Més enllà de l’anècdota d’un desafortunat cartell | Catalunya Religió\nPer Jordi López Camps. Dll, 13/06/2016\nM'ha commogut l’ànima el cartell promogut per l’organització política Endavant estretament vinculada a la CUP. Certament, les imatges de les dues Marededéus besant-se m’ha desvetllat un profund sentiment d’indignació i de profunda compassió pels promotors d’aquesta grotesca proposta gràfica. No entenc que per promoure una idea, un ideal o la vindicació d’un dret, s’hagin d’agredir els sentiments de les altres persones. Mai m’he alineat en les files dels intransigents o fonamentalistes, per això trobo inapropiat que la defensa dels drets dels gais, bisexuals, transsexuals i lesbianes comporti necessàriament desqualificar les creences dels altres fent-ne mofa. Només des d’una visió sectària de les relacions socials es pot defensar el sentit positiu de la burla injuriosa.\nLa transgressió artística pot semblar un bon recurs per agitar consciències, però no pot caure en la vulgaritat o en l’astracanada. Com a ciutadà, i persona creient, considero que cal respectar, i si cal adherir-se sincerament, les justes reivindicacions de determinats col·lectius socials que perceben que els seus drets estan poc reconeguts els seus rets. Però la defensa positiva d’aquests drets ha d’afirmar-se a través d’un relat sòlid, integrador de mires i acollidor d’altres sensibilitats. Actitud prou beneficiosa, per altra part, per eixamplar la base social d’aquestes reivindicacions. La burla dels sentiments religiosos no contribueix a consolidar aquest consens social. És evident que l’Església catòlica no s’ha distingit per donar suport a les reivindicacions d’aquests col·lectius, però no és menys cert que en els darrers temps el papa Francesc ha introduït una valoració positiva de l’acolliment d’aquests col·lectius en la comunitat eclesial. Ha estat un primer pas que haurà de permetre recorren molts més a fi de que l’Església modifiqui els seus judicis doctrinals negatius sobre aquestes qüestions.\nDit tot això, tampoc cal maximitzar el conflicte i promoure actes de desgreuge davant d’un cartell considerat ofensiu. Tothom té dret a l’exercici de la llibertat d’expressió, però tothom ha de saber-la exercir amb responsabilitat. No cal magnificar el problema, donant una volada que ni els seus promotors pensaven que pogués tenir. Cal deixar aquests conflictes a nivell de la nimietat. Però, cada cop que passa un problema d’aquests tipus, hauríem d’aprendre i afirmar amb vigor, com a bona mesura per consolidar els valors cívics i la convivència amable, que els ideals s’han de defensar sempre sense agredir els sentiments d’altres persones que ben segur tenen uns altres valors i unes altres mirades sobre la realitat. Tots en sortirem guanyant i la qualitat de la convivència també.\nMare de Déu de Montserrat, Civisme, conviència, LGTB


Richmond Hotel Tokyo Suidobashi Tòquio Japó - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBunkyo-Ku, Hongo 1-33-9, Akihabara, Tòquio, Japó, 113-0033 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nBasada en 3971 comentarisVeure el que han dit els hostes\nHabitació Econòmica ‒ No fumadors (Economy Room - Non-Smoking)\nExcel·lent 8,7 (3971 comentaris)\nExcel·lent 8,2 (614 comentaris)\nExcel·lent 8,7 (1060 comentaris)\nBarri Akihabara Akihabara Ikebukuro Akihabara Akasaka Estació de Tòkio\nMés informació sobre Richmond Hotel Tokyo Suidobashi\nEl Richmond Hotel Tokyo Suidobashi es troba a només 2 minuts a peu del Tokyo Dome i el parc d'atraccions Tokyo Dome City Attractions. L'estació de tren JR i de metro de Suidobashi es troben a 10 minuts a peu. Hi ha WiFi gratuïta a totes les instal·lacions. Les habitacions disposen de TV de pantalla plana, aire condicionat, nevera i bullidor elèctric. El bany és privat i està equipat amb banyera, assecador i articles de tocador gratuïts. El Suidobashi Richmond Hotel ofereix recepció oberta les 24 hores i servei de guardaequipatges. Es poden organitzar massatges a l'habitació per un suplement. A més, hi ha una bugaderia. L'hotel és a 10 minuts amb tren de l'estació de Tòquio, on es pot agafar el Shinkansen (tren bala) cap a altres ciutats. L'animada zona de Shinjuku està situada a 12 minuts amb tren.\nEl preu no inclou l'impost d'allotjament per persona i nit, que s'ha d'abonar directament a l'establiment. Els llits supletoris comporten un suplement. Per a més informació, consulteu les condicions dels llits supletoris o poseu-vos en contacte amb l'hotel. Si preferiu 2 llits a l'habitació, cal que reserveu l'habitació doble amb 2 llits. L'hotel no disposa de places d'aparcament. A prop de l'hotel hi ha un aparcament públic. No es permet efectuar el registre d'entrada abans de les 14:00. L'esmorzar està disponible per un suplement. Si voleu demanar l'esmorzar, cal que n'informeu l'establiment en fer el registre d'entrada.\nComentaris de Booking.com (3971)Comentaris d'Agoda (66)\nTots els tipus de viatgers (66)Viatger de Negocis (8)Parelles (16)Viatgers en solitari (6)Famílies amb infants petits (8)Famílies amb infants grans (15)Grups (13)\nHabitació Econòmica – Fumadors\nHabitació Econòmica ‒ No fumadors\nHotel room is super clean and spacious”\nAwesome hotel that is situated ideally near food, shops and train station. Clean room and staff are very friendly abielt a little slow. Great value for money for a hotel in this area.


La salut del català - Regió7\n03·11·21 | 06:25\nAmb aquest títol, el Sr. Xavier Domènech (Regió7, 29 d’octubre de 2.021), escrivia un article amb una reflexió interessant a partir de l’enquesta de Plataforma per la Llengua, sobre com es percep la protecció del català per part de la Generalitat, abans i després del procés independentista. Com deia el Sr. Domènech, la percepció global diu que la protecció del català era més intensa abans que ara. Per això ha crescut l’alarma per la possible davallada de la llengua, amb una salut real del català no bona.\nAmb unes dificultats ben reals per la supervivència del català, el que sorprèn (o potser no tant), son els entrebancs de l’estat quan opta pel secessionisme lingüístic. I és que les webs dels ministeris de Cultura, Universitats, Justícia i Transició Ecològica, ofereixen, a més de la pàgina en castellà, les versions en anglès, gallec, basc, català i «valencià», com si la llengua que parlem a Elx i a Manresa fossin llengües diferents. La particularitat de la web del ministeri de l’Interior encara és més estranya, ja que, a més del «Bienvenidos», Benvinguts, «Benvindos», «Ongi-Etorri» i «Welcome», irracionalment, posa de nou, un altre: Benvinguts. També passa el mateix amb la web de la casa real, amb versions en anglès, basc, gallec, català i «valencià». Curiosament aquesta web i les dels ministeris, no posen cap versió en andalús, murcià o canari.\nÉs kafkià que els ministres, i particularment el de Cultura i el d’Universitats, (tots dos catalans) i el rei, permetin a les seves webs la possibilitat de cercar una pàgina en català i una altra en valencià, com si es tractessin de llengües diferents.\nAmb aquesta actitud del tot acientífica, la casa real i els ministeris continuen fent el ridícul, posant dues versions «diferents» d’una mateixa llengua, que compartim els ciutadans de Maó, Vinaròs, Solsona, l’Alcúdia, Canillo, Manresa, Borriana, Mollerussa, Ciutadella, Vic o Alcoi. De fet, (i això ha passat realment), quan fa uns anys, un valencià de Borriana i un català de Gironella es van conèixer, es van entendre perfectament. Amb distints accents (com el castellà de Salamanca i el de Buenos Aires), però es van entendre del tot. I no va ser pel miracle de Pentecostès.\nCrec que les versions valenciana i catalana de les webs de la casa real i dels ministeris, ens mostren que el rei i els ministres (que diferencien el català del valencià) haurien de tornar a primària, perquè els expliquessin que aquestes «dues» llengües no són dues llengües diferents, sinó la mateixa. Així no farien el ridícul posant una versió en valencià i una altra en català. Perquè mai no posen versions en extremeny i en andalús.\nL’exemple i el treball incansable per la nostra llengua del monjo de Montserrat, P. Josep Massot, que avui dimecres fa 80 anys, ens encoratja a defensar el català.


Cocotxes de bacallà amb gules en salsa verda | Recepta de cuina de Quim Lleonart - RECEPTES.CAT\nCocotxes de bacallà amb gules en salsa verda\nTípica de: Espanya → Païs Basc\nUn paquet de gules de 300 grams\n300 grams de cocotxes de bacallà\nDues caienes( bitxos )\nSis alls pelats laminats\nFumet blanc de peix ( el podeu trobar a les meves receptes )\nUna cassola marinera baixa\nPrimerament, en la cassola marinera amb un raig d'oli, fregim els alls laminats i les caienes.\nQuan els alls són mig daurats, afegim un polsim de farina, un raig de ví blanc i una mica de fumet blanc, i ho remenem amb el batedor de varetes. Tot seguit, afegim les cocotxes i deixem que coguin una mica.\nSeguidament, corregim de sal, afegim les gules, ho espolsem amb julivert picolat, i deixem que cogui tot plegat uns cinc minuts més, tot remenant donant voltes a la cassola amb l'ajud de les nanses, i ja ho podrem servir a taula, en la mateixa cassola amb uns estalvis a sota.\nAquesta recepta, si tenim mitjans econòmics, la podem fer en comptes de gules, amb angules.\nEnllaça aquesta recepta: Receptes.cat/recepta7618


El pessebre és un món: La Trobada de Parets del Vallès\nDiumenge passat vaig estar a Parets del Vallès, a la Trobada de Pessebristes. No pretenc, ara, fer la crònica de la jornada, cosa que ja s’ha fet en algun mitjà local i a la pàgina de la Federació Catalana de Pessebristes.\nEl que volia comentar d’aquesta trobada són dues coses. Primer de tot la il·lusió amb què la van preparar els pessebristes paretencs. No és cap tema menor, això de la il·lusió. L’Agrupació Pessebrista de Parets (per cert, la primera entitat pessebrista catalana que es va fer present a internet) és petita. Segons ells mateixos expliquen en el llibret que es va regalar als assistents a la Trobada compten només amb 14 membres. Que una entitat amb aquesta dimensió sigui capaç d’organitzar un esdeveniment com el de diumenge passat només s’explica per la il·lusió posada pels pessebristes de Parets.\nLa il·lusió és un dels elements imprescindibles per a fer el pessebre. A l’hora de bastir un pessebre, tenir una tècnica més o menys acurada és un tema del tot secundari. Amb el pessebre, abans que res, expressem una emoció, un sentiment. Per això mai m’he sentit còmode amb la pretensió que tenen alguns de posar normes a la construcció pessebre. Consells i orientacions, sí; però mai normes. El pessebre de Parets del Vallès, abans que res, traspua il·lusió. Que després les muntanyes estiguin més o menys ben fetes o que el pessebre sigui més o menys gran, per a mi això no deixa de ser una qüestió secundària (tot i que no m’estic de dir que el pessebre monumental de Parets és cada any millor i que el que ens presenten enguany, i vam poder veure el dia de la Trobada, així ho demostra).\nPer això fa uns mesos ja vaig dir que m’agradava que la Trobada es fes a Parets del Vallès: “Penso que és una bona notícia que aquest any 2011 la Trobada de Pessebristes de Catalunya l’organitzin els pessebristes de Parets del Vallès. Perquè, amb el seu treball, ens mostren una manera diferent de gaudir del pessebre i de donar-lo a conèixer. I és bo que, a Catalunya, on la tradició pessebrística és i ha estat tan forta, el pessebre no quedi limitat i es pugui expressar de totes les maneres possibles. Crec que aquesta és la gran aportació dels pessebristes de Parets del Vallès al pessebrisme català”. Aquesta, doncs, és la gran novetat de la Trobada d’enguany: s’hi van aplegar pessebristes que bàsicament expressen la tradició mitjançant el diorama, però els convocava una entitat que fa un pessebre de taula. No podem limitar tota la riquesa del pessebre a Catalunya en els diorames!\nL’altre qüestió que em suggereix la meva estada a Parets és si caldria repensar el model de Trobada. No és cap secret que ara fa un any des de l’Associació de Pessebristes de Mataró (de la qual em plau ser-ne soci) es va fer una aposta per renovar la Trobada. Potser molts es van quedar amb la qüestió de la data (la Trobada de Mataró no es va fer a principis d’octubre sinó que es va celebrar a mitjans de desembre, quan la ciutat i la gent viuen enmig d’un clar ambient nadalenc); però l’aposta de Mataró no va ser tant canviar la data com intentar fer una jornada més participativa i oberta a la ciutat. En poques paraules: es volia que la Trobada passés de ser “una festa per als pessebristes” a ser “una festa dels pessebristes i del pessebre”.\nA Mataró “només” va haver-hi 300 inscrits, però els participants a les activitats i exposicions de la Trobada es van haver de comptar per milers. A la Trobada de Parets, tot i fer-se en unes dates més “canòniques” i a la bona feina feta per l’agrupació paretenca, la xifra d’inscrits va ser inferior a l’any anterior (segons ens van comentar els organitzadors). No seré jo qui valori si els de Mataró vam aconseguir o no l’objectiu fixat. Però aquesta constant davallada d'inscrits a la Trobada, que poc o molt es va certificant un any rere l’altre, ens hauria de fer reflexionar a tots plegats.\nI torno al principi. Els pessebristes de Parets van treballar amb il·lusió, i això es va notar diumenge passat. Entenc que des de la Federació Catalana de Pessebristes es va donar tot el suport, i més, a aquesta il·lusió. I és que sempre he pensat que aquesta hauria de ser la principal funció de la Federació: recolzar i animar les activitats de les entitats que la formen. Un recolzament i uns ànims que, a Mataró, vam trobar a faltar una mica...\nResum: els pessebristes de Parets mereixen la nostra felicitació i el nostre reconeixement per la feina feta per la Trobada i per la seva aportació al pessebrisme català. Però hauríem de ser capaços de parlar i imaginar nous models de Trobada. Perquè no és precisament redactant normatives de trobades que revitalitzarem aquest acte...\nPublicat per Albert Dresaire Gaudí a les 10:44


