Natalie Mossin i Altinget: Vi har brug for politisk vilje hjemme for at kunne levere ude | Arkitektforeningen\nNatalie Mossin i Altinget: Vi har brug for politisk vilje hjemme for at kunne levere ude\nArkitekturen har mulighed for at indrette et globalt samfund, der støtter op om FN’s bæredygtighedsmål. Men hvis ikke rammerne er på plads hjemme, bliver det svært at levere ude, skriver Natalie Mossin, formand for Arkitektforeningen.\nAf Natalie Mossin, Formand\nDebatindlæg i Altinget.\n“Jeg synes, det er vanvittig godt, at man satser på cirkulær økonomi her på skolen. Det er fremtiden, fordi hele verden drejer sig om det punkt, der hedder, at vi skal bruge ressourcerne bedre. Supergodt. Et 12-tal efter karakterskalaen.”\nSådan lød det fra erhvervsminister Brian Mikkelsen, efter at han for nylig havde set udstillingen “Cirkulær økonomi i arkitektur og design” på KADK, der tager udgangspunkt i FN’s 17 udviklingsmål, som Danmark har ratificeret.\nArkitekturen er relevant ikke alene for udviklingsmål nummer 12, ”Responsible Consumption and Production”, som udstillingen adresserer – men på tværs af stort set alle de 17 mål.\nEksempelvis sigter det 17. mål mod at skabe stærke partnerskaber på tværs af regioner og verdensdele. Det udtrykker et perspektivskift i FN og det internationale samfund og en erkendelse af, at verden ikke længere er opdelt mellem donorer i Nord og bistandsmodtagere i Syd.\nMen at dialog og samarbejde mellem nationer, civilsamfundsorganisationer, virksomheder med flere er nødvendigt for at løse klodens krise. At vi alle har brug for at lære af hinanden, og at ny viden og løsninger opstår på tværs af fag og grænser. Her har Danmark og i særdeleshed dansk byggeri en klar styrkeposition.\nLangt med bæredygtige løsninger\nDanske arkitekter og byggevirksomheder er bredt anerkendt for evnen til at samarbejde og til at indgå i dynamiske processer på tværs af sektorer. Vi er desuden langt fremme på bæredygtige løsninger, fra bæredygtige byer over grøn infrastruktur, til klimasikring og tilgængelighed og tryghed i de fysiske rammer.\nDisse styrkepositioner baserer sig på et historisk tæt samspil mellem politisk regulering, et aktivt civilsamfund og en progressiv byggesektor. En politisk vilje til at sætte ambitiøse og langsigtede mål for velfærdsstatens værdier om fundamental livskvalitet for alle.\nMen denne styrke skal plejes, hvis den skal fastholdes, og her kunne en forpligtende arkitekturpolitik hjælpe regeringen med et samlet fokus på tværs af ressortområder, så det ikke falder på enkelte ministre at løfte alene.\nEt eksempel på en politisk beslutning, der sætter den bæredygtige udvikling tilbage og svækker et traditionelt dansk styrkeområde, er, at regeringen i det nye bygningsreglement har vedtaget, at ejere af nybyggede enfamilie-huse selv må vurdere, om de vil sikre niveaufri adgang til deres boliger.\nEt klart tilbageskridt for udviklingsmål nr. 10 om at reducere ulighed. Og en kortsigtet løsning rent økonomisk. For hvem står tilbage med regningen, når husejeren bliver syg og har brug for at få installeret adgangsforhold for kørestol? Det gør samfundet.\nVores globale løfter skal praktiseres hjemme\nI stedet for at gøre det sværere for folk med funktionsnedsættelser at være aktive borgere, burde vi bruge bygningsreglementet til at stille endnu højere krav til social og miljømæssig bæredygtighed og på den måde fastholde vækstpotentialet i danske løsninger.\nHvis potentialet i eksempelvis cirkulær økonomi skal bevæge sig fra skåltaler til samfundseffekt, skal der eksplicit stilles krav til eksempelvis livscyklus-regnskab og ressource-optimering.\nMed andre ord: De løfter, vi giver globalt, og de evner, vi bryster os af udadtil, må vi vedblive med at praktisere og udvikle herhjemme.\nAf samme grund er vi i Arkitektforeningen stolte af, at det er lykkedes at få Den Internationale Arkitektforenings verdenskongres, UIA World Congress of Architects, til København i 2023 med verdensmålene som tema. Og at vi op til kongressen – og videre frem mod 2030 – får etableret en international UIA-kommission i Danmark, som kommer til at styrke arkitekternes stemme globalt set, og sikrer, at faget bidrager til indfrielsen af udviklingsmålene.\nDanmark kommer altså i centrum for massiv international opmærksomhed, og det momentum bør og kan udnyttes til at vise, at danske politikere, virksomheder, arkitekter, vidensinstitutioner og organisationer fortsat har viljen og evnen til at bidrage ambitiøst til løsninger på de store globale problemer.\nArkitekturen har i det tyvende århundrede spillet en afgørende rolle for udviklingen af det danske velfærdssamfund. I det enogtyvende århundrede kan dansk arkitektur og byggeri bidrage til at indrette et globalt samfund, som støtter sig til de samme værdier.\nMen vi har brug for politisk vilje hjemme for at kunne levere ude.\nSenest opdateret: 18.12.2017\nArkitektur & Bæredygtighed\nProjektgruppe Doppelt V\nLegat til studier af grønne byrum\nDansk børnehave vinder nordisk arkitektpris\nNy generation af Arkitektur + Energi


→ Bedste Amaranto » Fri fragt\nTemmelig mange online butikker tilbyder nu om dage en lang række forskellige leveringsformer. En af de mest benyttede er p.t. at afsende til en pakkeshop, som gør at du kan hente pakken når du har mulighed for det. Leveringsmetoden er altså i høj grad fremkommelig, og mange gange ydermere den mindst kostelige fragtmulighed ved køb af Amaranto.\nDu burde ydermere afveje for og imod at vælge udbringning til din privatbolig eller til når du er på job. Leveringsformen viser sig desværre en tak mere omkostningsfuld, men til gengæld ualmindeligt let gængelig. Den mest prisbevidste fragtmetode kan ikke benægtes at være at hente varerne selv, men dette forudsætter at du er med kort afstand til e-handlens arbejdslager.\nFragttiden på kan i nogle tilfælde være særdeles vigtig såfremt man skal bruge varen om få sekunder, så i det øjemed er det virkelig aktuelt at man besigtiger den estimerede leveringstid for den aktuelle vare.\nMange webshops lover 1 hverdags levering på en lang række varenumre, eksempelvis Amaranto, som trods alt er betinget af at bestillingen laves tidligere end et fastslået tidspunkt, med hensynstagen til at de sandsynligvis kan nå at få de nye varer ud af døren inden medarbejderne holder fyraften.\nFlere shops på nettet lover levering uden beregning, men ofte påkræves det at man bestiller for en fastsat sum. Som alternativ kunne man overveje den mest letkøbte leveringsform, hvilket i mange tilfælde – uanset om du er tæt på Horsens, Frederikshavn eller Faaborg – er at få dem til at køre ordren til et afhentningssted.\nDet er i dag ekstremt fremkommeligt for alle at analysere priser hos flere netbutikker, og derved har de fleste online firmaer fundet det nødvendigt at reducere salgspriserne på deres varer – til drenge og piger, og desuden også til kvinder og mænd – helt i bund, og endda nogle gange sikre fragt uden betaling.\nDet kan stadigvæk blive profitabelt at undersøge et par forhandlere på nettet efter udsalg på Amaranto inden du shopper, således at du er garanteret at opnå den mest betalelige pris.\nMan skal lige meget hvad være opmærksom på, at i tilfælde af at en online virksomhed forhandler produkter til en salgspris der kan ses som kolossalt overkommelig, kan det ofte være et tegn på en uærlig butik. Køb med gængse betalingskort er dog inkluderet i en lov, hvilket begunstiger folk overfor fup forretninger på nettet.\nVi går generelt ind for køb med gængse betalingskort eller MobilePay. Som alternativ kan du drage fordel af en løsning som f.eks. ViaBill, forudsat du ønsker at finansiere betalingen senere.\nForud for at nogen shopper i en internet handler bør man når alt kommer til alt granske deres forretningsbetingelser, men det er normalt ikke super interessant.\nEt andet alternativ kan være at granske hvorvidt netshoppen er e-mærke tilsluttet, grundet at det længe har været en forsikring om at webshoppen efterfølger den officielle danske lovgivning, samt at webshoppen af og til vurderes af eksperter der behersker vilkårene på området. Det er en rigtig god anledning til opbakning, såfremt du udsættes for dilemmaer i processen med dit køb.\nYderligere stiller vi forslag om at køber er omhyggelig omkring de primære bestemmelser der har betydning for handlen, som eksempelvis hvilken bytteret webbutikken benytter. I den forbindelse er det også vigtigt, at man altid bevarer sin faktura e-mail, således man fremadrettet vil kunne dokumentere sin ordre af Amaranto, uafhængig om du skal købe gave til en dreng eller pige.\nTrustpilot frembyder evigt gode genveje til at kontrollere diverse forhenværende konsumenters tanker og herved er det anbefalelsesværdigt, at du bliver klogere på internet forretningens ratings af Amaranto inden du handler.\nFacebook frembyder ligeledes immervæk solide muligheder for at få indsigt i internet forhandlerens kundefokus. Derudover ser vi mange internet virksomheder hvor du kan udforme en kritik af deres købsoplevelse, hvilket desuden bør anvendes til at få et indblik i hvor tilfredse kunderne er.\nDette website finansieres af annonceindtægter. Vi har samarbejdsaftaler med masser af online varehuse da vi formidler forretningernes varer, og opnår betaling for så vidt den besøgende vi sender videre realiserer en ordre.\nData omkring tilbud og online shops opdateres løbende, men vi kan ikke give garantier imod forandringer der måtte være realiseret siden vi senest opdaterede de anvendte data.


