва. Мамка му, мамка му… 10 секунди по-късно обаче реших, че това сигурно е за добро и погледнах на картата какъв е пътят към Сория - оказа се, че той се отклонява само няколко километра напред и въобще не ми върши работа. Очевидно беше, че това не е моят човек. След още петнайсетина минути една жена изненадващо спря и ме качи.\nМария беше симпатична 30 и няколко годишна мацка, която отиваше към Севиля и можеше да ме закара до около 70 км преди Мадрид. Английският и беше много слаб, но допълнен с испански успявахме да си говорим. Тя е технолог по вината и отива да прави презентация. На мястото, където работела, повечето работници били румънци, имало и българи, а испанка била единствено тя. Две поредни години работила в Аржентина и Чили - колко удобно, че тяхното лято е когато е нашата зима.\nМария сякаш се отплати за неспирането на всички коли в Испания. Не се отби по пътя за Севилия, а продължи още двайсетина километра напред, за да ми намери подходяща бензиностанция, на която да ме остави. Въпреки това не намерихме подходяща, на мен вече ми стана неудобно и слязох на следващата, която ни се изпречи. Там имаше няколко спрели камиона, но нито един за Мадрид. Предвид много малкото коли, прецених, че е по-добре да чакам на изхода на селото, където беше и по-удобно да се спре.\nСамо след 5 минути един човек ме взе към Мадрид. Остави ме в един квартал в южната част на града, който се оказа изклютелно удобен за Катерина да дойде да ме вземе.\nНай-накрая в Мадрид !\nПътешествие | Comments (2)\n18 ное 2009 @ 20:22\nСнимки, снимки прави повече и повече качвай, аз ако бях на теб досега да съм направил няколко хиляди\n05 ное 2009 @ 13:40\nЕееее бравос! Точно навреме за самолета а ? :))) Успех и в Америка!


Президентът Румен Радев удостои с висши държавни отличия изтъкнатите дейци на културата Боян Ангелов, Илка Зафирова, Божидар Николов, Виолета Карапеева и Борислав Иванов. „Днешната церемония в Гербовата зала е израз на дълбоката обществена признателност за вашия професионализъм, талант и извоюван висок обществен авторитет.\nПротестът на превозвачите политически, желанията им са неизпълними и много скъпи\nМеждународни превозвачи, които със сигурност виждат, че цените на горивата в страната са сред най-ниските в Европа, но въпреки това искат огромни отстъпки от българското правителство. Автобусни фирми, които използват напълно безплатно по-голямата част от пътищата, като например този от Пловдив до Пампорово и Смолян, искат да продължават да не плащат. Всички вкупом настояват за намаляване на ДДС и акциз и повече субсидии.\nМОН: Най-малко 1724 лв. заплата за директор на училище от 1 април 2022 г.\nЕкспертна група с представители на Министерството на регионалното развитие и благоустройството и на транспортния бранш започва работа утре, за да обсъди всички предложения от представителите на браншови организации и на малките и средните превозвачите.\nБългарската асоциация на заведенията (БАЗ) и Сдружението на заведенията в България (СЗБ) изразяват искреното си възмущение от увеличението на ДДС за слабоалкохолните напитки от 9 на 20%. Считаме това за целенасочен удар върху нашия бранш и българския туризъм като цяло. Най-засегнатият от пандемията и, сега - от войната в Украйна, сектор отново е подложен на геноцид.\nМЗ с писмо до ЕК - иска да получава количества ваксини срещу COVID-19, съобразени с нуждите на населението\nНай-търсени са двустайните апартаменти за наем и покупка, а най-слабо търсени са едно- и четиристайнил Най-голямата платформа за онлайн търговия OLX отчете данни за търсенето и предлагането на недвижими имоти.\nХоливудският актьор, режисьор и продуцент Робърт де Ниро ще снима филм в Гърция, съобщава електронното\nБившият световен шампион в тежка категория на професионалния бокс Владимир Кличко поиска Международния олимпийски коми


