Calendari: Festes d'Estiu > Altres festes d'agost > Festes de Moros i Cristians\nOntinyent, envaïda per 10.000 festers amb ànsies de guerra\nOntinyent (la Vall d'Albaida), tercera setmana d'agost\nL'espectacularitat de les vestimentes està fora de dubte\nLa gent omple els carrers per veure totes i cada una de les desfilades\nLa bellesa dels balls està perfectament estudiada\nA principis de juliol es dóna a conèixer el cartell anunciador de les festes\nOntinyent celebra les seues festes de Moros i Cristians cada tercera setmana d’agost. La ciutat rememora des de 1860 la presa de la ciutat per part de Jaume I sobre les tropes musulmanes i el miracle obrat pel Santíssim Crist de l’Agonia, que va posar fi a la sequera que patia la vila des de feia anys.\nLes festes, declarades d’Interès Turístic per part de la Generalitat Valenciana, tenen coma a acte principal l’Entrada, celebrada divendres, durant la vesprada i nit de la qual desfilen els bàndols cristià i moro pels carrers de la ciutat, representant l’entrada de les tropes. La màgia de la recreació, l’espectacularitat de l’entrada dels capitans i ambaixadors, les vestimentes de gran color i bellesa, i el so dels timbals i les xirimites són els protagonistes d’un acte en què participen més de 10.000 persones entre festers, bandes de música i grups de coreografia.\nPer bé que cada una de les comparses compta amb músiques pròpies, la banda sonora de les festes d’Ontinyent és la marxa mora Chimo, realitzada pel mestre fester José M. Ferrero el 1964, considerada l’himne de tota la celebració.\nDe divendres a dilluns, sarau cada dia\nL’entrada cristiana comença cap a les 5 de la vesprada –en un vertader desplegament d’imaginació i recreació històrica al so de triomfals marxes–, mentre que la mora ho fa quan ja ha caigut la nit, a partir de les 10, mostrant tota la màgia, la fantasia i l’esplendor oriental. El bàndol moro finalitza la seva actuació cap allà les 3 de la matinada, moment en què comença l’espectacle indescriptible de Les Barques: fora del programa oficial, algunes de les comparses festeres desfilen muntades informalment en camions, repartint –o llançant– regalets a la gent que els ve a saludar.\nL’endemà, dissabte, es toca diana a 2/4 de 8. Els festers desperten tota la vila al so d'alegres marxes i pasdobles. A migdia, tothom ja està a punt per veure el Contraban, a la plaça Major, a càrrec de les comparses dels Mariners i els Contrabandistes, en què aquests segons pretenen burlar la duana dels primers, aconseguint-ho finalment.\nA la tarda és el moment d’un dels actes religiosos més esperats, la baixada del Santíssim Crist de l’Agonia des de l’ermita de Santa Anna cap a la parròquia de Sant Carles enmig d’una sorollada d’arcabussos. La talla es quedarà al poble fins a principis de setembre, per tal que tothom que ho desitge puga anar-lo a lloar. Diumenge, a més, se la treu en solemne processó, precedida pels Capitans, els càrrecs de les festes, els Primers Trons i la junta de govern.\nDilluns, el Dia dels Trons, se celebren les Ambaixades, en la primera de les quals, al matí, l'Ambaixador Moro fa rendir al Cristià, donant pas a la consegüent batalla d’arcabusseria i pèrdua de la fortalesa per part del bàndol cristià. A la tarda, el castell situat a la façana de l'antic Ajuntament, rememorant la fortalesa medieval d'Ontinyent, rep la visita de l’Ambaixador Cristià, que s’imposa al Moro a força de paraules i convicció, generant-se finalment una batalla, que culmina amb el retorn de la fortalesa a mans cristianes.\nDimarts és l’anomenat Dia de l’Eixobegó, és a dir, el dia oficial de descans perquè tothom es recuperi de la intensa activitat viscuda al llarg de la setmana.\n24 comparses fan possible que la festa sigui un èxit any rere any, dotze de les quals corresponen a les hosts cristianes i dotze a les mores, agrupades en la Societat de Festers en honor al Santíssim Crist de l’Agonia d’Ontinyent. Cada any, una comparsa del Bàndol Moro i una del Cristià ostenten el càrrec de Capità Cristià i Capità Moro. La comparsa que ostenta el càrrec de la Capitania encapçala tots les desfilades i és l’encarregada d'organitzar tot el muntatge escènic, el boato.\nAixí mateix, la comparsa que ocupa el setè lloc de l'ordre de la desfilada d’ambdós bàndols és l'encarregada d’encarnar els personatges d'Ambaixador i Banderer.\nLes festes que recorden l’entrada de Jaume I a Ontinyent, però, es van començar a celebrar originàriament per commemorar d’altres motius ben diferents. El pas dels anys ha volgut donar a aquesta celebració una pàtina romàntica, traslladant-ne els orígens a la commemoració de la conquesta d’aquestes terres per part del rei En Jaume.\nOriginàriament, però, es considera que els ontinyentins van voler honorar el Santíssim Crist de l’Agonia, a qui li atribuïen la fi de la sequera que patia la vila aquells anys. També hi ha qui explica, en una versió menys popular entre els ontinyentins, que els orígens de la festa enfonsen les arrels en la commemoració de la victòria espanyola a l’anomenada ‘Guerra d’Àfrica’ contra El Marroc (1859-60), comandada pel general Prim.\nSigui d’una o altra manera, Ontinyent va agafar com a model les festes d’Alcoi i Cocentaina per tal de donar forma a la seva celebració, després que s’hagueren perdut les festes de soldadesca predecessores. En els seus inicis, es va aprofitar la celebració cristològica del 6 d’agost i el lleu descans agrícola existent entre la sega i la verema per celebrar les festes. Més tard, però, es va decidir traslladar-les a la tercera setmana d’agost.\nFotografies: Ajuntament d'Ontinyent\nSocietat de Festers del Santíssim Crist de l'Agonia d’Ontinyent


Xavier Tomàs: Està polaritzat el sistema polític català? (I)\nEstà polaritzat el sistema polític català? (I)\nEn alguna altra ocasió, ja he comentat la meva preocupació sobre la polarització del sistema de partits, i en conseqüència de la política i de la societat, a Catalunya. Vull aquí aportar més llum sobre aquesta qüestió, utilizant la vara de medir millor en aquest sentit és a dir, la classificació dels sistemes de partits que el professor Giovanni Sartori fa en el llibre recomanat en aquest mateix bloc.\nAixí doncs, per a Sartori existeixen fonamentalment set classes de sistemes de partits, a saber 1) de partit únic, 2) de partit hegemònic, 3) de partit predominant, 4) bipartidista, 5) de pluralisme limitat, 6) de pluralisme extrem i 7) d'atomització. Estableix a més, la classificació entre sistemes competitius (és a dir, aquells on els partits tenen una virtual igualtat de condicions per a ser escollits en unes eleccions legítimes i netes i on hi ha competència entre diferents formacions), que són els que van del 3 al 7 i de sistemes no competitius, corresponents al 1 i al 2. No tinc espai ni podria desxifrar d'una manera satisfactòria cadascuna d'aquestes categories, em centraré aquí en aquelles que més m'interessen des del punt de vista d'encabir-hi el sistema de partits català.\nAmb les primeres eleccions al Parlament de Catalunya, al març del 1980, es configurava un mapa polític català amb una societat segmentada i un sistema de partits pluralisa-moderat. 5 forces polítiques esdevenien efectives (és a dir, amb capacitat de configurar majories i/o coalicions), i per bé que només les tendències futures acabarien d'encaminar el sistema polític català cap a un sentit o altre, aquells resultats ja posaven en evidència la forta segmentació de la societat catalana. Utilitzo segmentació no com a sinònim de divisió, sinó com a sinònim de compartimentació, de la societat. El primer implica conflicte, mentre que la segona no, d'aquí la diferència entre una i altra.\nLes següents eleccions, corresponents a les legislatures II, III i IV, el sistema polític català es configuraria clarament com un sistema de partit predominant, en el qual el partit més votat (CIU), es va veure constantment suportat per una majoria guanyadora dels escons (majoria absoluta). Dues consideracions però, posarien en qüestió aquesta etiqueta. En primer lloc, pel que fa al termini necessari per al establiment d'aquest sistema (el de partit predominant), Sartori valora que són necessàries, com a mínim quatre legislatures consecutives. En el cas català aquest requisit trontolla, ja que a partir de la V legislatura (1995), CIU ja no assoliria més la majoria absoluta (dels escons) al Parlament. Un llindar que és variable, ja que el mateix Sartori considera com a suficient, tres legislatures consecutives de majoria absoluta en el marc d'un electorat estable (com és el cas del català), com a requisit per poder parlar de sistema amb partit predominant. La segona consideració, es que Sartori utilitza expressament el terme 'majoria absoluta dels escons', en contraposició amb 'la majoria absoluta dels vots' per una raó ben senzilla, ja que és la majoria absoluta dels escons, la majoria legal i material, en contraposició amb la majoria dels vots, que esdevé una majoria virtual o tant sols valorativa.\nEl mateix Sartori deixa clar quelcom evident en el nostre sistema, i és que els sistemes de partit predominant són sistemes competitius, és a dir, on no només es permet l'existència de partits diferents del principal, sinó que a més, aquests existeixen com a legals i legítims competidors del partit predominant. Són doncs, partits antagonistes i independents del partit majoritari. Un partit que ostenta la majoria de manera no imputable al joc brut, i el mateix partit predominant pot perdre el seu status en qualsevol moment. Els exemples més citats d'aquesta categoria són el Partit del Congrés a l'Índia, els Partits Socialdemòcrates als països nòrdics (especialment els escandinaus) i el PDL al Japó.\nLluny queda ja, aquesta etapa de sistema de partit predominant a Catalunya. En propers articles, analitzaré les dinàmiques pròpies que van sorgir arran dels resultats electorals del 1999 i del 2003, així com la classificació del sistema polític català a partir d'aquests resultats i dinàmiques partidistes.