7 o 5r^f 3E0RG BRANDES \_^ERDENSKRIGEN GYLDENDALSKE BOGHANDEL - NORDISK FORLAG - KØBENHAVN OG KRISTIANIA MDCCCCXVl\n9 li^ VERDENSKRIGEN\n10 Nons n'avons que deux jours å vivre; ce n'est pas la peine de les passer å ramper sous des coquins méprisables. Il ne se fait rien de grand dans le monde que par le génie et la fermeté d'un seul homme qui lutte contre les préjugés de la multitude. Voltaire.\n11 GEORG BRANDES VERDENSKRIGEN KØBENHAVN OG KRISTIANIA GYLDENDALSKE BOGHANDEL NORDISK FORLAG 1916\n12 Copyright 1916 by Georg Brandes. Oversættelsesretten for Rusland forbeholdes. ^6f GRÆBES BOGTRYKKERI KJØBENHAVN.\n13 I INDHOLD Side Anelse om Verdenskrigen 1 Uro for Fremtiden 4 Forvisning om Krigens Komme 9 Frankrigs Ungdom 16 Tysk Fædrelanderi 26 Verdenskrigens Forudsætninger 37 Forskellige Synspunkter for Verdenskrigen Det engelske Synspunkt 68 Det franske Synspunkt 83 Det tyske Synspunkt 98 Tilstande i russisk Polen (I III) 117 Polen 148 Polsk Aften i Kjøbenhavn 159 Erobringen af Basra 172 Den store Tid 176 Aabent Brev til Georges Clemenceau 182 Svar til Georges Clemenceau 187 Bliver denne Krig den sidste? 199 Lovprisningen af Krig 207 De store Nationers Omsorg for de smaa 218 Franske Skolebørns Fædrelandskærlighed 251 En Appel 254\n14 Side Svar til Mr. William Archer: I. Moral eller Politik? 262 II. Ret skal ske Fyldest 275 III. Belgien 288 IV. Persien 296 V. Afslutning 308\n15 FORORD FORHOLDENE under Krigen bevirker, at hvad der i et Land som Danmark, hvis Sprog er ukendt, skrives om den, enten overses eller dog aldrig bliver læst uforvansket som Helhed. Journalisterne og de officielle Telegrambureauer udriver af Sammenhængen nogle Sætninger, der enten skal styrke Fordommene i det paagældende Land eller stemple Forfatteren som den Taabe og Usling, han viser sig at være. Jeg har samlet hvad jeg om Krigen har skrevet for den Muligheds Skyld, at det i sin Sammenhæng kan komme til at foreligge for de faa Læsere i Europa, Amerika og Asien, der ikke er forudindtagne, men vil danne sig en uhildet Mening og bryder sig om at kende min. Man tør maaske haabe, at Censuren lader et eller andet deraf passere. G. B.\n17 ANELSE OM VERDENSKRIGEN (11. Juli 1881) JEG tror ikke paa, at det socialistiske Parti som Parti indenfor en overskuelig Aarrække kommer til Magten i Tyskland. Dets Indflydelse vil indskrænke sig til den middelbare, det udøver gennem Bismarcks statssocialistiske Planer. Men denne er allerede nu meget stor; vi oplever Højmaalet af det urimelige, at den Anskuelse, der i Kældrene forfølges som statsforbryderisk, samtidig prækes fra Tagene som den eneste statsopholdende. Hvem skulde for blot to Aar siden troet, at denne Vending var saa nær forestaaende! Og dog betyder den intet Nederlag for Konservatismen i Tyskland. Tvertimod den fra alt Maskepi med Selvstyrets Grundtanker udløste Statssocialisme er efter Sagens Natur et rent og purt frihedsfjenddigt Princip. Den bæres videnskabeligt af Mænd som Adolph Wagner, der er begyndte som Meningsfæller af Rodbertus og Lassalle, for at ende i Begrebsforvirringen om den G. Brandes: Verdenskrigen. 1\n18 2 ANELSE OM VERDENSKRIGEN kristelige Stat og som Forsvarere af de indirekte Skatter, hvis Hemmelighed er, at de nedbryder den Indflydelse, Rigsdagen har gennem Bevillingsretten. Og man behøver kun at have fulgt Udviklingen i Tyskland paa nært Hold den sidste halve Snes Aar for at iagttage den Omdannelse, den socialistisk sindede Ungdom paa Universiteterne er undergaaet og undergaar. De faa blandt de yngre Professorer, der begyndte som røde" med Had til det bestaaende Styre, Had til det officielle Hykleri, og Samhu med Menigmand, er efter faa Aars Forløb forvandlede. Deres Ild er slukt, deres Krudt er blevet fugtigt. Af Reformiveren er i Reglen kun en Slags Statssocialisme bleven tilbage, der ikke er væsensforskellig fra Gehejmeraadernes, som sværmer for Statens Opkøb af Jernbanerne, eller fra Hofpræsternes, hvis Socialisme er et Middel til at ramme de Liberale og et Skalkeskjul for det gamle Bagstræv. Det betyder intet, at de nogle Aar igennem vedbliver at tale i Formerne og Formlerne fra deres tidlige Ungdom. Og med disse faa og tvivlsomme Undtagelser er hele den dannede Ungdom konservativ. Vil man finde politisk Frisindede, maa man gaa til Mændene paa halvtredsindstyve Aar og derover. Det religiøse Frisind eller nøjere den fuldstændige Bekendelsesløshed er vel endnu Reglen i alle Stænder ogaldere; men den rene Panteisme forliges\n19 i I ANELSE OM VERDENSKRIGEN 3 her meget godt med officiel Kristelighed og politisk Konservatisme. Og i politisk Henseende er de Unge gamle og kun de Gamle unge. Frihedskærlighed i Ordets engelske Forstand findes nu for Tiden i Tyskland kun hos den Slægt, der om ti Aar vil være døet ud. Og naar det er sket, saa vil Tyskland ligge j [ ene, afsondret, forhadt af Nabostaterne, midt i i Europa som Konservatismens Fæstning. Rundt om dette Land vil man i Italien, i Frankrig, i Rusland, i Norden finde en Slægt, der har verdensborgerlige Idealer for Øje og vil være i fuldt Arbejde med at virkeliggøre dem; men Tyskland vil ligge der, gammelt og afblomstret, væbnet til Tænderne, pansret, rustet med alle Videnskabens Mord- og Forsvarsvaaben. Og saa vil der følge store Kampe og Krige. Sejrer Tyskland, saa vil Europa i Sammenligning med Amerika politisk blive hvad Asien nu er i Sammenligning med Europa, men overvindes Tyskland, saa.... Dog det sømmer sig ikke at spille Profet. r\n20 URO FOR FREMTIDEN KEJSER FRIEDRICHS DØD (15. Juni 1888) DEN korte Mellemregering er da endt. Den Mand, hvis Tronbestigelse i Aartier var forudset med Spænding, med Angst fra Manges Side, med de lyseste Forhaabninger fra Andres, har udaandet uden at kunne holde noget Løfte eller virkeliggøre nogen Forventning. Det virkede som et Sindbillede paa den europæiske Konservatismes Sejghed, at hans Fader fyldte de 90. Det virker nu paany som et Sindbillede, at den Kejser, hvis Navn var enstydigt med aaben Humanitet, mandigt Hjertelag, fordomsfrit Sind og sand Dannelse, forsvinder fra den politiske Skueplads uden at efterlade sig noget Spor, kun hin første Proklamation, der havde og fik Præget af et Testamente et Aktstykke, som enkelte realpolitiske Gemytter hertillands har fundet doktrinært, men som bar det utvivlsomme Præg af en selvstændig, frisindet Herskerpersonlighed, der for første Gang benyttede sin Ret\n21 URO FOR FREMTIDEN :? til at udtale eller lade udtale hvad den førte i sit Skjold. Men har han end politisk intet kunnet udrette, saa har han dog brugt disse Maaneder, hvori han har levet med Dødens kolde Haand om sin Strube, saaledes, at han ikke levnede Verden ringeste Tvivl om, i hvad Retning han vilde have ledet Staten, ifald han havde havt Livskraft som Vilje. Jorden over har man studset ved det Skuespil, at en døende Mand bød Tysklands major domus Spidsen og at en Kejser lagde sin Afsky for Embedshovmodets Enevælde og sin uskrømtede Kærlighed til politisk Frihed for Dagen. Puttkamers Fald forleden var en Henrettelse in effigie af den herskende Reaktions frække Frihedshad. Desværre kun in effigie. Trædukken ligger knækket paa Skafottet, og det levende Frihedshad vil nu triumferende og sporeklirrende i Mag kunne slaa Ring om Tronen. Naar man saa Kejser Friedrich som Kronprins, var Indtrykket det af den ualmindeligste mandige Skønhed. I den hvide Kyradser-Uniform saa han blændende ud, høj, skulderbred, blond og blaaøjet som en Siegfried. Hans Smil var hjerteligt, hans Holdning lige værdig og vennesæl. Naar man nu og da fik Lov at læse et Pri- ^vatbrev fra ham med den lige, klare og smukke\n22 6 URO FOR FREMTIDEN Haandskrift, blev man slaaet af en vis ridderlig Varme, nobel Kammeratskabsfølelse. Han skrev til sine Venner, som Hamlet taler til Horatio. Han var en aandelig frigjort Mand, uden Bigotteri som uden Fanatisme, en ikke blot god, men godmodig, godlidende Mand, uden Haardhed og uden Stædighed, og dog hverken uden Værdighed eller Glans. Hans Skikkelse var, til den sidste Sygdom mærkede den, en Herskers. Selv naar han var i fuldt Kyrads, læste man ud af hans Aasyn og Holdning, at han havde én Hovedegenskab, som hverken var hans Faders eller er hans Søns, den, at det militære Korset ikke havde snørt hans indre Organer bort fra deres naturlige Leje. Han havde ikke blot som Faderen Hjerte, men han havde Hjertet paa det rette Sted. Der var noget Stort ved hans Menneskelighed, som brød selvkrigstugtens haarde Former. Franske Korrespondenter, der blev fangne paa Valpladsen i borgerlig Dragt og som efter Reglementet skulde skydes som Spioner, frigav han paa Stedet. I de Artikler, hvori de udtalte deres Taknemmelighed, bemærker de selv, at tyske Fanger i den franske Lejr under lignende Forhold uden Naade vilde være blevne skudte. Der var ikke i Slutningen af det 19de Aarhundrede i Europa paa en Stormagts Trone Plads for en Karakter af denne Art. Den store euro-\n23 IK IBf URO FOR FREMTIDEN 7 pæiske Reaktion, denne uhyre Helvedhund, har slugt hans Regeringstid i én Mundfuld og vil nu efter den korte Pavse paany uhindret kunne begynde at gø med sine tre Hoveder: Fædrelanderiet, Dumfromheden og Krigsvildskaben. Som man i sin Tid gav den korte Napoleonske Episode i Ludvig den 18des Regering Navn af De hundrede Dage, saaledes vil man kunne betegne dette korte Glimt af en rent menneskelig Aands Herredømme under vor Tids krigerskdumfromme Kejserstyre som De hundrede Dages Mellemhandling. Og ikke blot rent menneskelig Aand repræsenterede den afdøde Kejser; han repræsenterede i Virkeligheden den tyske Aand, denne tyske Aand, som traadte af, da det nye tyske Rige blev oprettet. Det er forunderligt, hvor sløve Blikkene endnu er for den Kendsgerning, at hin Tidsalder, der staar for Erindringen som Tysklands dybeste Forfaldstid, Jena-Tiden, da Napoleon ydmygede Prøjsen, det var Tysklands Glanstid og Hæderstid. I hine Dage var den ^y^^^ Aand en Stormagt og begyndte sin Erobring af Verden. Saa at sige Alt, hvad man Jorden rundt endnu elsker og vurderer i Tyskland, stammer fra dette Tidsrum. Tysklands nyeste Hæderstid derimod er den goldeste med Hensyn til hvad man hidtil har betegnet som tysk Aand. Tysk Aand vil snart kun være en\n24 8 URO FOR FREMTIDEN Saga i det tyske Rige. Muligheden for at den lod sig fremmane paany, er falden bort med Kejser Friedrichs Bortgang. Med denne ene Mand er den sidste store Repræsentant for Menneskehedens Tyskland gaaet bort. Nu er der kun det nationale Tyskland tilbage. Intet er vissere, end at alle vore Interesser byder Danmark Hensyn og atter Hensyn til det store sydlige Naboland. Et fjendtligt Forhold til det er en politisk Umulighed. Men dette udelukker ikke vor Erkendelse af, at der i dette Øjeblik i den russiske Intelligens er langt mere Frisind og Sving end i den tyske, saa hvad vore Pangermanister kalder vore germanske Brødre" snart kun er vore Brødre i Filisteri og Pedanteri og Underdanighedsaand. Ikke Frihed, men Orden og Magt er det nye Tysklands Løsen. Hvad der nu forestaar i Europa, det er som det hedder i den gamle Sang i Vaulundurs Saga: Ond Tid, Sværdtid, Dødstid.\n25 FORVISNING OM KRIGENS KOMME (1905). DET levende Ønske, der af de fleste oplyste Mennesker næres om Fredens Bevarelse i Evropa, medfører en Fare, for saa vidt som ret mange er tilbøjelige til at tro hvad de ønsker og anse den Tilstand, hvis Opnaaelse de attraar, for i alt Væsentligt allerede opnaaet. Man bør imidlertid uden Tvivl i Politik som i andre Forhold vænne sig til først og fremmest at se Virkeligheden under Øjne. I sin Artikel Danmark i Verdenspolitiken skriver D^/ ny Aarhundredes Redaktør: Udsigterne til en Krig mellem Tyskland og England er sik- Jkert nok langt mindre end man oftest tænker sig. Midt imellem Verdenspressens Sensationsartikler om det spændte Forhold mellem de to Stater, træffer man af og til en fornuftig Artikel, hvis Forfatter koldblodig erklærer, at alt dette intet betyder: hverken Tysklands eller Englands Statsmænd er vanvittige nok til at føre en saadan Krig".\n26 10 FORVISNING OM KRIGENS KOMME Jeg vilde gerne først have Lov til at protestere mod Udtrykket koldblodig". Der udkræves ikke en Smule mere Koldblodighed til at anse en Krig mellem England og Tyskland for udelukket end til at at anse den for mulig eller sandsynlig eller i visse Tilfælde endog uundgaaelig. Naar Talen er om Fremtiden, staar vi overfor det Uvisse, hvorom kun Profeter véd Besked. Taler vi derimod om den nærmeste Fortid, staar vi paa sikker Grund. Angaaende denne nærmeste Fortid, om hvilken man i Evropa og blandt andet hertillands først nu i Oktober er begyndt at danne sig et rigtigt Begreb, vidste jeg for min Del allerede for et Fjerdingaar siden Adskilligt, og naar jeg i sin Tid sagde nogle Ord om Danmark og dets truede Stilling, var det paa Grundlag af hvad jeg vidste, og hvad de blandt mine bladskrivende Landsmænd, der har al deres Kundskab til udenrigsk Politik fra Aviser, øjensynligt var uvidende om. Adskilligt, hvormed jeg er bekendt, men som ikke egner sig til Offenliggørelse, nødes jeg til at lade uomtalt. Men der er i dette Øjeblik Ingen, som ikke véd, at Evropas Fred i Junis Begyndelse har været stærkt truet, saa stærkt, at var Delcassé ikke blevet styrtet den 6. Juni, saa var Krigen udbrudt mellem Tyskland og England-Frankrig.