Лекарският съюз: За проф. Хубчев медицината беше призвание\nС болка и прискърбие посрещнахме новината за смъртта на д-р Хубчев, се казва в съобщение на БЛС\nКлючови думи: проф. хубчев, проф. д-р хубчев, хубчев коронавирус, блс, блс хубчев, лекарски съюз\n17 Октомври 2020, Събота, 13:10 ч.\nБългарски лекарски съюз изказва своите дълбоки съболезнования на семейството, близките и колегите на починалия проф. д-р Георги Хубчев - акушер-гинеколог, началник на АГ отделението в УМБАЛ "Дева Мария" - Бургас. (ВИЖ НАШАТА ТЕМА В РАЗВИТИЕ)\nСветовен шампион ограбен вкъщи от трима с пистолети Виждали ли сте този мъж? В неизвестност е от месец май (СНИМКА) Със съвест срещу Ковид-19: В Япония маските не са задължителни, но 95% ги носят 9 храни, които е добре да са около нас, когато сме на диета 18 заразени с коронавирус в две социални жилища във Великотърновско


ГЕРБ и Патриотите готови с коалиционната програма до края на седмицата\nКоментари 0 / Видяна 375\nРазединени са само за уседналостта и позицията на президента Радев\nЦветан Цветанов от ГЕРБ и Валери Симеонов от "Обединени патриоти" увериха, че са близо до коалиция, скоро ще говорят за министри, имат спор само за Румен Радев.\n„До вчера на обяд не беше ясно дали ще има коалиционно правителство, докато към обяд не постигнахме съгласие. До края на седмицата ще излезем с програмата. Там са записани всички цифри. Важното е, че стигнахме до общо решение с ГЕРБ, макар и много трудно. Новото управление не започва с пазарлъци за министерски кресла”, заяви пред Нова телевизия тази сутрин Симеонов.\nГЕРБ и Патриотите са постигнали разбирателство по 7 от 18 сектора, сред които "Сигурност", "Енергетика", "Спорт" и "Туризъм".\nЛидерът на НФСБ отказа да уточни какво ще бъде увеличението на минималните пенсии, но по същото време бившият финансов министър Владислав Горанов потвърди, че е постигнато разбирателство за две стъпки - от 1 юли минималната пенсия да стане 180 лева, а от 1-ви октомври - 200 лв.\n„Решенията, които взимаме, са на база какво може да си позволи България. Трябва да мислим за страната си, за председателството на ЕС и за 4-годишния управленски мандат. И трябва да го направим така, че дори да търсим подкрепа и в опозицията по важните, значими въпроси, които стоят пред държавата”, коментира Цветанов в същото студио.\n„Този път е възможно да има наши представители в бъдещия кабинет”, добави обаче Симеонов, макар че Бойко Борисов вече заяви, че те са приели условието му Патриотите да имат министри, за да носят отговорност.\nИма ли чак толкова съществено значение кой ще бъде министър, той ще изпълнява програмата на кабинета, каза пък зам.-председателят на ГЕРБ.\n„Нашият аргумент срещу всички новосъздаващи се партии, които биха могли да получат външна подкрепа, може да стане като политиците да променят поведението си. Когато има висока избирателна активност и отидем към 60-70%, повярвайте, че темата ДОСТ няма да съществува”, заяви още Цветанов.\nДнес преговорите продължават в НС.\nРазличия за уседналостта и позицията на президента\nДвамата коментираха и скандала с уседналостта на изборите, която би ограничила изборните права на българите в чужбина, и позицията на президента Румен Радев.