Una habitació a Holanda :: Libelista\nUn francès anomenat Descartes concep en somnis i en terres alemanyes el seu Discurs del mètode. Però és a Holanda ―on es podria haver creuat amb el petit Spinoza passejant agafat de la mà del seu pare― que el pensador va escriure i publicar el text que va transformar la filosofia occidental. Sense conèixer-los, el filòsof comparteix una mateixa incertesa essencial amb Shakespeare i Cervantes: tots tres donen testimoni del moment en què la condició humana sapropia del seu destí. A Una habitació a Holanda ―que és alhora assaig, meditació i biografia― Pierre Bergounioux es pregunta si només lluny, en un context dexili, la reflexió pot redibuixar el món. La resposta és un inusual i enlluernador recorregut per la història europea en què sexplica com i per què va ser precisament als Països Baixos on va sorgir lobra que va donar lloc al naixement de la racionalitat contemporània.


100 formes de perdre pes ràpid | CAT.Lamareschale.org\nCom perdre una lliura per setmana a partir d'ara (cremar calories amb només llegir aquest article)\n2. Torna a viure els anys 80.\nLip Fe 16 vegades de sincronització de George Michael.\n3. DVR un episodi d'Arrested Development i veure-ho sense comercials.\n(Deu minuts consecutius del riure pot cremar 40 calories - no és broma).\n4. Mira el documental Una veritat incòmoda.\n(Coses serioses no cremar la major quantitat.)\n5. Mou mentre mira per 40 minuts: Fidgeters cremar fins a 350 calories més al dia que els addictes a la televisió.\n6. Baixar el cul 33 vegades per canviar el canal.\n7. Utilitzeu el control remot per canviar de canal durant 68 minuts.\n8. Surf de veritat durant 34 minuts.\n9. Mosca un estel durant 20 minuts.\n10. Joc de voleibol de platja durant 13 minuts.\n11-20 maneres de reduir les calories\n11. Rebotar la pilota al genoll 600 vegades.\n12. Passar 17 minuts la lluita lliure de la pilota de platja lluny del seu nòvio.\n13. Dur a un refrigerador abastit amb tres ampolles d'aigua, un paquet de sis, quatre de PB & Js, dues taronges, una bossa de xips de truita, i 12 porcions de salsa de cogombre fresc (anar a womenshealthmag.allrecipes.com per a la recepta) per 22 minuts.\n14. Trobeu l'petitó biquini perfecte de lunars: Proveu a 16 pals (un cada 3 minuts).\n15. Polka de veritat durant 23 minuts.\n16. Fer la polka missionera d'estil horitzontal durant una hora i 7 minuts.\n17. Condimentar les coses amb 35 minuts dels jocs previs i 45 minuts de sexe en diferents posicions.\n18. Passeig ell com una vaquera durant 26 minuts (transzonals requereix més calories per cremar treball de la cama).\n19. El gronxador un llaç sobre el seu cap 375 vegades.\n20. Munyir una vaca durant 34 minuts.\n21-30 maneres de reduir les calories\n21. Shear tres ovelles (6 minuts per ovelles).\n22. Peix durant 41 minuts.\n23. Feu com un peix i nedar a un ritme pausat durant 17 minuts.\n24. Breaststrokes 250 (aproximadament 10 minuts).\n25. Satisfer el seu interior idiota i ho fan 27 parades de mà sota l'aigua.\n26. Dog-paleta durant 17 minuts.\n27. Camini 1 caniche de joguina durant 41 minuts (a 2 milles per hora).\n28. Deixeu que un gran danès de caminar durant 13 minuts (5 mph).\n29. Aprendre a "passejar el gos": jo-jo durant 25 minuts.\n30. Alterna entre el gat posi, posi vaca, gos i cap avall 13 vegades, sostenint cada un durant 30 segons.\n31-40 maneres de reduir les calories\n31. Pujar i baixar 33 trams d'escales.\n32. Correa en el seu talons de 4 polzades i només han de pujar 25 vols.\n33. Colpejar l'escaladora durant 11 minuts.\n34. Empènyer un carret de supermercat durant 45 minuts.\n35. Poseu una 42 lliures 4 anys d'edat en el seient per a nens i només es va a prendre una mitja hora.\n36. Opcions per l'auto-pagament: esperar a la cua durant 7 minuts, sonarà una meta per a altres 10, la borsa de menjar del seu propi, i la càrrega fins al cotxe.\n37. Dur a cinc bosses de la compra des del cotxe a la cuina i al menjar, treure les escombraries, rentar els plats, i netejar el taulell de la cuina.\n38. Menjar Xile per un parell de dies: Les investigacions mostren que els chiles augmentar la seva taxa metabòlica, cremant 50 cals més al dia.\nGoma de mastegar sense calories 39. Chew durant 9 hores.\n40. Rentar, reduir a la meitat, i la llavor de dues carabassa, després veure a enfornar durant 30 minuts.\n41-50 maneres de reduir les calories\n41. Joc d'esquaix durant 8 minuts.\n42. Joc "palets" al piano sense parar durant 41 minuts.\n43. Menjar quatre àpats amb escuradents en lloc d'una forquilla: Disminuir la velocitat pot ajudar a consumir al voltant de 25 calories menys per menjar.\n44. Llevant i baixi una ampolla de salsa de soja 170 vegades amb la mà dreta i un wok 170 vegades amb la seva esquerra.\n45. Tome un passeig al parc durant 51 minuts.\n46. Caminar cap enrere en el parc durant 43 minuts.\n(Per cada 8 calories cremades caminar cap endavant, cap enrere caminar crema 10.)\n47. Caminar amb bastons de senderisme de 22 minuts - vostè crema més calories 20 per cent.\n(Ens agrada Keytz Nordic Walking aptitud polonesos; $ 50 per parell, amazon.com).\n48. Pal-càmera cuirassada durant 17 minuts.\n49. Canta la banda sonora original de greix de principi a fi.\n50. Degrease per rentat a la dutxa durant 15 minuts, a continuació, passar 7 minuts de afaitar, 3 minuts i assecar-se amb la tovallola, 4 minuts hidratant, i 20 minuts bufat assecar i pentinar els cabells.\n51-60 maneres de reduir les calories\n51. La botiga durant l'hora de dinar mentre portava una bossa de rodamón 7 lliures (i, per descomptat, algunes noves compres).\n52. Diverteix-te quan tornis a la feina: Gir 123 vegades en la seva cadira d'oficina (tracti de no vomitar).\n53. Correu electrònic durant 68 minuts.\n54. Obtenir ocasional durant 4 dies: Un estudi mostra que les persones prenen 491 passos més i es cremen 25 calories més en els dies que porten els pantalons texans per treballar.\n55. Anar amb motxilla durant 15 minuts.\n56. Corretja d'un paracaigudes a l'esquena i passen 30 minuts paracaigudisme sobre els volcans al Parc Nacional de Tongariro, Nova Zelanda.\n57. Sòl de la zona volcànica de Taupo i pujar un 26 per cent de la seva altura en 18 minuts.\n58. Refredar amb 20 minuts de ràfting al riu proper Tongariro.\n59. Prengui en el verd: Segui en posició de lotus i respirar profundament durant una hora i 42 minuts.\n60. Beure 3 tasses de te verd en 24 hores: Els investigadors diuen que pot augmentar la despesa energètica per 106 calories.\n61-70 maneres de reduir les calories\n61. Chug 12 gots de 8 unces d'aigua gelada al dia (que té el mateix efecte sobre el metabolisme com el te verd).\n62. Anar 20 mph en la seva bicicleta durant 1-02 juny minuts.\n63. Per estar en un monocicle durant 20 minuts.\n64. Anar en bicicleta construïda per a dos per 12.\n65. Pregunta al teu noi que fer massatges durant una hora i 50 minuts.\n66. Pagar-li amb un massatge de 25 minuts.