\n27 I FORVISNING OM KRIGENS KOMME 11 Det er nu godtgjort, at Delcassé's Forsøg paa at isolere det tyske Rige fremkaldte Kejser Wilhelms uventede Optræden i Tanger og at den tyske Regerings Holdning meget hurtigt antog en truende Karakter. Den tyske Gesandt i Rom betroede i de første Dage af Juni den italienske Regering (for at denne skulde bringe det videre til Paris), at dersom Frankrig lod Handling følge paa et vist Ultimatum, det sagdes at have rettet til Sultanen af Marocco, saa vilde Tyskland rykke ud af Porten ved Metz". Ganske vist havde Frankrig da endnu slet ikke rettet noget Ultimatum til Sultanen, men Truselen havde til Hensigt at støtte den marokkanske Regerings Modstand mod en Politik, der en eller anden Dag kunde lede Frankrig til at udstede et Ultimatum og derpaa lade sine Tropper overskride Grænsen. Gentagne Gange tidligere havde den engelske Regering tilbudt den franske et Forbund, men havde af Delcassé paa Grund af Alliancen med Rusland kun modtaget ubestemte eller afvisende Svar. Dog endnu forinden den franske Gesandt i Rom, Hr. de Barére, meddelte sin Regering de Udtryk, den tyske Gesandt havde brugt, telegraferede (den sidste Maj) den franske Gesandt i London, Hr. Cambon, til Paris, at den engelske Regering var rede til at indlade sig paa Overvejelser om en Overenskomst, der\n28 12 FORVISNING OM KRIGENS KOMME kunde sikre de to Nationers fælles Interesser, ifald disse var truede. Derpaa fulgte Forhandlinger, der førte til en Forstaaelse. De Enkeltheder i denne, som af et fransk Sensationsblad er blevne offenliggjorte, er sikkert nok fri Udsmykninger, som det har været let at latterliggøre en Landsættelse af 100,000 Mand i Slesvig og deslige men Sagens Kærne er hævet over enhver Tvivl. Man enedes nu om at anvende følgende uskyldige Formel: England havde kun sagt, at dersom det venskabeligt sindede Naboland skulde blive Genstand for et uberettiget og uventet Angreb uden foregaaende Udæskning, saa var Storbritannien rede til at komme det til Undsætning af yderste Evne. Saa meget tilstod man, efter at Delcassé's uforsvarlige Aabenmundethed havde bragt Sagen frem i den offenlige Drøftelse. Men blot dette siger meget, og Jaurés's Erklæring, at han har kendt Matin's opsigtvækkende Meddelelser længe forud fra Udtalelser af tre forskellige franske Ministre, siger mere. Jeg skal vogte mig for Kandestøberier. Men jeg vil blot med faa Ord antyde, hvad der jo ikke er nogen Hemmelighed: 1) at Englands Flaade skal være stærk nok til at kunne optage Kampen mod de to største Flaader i Evropa for at Englands Magtstilling kan bevares, 2) at Tyskland anstrænger sig af al sin Evne\n29 I FORVISNING OM KRIGENS KOMME 13 for at forøge og atter forøge sin Flaade, og 3) at man i England forudser det Tidspunkt, hvor man ikke vil kunne vedblive med at bygge nye Krigsskibe i det Uendelige, fordi man snart ikke mere vil være i Stand til at bemande disse. Der gives da i England Mænd, som anser en Søkrig med Tyskland for uundgaaelig og som ønsker at føre den, medens den formodede Fjende endnu er forholdsvis svag. For hvert Aar som gaar bliver jo Udsigten til Sejr mere uvis. Der er Mulighed for, at England i den første Halvdel af 1905 har havt det Indtryk, at Øjeblikket nu var kommet eller dog ikke var langt borte. Mundtlige Ytringer, som Kong Edvard selv og ikke mindre den engelske Gesandt i Paris lod falde i adskillige Vidners Nærværelse, tydede paa, at Forholdet var yderst spændt. Den demonstrative Maade, paa hvilken Kong Edvard under sit Besøg i Marienbad undgik et Møde med Kejser Wilhelm, pegede i samme Retning. At Tysklands maritime Ærgerrighed er stor, negter Ingen. Sammenkomsten mellem Kejser Wilhelm og Kejser Nikolaj ved Bjørkø udlagdes med større eller mindre Ret som et Forsøg paa at gøre Østersøen til et lukket Farvand. Verdens Gang hilste endog den tyske Flaades Østersøbesøg med en begejstret Artikel, i hvilken\n30 14 FORVISNING OM KRIGENS KOMME det Søgtes fastslaaet, at fra nu af var Østersøen et tysk Farvand og intet andet; det var hvad Flaadebesøget skulde forkynde og hvad der efter den russiske Flaades Tilintetgørelse i den japanske Krig var Sandhed. (Bladet var veltilfreds dermed). Saa var det, at Storbritannien foretog et usædvanligt Skridt. Det sendte for uden Ord at nedlægge en kraftig Indsigelse derimod, en større Flaadeafdeling til Østersøen. Naar tyske Flaader besøger vore Farvande, vækker det ingen Opmærksomhed. De er hjemmevante her, foretager saa at sige uafbrudt Manøvrer og Opmaalinger. De kender vore Belter saa nøje, at de passerer Lillebelt uden at have dansk Lods ombord; ja de finder deres Vej i Mørket uden Lanterner. Det Studium, de har anvendt, kan ikke anslaas højt nok. Det er vel et Spørgsmaal, om danske Søfolk kender vore Farvande bedre end de tyske. England forsmaar eller forsømmer ganske et saadant Detailstudium. Engelske Skibe har intet nøjere Kendskab til vore Kyster. Det var da ogsaa første Gang i Mands Minde, et en engelsk Flaade besøgte Sundet. Dette Skridt blev ikke misforstaaet i Tyskland. Da den engelske Flaade bl. a. besøgte danske Havne, skrev en i Tyskland som særligt søkyndig overmaade anset Forfatter, Grev\n31 FORVISNING OM KRIGENS KOMME 15 Ernst Reventlow i Tidsskriftet Die Zukunft, at Kanalflaadens Tilstedeværelse i tyske og danske Farvande mildest fortolket maatte opfattes som en alvorlig politisk Demonstration mod en eventuel Forstaaelse mellem Østersømagterne med Østersøens Lukning som Maal.\n32 FRANKRIGS UNGDOM (August 1913). SJÆLDENT har vistnok et Land været saaledes sysselsat som Nutidens Frankrig med at udforske, hvorledes dets Ungdom er beskaffen, og hvordan den er tilmode. Skrifterne derom vrimler bogstavelig, og med Bøgerne Tidsskriftsartikler, Rundspørgsmaal og deres Resultater. Hver Maaned bringer nye, ofte vægtige Indlæg. Blot hvad Aaret 1913 allerede har bragt for Dagen er overvældende, og for en Fremmed, selv om han følger skarpt med, uoverskueligt. Skønt Besvarelserne selvfølgelig angaaende adskillige Omstændigheder gaar fra hverandre, er der overraskende mange Punkter, hvorom man er enig, naar Talen er om Kendemærkerne paa den aandelige Elite i det Frankrig, som kommer. Hvad man er enig om, det er dette: For det Første. Frankrig har endelig engang paany en Ungdom, der er ung. Den ser paa Livet med et Gladsyn. Den strømmer over af\n33 FRANKRIGS UNGDOM 17 Selvtillid. Stadig Opøvelse i enhver Art Idræt har givet den Vovemod. Den føler sin Stolthed genfødt efter den Ydmygelse, Frankrig led i Dens Væsen er dette ene, Handlekraft. Dog vel at mærke Handlekraft i Fortidens Aand. Den drømmer ikke, den tvivler ikke, den grubler ikke; den er robust. Dog vel at mærke robust i Uvilje mod Tanken. For det Andet: Den er med Lidenskab idealistisk. Den foragter Kræmmeraand og Madstræv. Den sætter uden Blinken Livet paa Spil. Hyppigst naturligvis i Fantasien. Men den er overbevist om, at den giver Evropa et prægtigt Eksempel. For det Tredje: Den er med umaadelig Lidenskab national. Den ryster af sig, hvad dens Fædre har lært af Fremmede. (Den vil ikke selv lære af dem). Dens Beundring for, hvad Frankrig har skænket Verden, er en Andagt, og den føler sig i Stand til at fortsætte i det historiske Spor. Dernæst: Den dyrker med Lidenskab, hvad der forbinder de Franske, bortstøder, hvad der maa adskille dem; dyrker derfor alle Fællesfølelser, bøjer sig med Begejstring under en Disciplin, afskyr enhver Tilsidesættelse af det Almene, enhver Fremhæven af det Enkelte eller den Enkelte, enhver Individualisme, med andre G. Brandes: Verdenskrigen. 2\n34 18 FRANKRIGS UNGDOM Ord Alt, hvad der er et Kunstnernaturel dyrebarest. I Kunsten nærer den derfor en dyb Uvilje mod Symbolismen som personlig Ømfølsomhed. Den hader Ømfølsomheden, som den ler af Ømskindetheden. Den nærer imidlertid lige saa stærk en Ringeagt for Romantiken med dens Forgudelse af den private Lidenskab og dens hele overudviklede Stemningsliv. Den vurderer, som dens Digter Jules Romains den Enkeltes Opgaaen i et Hele. Dens Løsen er Enstemmighed (La Vie unanime). Den er klassisk sindet. Thi i Frankrig er dels det Klassiske alene den store Tradition (Ludvig 1 4.s Tidsalder), dels hviler det Klassiske ikke paa bølgende Fornemmelser, men paa det Durableste i Menneskesjælen, Intelligensen, en forenende Magt. Da denne Ungdom dernæst føler sig draget til Alt, hvad der er ærværdig fransk Tradition, saa føler den sig draget til Katolicismen. For den er Fransk og Katolsk noget nær enstydige Begreber. Den sysler ikke med Dogmerne, men med Kirken som hemmelighedsfuldt samlende Magt, som inspirerende Magt. Den nærer Ærbødighed for Katolicismen, fordi Gotiken, der er Frankrigs Arkitektur, og Korstogene, som er Frankrigs Middelaldersbedrift, og Jeanne d'arc, som er Frankrigs Nationalheltinde, var umulige\n35 FRANKRIGS UNGDOM 19 Og uforstaaelige uden den. Den drages af Mysteriet i Kirken. Naar jeg skriver dette, véd jeg meget vel, at Det unge Frankrigs selvvalgte Høvding, Gaston Riou, er protestantisk sindet, og at dets bedste Mand, Romain Rolland, er en Aand, som ikke bindes af nogensomhelst Overlevering. Men ikke blot er det unge Frankrigs mest beundrede Skribent, Maurice Barres, der begyndte med yderliggaaende Individualisme, nu trods mange stiltiende Forbehold neppe mindre katolsk virkende end Paul Bourget. Ogsaa det unge Frankrigs egentlige Opdrager og i visse Maader dets centrale Figur, Charles Péguy, der i sin Tid var dets Fører i Kampen for Dreyfus, ja opgav sine Studier ved Normalskolen for at stifte det Tidsskrift Cahiers de la Quinzaine, som saa længe har været Hjemstedet for Frankrigs unge aandelige Adel ogsaa han virker nu mysteriedyrkende, ja har skrevet tre Mysterier om Jeanne d'arc. Politisk staar Maurice Barres og Charles Péguy hinanden fjernt. Men der er ikke langt fra den stedlige, lothringske Fædrelandskærlighed og den hemmelighedsfulde, stedbundne Religiøsitet i Barrés's sidste Værk La Colline Inspirée til de sidste Udslag af Fædrelandsdyrkelsen hos Charles Péguy. Omstøbningen af unge franske Sind i nye,\n36 20 FRANKRIGS UNGDOM gamle Former er kommen langsomt. Kun hvem der jævnlig opholder sig i Frankrig (og af andre Grunde end den at more sig en Maanedstid i Paris), har kunnet følge den Skridt for Skridt. Det første Hold af store Skribenter, der opstod efter det tysk-franske Sammenstød, Mænd som Zola og Maupassant, afskyede Krigen og lagde den i deres Bøger for Had. De gengav en almindelig Stemning. Som den 80-aarige Michel Bréal, den store Filolog, en Dag sagde: De, hvem Krig synes tiltrækkende, er de, der aldrig har set den". Efter denne Slægt fulgte den, som, ligegyldigt hvordan den saå paa Krig i Almindelighed, frygtede Krig med Tyskland. Helt nedværdigende kom denne Følelse til Orde i Generalernes Vidneudsagn under Drey fussagen. Atter og atter brugte disse betænksomme Krigsmænd Udtrykket, at røbedes den eller den opdigtede Hemmelighed (Kejser Wilhelms Noter til Dreyfus's Papirer og deslige Vanvid), saa maatte de franske Soldater føres til Slagterbænken. Efter Agadir forsvandt denne Stemning for en i høj Grad krigersk. Den gik som en Løbeild gennem den franske Befolkning. Statsmændene, der selvfølgeligt vilde opretholde Freden", kunde altsaa regne med en stærk almindelig Følelse, ifald deres Bestræbelser skulde mislykkes. Men endnu i 1912 traf den Fremmede iblandt de\n37 «FRANKRIGS UNGDOM 21 ypperste Yngre, iblandt højtstaaende Civilembedsmænd, iblandt de Skribenter, der kendte og vurderede Tyskland, en dyb Uvilje mod Krigen og Usikkerhed om, hvorvidt den kunde medføre nogetsomhelst Godt. I 1913 var dette forandret. De Mænd, man maatte betragte som afgjorte Fredsvenner, Mænd, der hidtil havde udtalt sig med Tvivl om Frankrigs Militærvæsen og havde ønsket Fred, Forfattere, hvis halve Kultur var tysk, unge Embedsmænd i Ministerierne, hvis hele Slægt var bekendt for Fredskærlighed og vidtgaaende Frisind, alle som én havde slaaet om, attraaede Krig, længtes efter Krig, betragtede den ikke blot som uundgaaelig, men troede paa dens rensende Kraft. Den vilde indadtil virke lutrende, udadtil løfte Frankrig til dets tidligere Højde. Da Krigen dog ikke lod sig undgaa, var der Intet mere at vente paa. Som Begivenhederne i det sidste Halvaar har udviklet sig, fik denne Følemaade jo intet praktisk Udslag. Det skrækkelige Myrderi i Balkanstaterne