\nСмятам, че предложението е във вярна посока, приветствам президента за това, действително влиянието на Турция трябва да бъде ограничено, дали с уседналост, дали с ограничаване броя на секциите, каза Симеонов.\n"Тук определено имаме разминаване, не намираме за правилно президентът да прави законодателни предложения, макар и чрез правосъдното министерство, защото няма такива правомощия. Защо не каза как стана президент - с фалшивите новини, които облъчваха не малка част от избирателите и постигна една победа, която надали заслужаваше. Такава беше стратегията на БСП - с троловете", категоричен бе обаче Цветанов.\nВчера държавният глава излезе с позиция по спорния проект на МП, който беше оттеглен. Той поздрави ведомството за смелостта да направи тези промени, макар че именно оттам го оттеглиха и уволниха чиновник.\n"Станахме свидетели на организиран опит отвън да се повлияе на изборните резултати", каза Румен Радев и заяви, че са нужни ефективни мерки.\n23.04.2018 10:13 474 0\n23.04.2018 08:45 404 1\n23.04.2018 09:21 332 0\n23.04.2018 11:55 228 0\n23.04.2018 12:55 154 0


Нови успехи за лекоатлетически клуб „Радио 999“ — Радио и ТВ 999 новини от България и света, слушайте ни и онлайн по РАДИО 999\nНови успехи за лекоатлетически клуб „Радио 999“\nДобавено на: 26.09.2019 08:29\nНови успехи за лекоатлетически клуб „Радио 999“ с треньор майстора на спорта Петрана Чамова. При момчетата под 16 години, Пламен Драганов стана втори в дисциплината 2000 метра на Националния шосеен пробег „Карнобат“. Нашият атлет финишира с резултат от 7:20, което е само с 1 стотна разлика от първия Емил Веселов от Койнаре.\nДругата наша представителка – Полина Иванова пробяга 1 километър за 4:14 и се класира на седмо място в престижната десятка.\nКлуб по лека атлетика "Радио 999" е създаден в края на 2017-та година в Ямбол с подкрепата на общественика Валентин Ревански, който от години подпомага редица спортни клубове и развитието на младите хора.\n/снимка: Венелин Стоянов/\nМаркери: години, клуб, нови, Радио, лекоатлетически, успехи\nПерсоналът на МБАЛ "Свети Пантелеймон" с подкрепа за д-р Рунков


Хамеропс грижи в домашни условия | Градина\nХамеропс грижи в домашни условия\nХамеропс — стаен палма е родом от Средиземноморието, се отнася към семейството на арековых.\nРазлично растение с красиви веерообразными, силно разчленени листа.\nТе са разположени на дълги дръжки, които са покрити с малки, белесыми бодли. При допир с тези бодли лесно отпадат.\nРастението цъфти късно през виена. Цветовете са жълти, събрани в ръка, на дължина достига 35-40 виж\nХамеропс расте много бавно, но благодарение на неприхотливости, е по-популярни сред градинарите любители на стайни растения.\nХамеропс -съвети за грижа\nХамеропс обича светлината и добро осветление. Трябва да го следва в южните или югозападните прозорците. Това е растение изисква постоянна вентилация.\nПрез лятото се препоръчва да се направи хамеропс на балкона или в градината. През зимата трябва да се осигури на растението добра осветеност и защита от течения.\nРастението предпочита умерена температура и не понася преките слънчеви лъчи. През лятото хамеропс трябва да pritenyat и защитава от слънцето. За нормалното развитие на растенията се нуждаят от температурата на въздуха в топлото време на годината не повече от 26°.\nПрез зимата трябва да се осигури на растението температурен режим в рамките на 8-10°C. Най-често хамеропс служи за декорация на зимни градини и оранжерии.