\n67. Joc Twister durant una hora i 8 minuts.\n68. Joc de Nintendo GameCube Mario Kart durant 41 minuts.\n69. Millor encara, començar a moure amb Mario Mix Dance Dance Revolution de la GameCube durant 24 minuts.\n(Per activar la funció d'entrenament per veure la quantitat de calories que has cremat.)\n70. Si vostè és més esportiu que la deessa ballarina txa-txa, el joc interactiu Wii Tennis durant 13 minuts.\n71-80 maneres de reduir les calories\n71. No cal joc: Fes 780 salts.\n72. Feu com Laila Ali i corda per saltar tan ràpid com sigui possible durant 8 minuts.\n73. Saltar sobre un llit elàstic durant 29 minuts.\n74. Jog a la cinta en 4 mph durant 25 minuts o a 7 mph durant 9 minuts.\n75. Executar el 5 per cent d'una marató a un ritme de 10 minuts per milla.\n76. Esperar en una línia de seguretat de l'aeroport durant 15 minuts, caminar a través del detector de metalls vegada, aixecar i baixar una maleta de 40 lliures en dues ocasions, a continuació, executar durant 3 minuts per prendre el seu vol (línies estúpids!).\n77. Ompli 86 etiquetes d'equipatge.\n78. Etiqueta juntament amb un carter el 6 per cent de la seva ruta.\nCarters triguen al voltant de 18.904 passos al dia - quatre vegades més que el nord-americà mitjana.\n79. Acompanyar una infermera en les seves rondes durant mitja hora - es registra al voltant de 8.648 passos.\n80. La infermera al seu nadó durant 30 minuts.\n81-90 maneres de reduir les calories\n81. Infermera una ressaca: Dormir en una hora i 53 minuts.\nEsmorzar 82. Llegir de Capote amb diamants de principi a fi.\n83. Traieu les sabates dels diumenges i de ball per a les primeres quatre cançons fora de la banda sonora de Footloose.\n84. Passar 29 minuts fregar sobre qualssevol marques de desgast.\n85. Reorganitzar els mobles durant 17 minuts.\n86. Barra seva plantes durant 15 minuts, després de buit per a 15.\n87. Dirt Devil les seves catifes de cotxe durant 5 minuts, després encerar el seu viatge pel 20.\n88. En omplir 'er, entro a l'estació de pagament.\n89. Tallar la gespa amb una podadora manual durant 17 minuts.\n90. Empènyer una talladora de poder en lloc de 23.\n91-100 maneres de reduir les calories\n91. Raspallar-se les dents durant 2 minuts, 25 vegades.\n92. Utilitza el fil dental i fer gàrgares amb Listerine després de cada raspallat i vostè va a cremar altres 100.\n93. Somriure per a la càmera: Prengui fotografies durant 35 minuts.\n94. Vaig donar cursi!\nHula-cèrcol durant 22 minuts.\n(La màgia del cèrcol que mostra la quantitat de rotacions i les calories cremades ;. $ 40, magichoopusa.com)\n95. Crank seu iPod mentre camina a 3,5 quilòmetres per hora durant 23 minuts.\n(Els estudis mostren escoltar música fa que la torxa més calories.)\n96. Vagi retro: Roller durant 15 minuts.\n97. Demostra les teves habilitats de bitlles durant 34 minuts.\n98. Passar 53 minuts aprenent l'alfabet francès.\n99. Ara llegeixi 30 pàgines d'Hugo Els Miserables.\n100. Llegeix Ens. 1 a 100 i nou vegades més.\nFonts: ACE fitness coses, Consell Americà d'Exercici, American Fitness, caloriesperhour.com, Diabetis Care, Universitat de Fairleigh Dickinson, Salut, International Journal of Obesity, Revista de Salut, el Journal of Sex Research, Medicine & Science in Sports & Exercise, l'obesitat, la Universitat de l'Estat d'Ohio, Politècnic d'Oxford, Recerca Trimestral per a l'Exercici i l'Esport, Ciència, hospital central Shakaihoken Kobe al Japó\nPer formes més fàcils per combatre la flacciditat, visita la nostra dieta cos perfecte per a les dones, a més d'aquests aliments que cremen greix.\n10 formes dun processador daliments poden ajudar a perdre pes\nExacte, quants graus de carbohidrats haurien de menjar per dia si està intentant perdre pes\nÉs aquesta la raó per la qual no podeu perdre aquests 5 lliures?\nHe fet aquests petits canvis a la meva dieta i perdre 110 lliures


Societat Catalana de Geografia : miscel·lània : De la geografia social, de la mobilitat urbana\nEl passat dijous 26 de febrer, Ana Olivera, professora de geografia de la Universidad Autónoma de Madrid, va parlar de Barreras urbanísticas y arquitectónicas: una perspectiva desde la geografía social urbana.\nLa conferència va ser una excel•lent mostra de com la geografia social és una eina fonamental per a l’ordenació del territori: a partir de la idea que hi ha molts tipus de barreres que el que fan és segregar i excloure, Ana Olivera es va centrar en les barreres com obstacle a la mobilitat de les persones i a l’accessibilitat dels llocs, tot definint les barreres com un factor d’exclusió.\nEn la primera part de la conferència, Ana Olivera va fer un interessant repàs dels diferents tipus de mobilitat que tenen els individus segons les seves discapacitats i deficiències, tot donant unes xifres que mostren la importància del problema: a Espanya hi ha prop de 3,5 milions de persones amb dificultats de mobilitat, i uns 2 milions que no poden desplaçar-se fora de casa soles.\nAquesta població està relacionada amb l’edat: més del 70% dels més grans de 90 anys tenen algun tipus de discapacitat que afecta la seva mobilitat.\nAixí les coses, aquestes persones depenen, i molt, de les altres persones per a la seva vida quotidiana. Així que si es millora l’entorn, es millora la vida quotidiana de les persones que tenen dificultats lleus i de les persones que s’encarreguen de tenir cura dels discapacitats greus.\nEn la segona part de la conferència, Ana Olivera va tractar els problemes d’accessibilitat integral a la ciutat, en la ciutat, als edificis, a l’interior dels edificis, a cadascuna de les funcions dels edificis. Ana Olivera va remarcar que, lamentablement, gairebé tots els espais tenen un grau massa alt d’inaccessibilitat per una part molt important de la població, ja siguin les persones discapacitades, ja siguin les persones que s’encarreguen d’elles. La forma de fer ciutat crea barreres espacials: en la ciutat difusa, quan hom té ja una edat, com fa\nper viure en una casa adossada de tres plantes a 30 km de les persones que et poden ajudar? I també: què passa amb la població vella que viu en pobles petits lluny de tot i de tothom?\nMendizàbal Riera, Enric (2004): "De la geografia social, de la mobilitat urbana. Ressenya de la conferència d’Ana Olivera a la Societat Catalana de Geografia, SCG (26 de febrer de 2004)". Obrador Obert. El butlletí digital de la SCG, http://scg.iec.cat/Scg9/Scg90/S91561.htm\nI en la darrera part, Ana Olivera va fer un seguit de propostes sobre les coses que s’haurien de fer i que des de la geografia podríem fer. La primera és el catàleg i inventari dels llocs on hi ha problemes d’accessibilitat, i per tant, proposar i crear espais accessibles per a tothom. Així, Ana Olivera va esmentar que els treballs de geografia de la percepció són molt útils.\nEn la mitja hora final va haver un interessant debat entre les qüestions plantejades pel públic assistent i les respostes d’Ana Olivera. [Enric Mendizàbal]