Catalunya Ràdio tanca temporada amb 574.000 oients diaris - Catalunya Ràdio\nEGM, segona onada 2021\nL'emissora és líder a Lleida i Tarragona\n06/07/2021 - 07.57 Actualitzat 06/07/2021 - 11.55\nCatalunya Ràdio tanca la temporada 2020-2021, de setembre a juny, amb 574.000 persones que escolten cada dia l'emissora. Segons les dades de la segona onada de l'EGM, té 503.000 oients diaris i és l'emissora més escoltada a Lleida i Tarragona, amb 43.000 i 85.000 oients, respectivament.\nSaül Gordillo: "Ha estat una temporada difícil"\nEl director de Catalunya Ràdio afirma, però, que el curs "deixa xifres positives":\nEls oients que ens escolten són menys dels que ens agradaria. Ara estem enfocats ja en la pròxima temporada\nEn aquesta última onada, "El matí de Catalunya Ràdio", amb Laura Rosel, ha tingut cada dia 346.000 seguidors, que el situen com el segon programa més escoltat de Catalunya, de dilluns a divendres.\n"Catalunya migdia", amb Òscar Fernández i Empar Moliner, és l'informatiu més escoltat de Catalunya. Augmenta l'audiència i arriba als 118.000 oients diaris.\nUna de les apostes de la temporada, "El búnquer", amb en Peyu, Jair Dominguez i Neus Rosell, augmenta també el nombre d'oients i arriba als 50.000 diaris. També incrementen l'audiència l'"APM?", i "Adolescents XL", que se situen en 53.000 i 43.000 oients diaris, respectivament.\niCat, els millors resultats a l'FM\n"La ràdio inquieta", amb 52.000 oients, gairebé dobla els registres de la primera onada i obté el seu millor resultat des de la tornada a l'FM. També pugen Catalunya Informació, la referent informativa, amb 98.000 oients, i Catalunya Música, que n'acumula 23.000.\n"El suplement", amb Roger Escapa, aconsegueix 278.000 oients els dissabtes i 310.000 els diumenges, i l'esportiu "Tot gira" consolida la seva tendència a l'alça amb un important increment d'audiència, que el deixa amb 122.000 oients els dissabtes i 101.000 els diumenges.\nCal destacar també els números de "Kids XS", que amb 74.000 oients és el programa líder a la seva franja els dissabtes, i incrementa la seva audiència un 42%.\n"Catalunya migdia" és l'informatriu més escoltat el cap de setmana, amb 32.000 oients els dissabtes i 36.000 els diumenges. També pugen "Els viatgers de la Gran Anaconda", amb 55.000 oients, "Les dones i els dies", amb 27.000 oients, i "Un restaurant caníbal a Berlín", amb 46.000 oients.\n"Popap", amb Mariola Dinarès, tanca la temporada amb 64.000 oients diaris. Pel que fa a les tardes, de dilluns a divendres: 57.000 oients per a "Estat de Gràcia" i, 67.000, per a "Tot Costa". Al vespre i a la nit, el "Catalunya nit" de Kilian Sabrià, n'acumula 32.000 i "La nit dels ignorants", 46.000.\nTambé destaquen els 27.000 de "Les dones i els dies", els 24.000 de "Ciutat Maragda" i els 23.000 de "Solidaris", els dissabtes. A més a més, "En guàrdia!" n'acumula 35.000; "Revolució 4.0", 29.000; "Crims", 28.000, i "El club de la mitjanit", 16.000, els diumenges.\nRAC 1 lidera el rànquing d'emissores més escoltades (956.000); Catalunya Ràdio la segueix (503.000), la SER és en tercera posició (406.000) i la COPE, a la quarta (217.000).


Música i músics per acompanyar reis i nobles\nEls músics de les capelles reials eren professionals, tot i que la majoria malvivien. "Els més ben considerats eren els instrumentistes de corda i els mestres d'orgue i de clavicèmbal", explica el musicòleg Ramón Andrés. També hi havia dones, sobretot arpistes i cantants.\nEl repertori de les capelles reials era música culta, de compositors cultes, tant sacra com profana. Els músics també participaven en les celebracions i commemoracions cíviques i en oficis fúnebres. Tocaven cançons i danses com ara la sarabanda i la gallarda.\nLes actuacions eren en espais com ara els palaus dels reis i dels nobles i les capelles de les catedrals. De fet, els nobles i l'Església van ser els que van mantenir els músics fins que amb la caiguda de l'Antic Règim van perdre el paper de mecenes principals.\nDAVANT DE QUI\nEl públic de les capelles era "molt restringit", diu Andrés, perquè les actuacions no eren públiques. "El poble com a màxim podia escoltar aquella música en les desfilades. Però un artesà o un pagès mai van arribar a sentir com sonava un llaüt o un clavecí", explica Andrés.


Els enterraments pels morts en enfrontaments a Egipte es cobren 3 víctimes més\nUn noi de 18 anys i dues persones més han perdut la vida en el tiroteig que ha començat al funeral per les 33 persones que van morir dissabte a la ciutat de Port Saïd. Les manifestacions a diverses ciutats acusen el president Mursi de trair la voluntat democràtica de la Revolució\nAgències El Caire 27/01/2013 17:51\n260x366 Enterrament a Port Saïd / REUTERS Enterrament a Port Saïd / REUTERS\nLa violència a Egipte segueix sumant víctimes a una llista que en 72 hores ha arribat a més d'una quarantena. Almenys tres persones han mort i centenars més han resultat ferides a la ciutat de Port Saïd durant els enterraments dels 33 manifestants morts durant el cap de setmana a aquesta ciutat portuària.\nUn noi de 18 anys i dues persones de les quals encara no se'n tenen detalls han perdut la vida en els tiroteigs que han despertat els xocs en els enterraments. També van ser les bales el que va matar la trentena de persones mortes a la ciutat dissabte, quan la violència es va encendre davant la decisió d'un tribunal de condemnar a mort 21 dels acusats de la matança que l'any passat va viure l'estadi de futbol d'aquesta ciutat.\nEntre les multituds als carrers de la ciutat s'han sentit proclames contra el president egipci, Mohammed Mursi, a qui acusen de trair els objectius democràtics de la revolució que ara fa dos anys va derrocar el règim de Hosni Mubàrak. Mursi, a més, s'enfronta a la desesperança d'una població que veu com el seu cap d'Estat tampoc compleix les promeses de millora econòmica que va fer durant la seva campanya.


La boia de Port Pelegrí: Les dues morts d’un anarquista.\nPublicat per Alberich a dimecres, de març 30, 2011\nAnònim 30 de març de 2011, a les 14:48\nPer molt que vaig sentir històries dels avis sobre la guerra civil, encara no me'n faig creus del que va passar.\nVeies els teus avis i pensaves que ells havien passat per situacions per les quals, a priori, tu no saps mai si te n'hauries sortit.\nSuposo que les persones ens fem a les circumstàncies de l'època que ens toca viure.\nLluís Bosch 30 de març de 2011, a les 15:31\nHe gaudit molt del relat! Fa cosa de cinc anys em vaig estar documentant sobre una mica de tot això per a escriure una novel·la, i des de llavors que vaig recollint idees i tot el que trobo sobre el moment històric, centrat especialment en els moviments llibertaris i tot allò que els era afí, que tu aquí repasses. Ja en parlarem algun dia, perquè vull tornar a agafr el fil i veig que maneges informació.\nFRANCESC PUIGCARBÓ 30 de març de 2011, a les 19:26\nmolt bó el relat i molt ben escrit, que és molt d'agraïr\nAlberich 30 de març de 2011, a les 23:01\nLes coses de la memòria històrica són el nostre proppassat més recent i de gran transcendència encara avui en els tics polítics i les reaccions.\nEl relat pretén establir un paral•lelisme i la contradicció amb dues figures del passat popular, divergents i coincidents al mateix temps.\nAlberich 30 de març de 2011, a les 23:05\nHi ha un poc de bibliografia que volta per casa i un molt de memòria d’uns personatges, uns publicacions i uns escenaris entranyables que han estat molt a prop meu durant tota la meva vida. Disposa del que et pugui convenir i interessar, si et plau.\nAlberich 30 de març de 2011, a les 23:11\nGràcies. Aquest Jepet és un tipus que ben segur has conegut; és aquell obrer autodidacta i delerós de coneixements, potser teixidor, que quan tenia el teler enraigat i sense perdre passada, d’amagat de l’encarregat, donava una ullada al Tolstoi o al Gorki que duia al sarró, al costat de la carmanyola de l’esmorzar.\nLluís Bosch 30 de març de 2011, a les 23:36\nDoncs gràcies per l'oferiment, ja en parlarem.\nEl porquet 1 d’abril de 2011, a les 14:43\nLa història sempre es pot repetir. Per tant, cal no oblidar, i amb aquest post a fe de déu que ho has aconseguit!


L’ACA controlarà la qualitat de l’aigua en 234 platges i 13 zones de bany interior durant l’estiu\nLa platja del Rec del Molí de l’Escala és una de les platges amb “categoria insuficient” en les quals es proposa restringir el bany\nBarcelona (ACN).- L’Agència Catalana de l’Aigua (ACA) ha posat en marxa la seva campanya anual de control de l’aigua durant l’estiu. L’organisme analitzarà la qualitat de 234 platges i 13 zones de bany interior amb controls cada 15 dies com a màxim, segons ha comunicat al Govern.\nEs faran nou mostreigs programats a les platges i cinc a les zones interiors fins al 15 de setembre.\nA més, l’ACA ha publicat una sèrie de recomanacions per tal d’evitar contagis de covid-19 en espais aquàtics. Així, proposa restringir el bany a les platges amb categoria insuficient, que són les del Fòrum de Sant Adrià de Besòs i la del Rec del Molí de l’Escala, i també a les que tenen en marxa operacions de millora de la qualitat de l’aigua i a les desembocadures de rius. Pel que fa a les zones de bany interior, proposa restringir-ne l’ús a la platja d’Ogern, a Bassella (Alt Urgell).\nArxivat com a: Medi ambient, Serveis, Societat Etiquetat com a: Agència Catalana de l’Aigua (ACA), aigua, banyar, medi ambient, mostreig, platges, qualitat, societat