\nТази стаен палма обича редовно поливане в по-топлите месеци. Реагира положително на водни процедури: пръскане и топъл душ. Поливането трябва да се извършва след тъй като те са изсушаване на най-горния слой на почвата, тъй като палми често възниква опасност от загниване на корените.\nПрез зимата поливането трябва да се ограничат до 1 път на две седмици. За поддържане на нормална влажност трябва да се извършва редовно пръскане на листата.\nХамеропс много добре реагира на различни добавки. В пролетно-летния период се препоръчва да се направи комплексни торове за декоративно-листни растения 1 път на две седмици. През есенно-зимния период на хранене се препоръчва да се правят 1 път в месеца.\nХамеропс не обича често в пряк, така че трябва да се произвеждат само перевалку растения в по-голяма саксия, само по необходимост.\nКато земята се използва готова почвена смес за палми или да се смесва с 2 части обикновена листа, пръст, 2 части тор, 1 част пясък и 1 част торф. Необходимо е да се направят 2 супени лъжици дървесна пепел.\nРазмножава се палма слоеве, които трябва много внимателно да се отделят от майчиното растение, за да не се навреди на младите корени.\nМоже би и размножаване чрез семена, но това е доста трудоемък процес, благодарение на факта, че семената покълнат много трудно.\nОт вредители хамеропс предпочитат spider акари и бледен щитоносни въшки. За профилактика е необходимо да се спазва температурният режим и оптимална влажност на въздуха. Растението може да се повреди и бръмбар, който се уреждат от вътрешната страна на листата.\nПри нападение на вредители на растение трябва да се прилагат инсектициди. Работен разтвор на лекарството трябва да се размножават в точно съответствие с инструкциите на производителя.\nПри малък инфекция щитовкой може да се избърсват листата на палми от вътрешната и външната страна на разреден спирт.


Плащат пенсиите и добавка "Великден" от 6 до 20 април - Последни Новини от DNES.BG\nПлащат пенсиите и добавка "Великден" от 6 до 20 април\nБезработните ще получат по-рано обезщетенията си\n3 апр 2017 11:52, Веселина Йорданова\nИзплащането на пенсиите през април ще започне на 6 април и ще приключи на 20 април. Това съобщиха от пресцентъра на НОИ във връзка с предстоящите великденски празници.\nИ от Герджиков: За бедните пенсионери – добавка "Великден"\n1 мар 2017 12:45\nЗаедно с тях на възрастните хора с най-ниски пенсии до 314 лв. ще бъде изплатена и добавка от 40 лв. за Великден. Решението за това бе взето от служебното правителство.\nИзплащането на пенсиите чрез пощенските станции ще бъде извършено според график, който ще бъде предварително обявен във всяка станция.\nПреводите по сметките на пенсионерите, които получават пенсиите си по банков път, ще бъдат извършени на 6 април 2017 г.\nПо-рано този месец ще бъдат изплатени и обезщетенията за безработица. Безработните ще ги получат по банковите си сметки на 13 април.\nОще по темата: пенсииобезщетения за безработица\nАко не знаете с 162лв пенсия се живее прекрасно в Бьлгария.\nОГРОМНАТА ДОБАВКА ЩЕ РАЗОРИ ДЪРЖАВАТА.\nЗА ДЪРЖАВНИТЕ ЧИНОВНИЦИ 15 ЗАПЛАТИ НА ГОДИНА ПЛЮС ГОДИШНИ БОНУСИ, А ЗА ПЕНСИОНЕРИТЕ - 40 ЛВ. МИЛОСТИНЯ.\nБог бави, но не забравя!\nЗапочвам да търся на баба и дядо дестинация за круиз , защото много бързо ще свършат местата !!!\n1200 лв обеззщетение преди 4 години\nДа ги дават, че с тея смешни обезщетения доникъде, още 3 м3сеца ше приточа държавната хазна и после пак си почвам работа, да изкарвам жалките хилки. Веднъж да паднат визите за Канада, излита с 300 оттука. А вие мечтайте за 2к заплата. От опит ви казвам - не стигат и те. А не съм семеен.