Psicologia del dolor i malalties cròniques - Psigma\nAjuda emocional i psicològica per a fer front al dolor i a les malalties i trastorns crònics\nAlguns dels psicòlegs e Psigma a Barcelona, Vic, Manresa i Girona s’han especialitzat en el tractament de les problemàtiques psicològiques i emocionals derivades d’un dolor crònic o agut o d’una malaltia crònica.\nAlgunes malalties on la repercussió emocional sol ser important són:\nMalalties globals: Fibromiàlgia, Síndrome d’Hipersensibilitat Química, Síndrome de Fatiga Crònica, Sida, Càncers, etc.\nMalalties del sistema nerviós central-nervioses: Depressions Majors, Depressions Endògenes, Trastorns Psicòtics, Trastorns Bipolars, Trastorns de Personalitat, Fatiga, etc.\nDisfuncions metabòliques i altres: Problemes Digestius, Còlon Irritable, Dermatitis, Psoriasis, Asma, Ginecològiques, Problemes Oculars, Diabetis, etc.\nDolors aguts o crònics derivats d’altres malalties o motius com traumatismes, malformacions, paraplegies, operacions, estil de vida, malalties estranyes (d’origen desconegut), etc.\nPossibles repercussions dels dolors i malalties cròniques\nTrobar-nos malament afecta el nostre estat d’ànim, les nostres ganes de comunicar-nos i relacionar-nos i dificulta la possibilitat d’estar actius, treballant i amb la mateixa rendibilitat física i cognitiva que abans.\nLes conseqüències són negatives i empitjoren progressivament. És habitual caure en estats depressius, ansiosos, d’irritabilitat, de pèrdua de control, d’impotència i desesperació, de por i angoixa.\nSi no s’intervé de forma adequada, la persona afectada i fins i tot l’entorn proper pot desenvolupar trastorns psicològics i emocionals importants. Tot plegat comporta un empitjorament progressiu de la pròpia malaltia, esdevenint un cercle viciós.\nEls experts psicòlegs de Barcelona, Vic , Manresa i Girona en malalties cròniques i dolor han elaborat un programa de tractament específic tenint en compte aquestes problemàtiques:\nAvaluació de la situació de dolor o malaltia personal. Evolució fins al moment de la malaltia i pronòstic.\nAvaluació del tractament mèdic i psicològic rebut fins al moment. Valoració de l’eficàcia i del sentiment del pacient i de la família envers l’ajuda rebuda.\nProposta d’optimització i potenciació del tractament rebut, millorant-lo i dirigint-lo al camp multidisciplinari, on Psigma col·laborarà i treballarà estretament amb coordinació amb els metges i professionals que tracten al pacient.\nTreball d’estratègies i tècniques cognitives i emocionals per tal de potenciar l’assimilació,acceptació i de la convivència amb la malaltia o dolor.\nValoració i estratègies sobre repercussions en la sexualitat, relacions de parella, família, amics. Reubicació del rol de la persona.\nReorientació i presa de decisions en l’entorn laboral-professional-vital. Decidir quin rol és el més adequat.\nPrograma de manteniment i prevenció d’un estil de vida adequat per cuidar la malaltia- dolor: si es pot evitar o retardar el deteriorament-avanç\nEn casos de malalties greus: assessorament psicològic i acompanyament en el procés del sofriment i de la mort pròpia o d’un ser estimat. Preparació pel dol, per la mort en la persona afectada i familiars-amics (veure apartat de Psicologia del Dol i Pèrdues emocionals d’aquesta web)


DUGi: Item | DUGiDocs - L’Aprenentatge cooperatiu i l’avaluació continuada:la implicació de l’estudiant en el seu aprenentatge i en el dels seus companys i l’ajut del docent al llarg de tot el procés\nL’experiència que presentem implica introduir, a l’assignatura anual de primer curs dels estudis de mestre, Psicologia de l’educació i del desenvolupament en l’edat escolar, amb 87 estudiants, de l’especialitat de primària i musical, matriculats el curs 2008-2009, l’aprenentatge cooperatiu, com a metodologia didàctica, i l’avaluació continuada, amb l’ús del portfoli d’aprenentatge del grup cooperatiu, com a instrument pel seguiment i millora del procés d’aprenentatge grupal i individual, amb les ajudes contingents del docent. Els objectius concrets que perseguíem amb la nostra experiència eren: • Aconseguir una major implicació de l’estudiant en el seu procés d’aprenentatge i en el dels companys, entenent que la seva participació activa és insubstituïble pel procés de construcció del coneixement. • Partir dels coneixements previs dels estudiants i utilitzar-los durant el procés de construcció de coneixement, ja que són l’element clau amb els que ells llegeixen i interpreten els nous continguts d’aprenentatge. • Possibilitar i propiciar la construcció dels coneixement a partir de l’intercanvi, del diàleg amb un mateix, amb els companys (en parelles, en petit i gran grup) i amb el docent. • Dotar el coneixement de funcionalitat: Aplicar, el contingut d’aprenentatge construït, a casos que ens acostin a la realitat professional vinculada als estudis. • Construir xarxes de coneixement: Fer sempre present, en cada nova situació, allò que hem après anteriorment. • Assumir la responsabilitat personal i individual, que queda reflectida en el portfoli amb les tasques d’aprenentatge/avaluació individuals i grupals. • Transformar el paper del docent de transmissor a discutidor, matisador, interrogador, aclaridor. • Acompanyar a cada estudiant en el seu procés d’aprenentatge: amb continus feedbacks i oferint-los noves oportunitats per aprendre i millorar. • Augmentar la motivació de l’estudiant per l’aprenentatge amb les diferents actuacions assenyalades en els objectius precedents. • Promoure el desenvolupament de competències tal com: l’anàlisi de la realitat, a través de coneixements disciplinars, adquirir habilitats en les relacions interpersonals, estratègies d’aprenentatge, etc\nAbstract: L’experiència que presentem implica introduir, a l’assignatura anual de primer curs dels estudis de mestre, Psicologia de l’educació i del desenvolupament en l’edat escolar, amb 87 estudiants, de l’especialitat de primària i musical, matriculats el curs 2008-2009, l’aprenentatge cooperatiu, com a metodologia didàctica, i l’avaluació continuada, amb l’ús del portfoli d’aprenentatge del grup cooperatiu, com a instrument pel seguiment i millora del procés d’aprenentatge grupal i individual, amb les ajudes contingents del docent. Els objectius concrets que perseguíem amb la nostra experiència eren: • Aconseguir una major implicació de l’estudiant en el seu procés d’aprenentatge i en el dels companys, entenent que la seva participació activa és insubstituïble pel procés de construcció del coneixement. • Partir dels coneixements previs dels estudiants i utilitzar-los durant el procés de construcció de coneixement, ja que són l’element clau amb els que ells llegeixen i interpreten els nous continguts d’aprenentatge. • Possibilitar i propiciar la construcció dels coneixement a partir de l’intercanvi, del diàleg amb un mateix, amb els companys (en parelles, en petit i gran grup) i amb el docent. • Dotar el coneixement de funcionalitat: Aplicar, el contingut d’aprenentatge construït, a casos que ens acostin a la realitat professional vinculada als estudis. • Construir xarxes de coneixement: Fer sempre present, en cada nova situació, allò que hem après anteriorment. • Assumir la responsabilitat personal i individual, que queda reflectida en el portfoli amb les tasques d’aprenentatge/avaluació individuals i grupals. • Transformar el paper del docent de transmissor a discutidor, matisador, interrogador, aclaridor. • Acompanyar a cada estudiant en el seu procés d’aprenentatge: amb continus feedbacks i oferint-los noves oportunitats per aprendre i millorar. • Augmentar la motivació de l’estudiant per l’aprenentatge amb les diferents actuacions assenyalades en els objectius precedents. • Promoure el desenvolupament de competències tal com: l’anàlisi de la realitat, a través de coneixements disciplinars, adquirir habilitats en les relacions interpersonals, estratègies d’aprenentatge, etc\nDocument access: http://hdl.handle.net/10256/2010\nTeachers -- Training of Law -- Philosophy -- Congresses Aprenentatge actiu Materials líquids o laves Informació -- Sistemes d’emmagatzematge i recuperació -- Geografia -- Congressos Invasions biològiques Didàctica\nFerrater Mora, José Solà i Puig, Miquel Farjas Silva, Jordi Montesinos Seguí, Emilio Brusi i Belmonte, David Universitat de Girona. Departament d’Arquitectura i Tecnologia de Computadors Sagrera i Aradilla, Jordi