forplantede sig lykkeligvis ikke videre, og maatte afskrække ogsaa ellers krigslystne Mennesker. Alligevel virker det forunderligt at læse en nysudkommen Bog af en ganske ung Franskmand Ernest Psichari: L'Appel des Armes (Vaabenkaldet). Aldrig er der vel skrevet med saadan Begejstring om Vaabenhaandværket og om\n38 22 FRANKRIGS UNGDOM Kaldet som Kriger af en Forfatter, hvem saa meget syntes at maatte hindre deri. Den unge Ernest Psichari er Ernest Renans ældste Dattersøn. Hans Bedstefader, i sin Tid Frankrigs ypperste Skribent, var under den store Krig Frankrigs Organ overfor Tyskland (Brevvekslingen med David Strauss), en stor Fædrelandselsker, men en afgjort Fredens Mand. Den unge Forfatters Moder, Renan's eneste Datter, var under Dreyfussagen maaske den ildfuldeste Kvinde i Frankrig til at protestere mod den Forgudelse af Hæren og Hærens Traditioner, i Ly af hvilken Skændighederne blev udførte mod Huset Psichari's højthædrede Ven, nuværende General Picquart. Børnene har desuden havt næsten en Vicefader i den barnløse Louis Havet, maaske den lærde Stands hidsigste Radikaler. Var nogen ung Mand i Frankrig ikke opdraget til Entusiasme for Krig, saa var det Ernest Psichari. Det fremkaldte derfor et lille Smil hos Familiens Venner og Beundrere, da det for nogle Aar siden erfores, at Fru Noémi Psichari maatte føle Moderstolthed over, at hendes Søn havde udmærket sig saa stærkt som ung Officer i Marokko. Nu læse man denne hans Bog, som er helt gennemtrængt af Ærefrygt for den franske Hær og dens Fortid, ikke handler om andet end om Kaldet til Soldat som det ypperste og skønneste\n39 FRANKRIGS UNGDOM 23 Kald, og i sit Væsen er en eneste Hymne til Krigen Det er [mod Tyskland] som hellig. betegnende for den Ungdom, Forfatteren repræsenterer, at det Erotiske ikke blot indtager en ringe Plads i Bogen, men i Grunden betragtes blot som utilfredsstillende, blot som Tidsspilde. Der forekommer kun to Hovedpersoner, en fyrretyveaarig Kaptajn af Kolonialhæren og en tyveaarig Yngling, der af ham opdrages til Soldat, og som Underofficer kæmper og bliver saaret i Mauritanien. Begge disse to er jævne Mennesker og dog Idealfigurer. Frankrigs Sjæl er i dem begge, som den ifølge Forfatterens Tilegnelse er i Charles Péguy, Ungdommens Mester". De er skildrede udførligt og uden slaaende Kunst som to henrivende Væsner ved Hjertets Simpelhed og Sjælens Entusiasme. Havde Frankrig mange Officerer og Underofficerer som dem, saa var det en højere Menneskeheds Fædreland. Hver af dem er stillet i Forhold til sin Kvinde, Kaptajnen til en smuk og skikkelig Elskerinde, som er ham ligegyldig, og som keder ham, indtil han forlader hende uden Vemod for at vende tilbage til sit elskede Afrika og leve og kæmpe paa Vidderne dér; den unge Soldat har bundet sig til en ung fortræffelig Borgerpige, hans Forlovede, fintfølende og god, hvem hans Kald tvin-\n40 24 FRANKRIGS UNGDOM ger ham til at forlade, og hvem han senere af Sky for Ægteskabet opgiver. Dog vigtigere end hans Forhold til hende er i Bogens Økonomi hans Forhold til sin Fader. Ynglingen er Søn af en radikal Skolelærer, der, fra han var Barn, har fyldt ham med sin Afsky for Krig, sin Uvilje mod Værnepligten og Soldaterstanden, sit Had til Gejstligheden. Men hans Eventyrlyst er uimodstaaelig, hans Kald til Krigerstanden viser sig uovervindeligt fra det Øjeblik af, da Kaptajnen har vekslet nogle Ord med ham, og som Kaptajnen nærer han uden Dogmetro Ærefrygt for Katolicismen, da han som denne føler sig slaaet af, hvor stor Lighed der er mellem Præstens Kald og Soldatens. Krigen er guddommelig"; i denne Sætning munder Kaptajnens Tankeliv ud, og den unge Soldat tilegner sig Officerens Følemaade. I Bogens Slutning er paa sindrig Maade som Drømmebillede indført en Officer fra Alfred de Vigny's berømte Bog Militær Storhed og Trældom, der som Forudsætning ligger bag den unge Psichari's Fortælling. Denne Officer fremhæver, at vore Dages Frankrig har i sit Hjerte en Følelse, Hæren under Ludvig den Attende manglede. Hadet. Adressen er tydelig nok. For kort Tid siden har imidlertid de afstaaede Landsdele anraabt Frankrig om aldrig at tænke paa Krig for deres Skyld, da en saadan, hvor-\n41 h FRANKRIGS UNGDOM 25 ledes den end faldt ud, vilde ødelægge dem i Bund og Grund, bl. a. økonomisk, eftersom deres hele Eksistens beroede paa, at de ikke har nogen Toldgrænse mod Tyskland. Ved Mødet i Bern af franske og tyske Parlamentarikere udtalte man sig samtidigt i dette Foraar for første Gang siden Krigen 1870 i Fællesskab mod en ny Krig. Arbejderpartierne i begge Lande virker desuden af al deres Magt (som imidlertid er stærkt begrænset) for Fredens Bevarelse. Det er umuligt i Øjeblikket at skønne, hvilken af de to modstridende Kræfter, den i Hærene og den i Befolkningerne, der i Længden vil vise sig stærkest.*) *) Ernest Psichari var en af de første unge Officerer, som faldt i Aaret derefter faldt Charles Péguy. General Picquart døde før Krigens Udbrud.


Øget vækst givet overskud hos Pihl & Søn A/S | Byggeplads.dk\n27. september 2019 - 10:10 i Økonomi\nEntreprenørvirksomheden Pihl & Søn A/S har langt hurtigere end forventet leverer selskabet sorte tal på bundlinjen\n-Vi har fra starten vidst, at genrejsningen af Pihl & Søn ville tage flere år. Det er derfor med stor stolthed, at vi allerede efter andet driftsår leverer et positivt resultat på bundlinjen, siger Halldór P. Ragnarsson, adm. direktør i Pihl & Søn A/S, og fortsætter:\n-Vi havde faktisk også i år budgetteret med et minus på bundlinjen på grund af de fortsat store investeringer i selskabet. Det er således både motiverende og tilfredsstillende, at vores målrettede strategi om at blive bygherrernes fortrukne samarbejdspartner inden for hoved-, total- og styringsentrepriser på store og komplekse byggeprojekter har vist sin relevans i markedet. Aktivitetsniveauet i regnskabsåret 2019/2020 forventes markant stigende.”\n-Genrejsningen af Pihl & Søn A/S et stort projekt, og vi er stadig på en spændende rejse, som tager tid. At Pihl & Søn A/S allerede nu kommer ud med et flot regnskab med sorte tal på bundlinjen er meget tilfredsstillende og noget, som vi i ejer- og lederkredsen først havde forventet ville ske til næste år. Det, at vi er forud for planen, er bare med til at understrege den store interesse, der er for Pihl og virksomhedens værdier, siger Carsten Mindegaard, der er hovedaktionær i Pihl & Søn A/S samt ejer af LM Byg A/S.\n-Vi har opbygget et stærkt fundament og kan håndtere store og komplekse opgaver i Philkonsortiet, fordi de tre ejerledede selskaber er specialiseret inden for hvert sit fagområde. Det er en fordel, at hvert selskab kan fokusere på det, de er er specialiseret i, og at vi samlet gennem konsortiet kan udføre store dele af byggeriet i egenproduktion, som beskæftiger op mod 1.000 mand, siger Carsten Mindegaard efterfulgt af den nye bestyrelsesformand Jesper Kofoed.\n-Phil & Søn A/S har et stort potentiale, og jeg glæder mig til i samarbejde resten af den øvrige bestyrelse og ledelse at løfte virksomheden til næste niveau i de kommende år.


Aabenraa Kommune Skelbækvej Aabenraa Sagsnr. 16/6091 Aabenraa Kommunes behandling af sager om gensidig forsørgelsespligt - PDF\nDownload "Aabenraa Kommune Skelbækvej Aabenraa Sagsnr. 16/6091 Aabenraa Kommunes behandling af sager om gensidig forsørgelsespligt"\n1 Aabenraa Kommune Skelbækvej Aabenraa Gammeltorv 22 DK-1457 København K Tlf Fax Personlig henvendelse: Telefonisk henvendelse: Man.-tors. 9-16, fre Sagsnr. 16/6091 Aabenraa Kommunes behandling af sager om gensidig forsørgelsespligt Jeg har modtaget Aabenraa Kommunes af 18. marts 2016 med vedhæftede filer, herunder en udtalelse af 29. februar 2016, og kommunens e- mail af 16. juni 2016 med vedhæftede filer Dok.nr. 16/ /PH Bedes oplyst ved henvendelse Efter min gennemgang af sagen mener jeg ikke, at kommunen kunne reparere fejlen i form af manglende meddelelse af afgørelsen om gensidig forsørgelsespligt til begge parter ved efterfølgende at gøre begge parter/samleveren bekendt med afgørelsen eller ved at træffe en ny afgørelse over for begge parter med tilbagevirkende kraft. Kommunen havde derimod efter min opfattelse pligt til at omgøre de oprindelige afgørelser i de identificerede sager og efterbetale ydelser på det tidspunkt, hvor det måtte stå klart for kommunen, at den ikke kunne reparere meddelelsesfejlen. Det mener jeg var efter, at kommunen modtog den første konkrete afgørelse fra Ankestyrelsen (som jeg forstår var den 9. marts 2015), der erklærede kommunens oprindelige afgørelse for ugyldig, indtil den var meddelt begge parter/samleveren. Det er kritisabelt, at det ikke er sket. Jeg er opmærksom på, at kommunen for en umiddelbar betragtning kan anse dette resultat for utilfredsstillende. Resultatet må således antages at føre til, at et stort antal ydelsesmodtagere vil skulle have efterbetalt en ydelse, som de efter lovgivningen for så vidt ikke var berettiget til at modtage. Og det er formentlig meget sandsynligt, at begge parter i de enkelte sager i realiteten har været bekendt med kommunens afgørelser i kraft af, at samleveren i praksis har fået kendskab til den afgørelse, der er truffet over for ydelsesmodtageren. Heroverfor står imidlertid dels, at kommunen er forpligtet til også mere generelt at rette ind efter Ankestyrelsens afgørelser på området både konkrete afgørelser og principafgørelse dels at Ankestyrelsens afgørelser byg-\n2 ger på grundlæggende retsprincipper om formel meddelelse af forvaltningsafgørelser som betingelse for, at disse kan få virkning for de berørte parter. Det er således meget væsentligt at være opmærksom på, at kommunens afgørelser om gensidig forsørgelsespligt indebar en vigtig ændring af retsstillingen ikke kun for ydelsesmodtageren, men også for samleveren bl.a. ved, at kommunen efter omstændighederne hos samleveren ville kunne opkræve de beløb, der var udbetalt til ydelsesmodtageren. Det følger efter min opfattelse utvivlsomt af almindelige forvaltningsretlige principper, at en sådan afgørelse ligesom andre bebyrdende afgørelser ikke kan håndhæves, før den er formelt og individuelt meddelt til den part, som den vedrører. På denne måde må sagen ses i lyset af et mere overordnet princip om, at en myndighed ikke kan håndhæve en bebyrdende afgørelse over for enkeltpersoner uden formelt at have meddelt de pågældende denne afgørelse. Efter min opfattelse har kommunen derfor pligt til på ny af egen drift at genoptage de identificerede sager om gensidig forsørgelsespligt (hvor det ikke allerede er sket), omgøre afgørelserne og efterbetale de beløb, som kommunen i henhold til reglerne om gensidig forsørgelsespligt har modregnet i kontanteller uddannelseshjælpen, eventuelt indtil der blev truffet en afgørelse over for begge parter/samleveren. Jeg henstiller på denne baggrund til kommunen på ny at genoptage sagerne af egen drift og foretage en sådan efterbetaling. Jeg beder kommunen om inden tre måneder fra datoen på dette brev at underrette mig om, hvad der sker i anledning af min henstilling. Jeg vil lægge en nyhed om sagen på min hjemmeside. Der vil i nyheden være link til dette brev. Kommunen kan læse nærmere om resultatet af min undersøgelse og begrundelsen herfor i det følgende. Efter udtalelsen findes endvidere en sagsfremstilling. Ombudsmandens udtalelse 1. Indledning Sagen vedrører afgørelser truffet efter regler om gensidig forsørgelsespligt mellem samlevende, der blev indsat i lov om aktiv socialpolitik ved lov nr. 894 af 4. juli 2013 (gældende fra 1. januar 2014). Reglerne blev afskaffet igen pr. 2/29\n3 1. januar 2016 (lov nr af 27. december 2014 om ændring af bl.a. lov om aktiv socialpolitik). Ankestyrelsen har i principafgørelse bl.a. udtalt, at en afgørelse om gensidig forsørgelsespligt skal meddeles til både modtageren af kontant- eller uddannelseshjælp og dennes samlever. I principafgørelse har Ankestyrelsen fastslået, at manglende meddelelse til begge parter af en afgørelse om gensidig forsørgelsespligt betyder, at afgørelsen ikke har retsvirkning, før den er meddelt begge parter. Aabenraa Kommune har identificeret de sager, hvor kommunen oprindeligt ikke havde partshørt begge parter og ikke havde givet meddelelse om afgørelsen om gensidig forsørgelsespligt til begge parter. Kommunen har desuden i en annonce i lokalavisen orienteret borgerne om, at kommunen havde begået fejl i behandlingen af sagerne ved ikke at partshøre samleveren, og at kommunen selv ville tage fat i de berørte borgere med henblik på eventuel genbehandling af sagerne, men at borgerne også havde mulighed for at kontakte kommunen. Kommunen har desuden af egen drift genoptaget 18 sager på grund af manglende partshøring af samleveren, og kommunen har i disse sager truffet en ny afgørelse og har efterbetalt ydelser til de berørte borgere. I de andre sager har kommunen efter partshøring af begge parter som jeg forstår det sendt en ny afgørelse til begge parter, men kommunen har ikke ændret afgørelsens virkningstidspunkt og har ikke efterbetalt ydelser frem til tidspunktet for meddelelsen af afgørelsen til begge parter. På baggrund af henvendelser fra borgere efter indrykning af annoncen har kommunen i nogle tilfælde efterbetalt ydelser til borgerne. Jeg lægger på denne baggrund til grund, at kommunen har genoptaget alle de sager, hvor borgerne havde fremsat begæring herom. Det er i overensstemmelse med de almindelige regler om genoptagelse efter begæring. Min undersøgelse vedrører ikke de sager, som kommunen har genoptaget enten af egen drift, efter anmodning herom fra borgerne, eller på baggrund af afgørelser fra Ankestyrelsen, og hvor kommunen har omgjort sine afgørelser og efterbetalt ydelser til borgerne. Min undersøgelse vedrører heller ikke spørgsmålet, om kommunen havde pligt til at genoptage sager på grund af manglende partshøring af samleveren. Min undersøgelse vedrører således alene følgende spørgsmål: Kunne kommunen rette meddelelsesfejlen i de sager, som kommunen ikke har omgjort, ved efterfølgende at give meddelelse om afgørelsen til begge parter og fastholde den oprindelige afgørelses virkningstidspunkt (træffe en ny afgørelse 3/29\n4 over for begge parter med tilbagevirkende kraft)? Eller havde kommunen pligt til af egen drift at genoptage og omgøre afgørelserne med virkning fra det tidspunkt, hvor afgørelsen efterfølgende blev meddelt begge parter? 