Цитати необикновеност - Твоя кръстопът на надеждите\nНачало » Цитати » Цитати необикновеност\n... детското вълшебство е необикновена и чудесна вещ... - Марджъри Уилямс\n...за нещастие, не всички необикновени хора са добри хора. - Уилям Годуин\n...нищо обикновено няма да ви отведе до необикновен живот. - Грант Кардон\nАру Шах, не беше просто поредната седмокласничка, който се промъкваше през средното училище, а някоя необикновена... Ару чакаше магия. И всеки ден беше разочарована. - Рошани Чокши\nБедни котки! Помниш ли колко грациозно ни преследват? В сравнение с плъховете, котките са просто необикновено очарователни животни. - Ено Рауд\nБедността се понася по-лесно, ако чувстваш своята необикновеност - Емануел Ласкер\nВ продължение на седемдесет и пет години правя дамски рокли. Това означава, че в продължение на седемдесет и пет години радвах жените. В продължение на седемдесет и пет години съм карал зрелите жени да се въртят пред огледалото като млади момичета. От седемдесет и пет години накарах младите момичета да се погледнат в огледалото и за пръв път да видя жена, която се взира в тях. Накарах очите на младите мъже да изскочат. Накарах очите на възрастните мъже да изскочат. Защото правилната рокля прави това. Това кара обикновените жени да се чувстват необикновено. - Джейн Л. Роузън\nВеликите и необикновени идеи, излизащи извън границите на обичайното, често създават в хората по-малко впечатление, от малките, но ясни на всекиго факти. - Хърбърт Уелс\nВсеки ден всеки от нас прави множество избори, които ще повлияят на живота ни... качеството на избора ни ще диктува дали ще се борим разочаровано или ще живеем необикновен живот - живота на мечтите си. - Деби Форд\nВсеки обикновен човек със сигурност ще има напълно необикновена история. - Сесилия Ахърн\nВсеки път, когато някои правят необикновени неща, от други се изисква да ги повтарят. Така е устроен светът. - Катрин Валенте\nВсички ние съществуваме на тази планета, всеки от нас, поради необикновена, невероятна, случайна поредица от съвпадения, които не могат да бъдат повторени. И всичко, което правите, засяга всичко, което се случва след това. - Беатрис Уилямс\nВсичко, което сте избягвали, ще се превърне в голяма сладост и необикновена радост. - Екнатх Еасваран\nВсяка минута в интернет се качва ново невъзможно нещо и това невероятно събитие се превръща само в едно от стотиците необикновени събития, които ще видим или ще чуем за тях днес. - Кевин Кели\nВъпреки че повечето от моите статии изглеждат несвързани, те обикновено имат една обща нишка: обсебването. Те са за обикновени хора, принудени да правят необикновени неща - неща, които повечето от нас никога не биха се осмелили - които вкарват в главите си някакъв зародиш на идея, която метастазира, докато не ги погълне. - Дейвид Гран\nДа бъдеш естествен означава да бъдеш необикновен. - Иван Тургенев\nДа, трябва да се откажете от този необикновен живот, пълен само с един копнеж. Само светският път води до щастие. - Франсоа Шатобриан\nДаже най-необикновеният човек е интересен именно за това, че той е обикновен. - Василий Шукшин\nДайте си разрешение да направите нещо необикновено и невероятно на планетата Земя. Признайте, че имате и можете да направите каквото е необходимо. Не бихте получили истинска и вдъхновяваща мечта без потенциала да я изпълните. Вслушайте се в мъдростта на сърцето си и след това използвайте здравия разум на ума си, за да планирате и планирате живота, който наистина желаете и заслужавате. - Джон Демартини\nЕдин от тези учени дори показа, че мисленето, ученето и действията могат да включат или изключат гените ни, като по този начин оформят мозъчната ни анатомия и поведението ни - със сигурност едно от най-необикновените открития на ХХ век. - Норман Дойджи\nЕдна от най-големите радости на влюбването е чувството, че най-необикновеният човек в целия свят е избрал вас. - Гретхен