ÚLTIMA HORA: Un cadàver en ple carrer en València\nTroben el cadàver d'un home en ple carrer en València\nEl SAMU només ha pogut confirmar la mort de l'home de 55 anys\ndimarts, 7 de juliol 2020 - 10:50h\nEl cadàver ha aparegut en el barri de la Punta | Google Maps\nEl cadàver d'un home ha aparegut este dimarts a primera hora del matí en ple carrer en València. Fonts del Centre d'Informació i Coordinació d'Urgències (CICU) de la Generalitat han informat que l'home ha sigut trobat en l'avinguda de Jesús Morante Borrás en el barri de la Punta.\nEl CICU ha rebut un avís cap a les sis i mitja del matí i ha mobilitzat una ambulància del Servici d'Ajuda Mèdica Urgent (SAMU) fins a on es trobava el cos de l'home, de 55 anys. L'equip mèdic del SAMU només ha pogut confirmar la mort de la víctima i ara serà l'autòpsia qui determine les causes de la defunció.\n"Dos ferits en un xoc contra un mur en l'N-332" "Un motorista de 18 anys ferit greu en un xoc en Sueca"


El cant de la sirena: Carme Trilla premia la delinqüència organitzada\nPublicat per jordi guilera a 9:10\nCaram! Ara també amb els de Protecció! Aquí sempre s'ha dit que no és com als EUA, que allà tornes les claus i ja està i que aquí, un cop embargat el pis, encara et queda el deute de la quantitat que surt de la fer la resta entre el import de la hipoteca pendent i el preu del valor real del pis tassat de nou; però m'havien comentat que ara els Bancs (per netejar balanç i no acumular index de morositat cerc)preferien tassar el pis embargat a un preu alt, i donar el deute per saldat, vista la situació i vist que de ben segur tampoc cobrarien un deute bestial d'un que no té res més...\n5 de novembre de 2010 a les 9:42\nEl tema és que els pisos de protecció oficial estan taxats per llei a un preu molt per sota del preu de mercat. I aquest preu no es pot tocar... En principi.\n5 de novembre de 2010 a les 9:48\nSi, si, ja sé, conec un cas molt proper... el pis va ser adjudicat a un empresari amb bon ingrés (primera trampa: declararació falsa, assiganció errònia i objectiu incomplert) abans de deu anys se'l va vendre pel 70% més (segona i tercera trampa: cobrament en negre i especulació sobre pis protegit)Jo no hi crec massa amb els pisos de proteció de compra...penso millor amb pisos de lloguer de 5 o 10 anys màxim i fora. En definitiva, volia dir que el que ja es fa, fa temps, amb els privats ara ja es pot fer amb els de protecció: escripturar-los pel doble del que valen (qui ho diria!)\n6 de novembre de 2010 a les 8:02\nA la pràctica la Generalitat i totes les altres administracions públiques són finançades per entitats bancàries... Tu denunciaries la teva principal font de cash? Mentre les administracions tinguin un nivell tant alt de deute, els ciutadans haurem d'acceptar que aquells qui ens financien els hospitals, les comissaries de policia, les carreteres, els parcs infantils... siguin intocables. I per cert, que n'opines dels bons de la generalitat? Cuirosament les caixes en treuran també una part de benefici he sentit.\n7 de novembre de 2010 a les 0:48\nLes administracions haurien de vetllar pel compliment de la legalitat vigent.\nLes administracios potser estan endeutades, però l'única obligació que tenen és pagar aquest deute, i no pas baixar-se els pantalons davant dels creditors. I jo crec que això no s'ha d'acceptar.\nPel que fa als bons, a mi em sembla que la comissió del 3% és una barbaritat, però ignoro si és més alta que en altres operacions similars. En tot cas, s'ajusta a la legalitat. Almenys, pel que sabem fins ara.\n7 de novembre de 2010 a les 6:52


El talent de crear empreses — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Tarragona Impulsa › Notícies › Notícies 2014 › El talent de crear empreses\nEl talent de crear empreses\nFinalitza la primera edició de TGNTalent amb 16 projectes de negocis innovadors\nFoto de grup dels participants en TGNTalent\nAhir va finalitzar la primera edició del programa TGNTalent, després de tres mesos intensius de treball, amb més de 60 hores de formació, tutorització i assessorament. Han estat 14 sessions formatives, acompanyades d'assessorament, en què s'ha treballat sobre la definició del model de negoci dels 16 projectes que hi han participat.\nInicialment, van presentar-se 41 projectes, dels quals se’n van seleccionar 18 i han finalitzat el programa 16. Les persones que han abandonat el programa han fet perquè en les primeres sessions van veure que no es trobaven en el moment de tirar endavant una iniciativa empresarial.\n“Tant els projectes com els seus promotors han estat de sectors i perfils molt variats, ja que el requisit d'accés al programa era tenir una idea de negoci amb un component innovador i no necessariament de base tecnològica”, diu el tinent d’alcalde Xavier Tarrés responsable de Treball i Activació Econòmica. A partir d'aquest criteri, els participants es troben en una franja d'edat que va dels 18 als 56 anys i desenvolupen projectes de sectors molt variats com l'esportiu, el turístic, el comerç, la restauració o l'atenció a les persones, entre d'altres.” Afegeix Xavier Tarrés.\nLa diversitat ha estat molt enriquidora per tots els projectes i emprenedors perquè permet conèixer punts de vista, necessitats i estratègies diferents. El programa s'ha estructurat sobre el model de negoci CANVAS i s'ha complementat amb tallers sobre comunicació, màrqueting digital, instruments financers i aspectes jurídics i laborals relacionats amb l'activitat empresarial.\nS’ha aprofundit especialment en la proposta de valor que cada projecte empresarial ofereix al mercat i en contrastar aquestes propostes amb el potencial segment de clients. Tot aquest procés ha estat possible per la metodologia emprada: 42 h de masterclass basades en els aspectes claus del model de negoci CANVAS, nou experiències empresarials d’èxit que han exposat les seves vivències i han permès obtenir als participants un diàleg directe amb empreses ja consolidades. Finalment, hi ha les tutories especialitzades en estratègia empresarial.\nEntre les empreses que hi han col·laborat aportant la seva experiència es troben TELEX, ECOShredder, Construcciones José Luis, DATA PRO, Cycling Costa Daurada, Citysens, TAU Salut, RunningSolutions, Armand Bogaart i BBL Translation.\nTambé han col·laborat en el desenvolupament del programa empreses i entitats com la Càtedra d'Emprenedoria de la URV, Jordi Muria Assessors, Innovation Hub de la URV, Banc Sabadell, Tarragona Ràdio, Xarnavat Comunicació, Argyweb o Xmas Estratègia.\nEl programa s'ha dissenyat i desenvolupat íntegrament a Tarragona Impulsa i ha estat un instrument per potenciar projectes innovadors a la ciutat i la seva àrea d'influència. Cal destacar que el programa TGNTalent acaba la seva primera edició amb molt bones sensacions i amb l’objectiu clar de què enguany un 70% dels projectes iniciïn la seva trajectòria empresarial. De fet, alguns ja han constituït l'empresa i altres estan tancant acords amb els primers clients. El desembre de 2014 s'obrirà la convocatòria per la pròxima edició mantenint els requisits d'accés d'aquesta primera.