Publicat 12/12/2019 22:43:13CET\nRebutjades les esmenes a la totalitat al marc pressupostari andorrà\nANDORRA LA VELLA (ANDORRA), 12 des. (EUROPA PRESS) -\nEl Consell General d'Andorra ha aprovat un paquet de mesures urgents per a la millora del poder adquisitiu dels ciutadans, entre les quals es troba la pròrroga de la congelació dels lloguers.\nD'aquesta manera, tots els contractes que finalitzaven el proper 2020 no podran incrementar el preu i els inquilins "poden estar tranquils" que no els faran fora, segons ha defensat el president del grup parlamentari de Demòcrates per Andorra, Carles Enseñat.\nEl text també preveu augments de quatre vegades l'IPC per a les pensions de jubilació, viduïtat i invalidesa més baixes, que estiguin per sota del salari mínim, i estableix l'obligació d'incrementar amb l'IPC aquells salaris que estan per sota dels 24.000 euros anuals.\nEl debat s'ha allargat perquè el grup parlamentari del Partit Socialdemòcrata ha presentat diverses reserves d'esmena per defensar, entre altres qüestions, un augment dels salaris d'entorn els 200 euros per complir amb les recomanacions de la Carta Social Europea, que estableixen que el salari mínim hauria de ser del 60% del salari mitjà.\nMentre que els grups que recolzen el Govern consideren que un augment així "generaria tensions" en les petites empreses, com són la majoria del teixit empresarial del país, els socialdemòcrates han defensat la seva viabilitat i han assenyalat que les empreses que paguen el salari mínim als seus treballadors són les grans cadenes, ha defensat el president del grup, Pere López.\nLa sessió ha començat a les nou del matí d'aquest dijous i s'ha donat per finalitzada gairebé a les nou de la nit, i el debat de la Llei de mesures urgents en matèria d'arrendaments d'habitatge i per millorar el poder adquisitiu era l'últim punt de l'ordre del dia.\nESMENES A la TOTALITAT Al MARC PRESSUPOSTARI\nLa sessió del Consell General d'aquest dijous també ha debatut les esmenes a la totalitat al Marc pressupostari de l'Administració general de l'Estat per al mandat 2020-2023 presentades pels dos grups parlamentaris Socialdemòcrata i de Terceravía.\nEls socialdemòcrates han criticat que es basa en uns ingressos i expectatives "poc realistes", per la qual cosa a la seva manera de veure s'haurà de pujar la pressió fiscal o es retallaran serveis públics.\n"Una vegada més fan coses per a uns pocs i mai per a tothom", ha manifestat el president del grup parlamentari socialdemòcrata, Pere López.\nPer la seva banda, els consellers generals de Terceravia han justificat la seva esmena perquè es preveu un dèficit acumulat de 85 milions d'euros i perquè "no hi ha reflectit ni un dels compromisos exposats per Xavier Espot al debat d'investidura", ha defensat el seu president, Josep Pintat.\nPintat també ha proposat un pacte d'Estat sobre el model econòmic, ja que, segons ell, no es pot canviar la direcció del país segons qui mani: "Aquesta voluntat de marcar un rumb a seguir no l'hem vist", ha conclòs.


[Tallers] Projecte Identitat\nDissabte 1, 15 de desembre al Centre d'Art La Panera, 22, 29 de desembre al Centre Cívic, i 12 de gener al Centre d'Art la Panera, Lleida\nL’Associació Amigos Mira delegació Lleida impulsa el projecte Identitat que té per objectiu treballar el sentit de pertinença de persones nouvingudes i fills de persones migrades que viuen i formen part de la societat catalana.\nEl projecte naix de la necessitat detectada a través de les càpsules formatives que impulsava la mateixa entitat a Lleida. Pretén, d'una banda, aportar espais i eines que ajudin a reflexionar vers la pròpia identitat i vers al sentit de pertinença i d'altra banda, oferir un espai creatiu relacionat amb l'art i la construcció d'una obra que permeti visualitzar tot el procés de treball realitzat.\nDes de Amigo Mira, volem, a través d'aquest projecte, treballar diferents objectius com reflexionar sobre la pròpia identitat i el sentit de pertinença, el fet de poder qüestionar idees i creences i també poder adquirir noves eines i conceptes.\nAlguns dels tallers i accions que conformen el projecte són: -Visita i col·loqui debat al Museu d'Art contemporani La Panera -Taller de Teatre de l’Oprimit, dirigit per Jaume Bello, director de teatre social de l’Aula Municipal de Teatre l'Escorxador de Lleida. -Taller de reminiscència i creació a través de l’Educadora social de l’entitat.\nEls diferents materials i elements elaborats durant tot aquest procés s'exposaran en l’espai expositiu de l’Hospital Santa Maria de Lleida a final de gener de 2019.\nL’Horari dels tallers son de 10 a 12:30h\nDissabte 1 i 15 de desembre 2018 al Centre d'Art La Panera\nDissabte 22 i 29 de desembre al Centre Cívic\nDissabte 12 de gener de 2019 al Centre d'Art La Panera\nParticipants màxim: 12 persones\nInscripcions: 609239062 – lleida@amigosmira.es\nData màxima inscripcions: 24 Novembre de 2018\nOrganitza: Associació Amigos Mira delegació Lleida\nAmb el suport de: Centre d'Art La Panera, L'Ajuntament de Lleida i la Coordinadora d'ONGD i aMS de Lleida\nDescarregar arxiu (Projecte_Amigo_Mira.pdf)


Què puc fer amb el meu abonament weekend?\nQuè fer amb el teu abonament weekend?\nT'oferim 3 opcions\nSi us plau, llegeix-les totes atentament abans d'escollir-ne una!\n1. Conservar les teves entrades\nSi vols conservar els teus Abonaments Weekend per al Cruïlla 2021, no cal que facis res. Cadascun dels teus tiquets passarà automàticament a ser un abonament de 2 dies del Festival Cruïlla 2021.\nUn cop presentem la programació completa per dies del Festival Cruïlla 2021, podràs escollir quins 2 dies del festival vols assistir.\nEt recordem que triant aquesta opció ens ajudes a tirar endavant, i per agrair-te la teva confiança et regalarem 2 consumicions Damm per cadascun dels teus Abonaments Weekend 😀.\n2. Demanar un xec regal\nPots transformar les teves entrades en un xec regal valorat en el mateix import que has pagat pel Cruïlla 2020. Tens fins el 17 de juny a les 23:59h per confirmar amb la tiquetera que vols canviar les teves entrades del Cruïlla 2020 pel xec regal.\nUn cop sol·licitat, podràs bescanviar-lo abans del 31 de desembre de 2021 per entrades per als concerts programats pel Cruïlla fins al 31 de maig de 2022.\nNo podràs bescanviar el teu xec regal per entrades del Festival Cruïlla 2021. Si el que vols és canviar els teus Abonaments Weekend per entrades d'altres dies cal que guardis les teves entrades. Més endavant les podràs canviar pels 2 dies que vulguis (revisa el punt 1. Conservar les teves entrades).\nVull demanar el xec regal!\n3. Sol·licitar la devolució\nSi vols sol·licitar la devolució dels teus tiquets, et demanem que omplis un petit formulari amb algunes dades de la teva compra, per tal de poder gestionar la devolució amb la tiquetera i fer-la efectiva.\nTens fins al 17 de juny a les 23:59h per omplir el formulari i demanar la devolució.\nUn cop enviat aquest formulari de confirmació, es cancel·laran les teves entrades del Cruïlla 2020 i se't retornarà l'import en els terminis establerts per la llei.\nVull sol·licitar la devolució


Una desena d’exdirectius de BPA estan citats demà pel cas PDVSA | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDemà estan citats a la Batllia una desena d’excàrrecs de BPA i una vintena de veneçolans per recollir l’aute de processament que formalitzarà l’acusació per delicte de blanquejament en l’afer de la petroliera PDVSA, en què un grup de veneçolans hauria obtingut 2.000 milions de dòlars en comissions il·legals i haurien utilitzat BPA per blanquejar els fons a través de la creació de societats fantasmes en l’època de l’expresident Hugo Chávez.\nAquest afer data d’abans del 2013 i es previ a l’afer que va provocar la nota del Fincen i la intervenció del banc. Tot i això, s’ha annexat com un cas més de BPA.\nL’aute, a més de formalitzar l’acusació després de la investigació de blanqueig duta a terme per la batlle Canòlich Mingorance, els anunciarà de quin delicte se’ls acusa, i també formalitzarà unes mesures personals per a cadascun d’ells, que podrien ser des de presó, llibertat condicional o fiança, entre d’altres, per a aquests excàrrecs del banc, tots ells imputats en la principal causa que dilluns vinent es reprèn al Tribunal de Corts, qualificada com “el cas de la BPA”, “el cas Emperador” o “el cas de Gao Ping”. Les defenses podran recórrer aquestes mesures personals i hauran de preparar les defenses dels processats. Fonts properes al cas asseguren que aquest encausament i futura sentència pot afectar el processament en la causa general de la BPA dels mateixos implicats.\nEntre els andorrans citats per demà es troba l’exdirector general i exconseller delegat, Joan Pau Miquel, així com els directius Santiago de Rosselló, Isabel Camino, Xavier Mayol i Pablo Laplana, entre d’altres.\nAmb aquests processaments, la batlle Mingorance s’acomiada de la Batllia especialitzada per passar el dia següent, el 14 de setembre, a ser magistrada del Tribunal de Corts. Serà Azahara Cascales qui haurà de posar-se al dia en aquest dossier judicial.


De Guindos diu que es recuperarà el nivell de renda d'aquí a 6 mesos - Diari de Girona\nDe Guindos diu que es recuperarà el nivell de renda d'aquí a 6 mesos\nEl ministre d'Economia en funcions, Luis de Guindos, va explicar que d'aquí a dos o tres trimestres Espanya podrà recuperar el nivell de renda que hi havia l'any 2007, encara que, en ocupació, queden pràcticament tres anys per arribar als 20 milions d'afiliats. En una entrevista a Rac1, De Guindos va assenyalar que la crisi a Espanya va ser «profundíssima» i que es va arribar a perdre pràcticament el 10% de la riquesa des de l'inici de la mateixa.\nEl ministre va assegurar que Espanya necessita crear ocupació a un ritme de 500.000 de llocs de treball i creu que aquest any s'aconseguirà, i a més considera que les dades de l'EPA del tercer trimestre seran positives pel que fa a reducció de l'atur.\nNo obstant això, De Guindos va reconèixer que «hem tancat l'hemorràgia però les cicatrius de la crisi hi són» i que Espanya encara té un alt índex d'atur i un nivell de deute extern elevadíssim. «Espanya segueix sent vulnerable però el futur és molt millor que el que teníem fa 3 o 4 anys», va afegir.\nSegons De Guindos, com que el Govern està funcions, la proposta de pressupostos enviada a Brussel·les s'ha fet projectant el pressupost de l'any 2016 amb una evolució econòmica que «és molt moderada», ja que planteja un creixement del 2,3%. efe/ddg barcelona


Podem registra al Congrés una proposició de llei per crear una empresa pública d'energia - Nosaltres La Veu\nPodem registra al Congrés una proposició de llei per crear una empresa pública d'energia\nLa formació manté també la petició d'establir un preu màxim a l'energia nuclear i hidràulica\nEl portaveu de Podem al Congrés, Pablo Echenique\nPodem ha registrat aquest dijous al Congrés una proposició de llei per a la creació d'una empresa pública d'energia. La iniciativa arriba després de setmanes de discrepàncies amb el seu soci de coalició, el PSOE, que insisteix que –aquest dijous mitjançant el ministre de la Presidència, Félix Bolaños- que no es pot combatre l'augment de preu de la factura elèctrica amb «solucions senzilles» que acaben per «agreujar el problema».\nLa proposició de llei de Podem preveu crear una empresa de «Producció elèctrica espanyola» que seria «una entitat de dret públic» que actuaria a través de «l'ús privatiu de les aigües mitjançant l'assumpció de la gestió de les concessions finalitzades del domini públic hidràulic».\nLa formació de Yolanda Díaz sosté que l'empresa pública s'ocuparà d'«implementar una rebaixa en la factura de la llum» i «treballarà de forma coordinada amb les empreses públiques municipals ja creades o que es puguen crear en el futur per a la comercialització i gestió de la seua pròpia energia».\nEn roda de premsa, el portaveu de Podem al Congrés, Pablo Echenique, ha assegurat que -contràriament al que insinua la part socialista del govern espanyol- la proposta de Podem és «totalment compatible» amb la normativa europea.\nA més, segons Podem, aquesta empresa duria a terme també la creació de noves instal·lacions d'energies renovables i actuaria com un «agent essencial a l'hora d'assolir els objectius plantejats a l'horitzó verd» perquè impulsaria «la transformació del mercat elèctric».\nPodem sosté que la creació de l'empresa «és una mesura estructural de mitjà termini» i complementa la proposta de «posar un preu fix al megavat nuclear i al megavat hidroelèctric com a mesura estructural, però immediata per rebaixar la factura de la llum».\nFonts de la formació recorden que països com França, Itàlia, Suïssa, Països Baixos, Àustria o Finlàndia ja compten amb una empresa pública d'energia, i que actualment l'energia produïda pel sector públic espanyol suposa només un 5% del total.