Рубин\nЖените имат необикновеният талант да разбират всичко от една дума. - Агата Кристи\nЖивотът е най-необикновен по време на борбата, а не по време на празно удовлетворение. - Дийн Карнасис\nЖивотът е необикновено чудо, и всичко нас ни чакат потресаващи изненади. - Розамънд Пилчър\nЖивотът е пълен с изненади, но понякога може да бъде наистина необикновен. - Антонио Итурбе\nЗа да станеш пръв, са нужни необикновени способности, сила на волята и късмет. Обаче ако ти станеш втори, на теб ти е нужно огромно сърце. - Юхан Харстад\nЗа мен разликата между "обикновен" и "необикновен" човек не е титлата, която този човек може да има, а това, което те правят, за да направят света по-добро място за всички нас. - Джоди Уилямс\nИ най-необикновените чувства представляват да удивляват, когато станат привички. - Франсоа Мориак\nИзкуството се състои в това, да намериш необикновеното в обикновеното и обикновеното в необикновеното. - Дени Дидро\nИзлишното физическо натоварване обикновено се компенсира от излишния глад, илюстриран с фразата "повишаване на апетита". Няколко души с необикновена сила на волята могат да устоят на такъв глад ден след ден, но за по-голямата част загубата на тегло чрез упражнения е грешен вариант. - Андрю Уейл\nИзненадващо, понякога най-обикновените неща изведнъж стават толкова необикновени, само защото никога повече няма да можете да ги преживеете. - Бенджамин Пърси\nИма нещо необикновено в първото падане. - Али Конди\nИма нещо необикновено вълшебно в това, да споделиш с някого тайна. - Джоан Харис\nИмам необикновеното усещане, че едва в края на живота си започвам да реабилитирам напълно тялото, което отдавна напуснах. - Алис Уокър\nИстинската красота е своеобразна, необикновена, и затова ни изглежда, че това не е красота. - Марсел Пруст\nИстинско удоволствие е да ходите на работа, когато сте в най-необикновената обстановка и да работите с хора, които са млади, заинтересовани и творчески запалени. - Хюго Уивинг\nКакво необикновено постижение за цивилизацията: да разработим единствената диета, която надеждно разболява хората! - Майкъл Полан\nКакво разделя обикновената жена от необикновената? Вярата, че тя е обикновена. - Джоди Уилямс\nКато хора имаме най-необикновената способност за зло. Можем да извършим някои от най-ужасните зверства. - Дезмънд Туту\nКогато зареждате с цел, вие откривате вълнението в ежедневието, страстта в ежедневието, необикновеното в обикновеното. - Джон Гордън\nКогато обществото започва да вярва в необикновените подробности за живота на някого, не може да се каже колко далеч ще се развие безразсъдството му. - Чарлз Маккей\nКогато погледнете отблизо, ще видите нещо необикновено, завладяващо, нещо истинско и истинско. Никога не сме били това, което изглеждахме. - Терез Ан Фаулър\nКогато разглеждам нарцисизма през обектива на уязвимостта, виждам основаващия се на срам страх да бъдеш обикновен. Виждам страха никога да не се почувствам достатъчно необикновен, за да бъдем забелязани, да бъдем обичани, да принадлежим или да развием чувство за цел. - Брене Браун\nКогато разполагате с най-добрите и вкусни съставки, можете да готвите много просто и храната ще бъде необикновена, защото има вкус като това, което е. - Тимъти Ферис\nКолко е необикновено, когато всички парчета пъзел най-накрая се съберат и ние можем да видим цялата картина... и ето нещо красиво. - Джулиан Маклийн\nКолкото по-дълго живея, Бърк, толкова повече разбирам, че необикновените хора са изкоренени от притесненията им, докато безполезните се движат напред винаги от заблудите си. - Теа Обрехт\nЦитати система Цитати любопитство Цитати безпокойство Цитати качество Цитати драма