2. Retsgrundlaget 2.1. Betydningen af den manglende meddelelse af afgørelser til begge parter Ankestyrelsen har i principafgørelse 37-15, der blev offentliggjort den 8. juli 2015, taget stilling til betydningen af manglende meddelelse til begge parter af en afgørelse om gensidig forsørgelsespligt mellem samlevende. I principafgørelsens resumé er anført følgende: En afgørelse om at anse to personer for samlevende efter aktivlovens 2 b skal meddeles begge parter Både den person, der ansøger om eller modtager hjælp, og dennes sambo er part i sagen. Kommunen skal meddele afgørelsen individuelt til begge parter. Det er ikke tilstrækkeligt, at parten får underretning om afgørelsen på anden måde f.eks. via sin sambo. Afgørelsen har ikke virkning, før den er meddelt begge parter Meddelelse af afgørelsen er en grundlæggende betingelse for, at afgørelsen kan få retsvirkning efter sit indhold. Afgørelsen kan ikke håndhæves, før såvel ansøger som samlever har fået afgørelsen meddelt. Det betyder, at kommunen ikke kan beregne hjælpen til ansøgeren på grundlag af samleverens indtægter eller formue, før afgørelsen er meddelt begge parter. Kommunens afgørelse om samliv og gensidig forsørgelsespligt har ikke retsvirkning, før den er meddelt begge parter. Ankestyrelsen har således vurderet, at der i tilfælde af manglende meddelelse af afgørelsen om gensidig forsørgelsespligt til begge parter er tale om en fejl, der medfører ugyldighed. 4/29\n5 Dette er i overensstemmelse med den almindelige retsopfattelse. Det antages således, at der gælder en almindelig retsgrundsætning (eller retssædvane) om, at afgørelser skal meddeles til afgørelsens adressat og andre parter i sagen for at få virkning efter deres indhold. Manglende meddelelse af en afgørelse er en væsentlig retlig mangel, og retsvirkningen heraf er, at afgørelsen er ugyldig og ikke kan håndhæves. Jeg henviser til Steen Rønsholdt, Forvaltningsret Retssikkerhed. Proces. Sagsbehandling, 4. udgave (2014), side 507 ff. og side 518, Karsten Revsbech m.fl., Forvaltningsret Sagsbehandling, 7. udgave (2014), side 325 ff. og side 373 ff., Karsten Loiborg og Jon Andersen m.fl., Forvaltningsret, 2. udgave (2002), side 602 ff. og side 857, samt Niels Fenger, Forvaltningsloven med kommentarer (2013), side 610. Af forarbejderne til reglerne (se sagsfremstillingen nedenfor) fremgår det også, at afgørelsen om gensidig forsørgelsespligt skulle meddeles til begge parter, og at kommunens afgørelse indebar en vigtig ændring af retsstillingen også for samleveren, bl.a. ved, at kommunen efter omstændighederne hos samleveren ville kunne opkræve beløb, der var udbetalt til ydelsesmodtageren. På baggrund af ovenstående kan Ankestyrelsens vurdering ikke give mig anledning til bemærkninger. Der vil således være tale om ugyldighed, uanset om afgørelsen indholdsmæssigt er i overensstemmelse med reglerne på området, og uden at der skal foretages en konkret vurdering af, om fejlen har haft væsentlig betydning for afgørelsen. Principafgørelser fra Ankestyrelsen er bindende og skal derfor følges, når myndighederne træffer afgørelse i tilsvarende sager Konsekvenser af en underkendelse af en afgørelse eller en praksis Hvis en afgørelse ændres af f.eks. en klagemyndighed, har myndigheden (kommunen) pligt til at rette sig efter denne myndigheds afgørelse, medmindre den lider af åbenbare eller grove mangler. Jeg henviser bl.a. til Hans B. Thomsen, Pernille Christensen og Lise Brandi-Hansen, Lov om kommunernes styrelse, 2. udgave (2010), side 413 f. og 445, og Jens Garde og Karsten Revsbech, Kommunalret, 3. udgave (2011), side 115, samt Højesterets dom i Ugeskrift for Retsvæsen 1990, side 892, kommenteret i Ugeskrift for Retsvæsen 1991 B, side 147 ff. Hvis myndighedens retsanvendelse eller praksis er blevet underkendt i den konkrete afgørelse fra klagemyndigheden, er myndigheden desuden forpligtet til at ændre sin praksis fremover. 5/29\n6 Herudover antages det, at hvis en myndigheds retsanvendelse eller praksis er blevet underkendt i en konkret sag, er myndigheden normalt forpligtet til at genoptage ikke blot afgørelsen i den konkrete sag, men også allerede afgjorte tilsvarende sager af egen drift og eventuelt træffe en ny afgørelse i sagerne. Det gælder også, når en myndighed på baggrund af en principafgørelse fra Ankestyrelsen bliver opmærksom på, at myndighedens retsanvendelse eller praksis er (eller ville blive) underkendt. Baggrunden er dels, at det er mest nærliggende, når der er tale om en retlig mangel, at det offentlige bærer ansvaret, og dels at det ud fra et lighedssynspunkt vil være den rimeligste løsning over for borgerne. Pligten til genoptagelse gælder dog kun, hvis myndigheden samtidig vil være forpligtet til at omgøre afgørelsen. Ved vurderingen af, om en myndighed er forpligtet til at omgøre afgørelser som følge af en ændring eller underkendelse af praksis (fra f.eks. klageinstansen), kan der ifølge Lis Sejr og Jens Vedsted-Hansen, Anke og genoptagelse i principielle sager (1990), side 166 ff., side 186 ff. og side 192 ff., bl.a. lægges vægt på følgende: 1) spørgsmålets grundlæggende karakter, 2) grovheden af fejlen, 3) intensiteten af indgrebet og 4) administrative hensyn. Det anføres, at kriteriet om fejlens grovhed må tillægges særlig vægt, og at der vil bestå en ubetinget omgørelsespligt ved særligt grove (åbenbare) fejl. Ifølge Karsten Loiborg m.fl., Forvaltningsret, 2. udgave (2002), side 946, må der ved besvarelsen af spørgsmålet om, hvornår forvaltningen er forpligtet til af egen drift at omgøre en afgørelse, især lægges vægt på, om forvaltningens tidligere retsanvendelse eller praksis har været udtryk for en mere eller mindre klar ulovlighed (om der i den ene ende af skalaen er truffet ugyldige afgørelser eller har været tale om en uforsvarlig og efter omstændighederne erstatningspådragende forvaltning, eller der i den anden ende af skalaen har været tale om en undskyldelig retsvildfarelse eller et valg mellem to for så vidt lige gode retsopfattelser). Og for det andet om en genoptagelse af sagerne af egen drift vil volde større eller mindre administrative vanskeligheder (om det i den ene ende af skalaen vil være faktisk umuligt eller dog særdeles vanskeligt og overordentligt ressourcekrævende at finde frem til de relevante sager, eller det i den anden ende af skalaen vil være forholdsvis ukompliceret, på baggrund af de oplysninger og de registreringssystemer, myndigheden har, at finde frem til sagerne). Hvis det volder større vanskeligheder, f.eks. fordi det er forholdsvis kompliceret at finde frem til de relevante sager, eller der er tale om et meget stort antal sager, bør myndigheden i stedet generelt informere offentligheden om borgernes mulighed for selv at rette henvendelse til myndigheden for at søge om 6/29\n7 at få deres tidligere afgjorte sager genoptaget. Dette kan f.eks. ske gennem medierne og ved opslag på myndighedens hjemmeside. Jeg henviser til Jon Andersen og Karsten Loiborg m.fl., Forvaltningsret, 2. udgave (2002), side 383 og side 946 ff., Sten Bønsing, Almindelig Forvaltningsret, 3. udgave (2013), side 270 f., Niels Fenger, Forvaltningsloven med kommentarer (2013), side 279 f., Karsten Revsbech m.fl., Forvaltningsret Sagsbehandling, 7. udgave (2014), side 126 ff., Lis Sejr og Jens Vedsted- Hansen, Anke og genoptagelse i principielle sager (1990), side 189 og 199 ff., og Kaj Larsen, Juristen 1991, side 257 ff. Jeg henviser også til Folketingets Ombudsmands beretning for 1981, side 245 ff., 1990, side 266 ff., 1997, side 183 ff., og 2003, side 357 ff. 3. Min vurdering 3.1. Aabenraa Kommunes opfattelse af betydningen af den manglende meddelelse af afgørelser til begge parter Det fremgår af sagen (se sagsfremstillingen nedenfor), at Aabenraa Kommune ikke havde meddelt afgørelsen om gensidig forsørgelsespligt til begge parter i 164 sager. De 164 sager omfatter også de 18 sager, som kommunen har genoptaget af egen drift. Ifølge Ankestyrelsens retsopfattelse (jf. pkt. 2.1) har afgørelserne i de pågældende sager ingen retsvirkning, før afgørelserne efter genoptagelse eventuelt meddeles begge parter. Aabenraa Kommune har ikke bestridt, at det var en fejl, at kommunen ikke meddelte afgørelsen om gensidig forsørgelsespligt til begge parter i sagerne, og kommunen har efter møde den 9. marts 2015 i kommunens arbejdsmarkedsudvalg udsendt nye afgørelsesbreve til begge parter (se sagsfremstillingen). I disse breve må jeg forstå, at kommunen har fastholdt de oprindelige afgørelser og deres virkningstidspunkt Arbejdsmarkedsudvalget blev den 16. februar 2015 orienteret om kommunens behandling af sager om gensidig forsørgelsespligt (se sagsfremstillingen). Det skete bl.a. ved et notat af samme dag fra byrådssekretariatet, hvori kommunen på baggrund af Ankestyrelsens principafgørelse tog stilling til, om den havde pligt til at genoptage sager fra 2014 om gensidig forsørgelsespligt på grund af manglende partshøring, og hvilke konsekvenser en sådan genoptagelse kunne få. 7/29\n8 Den 9. marts 2015 blev arbejdsmarkedsudvalget oplyst om status i sagen. Det fremgår af referatet af mødet (se sagsfremstillingen), at kommunen på dette tidspunkt var opmærksom på, at der ikke kun var tale om manglende partshøring af samleveren, men også at afgørelsen ikke var sendt til samleveren. Det fremgår også, at kommunen var opmærksom på, at det af Ankestyrelsens principafgørelse fremgik, at man skulle sende et brev med partshøringen til begge parter og efterfølgende sende afgørelsen til begge parter for, at den er gyldig I min høring bad jeg Aabenraa Kommune om at redegøre for, hvorfor kommunen i referatet af mødet den 9. marts 2015 og notatet af samme dag ikke konkret havde forholdt sig til betydningen af, at afgørelserne ikke var sendt til begge parter, men kun til betydningen af manglende partshøring af samleveren. Kommunen har i sin udtalelse af 29. februar 2016 oplyst, at det skyldes, at det på det tidspunkt var uafklaret, hvordan kommunen skulle forholde sig i de sager, hvor samleveren ikke havde modtaget en afgørelse. Kommunen ses ikke efterfølgende (udtrykkeligt) at have forholdt sig til betydningen af, at afgørelserne ikke var sendt til begge parter, heller ikke i forbindelse med kommunens modtagelse af konkrete afgørelser fra Ankestyrelsen, Ankestyrelsens principafgørelse 37-15, jf. herom pkt. 3.2, eller i forbindelse med kommunens svar til mig Nærmere om Ankestyrelsens afgørelser på området I en afgørelse af 16. februar 2015 erklærede Ankestyrelsen en afgørelse fra Aabenraa Kommune af 27. januar 2014 for ugyldig, fordi betingelserne i loven for at anse parterne for samlevende ikke var opfyldt, og Ankestyrelsen ophævede derfor kommunens afgørelse. Til orientering for kommunen oplyste Ankestyrelsen bl.a., at det af forarbejderne til reglerne om gensidig forsørgelsespligt fremgik, der skulle ske partshøring af begge parter, og at afgørelsen skulle meddeles de to parter ( ). Ankestyrelsen henviste endvidere til principafgørelse og anførte, at det heri blandt andet fastslås, at kommunen skal træffe afgørelse om samliv over for ansøgeren og over for samboen. Kommunen blev efterfølgende underkendt af Ankestyrelsen i en anden konkret sag den 9. marts 