Manresanet » Trobades de la xarxa\nArxiu de la categoria ‘Trobades de la xarxa’\nTrobada i Eucaristia de final de curs\nUs fem a mans la invitació a la Trobada i Eucaristía de final de curs que aquest any es farà a la Parròquia de la Mare de Déu de Bellvitge, el pròxim dia 16 de juny a les 19h.\nPublicat en Convocatòries, Trobades de la xarxa Sense comentaris »\nEstem convidats a la Celebració d’Acció de Gràcies per la missió compartida al llarg d’aquest curs, el pròxim dia 11 de juny a les 19:00 h, a la Parròquia de la Mare de Déu de Bellvitge.\nTrobada de la xarxa a Manresa el dia 11 de maig de 2013\nEl passat dissabte 11 de maig, vàrem tenir a Manresa la darrera trobada presencial del curs de la xarxa Manresanet, laics i jesuïtes en missió. La trobada tenia dos eixos temàtics. En primer lloc, i de cara a la ja pròxima creació de la nova Provincia d’Espanya, els tres delegats de la província Tarraconense anomenats pel Provincial –Josep Mª Riera, Jonquera Arnó i Pep Baquer sj– per treballar amb delegats de les altres províncies la posada en marxa d’un futur Secretariat per a la missió del laic en l’església, ens van informar del resultat del seu treball ara tot just acabat. Si voleu veure la presentació que van fer servir a la seva exposició, premeu aquí. (més…)\nPublicat en Notícies, Trobades de la xarxa 2 comentaris »\nTrobada de la xarxa a Bellvitge el dia 3 de febrer de 2013\nSota el lema OPORTUNITATS I REPTES AVUI DE LA MISSIÓ EDUCATIVA, hem tingut la segona trobada de la xarxa d’aquest curs a l’Església de Bellvitge.\nEns hem reunit gent de tres llocs diferents: de l’Escola Joan XXIII, de la Fundació La Vinya i de la xarxa Manresanet.\nPrimerament hem tingut una taula rodona amb la intervenció de Darío Mollà, sj i Pepe Menéndez que han exposat amb concisió i rigor la trajectòria històrica dels jesuïtes envers el tema de les escoles i han analitzat la situació actual amb la perspectiva d’aquesta trajectòria. Després d’un breu debat d’allò exposat pels conferenciants, hem assistit a l’Eucaristia dominical de la Parròquia, concelebrada per diversos jesuïtes que han assistit a la trobada. (més…)\nPublicat en Notícies, Trobades de la xarxa Sense comentaris »\nTrobada de la xarxa al Palau el dia 28 d’octubre de 2012\nEl diumenge 28 d’octubre la Fundació Migra Studium va acollir la primera trobada d’aquest curs de la xarxa Manresanet. En aquesta ocasió, la trobada tenia com a tema l’acció social de la Companyia de Jesús i és per això que es va realitzar a la seu d’una de les entitats dels Jesuïtes de Catalunya que treballen en l’àmbit social, la Fundació Migra Studium. (més…)\nTROBADA DE LA XARXA “MANRESANET”: LAICS I JESUÏTES EN MISSIÓ\nVídeo “MANRESANET xarxa de laics i jesuïtes en missió”\nEl passat dissabte 12 de maig, va tenir lloc a Manresa una trobada de la xarxa “Manresanet” – laics i jesuïtes en missió – a propòsit dels 5 anys de funcionament de la xarxa.\nAl llarg d’aquest curs 2011-2012, l’equip motor de la xarxa havia anat preparant uns materials de reflexió i pregària (personal i/o comunitària) tot seguint l’Autobiografia de Sant Ignasi. Aquests materials han anat apareixent a la web de la xarxa (www.manresanet.cat) i també han estat compartits presencialment a les tres trobades que s’han ofert al llarg del curs. En aquesta trobada final del 12 de maig, es tractava també de cloure, a tall de síntesi, el treball realitzat durant el curs. (més…)


De mare a mare coaching - De mare a mare coaching\nDe mare a mare coaching\nPer a mares adoptives i d’infants i joves amb dificultats que es troben desbordades davant els problemes dels seus fills\nT’ofereixo coaching professional per activar els teus recursos, viure amb serenor la maternitat i gaudir de la vida.\nREGALA’T UNA PRESA DE CONTACTE GRATUÏTA\nCoaching Operatiu TM\nA través del coaching operatiu superaràs les teves barreres internes i transformaràs la teva relació amb el teu fill.\nLa tècnica de la JI et permetrà descobrir la font de la joia serena sempre present dins teu i tornar-hi a voluntat.\nT’acompanyo a través de processos de coaching personal, presencials o online, i tallers per a famílies i professionals.\nSóc l’Anna Rosa Martínez, coach professional i mare adoptiva de dos fills amb dificultats. L’experiència de la maternitat i les necessitats que comporta, m’ha portat a acompanyar mares adoptives i de fills amb dificultats i a oferir eines per viure amb alegria la maternitat.\nCurs autoformatiu Coaching per a famílies: Reconcilia’t amb les dificultats dels teus fills\nFormació online per viure un estiu millor\nEt proposo una formació perquè, al teu ritme i des d’on vulguis, puguis començar a mirar les dificultats —les del teu fill i les teves—i transformar-les a través de sis claus.\nUn “kit bàsic” per a tu: per que trobis la pau i la serenor que tant necessites\nFes ara el primer pas cap el canvi que desitges!\nPack inicial de 4 sessions de coaching\nAcompanyament per a mares i pares de fills amb dificultats\nEt proposo canviar la mirada cap el teu fill i donar-li la volta a la vostra relació, per gaudir de la maternitat.\nUn espai per a tu, per parlar i abordar allò que et preocupa.\nSi vols iniciar aquesta transformació, aquest pack és per a tu.\nTaller online “Coaching per a famílies”\nTaller per a mares i pares de fills amb dificultats\nEt convido que coneguis les 6 claus per reconciliar-te amb les dificultats del teu fill i amb les teves.\nUn taller per adquirir eines, transformar-te i avançar.\nT’acompanyo a viure amb serenor la maternitat i gaudir de la vida.\nFormació “Com acompanyar les famílies“\nFormació bonificada per a professionals de l’educació\nEt proposo una formació per a professionals que, com tu, atenen infants i joves amb dificultats.\nUna formació amb eines, per a tu i per al teu equip.\nDescobriu com atendre millor les famílies i treballar-hi conjuntament.\nQuè en diuen les clientes\nDels processos de coaching personal i dels tallers grupals\nESTUDIANT DE GESTALT\nHe desvetllat un patró limitant i he pogut assolir hàbits que duia mesos intentant adquirir. Per la qual cosa l’aplicació de les tècniques em sembla eficient i amb resultats reals. Destacaria el respecte i la tendresa; la confiança; l’escolta; les eines i la capacitat d’adaptació a les circumstàncies.\nL’Anna Rosa m’ha donat les eines per aprofundir en el coneixement de les meves emocions. Això m’ha permès aprendre a equilibrar-les i a conèixer més com sóc.\nFinalment, seguint les pautes que m’ha ensenyat aconsegueixo jo mateixa eliminar l’angoixa, equilibrar les emocions i sentir-me bé de nou.\nQuan et sents a disgust perquè penses que no ets la mare que volies ser, parlar amb l’Anna Rosa et serena, et desculpabilitza i et retorna la confiança en tu mateixa. Hi ha empatia i acceptació, alhora que una ferma disciplina que t’ajuda a fixar, focalitzar i ordenar els teus objectius d’una manera realista. M’has escoltat, m’has fet escoltar-me i amb això m’has fet créixer. Gràcies per no jutjar, pel teu acompanyament i la teva tendresa!\nTREBALLADORA SOCIAL DEL CDIAP D’ASPANIAS\nEl Taller “Coaching per a famílies – Reconcilia’t amb les dificultats del teu infant: 6 claus per ser mare o pare des de la serenor” que ens ha ofert l’Anna Rosa, gràcies al Dincat, ens ha aportat diferents descobriments. Descobrir-la a ella, una dona amb empenta i energia, capaç d’estructurar en un format ben organitzat i dinàmic, el procés i vivències pròpies de famílies amb infants amb necessitats especials. El descobriment que les famílies participants han pogut fer de si mateixes, i dels seus recursos personals, gràcies a les eines del coaching. I finalment constatar, un cop més, que es poden crear espais d’acompanyament emocional i d’apoderament, que complementen els àmbits més tradicionals i que són igual de valuosos.\nDIRECTORA DEL CDIAP DE LA FUNDACIÓ RAMON NOGUERA\nEl taller que vam fer amb l’Anna Rosa fou una experiència molt enriquidora i positiva. Les famílies es van sentir acompanyades i l’Anna Rosa va aportar eines molt necessàries per tal de conèixer i escoltar-nos més a nosaltres mateixos i per tal de millorar la relació amb els nostres fills. Va ser una experiència reconfortant i agradable.\nPRESIDENTA DE DISPIERA\nDivendres passat les famílies de Dispiera vam tenir el plaer d’escoltar l’Anna Rosa en el Taller de “Coaching per a famílies” ofert gràcies al programa de suport a les famílies de Dincat .\nL’Anna ens va proposar un seguit d’exercicis que ens van permetre connectar amb les nostres vivències i emocions com a mares i pares de persones amb especials dificultats. Connectar i, també molt important, expressar i compartir, perquè sempre és bo regalar-se aquest temps de reflexió que ens permet endreçar tot allò que la voràgine del dia a dia va acumulant en el nostre interior i, que si no hi parem atenció, ens acaba impedint gaudir del que és més important: la joia de poder acompanyar els nostres fills i filles per a què tinguin una vida plena i siguin feliços.\nGràcies Anna Rosa!!!\nEl blog de les #tossudamentmares\nAnem fent, anem aprenent\nEls companys imprescindibles\nAvui estic molt contenta. Perquè estic de celebració. Celebro les grans persones que m’han acompanyat i m’acompanyen en aquest viatge que és la meva vida. Una vida inesperada Una vida que no m’hagués imaginat mai. Saber més…\nCom mirar el vostre futur\nGuiar-te pel futur que desitges, i no pel què et fa por, és més important que no et penses. Aquí veuràs per què. Què et sembla si juguem? Avui et vull proposar un petit exercici Saber més…\nUna qüestió d’energia\nEls fills amb dificultats requereixen molta energia i ens duen a accedir a la nostra energia interior. Un pare esgotat Aquest matí he donat un cop d’ull al feed de @mare_coaching, i hi he trobat Saber més…\nRegala’t una presa de contacte gratuïta i sense compromís\nO posa’t en contacte amb mi si tens dubtes o per saber-ne més: hola@demareamarecoaching.com | +34 671 511 711\nSol·licitud de presa de contacte gratuïta\nLa informació facilitada s’utilizarà només per emetre comunicacions dels serveis, activitat i promocions de De mare a mare coaching.\nVull una presa de contacte gratuïta


Gimcana Familiar per grups gaudint de la natura a Can Juliana\nSeràs capaç de superar les proves més noves i divertides del moment?\nSi sou un grup heterogeni, amb edats i característiques diferents aquesta és la vostra activitat!\nLa Gimcana Familiar està pensada per passar-ho d’allò més bé, petits i grans!! Adrenalina, cooperació i moltes ganes de gaudir!\nPodreu passar una molt bona jornada amb els vostres amics o familiars competint amb jocs cooperatius que us faran retrobar amb l’infant que porteu dins. Sacs cooperatius, tiratxines, tubby slide i parc de xarxes són les activitats que fareu en aquesta divertida gimcana.\nSeràs capaç de deixar-te caure pel nostre tobogan? Gaudeix i sent la velocitat sol o acompanyat!!\nPugeu al nostre parc de xarxes i cooperant intenteu trobar els senyals que no concorden amb el vostre voltant.\nEl laberint multijocs posara a prova les vostres habilitats orientatives. Dintre del laberint trobareu jocs com ara el tir amb arc, tir amb paintball, furbol, basquets entre d’altres\nCreieu que sereu capaços de coordinar-vos per aconseguir superar les dificultats? Demostreu a tothom que sou el millor equip del món!