Любимите упражнения на Дженифър Анистън | EVA.bg\nЛичният треньор на звездата разкрива кои са\nНа 51-годишна възраст Дженифър Анистън има фигура за завиждане. Тя винаги обира овациите по червените килими в мини рокли и прилепнали материи с изваяното си тяло.\nИ ако актрисата обикновено оскъдно споделя какво й коства винаги да е във форма, то личният й треньор Леон Азубуйк издава тайните й. Неотдавна таблоидите спрягаха Анистън с него, твърдейки, че малко след раздялата си с Джъстин Теру актрисата е започнала отношения с Леон. Двамата обаче споделят, че ги свързва добро приятелство.\nЕто как спортува Дженифър Анистън:\nЗагрявката е много важна част от всяка тренировка. Актрисата винаги загрява около 15 минути с разтягащи упражнения. После за кратко Анистън прави малко йога, с помощта на масажен ролер за тяло. След това Дженифър скача: започва с високи скоци, преминава към подскок с разтваряне на ръцете и краката (т.нар. „Джъмпинг Джак“) за известно време, а после скача на въже.\nНатоварване на горната част на тялото\nСлед като краката са перфектно раздвижени, Анистън преминава към натоварване в горната част на тялото. Актрисата обожава бокса, а нейният треньор е категоричен, че боксът е едно от най-ефективните физически занимания за поддържането на стегнати ръце и красив гръб.\n„Освен това боксът е тренировка и на ума. В него трябва да мислиш, мозъкът се напряга“, споделя Леон. Затова Джен често прибягва към бокса, а ако си дава почивка от него, вдига гири и или прави планк (полезно упражнение, с което можете да постигнете и стегнат корем).\nФитнес гуруто на Дженифър Анистън твърди, че не трябва да забравяме напрягането на мускулите, за да се радваме на перфектна фигура- В различни дни от седмицата треньорът на Дженифър обръща внимание на определена мускулна група, върху която да се съсредоточи. Всяка тренировка завършва с упражнения за мускули, които освен че орелефяват фигурата, помагат и за правилната стойка. Затова, ако искате да се фокусирате върху коремните мускули например, правете упражнения, напрягащи тази зона. Важно е да внимавате да не се пренатоварите и да редувате упражненията и зоните, върху които работите.


НАЗАЛНИ ПОЛИПИ (POLYPOSIS NASI) - ЗАБОЛЯВАНИЯ - СИМПТОМИ - 2022\nНазални полипи (polyposis nasi)\nНосните полипи са израстъци на лигавицата в носа или синусите. Полипите могат да възпрепятстват носното дишане и да причинят симптоми като хъркане и обонятелни нарушения\nНазалните полипи са меки, доброкачествени израстъци на лигавицата, които възникват в околоносните синуси.\nТуморите са с размери от няколко милиметра до няколко сантиметра и могат да прораснат в носната кухина. Израстъците седят плоско върху лигавицата или са свързани с нея с тънък стил (дръжка).\nПолипите в носа се срещат предимно в зряла възраст. Те принадлежат към клиничната картина на хроничния синузит (хроничен синузит). В детска възраст носните полипи се появяват с муковисцидоза (муковисцидоза) и с доста редки функционални нарушения на носната лигавица (цилиарна дискинезия).\nНосните полипи могат да растат от синусите до носната кухина\nНосните полипи не винаги причиняват дискомфорт в началото. С нарастването си те могат да причинят различни симптоми - например нарушено носно дишане, носен глас, чести настинки и инфекции на синусите с главоболие, нарушено обоняние или хъркане. Можете да научите повече за възможните признаци в главата Симптоми.\nКак се развива полип в носа?\nТочните причини са неясни. Рисковият фактор е трайно възпаление на лигавиците поради алергии или инфекции. Разположението също играе роля. Назалните полипи се появяват особено често във връзка с бронхиална астма и непоносимост към лекарства за болка. Можете да прочетете повече подробности в главата Причини.\nНашият експерт: Dr. Франк Валдфахрер, специалист по медицина на ушите, носа и гърлото\nКак се лекуват полипи в носа?\nЗа терапия лекарят обикновено предписва лекарства, например кортикостероиден назален спрей или антихистамини, ако пациентът е алергичен едновременно.\nАко това лечение е неуспешно, лекарят по уши, нос и гърло може да отстрани полипите при операция. Повече информация можете да намерите в главата Терапия.