La gran cabriola de Pere Llobera | albert mercadé\n[Bonart, juny-juliol 2020]\nFeia anys que esperàvem una exposició de Pere Llobera en una institució central, com La Capella; i no perquè la idea encaixi precisament amb l’adn de l’artista, impertinent i antisistèmic de vocació. Ho necessitàvem perquè Llobera s’ha erigit en els darrers anys en un pintor de referència, en particular per una nova generació que ha reubicat la pintura al cor de la idiosincrasi artística (una disciplina, per cert, menystinguda durant el període postolímpic català, el mateix en el que ha maldat per fer-se lloc pintura de Pere Llobera, d’altra banda sempre feta des dels marges). Fàbula rodona també és pertinent per a posar endreça a un univers artístic de primer ordre que durant masses anys ha estat deixat de la mà de la intuïció i la resistència primària. Diguem que l’exposició de la Capella és en certa manera la menys Pere Llobera de totes les que li hem seguit (us ho diu algú que va ser còmplice d’una de les seves accions més sonades -Palacio Real?-, en una nau industrial atrotinada a l’Hospitalet); i també recordo una exposició a Alella, amb els quadres volgudament esbiaixats, amb papers arrugats, apunts i parafernàlia vària, enmig d’un recital de poemes d’en Casses -en persona!. L’exposició de la Capella, en canvi, hi ha molta més meditació i estratègia, menys estrips i rovell; hi ha itinerari, necessari, però, per a desglossar el seu ric imaginari poètic, metafísic i fabulador: un dels més sòlids i cultes sens dubte de la nostra escena artítsica. Culte no el sentit dogmàtic del terme. Llobera se serveix de la cultura -de la poesia, de la música, del pensament- per a satisfer un dels seus objectius fonamentals: sacsejar el comfort burgès de la societat tardocapitalista (inclosa la mateixa instució art), a través de l’astorment estètic, i també des de la proposta d’un altre món possible.\nEls mateixos referents que reivindica són en realitat palanques per activar una nova realitat llibertària en la que hi voldria transitar, i que davant la impossiblitat de fer-ho, la fabula. Una fàbula resultant d’una equació d’alt voltatge: posin en un mateix sac les celebracions contraculturals dels Bread & Puppet, la parada de l’escorpí de René Higuita, un concert de punk, el cul de John Lennon, la llegenda de Excálibur, una pintura opiàcia de Richard Dadd, la decoració nadalenca d’un poble remot o la interpretació mística ascensional del moment en que el pintor va ser concebut. La resolució d’aquest trencacloscques ens condueix a un univers subversiu, independent i anarquista, capaç d’aliar la contracultura dels vuitanta amb la tradició espiritual europea. Crec que en Pere Llobera en aquesta exposició ha fet un esforç no només per intentar materialitzar escenogràficament la seva utopia personal, sinó que ha intentat canalitzar tots els rius del seu repertori cap a un mar final, que és el de l’astorament, el de la meravella artística com a instrument de desestabilització social. Diguem que -i això de fet remet amb força a la gènesi de l’estètica moderna- el summum de la llibertat en art es dóna en l’impacte estètic amb allò insòlit i inesperat: aquella forma nova, però profunda i sensible -terrible afegiria Rilke-, que pel seu caràcter d’estranyesa ens esguitarra tots els nostres conceptes mentals i formals, i ens fa bessar el llagrimal, producte del sacceig de les estructures cardinals interiors. Un fenomen sens dubte alliberador; el mateix que cerquen, al final del camí, el místic en la seva reclusió, l’antististema en la seva lluita, el músic punk en el seu esguirratament, i també l’ebri, el foll (Baudelaire afegiria l’infant!) i l’artista que segueix, cegament, les ordres de la seva intuició; els mateixos que es posen taps de cera davant els cants de sirena de la civilització, amb els seus codis i conductes sempre tant tòpics i reglats; els mateixos que en el confinament -si, confinament- generen formes espontànies mai vistes, d’una veritat esfereïdora. Ens fan riure esclar, com la cabriola de l’Higuita, però el riure ha de ser un canal d’entrada d’un missatge incendiari que vol fer trontollar les columnes d’un sistema totalitzador que no sempre des de l’art combatim. Perquè les sòlides columnes sistèmiques atrapen, congelen, en les seves formes i símbols (les marques, les banderes), la vida fluent i la llibertat; però aquestes no entenen de formes closes, tal i com ens ensenya la pintura de Pere Llobera.\nPer això transforma les espases de la llegenda de l’Excalibur (llegenda èpica fundacional del nacionalisme britànic) en pals d’una xarxa aquàtica de voleibol. O la Moreneta, en un espermatozoide que brinca sobre un retrat de Joan Brossa fent una cabriola en plena postguerra. Les referències de Llobera es multipliquen i creuen, sibilinament, a La Capella, que el visitant ha d’anar desxfifant i meravellant-se. No sé si és l’exposició més Pere Llobera, però si la que millor ens dona a conèixer el seu univers polisèmic, poètic, metafísic, cabriolísitc, inconformista, i, de totes totes, indiscutible.


Cistelles ecològiques Barcelona | Saltejat de tofu fumat amb espàrrecs, ametlles i brócoli\nYou are here: Home / El Blog / Receptes / Saltejat de tofu fumat amb espàrrecs, ametlles i brócoli\nSaltejat de tofu fumat amb espàrrecs, ametlles i brócoli\n7 d'abril de 2014 /0 Comments/in Receptes /by Toti Ribé\n- Un paquet de tofu fumat\n- 1 grapat d’ametlles picades\n- 4 flors de brócoli\nCoure l’alga kombu tapada fins que estigui tova, de seguida està llesta. En la mateixa aigua coure tambè els espàrrecs, escorrer i passar per aigua freda.\nD’altra banda, coure també les flors de brócoli en abundant aigua i sal durant 3 minuts. Escórrer i passar també una mica d’aigua freda.\nTorrar els pinyons amb unes gotetes d’oli d’oliva remenant ràpidament. Afegir els espàrrecs tallats i seguir remenant durant uns minuts. Afegir la salsa de soja i saltar uns minuts més. Afegir el tofu, l’alga kombu, les ametlles picades i el brócoli i remoure bé.\nTags: algas, ametlles, brocoli, esparrecs, oli d'oliva, tofu\nCISTELLA ECO D’AQUÍ SETMANA 15 Hola Caputxeta Eco!