2015, hvor kommunens afgørelse af 26. januar 2014 om gensidig forsørgelsespligt blev erklæret ugyldig på grund af manglende meddelelse af afgørelsen til begge parter. Ankestyrelsen ophævede kommunens afgørelse, og af Ankestyrelsens afgørelse fremgik det udtrykkeligt, at det be- 8/29\n9 tød, at en eventuel ny afgørelse fra kommunen først kunne få virkning fra det tidspunkt, hvor den var meddelt begge parter. Ankestyrelsen havde ikke taget stilling til, om parterne kunne anses for samlevende Den 8. juli 2015 offentliggjorde Ankestyrelsen principafgørelse 37-15, hvoraf det tydeligt fremgår, at afgørelser, der ikke er meddelt begge parter, er ugyldige, ligesom det fremgår, hvad retsvirkningen heraf er. Ankestyrelsen traf efterfølgende flere afgørelser i konkrete sager fra Aabenraa Kommune, hvori Ankestyrelsen anså kommunens afgørelser om gensidig forsørgelsespligt for ugyldige. Som svar på min anmodning om at få oplyst, hvor mange af kommunens afgørelser Ankestyrelsen havde omgjort på grund af manglende meddelelse af afgørelsen til begge parter, og hvornår Ankestyrelsens afgørelser var truffet, har kommunen i sin udtalelse oplyst, at kommunen i august 2015 blev underkendt af Ankestyrelsen i 14 sager. Jeg er ikke bekendt med det nærmere indhold af disse afgørelser Det fremgår af et brev af 11. maj 2015 fra kommunen til Styrelsen for Arbejdsmarked og Rekruttering (STAR), at kommunen pr. 30. april 2015 havde efterbetalt kr. som følge af ugyldige afgørelser (se omtalen af brevet under sagsfremstillingen). Jeg går på denne baggrund ud fra, at kommunen har efterbetalt ydelser både i den sag, hvor kommunens afgørelse blev underkendt af Ankestyrelsen den 9. marts 2015, og i de andre sager, som Ankestyrelsen har omgjort. På baggrund heraf må jeg lægge til grund, at kommunen har taget Ankestyrelsens konkrete afgørelser til efterretning. Af kommunens udtalelse til mig fremgår det, at kommunen også har efterbetalt ydelser til borgere, der har henvendt sig til kommunen på baggrund af kommunens annonce. På trods af Ankestyrelsens underkendelse af afgørelser fra kommunen, fordi afgørelserne ikke var meddelt begge parter, og på trods af, at kommunen havde taget Ankestyrelsens retsopfattelse til efterretning, har kommunen ikke omgjort afgørelserne i alle de øvrige sager om gensidig forsørgelsespligt på grund af manglende meddelelse om afgørelsen, men har ladet det være op til borgerne selv at klage på baggrund af den indrykkede annonce, jf. kommunens notat af 9. marts /29\n10 3.3. Var der pligt til at genoptage og omgøre afgørelserne i de øvrige sager af egen drift, eller kunne meddelelsesfejlen rettes ved at meddele den oprindelige afgørelse til begge parter? En myndighed, der får underkendt en retsanvendelse eller praksis, antages normalt at være forpligtet til af egen drift at genoptage tilsvarende allerede afgjorte sager af egen drift, hvis det ikke volder større administrative vanskeligheder at identificere de relevante sager/finde dem frem og genoptage dem. Det gælder dog kun, hvis myndigheden samtidig vil være forpligtet til at omgøre afgørelsen, dvs. ophæve og eventuelt træffe en ny afgørelse (jf. pkt. 2.2 ovenfor). Tilsvarende er en myndighed, der får tilsidesat en afgørelse som ugyldig på grund af grundlæggende fejl som f.eks. manglende meddelelse af afgørelsen, normalt forpligtet til af egen drift at genoptage og omgøre andre sager med samme fejl Under henvisning til det, jeg har anført under pkt. 2.1 om fejlens karakter, og de hensyn, der fremgår af pkt. 2.2, må Aabenraa Kommune anses for forpligtet til af egen drift at genoptage og omgøre eventuelle afgørelser i andre tilsvarende sager, hvor den oprindelige afgørelse om gensidig forsørgelsespligt ikke er meddelt begge parter. Det gælder, når sagerne er identificeret/kan findes frem, og det ikke er en for stor administrativ byrde at gennemgå og genoptage sagerne (f.eks. på grund af antallet). Af referatet af mødet i arbejdsmarkedsudvalget den 9. marts 2015 fremgår det, at kommunen på det tidspunkt indtil videre havde gennemgået 114 sager om gensidig forsørgelsespligt, der fortsat var aktive i februar 2015, og at alle parter i disse sager på ny ville blive partshørt og efterfølgende modtage en ny afgørelse. Kommunen havde i det under pkt nævnte brev af 11. maj 2015 givet STAR oplysninger om det antal sager, som kommunen havde genoptaget og fastholdt i perioden 1. januar 2014 til 30. april 2015 (se sagsfremstillingen). På baggrund heraf bad jeg i min høring kommunen om udtrykkeligt at oplyse, om kommunen havde foretaget en ny gennemgang af alle sager om gensidig forsørgelsespligt, og om kommunen havde truffet nye afgørelser i de sager, hvori kommunen ikke mente, at der var grundlag for at ændre afgørelserne. I bekræftende fald bad jeg kommunen om at oplyse, hvad der nærmere blev anført i afgørelserne (eventuelt ved et eksempel). Jeg bad også kommunen om at oplyse, om de nye afgørelser blev truffet med tilbagevirkende kraft (til tidspunktet for den oprindelige afgørelse om gensidig forsørgelsespligt). 10/29\n11 Kommunen har ikke udtrykkeligt svaret på, om der er foretaget en ny gennemgang af sagerne, og om der blev truffet nye afgørelser med tilbagevirkende kraft, men det fremgår af kommunens udtalelse, at kommunen har haft i alt 598 sager om gensidig forsørgelsespligt, at 164 af sagerne indgik i den gruppe af sager, som kommunen overvejede at genoptage, og at kommunen har sendt nye afgørelser til begge parter i alle 164 sager. Det fremgår endvidere, at kommunen har fastholdt afgørelsen i 146 sager, men jeg forstår, at kommunen efterfølgende på baggrund af anmodninger fra borgere om genoptagelse har ændret afgørelsen i nogle af disse sager. Jeg går ud fra, at dette også er sket i de sager, der er blevet underkendt af Ankestyrelsen, jf. pkt Kommunen har vedlagt et eksempel fra en konkret sag. Der er tale om et brev af 24. marts Brevet fremstår som en afgørelse i anledning af en (ny) ansøgning om hjælp. Det fremgår således ikke, om der tidligere har været truffet en afgørelse om gensidig forsørgelsespligt over for ansøgeren, men det fremgår, at parterne havde boet sammen siden april Jeg går derfor ud fra, at der tidligere har været truffet en sådan afgørelse. Det fremgår heller ikke, at kommunen har fastholdt en tidligere afgørelse eller har truffet afgørelse med tilbagevirkende kraft. Det fremgår på den anden side heller ikke, at kommunen har ændret en tidligere afgørelse om gensidig forsørgelsespligt. Ifølge de foreliggende oplysninger har kommunen fastholdt afgørelsen i sager, der var afgjort efter de objektive betingelser og kriterier i aktivlovens 2 b, stk. 1 og 2, eller på baggrund af en underskrevet samlivserklæring. Af kommunens notat af 16. februar 2015 fremgår det således, at kommunen ikke mente, at der var en formodning for, at den manglende partshøring havde haft betydning for afgørelsen i disse sager. I notatet er det herom anført, at genoptagelse af disse sager ville få den konsekvens, at den nye afgørelse vil[le] blive den samme, og at der ikke ( ) sk[ulle] ske udbetaling af kontanthjælp med tilbagevirkende kraft. Jeg forstår på baggrund af det anførte i notatet af 16. februar 2015, kommunens udtalelse af 29. februar 2016 og det konkrete eksempel, som kommunen har sendt mig, at kommunen i de pågældende sager efterfølgende har foretaget partshøring og sendt et brev til begge parter om, at kommunen anser dem for samlevende. Jeg forstår endvidere, at kommunen har fastholdt (og dermed ikke har ændret) de oprindelige afgørelser i disse sager Jeg lægger således til grund, at kommunen af egen drift har gennemgået og genoptaget sagerne og udsendt nye afgørelser til begge parter, men 11/29\n12 kommunen har ikke omgjort sine oprindelige afgørelser og efterbetalt modregnede ydelser (bortset fra i 18 sager). Da samleveren i de pågældende sager først fra marts 2015 har fået meddelt en afgørelse om gensidig forsørgelsespligt, som var tillagt virkning fra tidspunktet for den oprindelige afgørelse til ydelsesmodtageren, må der være tale om, at der i forhold til samleveren træffes en ny afgørelse med tilbagevirkende kraft til tidspunktet for den oprindelige afgørelse. Af skrivelse af 2. marts 2015 fra Styrelsen for Arbejdsmarked og Rekruttering (STAR), der blev offentliggjort den 13. marts 2015, fremgik det tydeligt, hvad konsekvensen er, hvis afgørelsen om gensidig forsørgelsespligt ikke er meddelt begge parter (se sagsfremstillingen nedenfor). Også af en redegørelse af 26. marts 2015 fra Kommunernes Landsforening (KL) fremgår det udtrykkeligt, at parterne hvis en afgørelse blev anset for ugyldig skulle stilles, som om afgørelsen ikke var truffet. Det fremgår også, at det som udgangspunkt kræver sikker hjemmel, hvis en myndighed skal træffe bebyrdende afgørelser med tilbagevirkende kraft (se sagsfremstillingen nedenfor). I principafgørelse fra Ankestyrelsen blev det slået fast, at manglende meddelelse af afgørelsen til begge parter medfører ugyldighed. I afgørelse af 9. marts 2015 i en af Aabenraa Kommunes sager fastslog Ankestyrelsen over for kommunen, at en eventuel ny afgørelse om samliv først kunne få virkning fra det tidspunkt, hvor den var meddelt begge parter (jf. pkt ). Det fremgik således af denne afgørelse, at kommunen ikke kunne træffe afgørelse om gensidig forsørgelsespligt med tilbagevirkende kraft Det er således ikke muligt at reparere en fejl i form af manglende meddelelse af en afgørelse ved blot efterfølgende at give parten meddelelse om afgørelsen (eller træffe en ny afgørelse med samme virkningstidspunkt, dvs. med tilbagevirkende kraft). Jeg henviser i den forbindelse også til Sten Bønsing, Almindelig Forvaltningsret, 3. udgave (2013), side 291, og Højesterets dom gengivet i Ugeskrift for Retsvæsen U I denne sag havde en kommune truffet en afgørelse om ophør af sygedagpenge med tilbagevirkende kraft, efter at en tidligere afgørelse herom var blevet erklæret for ugyldig. Højesteret fandt, at der ikke efter sygedagpengeloven eller almindelige forvaltningsretlige grundsætninger var grundlag for at tillægge den nye afgørelse tilbagevirkende kraft. Den opfattelse, som den tidligere 12/29\n13 afgørelse kunne have bibragt parten om hendes retsstilling, kunne efter Højesterets opfattelse ikke føre til, at afgørelsen blev tillagt tilbagevirkende kraft. Efter min opfattelse burde det allerede på det tidspunkt, hvor kommunen modtog den første afgørelse fra Ankestyrelsen (som jeg har forstået var den 9. marts 2015), der erklærede kommunens afgørelse for ugyldig, have stået kommunen klart, at den ikke kunne reparere meddelelsesfejl ved blot at gøre begge parter/samleveren bekendt med den oprindelige afgørelse til ydelsesmodtageren eller ved at træffe en ny afgørelse med tilbagevirkende kraft. Det burde på den baggrund også fra dette tidspunkt og således inden kommunen foretog partshøring og udsendte nye afgørelser efter beslutning herom på mødet samme dag i arbejdsmarkedsudvalget have stået kommunen klart, at den havde pligt til at omgøre andre afgørelser med samme meddelelsesfejl og efterbetale ydelser, indtil det tidspunkt hvor der eventuelt blev truffet en ny afgørelse over for begge parter. Jeg lægger herved vægt på, at sagerne var identificeret, og at der ikke var tale om så mange sager, at det ville være en for stor administrativ byrde for kommunen Kommunen havde derfor ikke kun pligt til at genoptage og omgøre de afgørelser, der var blevet underkendt af Ankestyrelsen (og eventuelle afgørelser, der var blevet klaget over), hvor afgørelsen ikke var meddelt begge parter, men også alle andre afgørelser med samme meddelelsesfejl. Hvis betingelserne for gensidig forsørgelsespligt fortsat var opfyldt, kunne kommunen træffe nye afgørelser herom (som kommunen også gjorde efter mødet i arbejdsmarkedsudvalget i marts 2015), men først med virkning fra meddelelsen af de nye afgørelser til begge parter/samleveren. Hvis betingelserne ikke længere var opfyldt, måtte kommunen ophæve de oprindelige afgørelser I min høring spurgte jeg, om kommunen nu ville genoptage de sager, hvor den oprindelige afgørelse ikke var meddelt begge parter, og udbetale fuld hjælp indtil tidspunktet for den (eventuelle) nye afgørelse. Hvis kommunen ikke mente sig forpligtet hertil, bad jeg kommunen om at redegøre herfor. Kommunen har hertil anført følgende: Der er fremsendt partshøring samt afgørelsesbreve til begge parter i alle sager 164 (328 cpr.nr.), da kommunen blev opmærksom på problemet. Kommunen har informeret borgerne i form af annoncering ( ), heraf fremgik det, at borgerne kunne henvende sig til kommunen. Konkret er 13/29\n14 der borgere, der på den baggrund har henvendt sig, og hvor kommunen har efterbetalt kontanthjælpen. Jeg forstår det oplyste sådan, at kommunen ikke mener, at den har pligt til af egen drift igen at omgøre afgørelserne, fordi kommunen har foretaget partshøring og udsendt nye afgørelser i alle sager og har informeret borgerne om muligheden for at bede om genoptagelse, men at kommunen kun vil genoptage sager efter henvendelse fra borgerne. Som nævnt i pkt er det ikke muligt at reparere en fejl i form af manglende meddelelse af en afgørelse ved blot efterfølgende at give parten meddelelse om afgørelsen eller træffe en afgørelse med tilbagevirkende kraft. Og som det fremgår af pkt. 2.2, og som også nævnt i min høring (under pkt. 3.3), skal der som udgangspunkt kun foretages offentliggørelse (annoncering) af muligheden for at bede om genoptagelse, når de relevante sager ikke kan identificeres/findes frem. Da Aabenraa Kommune havde identificeret de relevante sager, burde kommunen således af egen drift have omgjort afgørelsen i alle de sager, hvor der ikke var givet meddelelse om afgørelsen til begge parter, da kommunen blev eller burde være blevet klar over, at den havde pligt til at omgøre afgørelser med denne meddelelsesfejl. Det gælder efter min opfattelse også, selv om kommunen på det tidspunkt allerede havde indrykket en annonce med oplysning til borgerne om, at de havde mulighed for at rette henvendelse til kommunen. 