\nОбъркване: "полипи" при деца\n„Полипите са уголемени и трябва да се оперират“, често се казва в разговорно изражение. Що се отнася до децата, обаче, полипи в носа рядко се имат предвид - но най-вече разширен фаринкс, т.е. лимфна тъкан. Това няма нищо общо с назалните полипи, които възникват от носната лигавица. Можете да прочетете повече за увеличените сливици на гърлото в статията: "Трябва ли сливиците да излязат?"\n1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | нос\nЕто как сменяте навиците си\n2022 © https://mysimplehealthlife.com Назални полипи (polyposis nasi)


След Световния конгрес по безопасност и здраве при работа | OTGOVORI.INFO\nРепортаж от Световния конгрес по безопасност и здраве при работа в Истанбул 2011\n13.09.2019 19.09.2011 от д-р инж. Деяна Илиева\nЕто че се завърнах от събитието на годината за специалистите по безопасност и здраве при работа – Световният конгрес, който се проведе в Истанбул. Два дни подреждах снимки, събирах видеозаписите, преглеждах материалите и са ме обхванали различни идеи, мисли и усещания. На първо място – чувството да се срещнеш с толкова много хора, обединени от една идея е невероятно. Да усетиш цялостния дух на такъв форум, да чуеш къде са другите по пътя, който и ти вървиш. Това може само да те вдъхнови.\nДори и не толкова приятните неща, като това, че нямаше нито един официален представител на нашата държава – от Министерство на труда и социалната политика или Главна инспекция по труда, не може да помрачи положителния ефект от преживяването.\nБългария все пак се представи с около 40 посетители, които бяха организирани под егидата на Национално сдружение ЗБУТ, сред които бях и аз. Ето и някои от колегите.\nПо време на конгреса срещнахме и още няколко самостоятелно организирали се български граждани, както и българи, са напуснали страната ни, които бяха на конгреса от името на чужди организации.\nУчастие в Конгреса имаха и представители на две български научни институции – от Факултета по обществено здраве на Медицински университет – София и от Националния център по обществено здраве и анализи (поредното име на „Центъра по хигиена“, както си го знаем всички).\nПо време на конгреса се провеждаха множество събития, което даваше възможност винаги да намериш нещо интересно, което би искал да видиш или чуеш. В някои моменти дори ни се налагаше да избираме. Преглеждайки материалите след завръщането установих, че дори имам някои пропуски, но както се казва – трябва да остане и нещо за следващия път :) На едно място бяха събрани техническа изложба, международния филмов и мултимедиен фестивал, конференции, симпозиум, технически сесии, постерна сесия и др.\nЗа да усетите духа на конгреса съм приготвила за вас клип с малки откъси от откриващата церемония, която бе удостоена с присъствието на турският премиер Реджеп Ердоган.\nДнес успях да кача няколко клипа в канала на Otgovori.Info в YouTube, а ме очакват за обработка още няколко, сред които разговора ни с колегата от македонското сдружение, с представителите на „Хризотиловая ассоциация“, които изказват едно по-различно мнение за азбеста и др.\nВ рамките на конгреса се провеждаха няколко технически тура, един от които бе с посещение на строящия се тунел под Босфора – проекта Мармарай, който е най-дълбокият тунел в света, изграден по тази технология. Предлагам ви снимка от нашето приключение там, направена точно на 40 метра под Босфора, а видео ще можете да видите утре.\nОще много снимки качих в страницата на Otgovori.Info във Facebook, така че заповядайте, станете наш приятел и ги разгледайте.\nС това не приключвам темата, а само спирам за днес, защотo със сигурност имам още много да разказвам и показвам. Сега ви оставям да разглеждате снимките и гледате видеото от Световния конгрес по безопасност и здраве при работа.\nКатегории Новини Етикети конгрес, събития