De viatge: Lucrecia Borgia, d'Isabel Barceló Chico\nLucrecia Borgia, d'Isabel Barceló Chico\nEl títol complet d'aquesta magnífica obra és, com es pot veure a la portada, Lucrecia Borgia (1480-1519) Bajo una nueva luz. Com totes les coses en la literatura d'Isabel Barceló, el títol ja ens diu molt. En aquesta obra, remarca els anys que va viure la protagonista i ens avisa que el personatge ha sigut estudiat a la llum de nous documents. Això ho anirem sabent millor al llarg del llibre i, amb especial importància, a les notes, tant de la mateixa autora com a la Introducción de Joan Francesc Mira. A més, l'autora ens amera el text amb moltes imatges la informació de les quals apareix en l'índex pertinent darrere dels mapes i la cronologia i abans de la bibliografia. Un llibre complet, com tots els d'Isabel Barceló Chico.\nAquesta valenciana de Sax ha desenvolupat la seua activitat laboral al llarg dels anys entre quadres i escultures. Per això, pel seu gran coneixement de l'art, ha pogut oferir-nos tants retrats de Lucrècia i de gran part dels personatges que l'acompanyen en el llibre. També ens ofereix reproduccions de les pintures que ornaven les sales vaticanes. No puc deixar d'esmentar les vegades que apareix el delicat Pinturicchio.\nAnem al llibre. Està dividit en dos gran parts: Roma i Ferrara. A Roma, sabem del naixement de Lucrècia, de la seua família, dels dos primers matrimonis i de la seua participació en la vida social i política. Una dona intel·ligent i culta. Quan es casa amb Alfons de l'Este es trasllada a Ferrara. Coneixem les seues habilitats polítiques, la seua consciència social avant la letre, les innovacions que va establir en el seu ducat, etc.\nDes de fa temps, l'autora (i no oblidem Mujeres de Roma ni el seu blog del mateix nom) volia escriure sobre Lucrècia Borja amb l'objectiu de donar a conéixer aquesta gran dona tan mal interpretada per la Història arran de la difamació a què la va sotmetre el seu primer marit i, molt posteriorment, pel drama que sobre ella va escriure Víctor Hugo. És el que passa quan es repeteix i copia el que ja està dit o escrit i no s'acudeix a les fonts.\nIsabel Barceló no ha deixat d'investigar i documentar-se i ha pogut arribar a llegir la correspondència que no fa molts anys va publicar per primera vegada l'Archivio di Stato di Modena, unes quatre-centes cartes repartides per diversos arxius i institucions.\nNo deixeu de llegir aquest gran llibre. És de lectura amena, amb una prosa impecable i imprescindible per a conéixer la diplomàcia, la política, les guerres, els regnats; en definitiva, la societat renaixentista.\nPosted by Dolors Jimeno a les 17:36\nIsabel Barceló 13 de gener de 2022, a les 19:50\nMuchas gracias por la atenta lectura que has hecho de esta obra y por tus palabras. La figura histórica de Lucrecía bien merece que la conozcamos mejor a través de información muy reciente y contrastada y no a través de los estereotipos creados por quienes la difamaron injustamente.Gracias, Dolors.\nDolors Jimeno 14 de gener de 2022, a les 9:55\nJusto lo que dices es lo que más valoro: tu esfuerzo documental. Ahora bien, la prosa es impecable. No he leído a nadie (quizá Almudena Grandes) que sepa poner las comas como tú: donde toca.\nPura Aloy 16 de gener de 2022, a les 11:15\nGràcies, Dolors, per informar-nos sobre el llibre tan documentat i interessant sobre Lucrècia Borja. Despertes l´interés del lector.\nDolors Jimeno 17 de gener de 2022, a les 15:32\nHola, Pura. Te'l recomane vivament. Si continues en el grup de lectura del Micalet, podries proposar-lo. Gràcies per la visita al blog.


Cadascuna compleix la seva funció | Revista\n: Cadascuna compleix la seva funció\n/imgs/20030201/analisisb01.jpg S'han analitzat quatre piles salines (les normals) i quatre alcalines (les de major rendiment), totes elles d'un sol ús i no recarregables. Les piles alcalines són, de mitjana, tres vegades més cares que les normals. Si les primeres costen entre els 0,79 euros per unitat de Cegasa i els 1,06 euros d'Energizer, les salines més barates valen 15 cèntims (Panasonic) i les més cares, Varta, pugen a 46 cèntims. Les dues piles de millor qualitat en cada tipus (Samsung en salines i Varta en alcalines), ofereixen el segon millor preu en el seu tipus, per la qual cosa aquestes dues han sigut triades com la millor relació qualitat-preu en cada tipus de pila.\nLes piles salines analitzades són del tipus R6 i les alcalines LR6, les dues d'1,5 volts, les més usades. Les lletres R, F i S defineixen, respectivament, la forma cilíndrica, plana i paral·lelepípeda de la pila. El nombre "6" indica la mida, inferior a 14,5 mil·límetres de diàmetre i 50,5 mil·límetres d'alt en este cas. La diferència entre aquests dos grups de piles està en la seva composició, que s'assenyala per mitjà de la inclusió o no d'una "L" en el nom. Si la pila genera l'electricitat per mitjà de diòxid de manganès, clorur d'amoni i clorur de zinc, no cal que aparegui cap lletra abans de "R6". En les alcalines, no obstant això, s'afegeix una "L" per a indicar que estan compostes de diòxid de manganès, hidròxid de metall alcalí i zinc (LR6).\nMés respectuoses amb el medi ambient\nAquestes vuit mostres no utilitzen, per a produir electricitat, metalls pesats tòxics com el mercuri o el cadmi, abans habituals i molt contaminants. De totes maneres, les piles usades han de ser, sempre, dipositades en un contenidor de recollida selectiva.\nLa tensió inicial mínima en buit d'una pila d'aquestes característiques ha de ser d'1,5 volts. Per comprovar si l'aconseguien es va mesurar la tensió de les vuit mostres, que en tots els casos va demostrar estar per damunt d'aquesta xifra. Varta salina va ser la que va oferir una major tensió inicial (1,677 volts), mentre que la de menor tensió també va ser una salina, Panasonic (1,587 volts).\nLes piles alcalines van pesar de mitjana un 40% més que les salines. Entre les salines Cegasa va demostrar ser la més lleugera (15,65 grams) i Panasonic la més pesada (17,98 grams). Entre les alcalines, Varta va ser la més lleugera (22,85 grams) i Energizer la de més pes (24,4 grams). En qualsevol cas, la diferència de gramatge és mínima. Les dimensions també van ser correctes i molt semblants en tots els casos.\nQuant a l'aspecte exterior i acabat, les piles més ben valorades van ser la salina Panasonic i les alcalines Energizer i Duracell ("molt bé"). Varta i Cegasa només van aconseguir el "normal".\nPer a valorar la durada d'una pila es cronometra el temps en què subministra, amb diferents resistències i de forma contínua, una tensió des d'1,5 fins a 0,9 volts. Cada mostra va ser sotmesa a quatre resistències distintes, que simulen la despesa d'una ràdio (75 ohm, la resistència de menor consum), un wàlkman o díscman (10 ohm), un cotxe a radiocontrol (3,9 ohm) i un flaix de càmera fotogràfica (1 ohm, la més exigent).\nEl rendiment de cada grup de piles és diferent segons el tipus d'aparell on s'utilitzen: en una ràdio les alcalines duren 2,7 vegades més que les normals, en un wàlkman o díscman 3,25 vegades més, en una llanterna, cotxe a radiocontrol 4,37 vegades més, i en el flaix d'una càmera fotogràfica 10,06 vegades més. Per tant, tenint en compte que les piles alcalines costen de mitjana més del triple que les normals, aquestes resulten rendibles en els artefactes que consumeixen poca electricitat (com ràdios i cassets), mentre que les alcalines treballen millor en aparells amb grans necessitats energètiques, com ara joguines de radiocontrol o flaixos. En l'anàlisi de cada pila, dins del grup de les salines va destacar Cegasa per comptar amb la durada més alta en ràdios (66,3 hores) i wàlkmans (6,22 hores), això és, la despesa energètica per al que està indicada. En l'extrem oposat es va situar Samsung amb 50,4 hores per a les ràdios i Panasonic, que no va arribar a les 5 hores per als wàlkmans. Davant d'una despesa energètica exigent, com era d'esperar, les salines van tenir un comportament pèssim, però que està justificat per la seva naturalesa: en els quatre casos menys de dues hores per a la joguina a radiocontrol, i menys de deu minuts per al flaix.\nEn el grup de les alcalines la més duradora va ser Energizer, ja que a pesar d'obtenir el segon lloc per a ràdios va oferir la major durada tant per a wàlkmans (19 hores), joguines a radiocontrol (6 hores i 51 segons) i flaixos de càmeres ( 54 minuts i 40 segons). Duracell va ser la de menor durada entre les alcalines, en obtenir el menor temps en ràdios (162 hores i 39 minuts), wàlkmans (17 hores i 13 minuts) i joguines a radiocontrol (4 hores i 48 minuts) i la segon pitjor per als flaixos (48 minuts i 10 segons).\nEn seguretat, bé\n/imgs/20030201/analisisb02.jpg També es va comprovar la temperatura i el comportament de cada pila davant d'un curtcircuit. Cap de les mostres va explotar ni va presentar deformacions que afectessin la seguretat dels usuaris, però les quatre alcalines es van escalfar més que les salines. Cegasa alcalina va arribar als 117 graus (molt malament) i Duracell, que va ser la millor entre les alcalines, als 82 graus (malament). Aquestes dades no incompleixen cap norma, però s'han de tenir en compte, per exemple, en la fabricació de joguines, i col·locar les piles en compartiments protegits. La millor en aquest test va resultar Panasonic, amb 54 graus centígrads (molt bé).\nUna característica important a avaluar és el comportament de les piles davant d'un funcionament en continu. Per a fer-ho es van sotmetre les piles a una descàrrega de 3,9 ohms (equivalent al funcionament d'una joguina a radiocontrol) durant 5 minuts. Samsung, va ser la pila salina que millor valoració va obtenir (molt bé) i Panasonic la pitjor (normal), per ser la pila més descarregada davant de la mateixa càrrega i el mateix temps. Dins de les alcalines, van destacar Varta i Energizer, que van obtenir un "molt bé", mentre que els resultats més discrets van ser per a Duracell i Cegasa (bé).\nA més del funcionament en continu, també es va observar el funcionament en discontinu per mitjà de 10 cicles de descàrrega amb una resistència d'1 ohm (semblant al flaix d'una càmera) durant 1 minut, deixant després un temps de recuperació de 30 segons. Les piles salines que millor resultat van obtenir van ser Varta i Cegasa, i el seu comportament es va valorar com a molt bo. Panasonic va demostrar ser la pitjor entre les salines. En canvi, totes les alcalines van aconseguir el molt bé.\nTotes les mostres van complir la normativa d'informació i protecció al consumidor, però en els vuit casos la informació subministrada va ser molt millorable, en diferent grau i per diversos motius. Van fallar principalment en marcatge i documentació, així com en falta de símbols i advertències.\nCom a conclusió, les piles de millor qualitat van ser Samsung, entre les salines i Varta entre les alcalines. Panasonic (salina) i Duracell (alcalina) van obtenir els resultats més discrets.


Les infermeres de Balears conversen amb l'Esclerosi Múltiple || Col·legi Oficial d'Infermeria de les Illes Balears\nPortada / ACTUALITAT / Comunicats / Les infermeres de Balears conversen amb l'Esclerosi Múltiple\nEl Col·legi Oficial d'Infermeria de les Illes Balears ha acollit avui el col·loqui "Conversant amb l'Esclerosi Múltiple", amb motiu de la celebració del Dia Mundial de l'Esclerosi Múltiple, avui 30 de maig.\nQuatre infermeres i quatre pacients han participat com a ponents en aquest col·loqui, centrat en donar a conèixer al públic els símptomes o situacions que viuen diàriament les persones amb EM i que sovint no es perceben des de l'exterior. "El meu EM invisible" és precisament el lema triat per la Federació Internacional de l'Esclerosi Múltiple per donar visibilitat als reptes que cada dia han d'abordar els pacients, en el seu entorn laboral o educatiu, amb els seus familiars o amics. De vegades, és molt difícil explicar quadres de fatiga que no es passen descansant, episodis de dolor neuropàtic, marejos, dificultats de vista, un excés de calor o tantes altres que afecten els pacients i dificulten les seves activitats quotidianes.\nEn aquest col·loqui, coorganitzat entre el Coiba i la Societat Espanyola d'Infermeria Neurològica (SEDENE), hi han participat diversos pacients del Programa Pacient Actiu de l'IBSalut, infermeres d'Atenció Primària, hospitalària i gestores de casos, així com representants de l’Associació Balear d’Esclerosi Múltiple.