Museu de Lleida | Grup d'Arxivers de Lleida\nTag / Museu de Lleida\n14 Octubre 2021 by gruparxiverslleida\nActivitats, Centres d'Estudis, Grup d'Arxivers de Lleida, Jornades i Congressos, Patrimoni\nAlcarràs, Casa Vallmanya, Museu de Lleida, Plataforma Salvem Casa Vallmanya, President Macià\nEl dissabte dia 16 d’octubre tindrà lloc al Museu de Lleida de la Jornada “Casa Vallmanya: Passat, present i futur” organitzat per Centre d’Estudis Comarcals del Segrià, la Plataforma Salvem Casa Vallmanya i el Museu de Lleida amb el suport del departament de Cultura. L’objectiu és posar de manifest tots els valors -històrics, memorialistes, agraris, mediambientals i de futur- del edifici que va pertànyer a Eugènia Lamarca i de Mier, esposa de Francesc Macià i per aquesta raó es va convertir en la casa de camp de la família Macià-Lamarca. L’edifici es troba en la partida del mateix nom en el partit municipal d’Alcarràs i forma part d’una propietat privada d’explotació agrària.\nCartell de la Jornada Centre d’Estudis Comarcals del Segrià\nDurant anys, diferents entitats cíviques i culturals actives en les comarques de Lleida han promogut accions per reclamar la conservació i la recuperació de l’edifici. El 24 de desembre del 2020, aquestes diferents iniciatives es van conjuminar per commemorar la mort del President Macià, acte organitzat per posar el focus mediàtic en aquest edifici que amenaça ruïna confrontant-lo a la notícia d’adquisició de la casa, Vil·la Denise, que en Prats de Molló va ocupar Francesc Macià durant el 1926 com a centre d’operacions per a l’alliberament de Catalunya de la Dictadura de Primo de Ribera. La commemoració va ser l’acte fundacional de la Plataforma Salvem Casa Vallmanya. El seu manifest va rebre el suport d’un gran número de ciutadans i de moltes entitats de tot tipus.\nEl Centre d’Estudis Comarcals del Segrià va dissenyar i organitzar aquesta jornada, davant de l’actitud d’incredulitat o dubte d’algunes de les persones del consistori i d’una part de la població d’Alcarràs, sobre el valor de l’edifici i, sobretot, amb la seva relació en la biografia del president Macià. Conjuntament amb la resta d’entitats de la Plataforma van considerar que una de les accions principals era demostrar a les alcarrassines, primer, i a les administracions competents després de tots i cada un dels valors que el conjunt d’edificis que conformen Casa Vallmanya tenen i que justifiquen la seva conservació per passar a ser un valor actiu en el conjunt patrimonial d’Alcarràs, del Segrià i de Catalunya i aquí entrem una bona part dels arxius de l’Arxiu Nacional de Catalunya a l’Arxiu històric de Lleida, passant per l’Espai Macià a Borges Blanques, on es conserven diferents conjunts documentals referits a la família Macià-Lacambra, la finca Vallmanya o les activitats del President que van tenir lloc en aquella Casa.\nLa inscripció és obligatòria a reserves@museu.cat\n24 gener 2019 by gruparxiverslleida\nExposició: Imatges per creure. Catòlics i protestants a Europa i Catalunya, segles XVI-XVIII\nArxiu Capitular de Lleida, Arxiu Diocesà de Lleida, Exposicions\nArxiu Capitular de Lleida, Arxiu Diocesà de Lleida, Exposició, Museu d'Història de Barcelona, Museu de Lleida\nL’exposició Imatges per creure. Catòlics i protestants a Europa i Catalunya, segles XVI-XVIII, que es podrà visitar al Museu de Lleida entre el 22 de gener i el 29 d’abril de 2019, és una producció del Museu d’Història de Barcelona (MUHBA) i el Museu de Lleida, i compta amb la col·laboració de la Col·lecció Gelonch Viladegut. S’exposen un total de 140 gravats, 8 facsímils, 22 obres dels fons del Museu de Lleida (que inclouen escultura, pintura, orfebreria, arts decoratives, tèxtil i llibres) i 6 objectes més cedits per la Biblioteca del Seminari, l’Arxiu Capitular de Lleida i l’Arxiu Diocesà de Lleida.\nEn una Europa sacsejada per les guerres de religió i les rivalitats d’índole confessional, catòlics i protestants van esdevenir dos cultures religioses que semblaven pràcticament irreconciliables, i la irrupció de la impremta va facilitar la ràpida propagació tant de les tesis protestants com de les de la reacció catòlica. La imatge, i especialment el gravat, esdevingué una formidable eina propagandística gràcies a la multiplicitat que aportava la seva reproducció mecànica.\nEl gruix de l’exposició el constitueix el conjunt de gravats de la Col·lecció Gelonch Viladegut, entre els quals hi ha obres d’artistes tan reconeguts com Rembrandt, Dürer, Ribera o Goya i dels quals destaca, a més, el cicle dedicat a la Bíblia gravada. El Museu de Lleida hi aporta elements de contrast, que mostren el que no aconsegueix mostrar el gravat. Amb la irrupció de la impremta, els gravats van esdevenir la manera econòmica de transmetre els conceptes dels canvis del moment, utilitzats tant per protestants com per catòlics. Els vint-i-dos objectes dels fons del museu que s’hi exposen palesen que aquesta transmissió d’idees i missatges no només es fa a través del gravat. Famílies benestants, la monarquia i l’Església utilitzaven altres formats artístics: tapissos, imatgeria i retaules, orfebreria, a més de llibres. De les obres del Museu de Lleida cal destacar dos tapissos pertanyents a la col·lecció provinent de la Seu Vella; tres reliquiaris; dos planxes acolorides i dos obres que habitualment es mostren a les sales d’exposició permanent, un relleu de Sant Anastasi i la Mare de Déu nena.\nL’exposició aborda un tema que el Museu de Lleida no ha tractat mai, com és el del context històric, cultural i social de l’època barroca. Una part important de la col·lecció del museu és d’aquest període i amb aquesta mostra l’emmarquem en un context nacional i internacional.\nInformació extreta de la pàgina web del Museu de Lleida: Diocesà i Comarcal\n6 Març 2018 by gruparxiverslleida\n‘Del Museu Diocesà al Museu de Lleida. Formació i legitimitat del seu patrimoni artístic’, de Carmen Berlabé\nArxiu Diocesà de Lleida, Arxius, Bibliografia, Grup d'Arxivers de Lleida, Museus, Opinió, Patrimoni, Publicacions\nBisbat de Lleida, Carmen Berlabé, Museu de Lleida, Sixena\nEl 15 de febrer es presentà al Museu de Lleida, diocesà i comarcal el Del Museu Diocesà al Museu de Lleida. Formació i legitimitat del seu patrimoni, que té com origen el treball de doctorat de Carmen Berlabé i diem origen, perquè la Carmen no s’ha limitat a corregir i publicar aquella tesi inicial, sinó que durant 8 anys ha ampliat la seva investigació per poder-nos lliurar un llibre casi bé definitiu. Recull l’esdevenir de la institució que es va iniciar arrel d’un mandat papal recollit en la Encíclica Rerum Novarum (1891) del Papa Leon XIII, i s’emmarca dins de tot un seguit d’iniciatives semblants al nostre País que es van iniciar amb el Museu Episcopal de Vic el mateix 1891, només dos anys abans que el bisbe Messeguer fundés el de Lleida. A partir d’aquí l’autora inicia un relat de la història i l’evolució del Museu apassionant i apassionada i malgrat això, fonamentada en els testimonis documentals com es pot comprovar consultant el ampli corpus que s’afegeix en la última part del llibre.\nLa importància d’aquest annex per sí sol ja justifica la compra i consulta d’aquest llibre i explica la gran tasca de recerca que la Carmen Berlabé ha dut a terme i l’honestedat de l’autora al posar-nos a disposició els documents i transcripcions que ens permetran treure les nostres conclusions en un afer com és el de les obres d’art procedents de les parròquies de la Franja i que ha anat més enllà d’opinions tècniques sobre museologia, museografia o art. Però també la pròpia història de tot plegat ens enganxa al llibre per totes les vicissituds i personatges que apareixen a la trama del que ha estat una vida complicada i plena d’entrebancs. Tot plegat conformen una obra tan completa que pocs museus es poden ventar de tenir un treball semblant que documenti la seva formació i l’origen de la seva col·lecció.\nRecomanem la seva lectura per poder tenir una opinió sobre el conflicte de Sixena i de la resta de peces que conformaven l’antic Museu Diocesà de Lleida, però sobretot el recomanem per la gran tasca de documentalista i historiadora que ha fet la doctora Carmen Berlabé, conservadora del Museu de Lleida.\n19 Desembre 2017 by gruparxiverslleida\nPatrimoni(s), Testimonis, curadors i transmissors: Testimoni ordenat\nArxiu Històric de Lleida, Arxius, Bibliografia, Cultura, Difusió, Exposicions, Grup d'Arxivers de Lleida, Història, Memòria Històrica, Patrimoni, Patrimoni documental català, Restauració\nArxiu Gavín, Arxiu Històric de Lleida, Biblioteca Pública de Lleida, Museu de Lleida, Patrimoni arqueològic, Patrimoni arquitectònic, Restauració\nAquest és la quarta edició del projecte conjunt Espai Cultura , en el que participen l’Arxiu històric de Lleida, el Museu Diocesà Comarcal de Lleida, la Biblioteca Pública de Lleida i El Servei Territorial de Cultura amb la col·laboració del Centre de Documentació de Cultura Popular i Religiosa de Catalunya (Arxiu Gavín) i de l’Associació d’Amics del Monestir de les Avellanes .\nAquest any el relat que uneix els diferents espais i elements que s’exposen és “Patrimoni(s). Testimonis, curadors i transmissors” convida a fer un recorregut cronològic, històric i administratiu que contextualitza el patrimoni arquitectònic triat com a eix vertebrador. Ens permet conèixer i reflexionar sobre les diferents etapes i situacions viscudes pels monuments fins arribar als nostres dies i formar part del ric patrimoni cultural que encara es conserva a les Terres de Lleida i del Pirineu.\nLa documentació, plànols, fotografies i objectes relacionats amb els monuments triats es complementen amb la bibliografia que es pot trobar a la Biblioteca pública, on es mostra com alguns dels edificis ens han arribat pràcticament intactes, mentre que uns altres han patit destruccions, restauracions, reconstruccions irreals, ruïna i desaparició, obres inacabades i inacabables, canvis d’ubicació o d’entorn i transformació dels usos primers.\nEn aquesta exposició es posa en valor les persones i les entitats socials, les voluntats públiques i les institucions, museus, arxius i biblioteques que tenen entre els seus objectius la conservació, preservació i difusió d’aquest patrimoni, però també el caràcter polièdric del coneixement i la varietat de fonts necessàries per a l’estudi també d’aquest tema.\nLloc: Arxiu Històric de Lleida. Sala d’actes\nDates: del 4 de desembre de 2017 al 28 de febrer de 2018\n– fins al 10 de gener: de 9 a 15 hores\n– de l’11 de gener al 28 de febrer: de 9 a 17 hores