4. Opsamling Efter min gennemgang af sagen er det min opfattelse, at kommunen navnlig efter modtagelsen af afgørelsen af 9. marts 2015 fra Ankestyrelsen havde pligt til at undersøge, om den manglende meddelelse af afgørelsen til begge parter var en generel fejl. Kommunen havde på det tidspunkt allerede gennemgået de relevante sager på baggrund af Ankestyrelsens principafgørelse med henblik på at undersøge, om der var sket partshøringsfejl, men undersøgelsen viste også, at kommunen generelt ikke havde meddelt afgørelsen til begge parter. Da kommunens praksis var blevet underkendt af Ankestyrelsen, var kommunen desuden forpligtet til at ændre sin praksis fremover, hvilket kommunen også gjorde. Det fremgår således af kommunens udtalelse til mig, at kommunen udarbejdede en ny arbejdsgang samtidig med orienteringen af arbejdsmarkedsudvalget den 9. marts Af denne arbejdsgang fremgår det udtrykkeligt, at der skulle sendes en afgørelse til begge parter. 14/29\n15 Kommunen havde endvidere pligt til af egen drift at genoptage de sager med tilsvarende fejl, som kommunen identificerede, hvilket kommunen også gjorde ved efter mødet den 9. marts 2015 i arbejdsmarkedsudvalget at partshøre og udsende nye afgørelser til begge parter i disse sager. Det er imidlertid min opfattelse, at kommunen ikke kunne reparere fejlen i form af manglende meddelelse af afgørelsen til begge parter ved efterfølgende at gøre begge parter/samleveren bekendt med afgørelsen eller ved at træffe en ny afgørelse over for begge parter med tilbagevirkende kraft. Kommunen havde derimod pligt til at omgøre de oprindelige afgørelser i sagerne og efterbetale modregnede ydelser på det tidspunkt, hvor det måtte stå klart for kommunen, at den ikke kunne reparere meddelelsesfejlen ved blot at gøre parterne bekendt med den oprindelige afgørelse (jf. pkt ovenfor). Det er endvidere min opfattelse, at kommunen havde pligt til at omgøre afgørelserne af egen drift, selv om kommunen på det tidspunkt allerede havde indrykket en annonce med orientering af borgerne om muligheden for at rette henvendelse til kommunen og bede om genoptagelse af sagerne. Efter min opfattelse har kommunen derfor pligt til på ny af egen drift at genoptage de identificerede sager (hvor det ikke allerede er sket), omgøre afgørelserne og efterbetale de beløb, som kommunen i henhold til reglerne om gensidig forsørgelsespligt har modregnet i kontant- eller uddannelseshjælpen, eventuelt indtil der blev truffet en afgørelse over for begge parter/samleveren. Modtagerne af kontant- eller uddannelseshjælp har således ret til fuld hjælp, indtil kommunen meddelte afgørelsen til begge parter (hvis betingelserne for hjælp efter aktivloven i øvrigt var opfyldt). Jeg henstiller på denne baggrund til kommunen på ny at genoptage sagerne af egen drift og foretage en sådan efterbetaling. Jeg beder kommunen om inden tre måneder fra datoen på dette brev at underrette mig om, hvad der sker i anledning af min henstilling. Med venlig hilsen 15/29\n16 Kopi til: Ulf Harbo Statsforvaltningen, Tilsynet Ankestyrelsen KL STAR 16/29\n17 Sagsfremstilling Ved lov nr. 894 af 4. juli 2013 om ændring af bl.a. aktivloven blev der indsat regler om gensidig forsørgelsespligt for samlevende i 2 a - 2 c i loven (lovbekendtgørelse nr. 806 af 1. juli 2015). Formålet var at skabe større ensartethed mellem gifte og papirløst samlevende i kontanthjælpssystemet. Reglerne er afskaffet igen pr. 1. januar 2016 (lov nr af 27. december 2014 om ændring af bl.a. lov om aktiv socialpolitik), men gjaldt for de sager, som denne udtalelse vedrører. Kort fortalt blev der med reglerne indført en forsørgelsespligt mellem ugifte samlevende, når begge var fyldt 25 år, og når en eller begge ansøgte om eller modtog kontant- eller uddannelseshjælp. Kommunen skulle undersøge, om nogle nærmere angivne grundbetingelser og kriterier var opfyldt ( 2 b, stk. 1 og 2). I øvrigt kunne kommunen anse to personer for samlevende, når de havde et samliv af ægteskabslignende karakter ( 2 b, stk. 3). Hvis kommunen mente, at betingelserne for at anse to personer for samlevende var opfyldt, skulle der foretages partshøring over, at kommunen anså de pågældende for samlevende og forventede at træffe afgørelse om gensidig forsørgelsespligt. Når kommunen havde truffet en sådan afgørelse, blev der foretaget en beregning af uddannelses- eller kontanthjælp svarende til den, der foretages for ægtefæller (dog kun med halv virkning). Hvis samleveren ikke opfyldte sin forsørgelsespligt, kunne kommunen udbetale kontant- eller uddannelseshjælp til den trængende samlever og opkræve beløb, der var blevet udbetalt, hos den anden samlever (aktivlovens 97 a). Den procedure, som kommunerne skulle følge i sager om gensidig forsørgelsespligt, er nærmere bekrevet i forarbejderne til loven (lovforslag nr. L 224 af 28. maj 2013, bemærkningerne til 1, nr. 4). Heri er bl.a. anført følgende: Hvis det er fastslået, at ansøgeren opfylder tildelingsbetingelserne, skal kommunen efter forslaget dernæst tage stilling til, om ansøgeren er samlevende, og dermed om en anden end kommunen har forsørgelsespligten over for samleveren. Denne afgørelse har betydning for udmålingen af hjælpen. Hvis ansøgeren, jf. ovenfor, anses for samlevende, er ansøgers sambo part i sagen, og kommunen skal skriftligt meddele ansøgerens sambo, hvilke oplysninger kommunen agter at træffe afgørelse på grundlag af. Samboen anmodes heri om at afgive en udtalelse, jf. forvaltningslovens 19. Partshøringen bør indeholde oplysning om, hvad forsørgelsespligten indebærer, fx at hver af de samlevende får pligt til at overlade den anden 17/29\n18 part tilstrækkeligt til, at denne kan få fyldestgjort sit behov i fornødent omfang. Bestrides oplysningerne om fælles barn eller om registrering i ATP, vil kommunen skulle undersøge forholdene nærmere. En sådan undersøgelse kan dels resultere i, at afgørelsen fastholdes, dels resultere i at registeroplysningerne bliver bragt i overensstemmelse med de faktiske forhold. For så vidt angår personer, der allerede modtager kontanthjælp ved lovens ikrafttræden, vil kommunen forud herfor skulle gennemgå oplysningerne med henblik på at undersøge, om modtageren opfylder kriterierne for, at der kan konstateres gensidig forsørgelsespligt. Herefter vil kommunen skulle rette henvendelse i form af en agterskrivelse til de to personer, som en afgørelse om gensidig forsørgelsespligt retter sig imod med henblik på at modtage en udtalelse, jf. forvaltningslovens 19. Henvendelsen bør tillige indeholde oplysning om, hvad forsørgelsespligten indebærer, fx at hver af de samlevende får pligt til at overlade den anden part tilstrækkeligt til, at denne kan få fyldestgjort sit behov i fornødent omfang. Hvis de oplysninger, der danner grundlag for afgørelsen om samliv, ikke bestrides af de to, afgørelsen retter sig imod, træffer kommunen afgørelse om, at parret har forsørgelsespligt over for hinanden, og hjælpen vil fra lovens ikrafttrædelsestidspunkt blive beregnet efter disse bestemmelser. Afgørelsen meddeles de to parter og ledsages af en klagevejledning. Reglerne indebar, at hvis kommunen traf afgørelse om gensidig forsørgelsespligt, skulle kommunen herefter til brug for beregningen af hjælpen, indhente oplysninger om den samlevendes økonomiske forhold. Efter 11 a, stk. 2, i retssikkerhedsloven (lovbekendtgørelse nr af 8. september 2015 om retssikkerhed og administration på det sociale område) kan det ske uden samtykke fra andre offentlige myndigheder og fra arbejdsløshedskasser. Om Aabenraa Kommunes administration af reglerne i forbindelse med gennemførelsen af loven fremgår det af et notat af 16. februar 2015, at kommunen udsendte en samlivserklæring, der skulle underskrives af begge parter, og at kommunen traf afgørelse om samliv på baggrund heraf. Af referatet af et møde den 9. marts 2015 i kommunens arbejdsmarkedsudvalg fremgår det endvidere, at kommunen frem til august 2014 og også i visse tilfælde derefter alene sendte et partshøringsbrev til ansøger og efterfølgende kun meddelte afgørelsen til ansøgeren. Den 5. august 2014 offentliggjorde Ankestyrelsen principafgørelse om gensidig forsørgelsespligt og manglende overholdelse af forvaltningslovens regler om partshøring og begrundelse. Det fremgår heraf i overensstemmel- 18/29\n19 se med de ovennævnte lovbemærkninger at kommunen skulle træffe afgørelse om samliv både over for ansøgeren og over for samboen. På baggrund af denne principafgørelse blev arbejdsmarkedsudvalget den 16. februar 2015 orienteret om kommunens behandling af sager om gensidig forsørgelsespligt. Det skete bl.a. ved et notat af samme dag fra byrådssekretariatet om Konsekvenser af manglende partshøring på en flerhed af sager (se herom nedenfor). I notatet af 16. februar 2015 fra byrådssekretariatet blev der taget stilling til, om kommunen var forpligtet til at genoptage sager om gensidig forsørgelsespligt fra 2014 på grund af manglende partshøring. I notatet er der en gennemgang af betydningen af manglende partshøring, både generelt og i forhold til konkrete sager om gensidig forsørgelsespligt, og herefter er bl.a. anført følgende: Skal der ske genoptagelse af sagerne Det fremgår af tilsyns- og ankestyrelsens praksis samt den juridiske litteratur, at ved vurderingen af om kommunen er forpligtet til at genoptage en større mængde af sager, får det betydning, om der er tale om så stor en mængde sager, at det er faktisk umuligt eller særdeles vanskeligt og overordentlig ressourcekrævende at finde frem til de relevante sager. Konklusion Aabenraa Kommune bør genoptage sager hvor samlevende har fået afslag eller reduktion af kontanthjælp i Genoptagelsen bør ske ved en kombination af direkte henvendelse og annoncering. På den måde sikres, at kommunen gør det der er muligt for at rette op på fejlen. For de borgere der har fået afslag eller reduktion af kontanthjælp på baggrund af et administrativt skøn altså hvor de uden samlivserklæring er vurderet som samlevende på grund af ægteskabslignende forhold anbefales det, at sagerne genoptages ved at henvende sig direkte til de berørte borgere. For de borgere der har fået afslag eller reduktion på grund af objektive kriterier eller en samlivserklæring anbefales det, at genoptagelse sker ved at der annonceres. For de sager hvor det er objektive kriterier der er lagt til grund for afgørelsen om samliv, vurderes genoptagelsen at få den konsekvens, at den 19/29\n20 nye afgørelse vil blive den samme. Og det vil ikke udløse udbetaling af kontanthjælp med tilbagevirkende kraft. For de sager, hvor forvaltningen har lagt til grund, at ansøger har været i et ægteskabslignende forhold, altså hvor de objektive kriterier ikke er opfyldt, vil genoptagelsen få den konsekvens, at der skal ske udbetaling af kontanthjælp med tilbagevirkende kraft, indtil der foreligger en ny afgørelse. En undtagelse til det vil være de situationer, hvor der i sagen foreligger en samlivserklæring underskrevet af begge parter. Her vurderes det ikke, at der skal ske udbetaling af kontanthjælp med tilbagevirkende kraft. Byrådet i Aabenraa Kommune blev på baggrund af dette notat ligeledes orienteret om kommunens behandling af sager om gensidig forsørgelsespligt (i uge 9/2015). Samme dag som arbejdsmarkedsudvalget blev orienteret om sagen (den 16. februar 2015) traf Ankestyrelsen afgørelse i en konkret sag om gensidig forsørgelsespligt fra Aabenraa Kommune. I denne afgørelse anså Ankestyrelsen en afgørelse af 27. januar 2014 fra kommunen for