B&B Marie Therese Torreano Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Zorutti 19, Torreano, Torreano, Itàlia, 33040 - Veure al mapa\nMés informació sobre B&B Marie Therese\nDissenyat tant per oci com per negoci, B&B Marie Therese està situat idealment a Torreano; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, B&B Marie Therese és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos aparcament de cotxes, Zones públiques amb Wi-Fi, habitació familiar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, aire condicionat, sala d'estar, articles de tocador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. B&B Marie Therese és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Torreano.


Malestar davant el balanç de l'Ajuntament de Valls de les actuacions fetes a la via pública | EL PORTAL NOU\nHome Societat Malestar davant el balanç de l'Ajuntament de Valls de les actuacions fetes a la via pública\nMalestar davant el balanç de l'Ajuntament de Valls de les actuacions fetes a la via pública\nL'anunci de la regidoria de Via Pública de Valls sobre les obres de manteniment realitzades l'any passat ha tingut un efecte rebot i ha generat a les xarxes socials nombroses respostes. En un comunicat, l'Ajuntament assegura haver fet 481 actuacions de manteniment de carrers, places i barris de Valls amb la renovació de 2.832 metres quadrats de voreres i l'asfaltat de 11.364 metres quadrats de carrer. La resposta ha estat un reguitzell d'imatges i queixes a les xarxes que constaten el mal estat de diverses zones del municipi.\nL'Ajuntament assegura que de les propostes que les associacions van presentar l'any passat, un total de 426, el Consistori en va atendre un total de 382, el que representa un 90% de grau de compliment. Segons el Consistori, la majoria de les actuacions als barris i a la resta de la ciutat que s'han desenvolupat fan referència a la millora de voreres, senyalització, jardineria i també renovació del ferm de carrers. Entre els punts principals hi ha l'eliminació de barreres arquitectòniques. Durant l'any 2016 es van rebaixar 23 voreres per facilitar el pas de vianants amb problemes de mobilitat. (Foto: Ajuntament de Valls).


Carol Galais | Participació política en pandèmia: entre la desafecció i la limitació de drets | Pensem\nper Carol Galais, doctora en Ciències Polítiques | 27 de gener de 2021 a les 11:30 |\nL'alcalde de Porto, el conservador Rui Rio, votant a les eleccions de diumenge. | Partido Social Democrata.\nSisè article del dossier «Canvi 20-21»\nQuins són els efectes principals que ha tingut la pandèmia de la CoViD-19 en l'àmbit de la participació política?\nEls principals possibles efectes en el camp del comportament polític tenen a veure amb com la CoViD-19 pot haver afectat a l'opinió pública, al vot, a la protesta i a la participació ciutadana a les institucions.\nPel que fa a l'opinió pública, s'està observant que la gestió de la pandèmia pot haver portat els ciutadans a culpar d'alguna manera els governs al càrrec de la crisi, contribuint a la desafecció política generalitzada en molts països. Una enquesta recent del Pew Research Center reflecteix que Espanya és el segon país de la mostra -després dels EUA- on més població (un 26%) està molt descontenta amb la gestió de la pandèmia per part del govern. A més, aquestes valoracions s'expliquen en gran part pel biaix ideològic de la ciutadania, ja que la diferència en les valoracions positives entre els votants d'esquerres (73%) i els de dretes (40%) és de 33 punts.\nDe fet, alguns estudis recents suggereixen que la crisi de la pandèmia pot estar exacerbant el fenomen de la polarització política (és a dir, el grau de rebuig que els partidaris d'un partit senten pels partits de l'espectre ideològic oposat, i també el grau de confrontament entre les elits dels diferents partits), que ja era especialment greu al nostre territori. El fet que la gestió de la pandèmia s'hagi convertit en el tema més important de l'agenda pública i que els ciutadans se sentin subjectivament en risc (i ho estiguin, objectivament) pot haver emfasitzat les seves identitats partidistes i potenciat la polarització afectiva, que ja era molt alta. De fet, diversos estudis comparats suggereixen que España es troba al 'top 3' dels països occidentals més polaritzats, molt per sobre dels EUA (Gidron et al. 2019). La polarització, al seu torn, pot arribar a generar crisis de governabilitat, immobilitat legislativa, incivilitat en el debat, abandonament de l'interès públic i dels consensos socials per part dels governants... També en relació amb la opinió pública i la CoViD-19, a mi personalment em preocupen com certs trets de la cultura política (desconfiança en les autoritats, desconfiança interpersonal, autoritarisme, etc.) poden influir en l'acompliment de les normes oficials destinades a frenar l'expansió del virus.\nA més, s'ha observat que força gent (entre un terç i un quart de la població, depenent del país) creu en el que s'anomenen 'teories de la conspiració' relacionades amb l'origen i la propagació del Coronavirus. Està força estesa la creença, per exemple, que no només va ser generat en un laboratori, sinó disseminat entre la població amb interessos malèfics i desconeguts (el fet de no especificar qui exactament o amb quina intenció és el que defineix aquesta creença com a conspiranoica). A Espanya s'estima que vora un quart de la població creu en aquestes teories conspiratives en relació amb el Coronavirus.\nUrnes i gel hidroalcohòlic, el 'kit' electoral als comicis de Portugal de diumenge. Foto: João Ferreira\nEn relació amb la protesta, la CoViD-19 s'ha tornat tant un assumpte polèmic sobre el qual protestar com un factor a tenir en compte a l'hora de decidir o no protestar. Pel que fa al primer aspecte, s'ha observat un nou tipus de protestes que justament beuen del descontentament i de les creences conspiranoiques que acabo d'esmentar. Les manifestacions contra el confinament i l'ús de mascaretes han estat una constant des de la primavera als EUA, Austràlia, Bèlgica... i evidentment també al nostre territori. Es tracta d'un fenomen peculiar, força divers en composició i objectius però que comença a mostrar característiques de moviment social, sobretot per haver donar el pas a l'acció col·lectiva analògica. Hi ha participants que neguen l'existència del virus; d'altres que estableixen vincles amb d'altres teories conspiratives com ara el 5G, mentre que d'altres n'accepten l'existència però critiquen les mesures de seguretat per exagerades. A diferència dels Estats Units, aquí els falta una narrativa única (tipus QAnon) per a donar-los una identitat col·lectiva ferma, encara que semblen estar tots d'acord en la defensa d'una certa llibertat negativa. A Espanya, malgrat que tradicionalment les creences similars (contràries a les vacunes) s'ancoraven en actituds new age que eren més aviat d'esquerres, aquest cop les manifestacions han tingut un marcat caràcter opositor que podria fer bascular els participants cap a la dreta. Pel que fa a la pandèmia com a nou context per a la protesta, està clar que la situació sanitària ha augmentat el risc percebut de participar en una acció col·lectiva presencial. L'alternativa digital, però, sembla que augmentaria les desigualtats en l'accés a aquest tipus de participació.\n«70 països van posposar les seves eleccions nacionals o subnacionals entre el 21 de febrer i el 3 d'agost»\nPel que fa al vot, al món s'han observat quatre fenòmens preocupants: l'endarreriment d'eleccions, el descens de la participació electoral, la vulneració del dret a vot i les dificultats per a portar una campanya electoral normal. Segons un recull de l'Institute for Democracy and Electoral Assistance (IDEA), 70 països van posposar les seves eleccions nacionals o subnacionals entre el 21 de febrer i el 3 d'agost de 2020. En la majoria d'aquests casos les eleccions ja s'han celebrat, però en un 15% dels casos s'han tornat a programar més d'un cop, i en un 6% dels casos (tots països no democràtics) s'han posposat sense data. A més, on s'han celebrat eleccions de manera normal (com Austràlia o Corea del Sud), no s'ha vist que l'esdeveniment hagi contribuït a augmentar la transmissió del virus.\n«A França es va constatar que els electors s'acosten encara menys a les urnes a les eleccions que ja es percebien com a 'menys importants'»\nPel que fa a la taxa de participació, la primera ronda de les eleccions municipals de març a França van patir un augment molt fort de l'abstenció, arribant a un 44,7%, la dada més alta des de l'establiment de la cinquena República. A la segona ronda, les coses no van anar millor: una participació del 41% palesava que un context percebut com a arriscat reforçava encara més el conegut efecte de 'segon ordre', pel qual els electors s'acosten menys a les urnes a les eleccions percebudes com a "menys importants", particularment si són per nivells subnacionals de govern.\nTambé als Estats Units semblava que la taxa de participació es veuria afectada per la situació, especialment donades les nombroses barreres per al vot que hi ha establertes, però es feia difícil predir en quina direcció. Les primàries de juny a Carolina del Sud van més que duplicar els abstencionistes de les anteriors primàries el 2016. A les primàries de Wisconsin, la participació va ser del 34%, clarament més baixa que al 2012 (47%), però dins de la normalitat si ho comparem amb les dues eleccions anteriors. Els estudis d'opinió anunciaven una alta participació a les presidencials donat el nivell de polarització i interès de la ciutadania, però el registre de votants havia caigut una mitja de 38% en comparació amb 2016 en 17 dels 21 estats analitzats pel Brennan Center... Finalment, la diferència va venir per la part dels vots avançats (prop de 100 milions) que van possibilitar una taxa de participació de vora el 70% -sobre les persones amb dret a vot-, una dada sense antecedents des de fa més d'un segle; el que va convertir Biden en el president dels Estats Units més votat de la història, per sobre fins i tot d'Obama.\nEl que ens suggereix aquest episodi és que els costos poden elevar-se per culpa de la pandèmia, però els beneficis percebuts del fet de guanyar l'elecció o els costos de deixar de fer-ho (les 'stakes', el que està en joc) són molt més importants en alguns casos; com ara eleccions de primer ordre; i no diguem les eleccions amb més cobertura mediàtica i amb més impacte sobre la política exterior del món. Podríem concloure que la situació de pandèmia i les possibles polítiques que els governs poden adoptar per tal de protegir prioritàriament la salut de la població o l'economia han fet que l'elecció –com a mínim les nacionals- es percebi com a més crucial que altres eleccions.\nPel que fa a les campanyes, està clar que els esdeveniments multitudinaris orientats als propis partidaris no tenen gaire sentit ara mateix. Les campanyes es tornaran forçosament més digitals, però també més tradicionals. Ja s'ha vist (penso de nou en l'exemple francès) que molts líders i partits han decidit basar-se en les trucades per telèfon per a mobilitzar les seves bases electorals; molt a l'estil dels EUA, motiu pel qual el voluntariat pot ser més necessari que mai. Però, sens dubte, el problema moral i democràtic més important lligat a les eleccions és la possibilitat de treure el dret a vot a una persona per motius de salut.\nLes conseqüències poden sobrepassar en duració a la de la pròpia pandèmia. Si segons la OMS n'hi ha per dos anys més, les conseqüències a nivell de política electoral poden arrossegar-se fins al final de cicle electoral (és a dir, fins quatre o cinc anys a comptar a partir del final oficial de la pandèmia mundial). Si es normalitza la possibilitat de treure els drets de vot a un col·lectiu per motius de salut pública, obrim la porta a treure'ls per més motius. A més, la pandèmia podria normalitzar alterar en un futur el calendari electoral amb motius menys sòlids.\nTambé hi ha constància que iniciatives de participació ciutadana a nivell local (consultes ciutadanes) s'han vist posposades o suspeses per la situació. El perill és que les persones afectades per aquestes decisions i els tècnics i polítics responsables d'engegar-les passin a considerar-les trivials i prescindibles; i destinin els recursos fins ara dedicats a la participació ciutadana a pal·liar els efectes de la crisi econòmica que amb tota seguretat ens vindrà a sobre. En un futur, les àrees de gestió més lligades als serveis socials es podrien veure privilegiades per aquest criteri fins i tot un cop acabada la situació d'emergència. Si la participació ciutadana es torna un bé de luxe, serà més difícil que s'engeguin projectes innovadors en l'àmbit de la governança participativa, perdent l'ocasió de transmetre a la ciutadania la importància de participar de les decisions públiques i de donar-los les eines per a fer-ho.\nPel que fa als efectes sobre l'opinió pública, podem comparar-los als efectes que han tingut catàstrofes mediambientals o atacs terroristes com el de 2004 a Espanya. Probablement afectaran negativament en l'avaluació dels governs i causaran canvis de govern arreu. Hem de pensar, a més, que a l'impacte de la malaltia el seguirà l'impacte de la crisi econòmica posterior; i aquesta no podem saber quant durarà, però com a mínim un cicle electoral més.\n«Podríem veure el naixement d'una nova cohort política que vindria a continuació de la generació que es va consolidar en temps de la crisi econòmica, i que podria arribar a preferir governs tecnocràtics»\nAltres fenòmens de llarga durada relacionats amb l'opinió pública podrien ser una pèrdua d'importància dels temes més simbòlics, com ara el sentiment nacionalista de qualsevol tipus, i un protagonisme dels aspectes més materials, com ara l'economia. Projectant aquest efecte a la llarga, podríem veure el naixement d'una nova cohort política que vindria a continuació de la generació que es va consolidar en temps de la crisi econòmica. Segons els estudis sobre formació de cohorts polítiques, aquestes persones creixerien valorant allò que els ha mancat durant la seva infància i adolescència: llibertat -en tots els sentits-, activitats a l'aire lliure, mobilitat geogràfica, contactes socials amb xarxes socials físiques i esteses -fora de la família-, normes socials laxes, cert tipus de lleure... alhora que normalitzarien l'ensenyament i el treball digital -serà difícil negar-los la possibilitat de teletreballar-, entre d'altres coses. Des d'un punt de vista més pessimista, podrien arribar a preferir governs tecnocràtics.\nLes creences conspiratives no només poden redundar en més desconfiança cap a la política i altres fonts d'autoritat com els científics. Sembla que les creences relatives al coronavirus estan més esteses que les teories de la conspiració més generals i habituals. Per això, podrien donar peu a d'altres síndromes actitudinals, com ara actituds populistes de les quals se'n podrien acabar aprofitant cert tipus de partits. De fet, la meva sospita és que algunes d'aquestes creences irracionals al voltant del coronavirus podrien convertir-se en temes controvertits que divideixen a la ciutadania, i serveixen de vaixells insígnia als partits i als votants per orientar-se i decidir el seu vot.\n«Costarà veure 'iaioflautes' al carrer un altre cop com els hem vist en el passat»\nLes dinàmiques de protesta poden modificar-se a llarg termini, igual que s'estan modificant les de treball. L'augment dels costos percebuts a l'hora de prendre part en accions col·lectives multitudinàries podria fer-les menys accessibles per a molta gent. Per entendre'ns, costarà veure 'iaioflautes' al carrer un altre cop com els hem vist en el passat. A més, la mascareta dificulta la identificació, cosa que pot animar algunes persones a participar en accions més contundents. En conjunt, crec que la protesta al carrer es tornarà una eina per aquelles persones més implicades, més disposades a córrer riscos i a prendre part en accions més radicals; allunyant-se per tant del repertori més comú i accessible per a tothom. En aquest sentit, les modalitats digitals no crec que siguin una alternativa pel que fa a l'accessibilitat ni al grau d'impacte en l'esfera pública.\nPel que fa a les campanyes electorals, els reptes generats per la pandèmia poden servir per a posar les campanyes electorals en aquest segle: res de concentracions de convençuts en estadis tancats, més ús de les xarxes socials, més circulació de missatges concrets i extractes del programa, més entrevistes estructurades, més raonaments i arguments i menys elements simbòlics i emocionals... juntament amb un treball de bases força clàssic.\nLa decisió de deixar sense vot als malalts a les eleccions autonòmiques basques i gallegues constitueixen un problema d'enfranchisement, és a dir, de retirar un dret fonamental, garantit a la declaració universal dels drets humans (article 21), a la Constitució Espanyola i als respectius estatuts d'autonomia. Trobo que s'ha passat de puntetes sobre aquest problema. Per molt que governs autonòmics, junta electoral central i Tribunal Suprem s'hagin posat d'acord en la prohibició, alguns estudiosos qualifiquen el fet de violació flagrant de l'estat de dret i de perillós antecedent.\nEn els estudis sobre fake news i creences conspiratives s'ha vist que trencar amb aquest tipus de conviccions és força difícil i que en interaccions entre iguals es requeriria una aproximació sense confrontació directa, un reconeixement de les capacitats intel·lectuals de l'altre i paciència per anar contrastant fets. Els mitjans, però, potser haurien de considerar deixar de donar visibilitat a aquestes opinions -perquè en fer-ho les normalitzen i legitimen com a opcions vàlides-, i emfasitzar, en canvi, les contribucions i la vàlua de la recerca científica. Hem de tenir en compte que quan la ciutadania està angoixada és més fàcil que es deixin emportar per les seves emocions, però també és més fàcil que assimilin coneixements nous: potser s'haurien d'incrustar píndoles breus i atractives d'informació científica i tècnica enmig de la programació audiovisual habitual per combatre creences que podrien tenir conseqüències més enllà d'en la progressió dels nombres de contagis. En el mateix sentit, projectes que promoguin l'alfabetització digital i la gestió de l'exposició creuada a opinions polítiques discrepants podrien reduir el risc que la gent es tanqués en cambres d'eco i empitjorés la polarització. Dins el marc de l'escola, es podria suggerir una possible intervenció en els continguts i l'enfocament de l'ensenyament de la ciència a Primària i Secundària, on potser convindria fer més èmfasi en l'empirisme, l'experimentació i el mètode hipotètic-deductiu.\nPel que fa al tema del dret a vot de les persones malaltes, és tranquil·litzador que la prohibició no hagi estat a sobre de la taula en el cas del 14F. Tanmateix, s'ha de tornar a abordar amb valentia el vot telemàtic, que ha estat recomanat per la Junta Electoral Central des de 2010 i pel Parlament Europeu des de 2016 per als espanyols residents a l'estranger. Sobre aquest darrer punt, el Govern va aprovar el 2018 un avantprojecte de llei que ho contempla per a residents a l'estranger, amb la intenció d'estendre'l a la resta de la població. És destacable el Dictamen 214/2020 de la Comissió Jurídica Assessora de la Generalitat de Catalunya (PDF) a propòsit del dret de vot del catalans i catalanes durant la pandèmia, que té molt en compte la protecció del dret de vot i la necessitat de modificar la LOREG per a possibilitar modalitats no presencials de vot. Queda clar que queda en mans del legislador estatal afrontar una reforma de la LOREG que permeti el vot telemàtic, amb totes les precaucions i limitacions pertinents. En aquest sentit, està la possibilitat, menys coneguda, de possibilitar el vot per proxy, o per delegació, un sistema que tant França com el Regne Unit o els Països Baixos fan servir també per als nacionals residents a l'estranger.\nFinalment, cal també destacar i aplaudir els esforços del Director General de Processos Electorals, que realment ha produït el protocol més segur donades les circumstàncies i malgrat els entrebancs posats pels polítics i pel lawfare habitual -en aquest cas, la interferència del TSJC impedint l'ajornament de les eleccions-. Les eleccions són cabdals i necessàries, el dret a vot és sagrat, i tanmateix, ajornar aquestes eleccions fins que passi aquesta onada de la pandèmia i una proporció significativa de la població més vulnerable estigui vacunada sembla el més raonable. Recordem que aplaçar eleccions des del passat març és, de fet, una situació força habitual arreu. Pensem també en que l'abstenció no es distribueix de manera aleatòria entre la població. El context pandèmic podria reforçar els efectes de segon ordre entre qui té tendència a veure les eleccions al Parlament com a eleccions menys importants, és a dir, entre els votants que prefereixen partits d'àmbit estatal, fent augmentar l'abstenció entre els no independentistes. Si, a sobre, la seva mitjana d'edat és més elevada i la seva percepció de vulnerabilitat és també més alta, tindrem un biaix important que es pot prevenir.\nCalendari dels processos electorals a Europa: https://www.coe.int/en/web/electoral-assistance/elecdata-covid-impact\nAntecedents vot electrònic a Espanya: https://www.xataka.com/otros/voto-electronico-espana-relacion-largo-aliento-que-no-termina-cuajar\nDades sobre Coronavirus i creences: https://www.gallup-international.com/wp-content/uploads/2020/03/GIA_SnapPoll_2020_COVID_Tables_final.pdf (PDF)\nDades sobre coronavirus i polarització afectiva. Enquesta de Pew, amb dades per a Espanya: https://www.elconfidencial.com/mundo/2020-09-03/grafico-espana-estados-unidos-pandemia-coronavirus_2733312/\nDades IDEA sobre alteracions en les eleccions en temps de pandèmia. https://www.idea.int/news-media/multimedia-reports/global-overview-covid-19-impact-elections\nConsells IDEA sobre eleccions en temps de pandèmia: https://www.idea.int/sites/default/files/publications/managing-elections-during-covid-19-pandemic.pdf (PDF)\nGidron, N., Adams, J., & Horne, W. (2019). Toward a comparative research agenda on affective polarization in mass publics. APSA Comparative Politics Newsletter, 29, 30-36.\nOrr, G. (2019). Polling in a pandemic: Electoral dynamics, administration and law. Australasian Parliamentary Review, 34(2), 54.\nOser, J., & Boulianne, S. (2020). Reinforcement Effects between Digital Media Use and Political Participation: A Meta-Analysis of Repeated-Wave Panel Data. Public Opinion Quarterly.\nDOSSIER «Canvi 20-21», POLÍTICA I PARTICIPACIÓ, caciquisme, eleccions, polítiques públiques, Covid-19, pandèmia