ugyldig og ophævede kommunens afgørelse. Kommunens afgørelse blev anset for ugyldig, fordi betingelserne i loven for at anse parterne for samlevende ikke var opfyldt, da den ene part var separeret og dermed ikke ugift. Til orientering for kommunen oplyste Ankestyrelsen bl.a., at det af forarbejderne til reglerne om gensidig forsørgelsespligt fremgik, der skulle ske partshøring af begge parter, og at afgørelsen skulle meddeles de to parter ( ). Ankestyrelsen henviste endvidere til principafgørelse og anførte, at det heri blandt andet fastslås, at kommunen skal træffe afgørelse om samliv over for ansøgeren og over for samboen. I en annonce, der blev indrykket i lokalavisen den 3. marts 2015, kom kommunen med følgende meddelelse til borgerne: Fejl i sagsbehandling Aabenraa Kommune har desværre begået procedurefejl i behandlingen af en række sager vedr. kontanthjælp i perioden 1. januar til ca. 1. september Fejlen består i manglende partshøring af samlevende. Aabenraa Kommune tager af egen drift fat i de berørte borgere med henblik på evt. at genbehandle sagerne. Men som berørt borger er man også velkommen til at kontakte Jobcenter Aabenraa på ( ) [ adresse og telefonnummer] Den 9. marts 2015 traf Ankestyrelsen afgørelse om at anse en afgørelse af 26. januar 2014 fra Aabenraa Kommune for ugyldig, fordi der ikke var doku- 20/29\n21 mentation for, at afgørelsen var meddelt samleveren. Ankestyrelsen ophævede kommunens afgørelse og anførte, at en eventuel ny afgørelse fra kommunen først kunne få virkning fra det tidspunkt, hvor den var meddelt begge parter. Ankestyrelsen anførte endvidere, at en afgørelse om samliv for at have virkning skulle meddeles både ansøgeren og samleveren. Ankestyrelsen henviste også i denne sag til forarbejderne til loven og principafgørelse Desuden anførte Ankestyrelsen, at den ikke havde taget stilling til konsekvensen af en manglende partshøring af parterne i sagen, da afgørelsen var ugyldig allerede fordi kommunen ikke havde meddelt afgørelsen til samleveren. Der foreligger i sagen en samlivserklæring, der er underskrevet af begge parter i januar 2014, men på grund af den manglende meddelelse af afgørelsen til begge parter tog Ankestyrelsen ikke stilling til, om parterne var samlevende. På et møde i arbejdsmarkedsudvalget samme dag (den 9. marts 2015) blev udvalget oplyst om status i sagen om Konsekvenser af procedurefejl i sager om gensidig forsørgerpligt ( ). I referatet af dette møde er bl.a. anført følgende: Sagen handler om, at vi i stedet for at partshøre, både den der søger om kontanthjælp og dennes formodede partner, alene har partshørt den person, der søger kontanthjælp og alene sendt beslutning herom til den, der ansøger [min fremhævelse]. Ankestyrelsen har i august 2014 meddelt, at man skal sende et brev med partshøringen til begge parter og efterfølgende sende afgørelsen til begge parter for, at den er gyldig [min fremhævelse]. Vi har frem til august 2014 alene sendt et partshøringsbrev til ansøger (hvor partneren også skulle skrive under) og efterfølgende meddelt ansøgeren beslutningen om kontanthjælp. Siden august har vi fortsat tilfælde af, at der kun sendes til den ene part. Man kan i denne sammenhæng opdele sagerne i tre kategorier: 1) Kontanthjælpsmodtagere, der opfylder en række objektive kriterier 2) Kontanthjælpsmodtagere, der sammen med deres partner har skrevet under på, at de er samlevende 3) Øvrige I forhold til sidstnævnte gruppe er forvaltningen nu i gang med at genoptage samtlige sager og i forhold til den fornyede beregning af kontanthjælpen, tager vi udgangspunkt i, at de ikke er samlevende. Den enkelte kontanthjælpsmodtager i denne kategori skal med andre ord ikke gøre noget på eget initiativ. 21/29\n22 Derudover annoncerer vi, at vi har begået ovenstående fejl, så også personer, der er i kategori 1 og 2 har mulighed for at henvende sig for at få genoptaget deres sag. Status pt. er, at forvaltningen indtil videre har gennemgået alle 114 sager som i februar måned 2015 fortsat er aktive det vedrører i alt 228 cprnumre. De vil alle blive partshørt på ny og efterfølgende vil alle modtage en ny afgørelse. Vi har endnu ikke overblik over de samlede økonomiske konsekvenser af ovenstående procedurefejl, idet det afhænger af gennemgangen af sagerne fra 2014 og deres faktiske forhold. Forvaltningen forventer, at vi på mødet kan give udvalget en status på, hvordan 2014 sagerne fordeler sig, og hvor mange der er i gruppe 3. Til brug for orienteringen på mødet den 9. marts 2015 var bl.a. vedlagt et notat af samme dag fra forvaltningen om gennemgang af sager vedr. procedurefejl i kontanthjælpssager om gensidig forsørgerpligt. Heri er bl.a. anført følgende: Forvaltningen har i forbindelse med sagen vedr. procedurefejl i kontanthjælpssager om gensidig forsørgerpligt gennemgået alle 583 sager (1.166 cpr. nr.) som vedrører Sagerne er gennemgået ud fra de kriterier, som er beskrevet i det notat, som forvaltningen har udarbejdet, og som Byrådet har modtaget i en mail i februar måned [notatet af 16. februar 2015, jf. ovenfor; min tilføjelse]. Resultatet er, at ud af de 583 sager opfylder 149 sager kriterierne for, at forvaltningen skal vurdere, om sagerne af egen drift skal tages op igen. I de 434 sager som ikke skal genoptages er årsagen typisk, at samlevers indkomst har været så lav, at den ikke har haft indvirkning på beregningen af kontanthjælp eller ansøger selv som enlig ikke er berettiget til kontanthjælp eksempelvis pga. formueforhold. I 18 sager ud af de 149 genoptager jobcentret sagen om den gensidige forsørgerpligt. De 18 personer vil for så vidt angår 2014 alle få udbetalt/tilbagebetalt kontanthjælp for det antal måneder, de har haft en aktiv sag i jobcentret, som havde de været enlige. I de øvrige 131 sager har ansøger og partner underskrevet en samlivserklæring, tidligere været gift eller har fælles børn. For disse sager gælder, at de selv skal henvende sig til jobcentret, hvis de vil klage over kommu- 22/29\n23 nens afgørelse. Kommunen har derfor indrykket annoncer i ugeavisen og på hjemmesiden, hvor borgerne oplyses om muligheden for at klage. Af referatet af mødet fremgår det, at arbejdsmarkedsudvalget tog det oplyste om status til orientering. Styrelsen for Arbejdsmarked og Rekruttering (STAR) gennemgik i skrivelse nr af 2. marts 2015 reglerne om gensidig forsørgelsespligt og beskrev den sagsbehandling, der skulle finde sted, og hvilken betydning forskellige sagsbehandlingsfejl har for afgørelsens gyldighed. Af skrivelsen, der blev offentliggjort den 13. marts 2015, fremgår bl.a. følgende: En afgørelse, om at et par skal anses for samlevende og derfor har gensidig forsørgelsespligt efter lov om aktiv socialpolitik, skal for at have virkning meddeles til dem, afgørelsen vedrører dvs. til både ansøgeren og samleveren. Afgørelsen har derfor ikke virkning førend den er meddelt til begge parter, hvilket vil sige, at den ikke kan håndhæves, og at der i kontanthjælpssystemet ikke kan beregnes uddannelses- eller kontanthjælp med gensidig forsørgelsespligt for samlevende, førend såvel ansøger som samlever har fået afgørelsen meddelt. Kommunernes Landsforening (KL) udsendte den 26. marts 2015 en redegørelse om gensidig forsørgelsespligt. I redegørelsen er bl.a. det ovennævnte afsnit fra STARs skrivelse citeret. Herudover har KL bl.a. skrevet således: I de tilfælde, hvor en sagsbehandlingsfejl konkret ikke har haft betydning for afgørelsen, kan kommunen efter KL s opfattelse lægge til grund, at afgørelsen kan fastholdes som gyldig (forudsat, at den er meddelt begge parter; min fremhævning). ( ) I de tilfælde, hvor en afgørelse er behæftet med sagsbehandlingsfejl, skal der foretages en konkret vurdering af, om fejlen er konkret væsentlig med den virkning, at afgørelsen er ugyldig. I så fald skal parterne stilles, som om afgørelsen ikke var truffet. Konsekvensen er, at der ses bort fra den gensidige forsørgerpligt for tiden, indtil kommunen evt. træffer en ny, korrekt afgørelse om gensidig forsørgerpligt. 23/29


Bestil Muubs – Solhynde, Kaito – Cafe latte – 998.4 kr.\nMuubs – Solhynde, Kaito – Cafe latte\nLoungebord, Tasi – Muubs (Læs mere)\nNavn: Muubs – Solhynde, Kaito – Cafe latte\nAdskillige online virksomheder yder efterhånden en række forskellige fragtmetoder. En af favoritterne er i øjeblikket at få bragt ordren til en pakkeshop, hvor det er nemt for dig at hente dine nye varer når det passer dig. Fragtløsningen er nemlig temmelig uproblematisk, samt i mange tilfælde desuden den prisbilligste leveringstype ved køb af Muubs – Solhynde, Kaito – Cafe latte.\nDu bør lige så vel planlægge at vælge at få udbragt til din adresse eller ud til dit arbejdes adresse. Fragtmetoden viser sig gerne lidt dyrere, men lige så vel særdeles fremkommelig. Den billigste leveringsversion er utvivlsomt selv at hente produkterne, men det beroer på at du opholder dig lige ved online webshoppens lager.\nFragtperioden på Havehynder er naturligvis virkelig vigtig hvis man skal bruge ordren om få sekunder, så herved er det i sandhed vigtigt at man ser nærmere på den estimerede leveringsdato ved det respektive produkt.\nStørstedelen af online outlets giver 1 dags fragt på deres favorit varer, eksempelvis Muubs – Solhynde, Kaito – Cafe latte, men vær opmærksom på at det afhænger af at transaktionen gennemføres før et angivent klokkeslæt, med hensynstagen til at de kan nå at få de nye varer klargjort forud for at de logistikansatte har fri.\nIndtil flere online outlets frembyder fri fragt, men tit under forudsætning af at man køber for et fastsat beløb. Som alternativ bør du udvælge den mest prisbevidste leveringsversion, hvilket mange gange – om du er i Viborg, Hobro eller Ribe – vil blive at få fragtfirmaet til at bringe dine produkter til et udleveringssted.\nDet er yderst enkelt for købere at finde de bedste priser på flere webbutikker, og følgelig har mange Muubs internet varehuse set sig nødsaget til at formindske salgsværdien på specielt deres bedst i test produkter – til drenge og piger, og samtidig til voksne – betydeligt, og endda nogle gange sikre portofri fragt.\nDerfor kan det trods alt være gunstigt at udforske diverse internet webshops efter rabatkoder på Muubs – Solhynde, Kaito – Cafe latte inden du gennemfører din bestilling, således at du er sikret at opnå den mest attraktive pris.\nMan må bare huske på, at såfremt en internet handler udbyder en vare til en pris der kan virke uforståeligt overkommelig, er det mange gange være en indikation på en uægte online shop. Bestillinger med betalingskort er trods alt omsluttet af et reglement, hvilket dækker os imod fup online shops.\nGenerelt slår vi et slag for shopping med kort eller mobilbetaling. Som en alternativ mulighed kan du anvende en afdragsløsning som for eksempel ViaBill, forudsat du har i sinde at betale regningen over tid.\nForinden nogen bestiller hos en Muubs online virksomhed bør man i og for sig læse forhandlerens betingelser, men det er ofte ikke særlig morsomt.\nEn nemmere løsning kunne måske være at se nærmere på hvorvidt online shoppen er støttet af e-mærket, siden det længe har været en tilkendegivelse af at internet forhandleren retter sig efter dansk lovgivning, tillige med at webbutikken undertiden tilses af eksperter der har meget erfaring med de gældende vilkår. Derudover giver det dig lejlighed til support, for så vidt du oplever problemstillinger med din bestilling.\nDerudover anbefales det at køberen er vidende om de mest centrale reglementer der gælder for handlen, for eksempel den ombytningsret netbutikken tilsikrer. På grund af dette er det samtidig vigtigt, at man permanent sikrer sin e-mail kvittering, således man når som helst vil kunne bevidne købet af Muubs – Solhynde, Kaito – Cafe latte, ligegyldigt om man skal shoppe til en pige eller dreng.\nTrustpilot præsterer aldeles habile chancer for at tyde forskellige aktuelle konsumenters meninger og herved er det klogt, at du tager et kig på online virksomhedens kritik af Muubs – Solhynde, Kaito – Cafe latte forinden du lægger din bestilling.\nFacebook frembyder endvidere sådan set udmærkede løsninger til at få indblik i e-forhandlerens kundefokus. Derudover møder vi en række netshops som giver folk mulighed for at aflevere en evaluering af deres købsoplevelse, som også bør benyttes til at danne dig et indtryk af tilfredsheden hos kunderne.\nDenne hjemmeside er finansieret af annonceindtægter. Vi har et tæt samarbejde med et hav af internet forhandlere og markedsfører butikkernes varer, og indhenter kommission forudsat en af de besøgende på vores website realiserer et indkøb.\nAnvisninger om varer og e-forhandlere understøttes tit, men vi påtager os ikke ansvaret for ændringer der kan være implementeret efter sidste opdatering af de viste data.