We are the media — What's up with Catalonia?\nI sobre tot continuava intentant explicar què és Catalunya a la gent d'aquí. Jo hi vaig estar quan la gent d'aquí el desconeixia per complert. No puc dir que jo el conegués abans d'anar-hi. No sortia mai als diaris, igual es parlava alguna vegada de Barcelona, però mai de Catalunya. Crec que van ser els Jocs Olímpics que ho van començar a canviar això. Algún póster de "Freedom for Catalonia" o "Catalonia is not Spain". Llavors el turisme, i l'esclat d'interés en la Sagrada Família—jo em recordo d'haver-hi anat i haver-me trobat completament sola en aquelles escales caracol—i el Barça, i el menjar, i de mica en mica, la gent de fora comença a saber què és.\nJo mentrestant anava fent la meva campanya particular per fer conèixer la seva realitat. De feina, escric llibres d'informàtica, explico a la gent com fer pàgines web, i últimament com fer llibres digitals. I en els meus llibres, sempre he fet servir el que m'agrada denominar "exemples subliminals"... sobre Catalunya. Un dels primers va ser en la segona edició del meu llibre sobre HTML en el que volia explicar què eren els "frames" (una manera, ara anticuada, de dividir una pàgina web en trocets que podien canviar-se individualment, deixant un troç estàtic). I l'exemple que vaig crear era una llicó de català, molt rudimentari com pots imaginar, i encara que només tingui una llicó i mig (era un exemple de frames, al final de tot) va arribar a ser tan popular que si ara busques "Learning Catalan" a Google, continua a dalt de tot dels resultats.\nL'any 2010-2011, la meva família i jo vam passar tot l'any a Barcelona, sobre tot perquè els nens acabessin d'aprendre bé el català. Va ser poc desprès de publicar el meu llibre sobre EPUB, el format estándar de llibres digitals. Vaig topar per casualitat amb la página web de Matthew Tree, molt conegut per vosaltres però bastant menys a Estats Units. Tenia una página amb tots els seus articles en anglès i em feien molta gràcia, però feia nosa llegir-los en la pantalla gran. Li vaig oferir de fer-hi una col·lecció en format EPUB, i em va dir que sí.\nPoc després, vaig trobar un enllaç a un projecte súper interessant de Toni Strubell i Lluís Brunet. En Toni, encara no diputat per SI al Parlament de Catalunya, havia entrevistat a 36 personatges del món català i Lluís els havia retratat amb les seves fotografies impressionants. Toni va traduir els articles a l'anglès (va nèixer a Oxford, fill de refugiats i nét del Doctor Trueta). El resultat va ser un llibre impressionant que es deia, “What Catalans Want” i que tenia un propósit molt semblant al meu actual: donar a conèixer al món la situació real a Catalunya. Em vaig posar en contacte amb ells per oferir a fer el llibre en format digital.\nI vaig fer els dos llibres. Fins i tot vaig arribar a fer versions impreses, gràcies a les noves tecnologies d'impressió sota comanda que permeten fer llibres en paper sense grans inversions financieres: Barcelona, Catalonia: The View from the Inside, de Matthew. La versió en color de What Catalans Want és particularment atractiu, i el text ajuda molt a entendre la situació a Catalunya. (També vam fer-ne una versió més económica en blanc i negre.)\nI per què? Primer, haig d'assumir les culpes jo. En sé molt sobre fer llibres, tant en paper com en format digital, però de màrketing i publicitat en sé bastant menys. I no he sapigut fer-los conèixer. Tinc cert renom en el món de llibres d'informàtica, però aquests no compren molts llibres sobre Catalunya!\nTambé haig de dir que els americans vivim en un país molt gran i a part de tenir certa tendència a pensar que estem al centre del món, és ben conegut, en la nostra defensa puc dir que és prou difícil per un de la costa est estar a l'aguait del que passa per exemple a Montana o Arizona, per estar vigilant el que passa a una petita nació a l'altre costat del món. Sobre tot si aquesta està permanent amagada per un país molt més gran i conegut.\nBé, doncs com podem captar la seva atenció? I no només dels americans sinò de tots els no-catalans. Crec que hi ha dues maneres. Aquesta campanya té dos propósits: recaudar diners per fer arribar 500 llibres a biblioteques, diaris i polítics d'arreu del món, perquè el llibre estigui a l'abast de la gent, perquè el puguin trobar sense haver de buscar-lo i dos, i sobre tot, fer conèixer el llibre. Si aquesta campanya és molt gran, si té molt d'éxit, si l'expliqueu a tots els amics, i sobre tot als que viuen fora, potser la campanya mateixa guanyará atenció i llavors igual pararan atenció també en el contingut del llibre i en la situació real del que passa a Catalunya.\nPuc tuitejar tot el dia sobre Catalunya en anglès i puc fer un grapat de llibres i la gent com Sharif poden fer vídeos, però si només ens escolteu els catalans, no ajudará gaire. Necessitem arribar als de fora. No és que ningú de fora us hagi de solucionar res, però no és de més que almenys se n'assabentin, que sàpigan interpretar les notícies que cada vegada més estiguin sortint als seus diaris.\nDoncs, per acabar aquest post excessivament llarg (prometo que sóc molt més escueta a Twitter!), us prego que no només doneu suport financier a aquest projecte, si és que ho trobeu adient, sinò que també en parleu d'aquest llibre amb la gent que coneixeu fora de Catalunya. Que escriviu un mail a aquell cosí que viu a San Diego, a l'Erasmus que vas conèixer d'Amsterdam, a la neboda que ha anat a Londres a buscar-se la vida, i que entre tots fem conèixer el que passa de debò a Catalunya.\nCom diu l'Amanda Palmer, cantant independent que ha tingut molt éxit recentment en KickStarter, "We are the media", som nosaltres els mitjans.\nEls col·laboradors i els seus articles\nnomés un petit aclariment:\n"he de fer", en comptes d' "haig de fer"\nEl món està ple d'àngles, tu ets un d'ells. Jo sóc a Londres i conec gent de moltes nacionalitats, faig el que puc per explicar la situació de Catalunya sempre que puc, ho considero el meu deure i crec que si tots ho fem tindrem la repercussió que necessitem. Amb projectes com el teu es fa tot més creïble, molts cops tinc la sensació que la gent de fora no ho entén i els hi costa de pair quan els hi expliques que no, que tu no ets espanyola que ets catalana.\nMolta sort i gràcies per l'esforç. Fa setmanes un amic d'aquí Londres em va demanar articles sobre Catalunya i l'independentisme en anglès. L'únic que li vaig poder passar va ser Wilson.cat, quasi. Fa molta falta un llibre així!\nBenvolguda Liz :\nGracies per tot el que estas fent a favor d'aquesta Catalunya que tant estimes.\nPersonalment penso que potser hauries de parlar amb la Generalitat per tal de que t'ajudin economicament (o t'afegeixin a qualsevol equip que ells mateixos formessin) per a confegir un llibre de format "mammoth" (vull dir, d'aquests de mes de 500 pagines) que tu, amb la col.laboracio necessaria (especialment per a la compilacio i tria) que s'escaigues, podries endagar.\nAquest llibre hauria de recollir tots els articles de qualitat que s'hagin publicat relatius a la pretesa independencia de Catalunya, agrupant-los per el tipus de raons i raonaments de tota mena (economics, fiscals, morals, legals, etnics, de legitimitat, de precedents, etc.) a favor i presentant-los confrontats amb els articles que, per preteses iguals raons i/o raonaments, s'hagin publicat en contra.\nAquesta --la confrontacio d'arguments-- constitueix una lectura del tot brillant quan es te a l'abast de l'enteniment la possibilitat d'emmirallar front a front les dues cares de les tesis, i es pot comparar els arguments dels "porque lo digo yo" i/o "porque esta escrito asi" amb els raonaments basats en "dades i referencies perfectament citades i contrastables" : ja he dit que es recollirien nomes els articles, a favor, de qualitat. Per el que fa als articles en contra, penso que haurien de recollir-se tanmateix estiguin mancats de la minima qualitat democratica (ja que aquesta mancanca n'es una constant quasi general...) i, a vegades, tambe intel.lectual.\nAquest es un exercici al que m'apunto cada dia, amb espectaculars resultats i cal dir tambe que, en part, la feina esta comencada ja que a les versions digitals d'alguns diaris fins i tot tenen agrupats els articles que fan referencia a l'independencia de Catalunya.\nA la meva manera de veure aquest llibre-mamut, que seria una mena de Memorial de Greuges versio s.XXI en angles, es el que s'hauria de fer arribar a TOTS els Presidents, Caps de govern i Ministres d'Exteriors de tots els governs representats a les Nacions Unides, i acompanyar-lo amb una accio de lobby intens, i especificament matisat, a alguns paisos ben concrets com ara els USA, Alemanya, paisos Escandinaus, paisos Europeus que s'han independitzat els darrers 30 anys, Russia, i Xina.\nCom a mostra de pensament actual catala, de rebuig i confrontacio a tesis demencials i absolutament falses, em permeto suggerir-te que donis una ullada als articles i blog d'En Xavier Sala i Martin, brillant Economista professor a l'U. de Columbia, rebatent les que en diriem les "tesis de la por", i tambe --per exemple-- l'article publicat a l'edicio digital d'El Pais del passat dia 15 de Gener, a la seccio "Opinion", per l'Albert Branchadell i intitulat "Los terminos del desafio soberanista".\nEp! No se a on ha anat a parar el que estava escrivint : nomes em volia despedir tornat a agrair-te el que fas per Catalunya. Amb paraules d'En L.Llach, "Bon viatge pels guerrers // que al seu poble son fidels..."\nvivint a colonia ara mateix... quina gran idea, miro a veure com ferho per portar un exemplar al centre cultural perque la gent ho llegeixi.\nEnhorabona pel teu interès en el nostre petit país, per la teva constància i per les bones idees.\nEt desitjo tot el millor.\nSalutacions cordials des d'Alemanya.\nEstic segur que molta gent posarem el nostre granet de sorra i sortirà bé.\nI moltes gràcies per tot el que fas!\nGran projecte, som molts treballant per el mateix\n[No sè perquè però la blackberry ha fallat estrepitosament al enviar el comentari anterior, si us plau, podeu borrar-lo!]\nHola, aquí un de tants informàtics catalans :)\nPrimer de tot, agraÏr-te el projecte i l'esforç: sense visibilitat mundial, no serem mail el país que ens mereixem.\nPer la meva banda, tinc una petita multitut que, per causes econòmiques evidents i normals de l'època que vivim, són a l'estranger. Ara mateix penso en la meva cunyada a Salsburg, i en uns quans amics repartits per suÏssa, alemanya, noruega i australia.\nAvui tots ells han rebut per les tipiques xarxes socials, l'invitació a parlar d'aquest projecte.\nNomés via la cultura, podrem fer front a la corrupció mediàtica a la que estem sotmesos els catalans.\nEspero i desitjo que com jo, la gent posi el seu granet de sorra.\nGràcies altre vegada i endavant amb el programa!\nHola, aquí un de tants informàtic catalá :)\nPer la meva banda, tinc una petita multitud que per causes econòmiques evidents i normals de l'època que vivim, són a l'estranger. Ara mateix penso en la meva cunyada a Salsburg, i en uns quans amics repartits per suÏssa, alemanya, noruega i australia.


Bargalló aposta per «l'empatia» abans que la judicialització davant l'absentisme - Diari de Girona\nBargalló aposta per «l'empatia» abans que la judicialització davant l'absentisme\nDefensa que caldrà «convèncer» les famílies que tinguin por de dur els seus fills a l'escola\nEl conseller d'Educació, Josep Bargalló, va apostar ahir per l'«empatia» i per «convèncer» les famílies que tinguin por de portar el seu fill a l'escola per la pandèmia abans de perseguir-les judicialment, com va anunciar que faria la Fiscalia en cas d'absències reiterades i injustificades.\nEn declaracions a la premsa a l'Hospitalet de Llobregat, Bargalló, acompanyat de l'alcaldessa del municipi, Núria Marín, va destacar que el primer dia de el nou curs escolar a Catalunya havia començat «amb poques incidències, malgrat tot».\n«Avui havíem d'obrir les escoles, havíem de tornar a garantir als nostres nens i joves el seu dret a l'escolarització i a la socialització, dos drets fonamentals», va emfatitzar el conseller, que va agrair l' «esforç, dedicació, sacrifici i treball» dels equips directius i els professors per fer-ho possible.\nBargalló també va destacar el paper del departament i va recordar les més de 8.000 contractacions noves d'aquest curs: «Per primera vegada, davant d'una crisi econòmica, la conselleria no ha retallat professorat sinó que l'ha augmentat», va assenyalar.\nPreguntat per les instruccions donades als centres per perseguir l'absentisme, Bargalló va matisar que hi ha molts tipus d'absentisme i va apostar per «convèncer la família abans d'enviar a la Fiscalia».\nEn aquest sentit, el conseller va apuntar que en els casos en què l'absentisme es degui a les pors al contagi de covid-19 o a casuístiques socioeconòmiques s'ha d'actuar amb «empatia» i «convèncer» des dels serveis educatius o socials. «Intentarem convèncer tothom que l'escola és el lloc més segur. Convèncer que els seus fills tenen dret a l'educació», va afirmar. El conseller també va explicar que el departament oferirà diàriament informació actualitzada sobre l'afectació de la pandèmia en els centres educatius per no deixar la informació «en mans del rumor».


S'atorguen els premis literaris de la UAB i l'Ajuntament de Cerdanyola del Vallès | Premis literaris\nS'atorguen els premis literaris de la UAB i l'Ajuntament de Cerdanyola del Vallès\nBy admin on dv., 13/05/2022 - 11:41\nEl dijous 12 de maig, a les 18 h, s'ha celebrat l’acte de lliurament dels premis literaris que convoquen anualment l’Ajuntament de Cerdanyola del Vallès i la Universitat Autònoma de Barcelona. L'acte ha tingut lloc a la Sala Teatre de la UAB, a la plaça Cívica.\nEl XIII Premi de Narrativa Breu per a joves «Caterina Albert», dotat amb 500 euros, ha estat per l’estudiant de quart d’E.S.O, Anna Pallejà Franquet, de Tarragona. L’obra guanyadora, titulada “Tres missatges per oblidar-te”, és un relat sobre les relacions tòxiques. L’autora va destacar la seva voluntat de fer palesa aquesta realitat i l’agraïment per donar veu a les dones, a través del reconeixement de la seva obra.\nPel que fa el XXVII Premi de Poesia «Miquel Martí i Pol», dotat amb 1.000 euros, el recull guanyador ha estat “Pedra, paraula i ànima”, del terrassenc Pep Cortès Vila. L’autor va expressar la rellevància del premi, per ser un referent en el món de la poesia, per la seva forta competència i per la referencia a la figura de Miquel Martí i Pol, “font inescrutable de coneixement”.\nPer últim, el XXVIII Premi de Novel·la «Valldaura – Memorial Pere Calders», dotat amb 3.000 euros, ha estat pel balaguerí Francesc Puigpelat i Valls, per l’obra “L'estiu que vam jugar a ser Hercule Poirot”. L’autor, va explicar que el relat se centra en la investigació d’un crim, ambientat a la Barcelona dels Jocs Olímpics.\nL'acte va retre homenatge a Gabriel Ferrater i Soler en commemoració als 100 anys del seu naixement (1922, Reus) i per l’estreta vinculació del poeta amb la UAB i el territori. Es va poder gaudir de l’actuació del Cor de Cambra de la UAB, dirigit per Poire Vallvé. Van conduir l’acte Bernat Pareja i Paula Ferrer, alumnes de la Facultat de Ciències de la Comunicació de la UAB.\nEn l’esdeveniment van intervenir Javier Lafuente, rector de la UAB; Carlos Cordón, alcalde de l’Ajuntament de Cerdanyola del Vallès; Rosa María Sebastián Pérez, vicerectora d’Innovació i de Projectes Estratègics de la UAB i Óscar Pons, regidor de Cultura de l’Ajuntament de Cerdanyola del Vallès.\nConsolidació del certamen literari\nEnguany han optat als premis un total de 159 originals -el doble que l'edició del 2021- de les quals, 17 corresponen al premi de narrativa breu, 53 al de novel·la i 89 al de poesia. La participació ha remuntat a dades prepandèmiques, del 2019. Aquest fet suposa una consolidació cada vegada més gran del certamen literari.