Històries Manresanes: La rebel·lió de les prostitutes de 1987\nUn barri vell empobrit i un bordell municipal\nLa proposta de l'alcalde de Manresa l'any 1987, Juli Sanclimens, de promoure un únic bordell com a solució als problemes sanitaris i de seguretat derivats de la prostitució exercida al carrer, fou un dels debats que va generar més controvèrsia l'estiu d'aquell any.\nLes aproximadament 30 prostitutes que operaven al nucli antic de la ciutat van afirmar que la majoria de prostitutes no tenien el virus de la sida i que l'únic que es pretenia era desacreditar la prostitució als carrers, mitjançant una "llegenda negra" sense fonaments. També es recollien diferents informacions que les prostitutes eren consumidores d'heroïna i atreien traficants, camells i politoxicòmans a la ciutat. Tot plegat una olla de pressió social difícil de controlar.\nVostè ha vist la SIDA per aquí?\nAquesta era la resposta dels cambrers que atenien la barra del bar Màlaga als desconfiats clients, que preguntaven alarmats, després de llegir les notícies als diaris. El bar Màlaga hi freqüentaven les prostitutes en cerca de clients, eren un dels bars on les males llengües deien que les prostitutes que hi rondaven tenien la sida.\nEl cas va aixecar un gran escàndol, l'alcalde va declarar posteriorment: "Jo no vaig dir que tinguessin la SIDA", sorprès pel ressò que les seves manifestacions havien tingut en els mitjans de comunicació. Segons diferents informes clínics i d'hospitals, la majoria de prostitutes que treballaven a Manresa eren portadores del virus de la sida, tot i no patir les conseqüències de la malaltia.\nMalgrat la proposta d'unificar la prostitució en un sol punt, la idea no va ser ben rebuda pels comerciants. Agustí Cler, president de l'associació local de comerciants afirmava: "Coincideixo plenament amb l'alcalde quan diu que les prostitutes han de ser controlades des del punt de vista sanitari". De tota manera des del punt de vista comercial, la zona on s'ubicaven les prostitutes estava allunyada dels carrers comercials, i els comerciants tampoc veien amb bons ulls la creació d'un bordell municipal.\nFins i tot el rector de la Seu, Jaume Franquesa, es va posicionar respecte al tema: "És un tema amb el qual no ens trenquem el cap, ja que la prostitució ha existit sempre i seguirà existint. Tanmateix, si afecta l'ordre públic, l'autoritat ha de regular-la. El com ha de fer-ho és una altra qüestió en la qual no vull entrar".\nEl debat va anar perdent força a mesura que transcorrien les setmanes, i el problema de fons era l'estat de deixadesa del nucli antic manresà, que a finals dels anys vuitanta estava en una situació de degradació i abandonament absolut.\nMontserrat Margarit, vicepresidenta de l'associació de veïns del nucli antic, explicava als mitjans: "Si es dugués a terme una bona política de rehabilitació del barri, les persones que han viscut sempre aquí no marxarien i les prostitutes no tindrien lloc per instal·lar-se".\nLlegeix més sobre prostitució a Manresa:\n- La prostitució a la ciutat de Manresa: històries de l'ofici més antic del món, aquí\n- Històries d'una prostituta: la "Quica" prostituta del pont de la Reforma, aquí\n- Hemeroteca digital: El País (12/8/1987)\n- Hemeroteca: Diari Regió7 (Carpeta - Any 1987)\nEtiquetes: Manresa fosca, Societat manresana


Turís celebra el seu gran fons el pròxim 14 de febrer 04-02-2016 - RiberaTV\nTurís celebra el seu gran fons el pròxim 14 de febrer 04-02-2016\nEl Gran Fons de Turís, memorial Raimon Soria, es presenta enguany amb novetats començant per l’avançament en la data de la seua celebració. La cita tindrà lloc el pròxim 14 de febrer a partir de les 9:30h, en què participaran els xiquets, i li seguirà a les 10:30h la prova sènior.\nLes inscripcions, i la consulta de les bases, poden realitzar-se a través de la web de Cronorunner i el termini finalitza el 10 de febrer. El preu d’inscripció són 5 euros\nPer segona ocasió la prova s’inclou en el circuit Ribera del Xúquer constituint la primera de les proves del circuit. Els participants han de recórrer una distància de 16 quilòmetres, que consisteixen a anar i tornar a la urbanització Altury des de la Plaça Vicent Ribes de la localitat, si ben enguany s’inclou la I Carrera d’Iniciació amb una longitud de 8’75km.\nRespecte als trofeus del Gran Fons (16km), elaborats un any més per l’associació Per ells, amics del discapacitats de Turís, es lliuraran als tres primers de cada categoria, homes i dones, sense oblidar la borsa del corredor per a tots els que finalitzen juntament amb una samarreta commemorativa i tot el que l’organització puga aconseguir.\nEn la meta, l’organització tindrà disposada per als corredors una taula amb beguda isotònica, fruita fresca i “coca de llanda” casolana, i prega encaridament als que vagen arribant primer que tinguen consideració a l’hora de servir-se perquè la resta puga gaudir de totes les viandes per a reposar forces. Els premis es lliuraran una vegada entre en meta l’últim corredor.\nTurís celebra el seu gran fons el pròxim 14 de febrer 04-02-2016 added by Ribera Televisió on 4 febrer, 2016


Cassà de la Selva. Cassà de la Selva celebra aquest cap de setmana la 9a Fira de Caça, Pesca i Mostra Gastronòmica\nPublicat el Dijous, 07 Març 2013 16:33 Escrit per Ajuntament de Cassà de la Selva\nAquest cap de setmana torna a Cassà de la Selva la tradicional Fira de Caça i Pesca que va acompanyada d’una mostra gastronòmica. La mostra, plenament consolidada a la població, aquest any ja arriba a la seva novena edició. La fira que començarà dissabte a les 9 del matí s’allargarà fins al diumenge al vespre i continuarà ubicant-se a l’espai del Pavelló Polivalent.\nEntre les activitats destacades d’aquest any en sobresurten les proves de treball amb gossos de rastre sobre llebre, la mostra de gossos de cacera, un concurs obert de pesca de rock-fishing o una demostració d’obediència canina.\nLa fira també ha organitzat, tot un seguit d’activitats orientades al públic més menut, com un concurs de pelar ous de guatlla, un altre de dibuix que porta per nom “Un món de peixos” o una demostració amb pràctiques de Tir amb arc.\nLa Cuina de la Caça també és un dels pilars d’aquesta fira que pretén mostrar no només el moment de la caça de l’animal, sinó el després, l’elaboració dels plats de caça. Per aquest motiu els restaurants del municipi oferiran una petita mostra gastronòmica de la Cuina de la Caça.\nTambé s’ha organitzat un concurs de cuina de caça i un tast de cervesa.\nLa Fira serà el tret de sortida també de les noves Jornades Gastronòmiques de cuina de caça i pesca que comptarà amb la participació dels restaurants i les pastisseries de Cassà de la Selva i que es farà del 10 de març al 7 d’abril.


Sóc el que veus.: de novembre 2007\nCowboys del Infierno (Edit. Apostrofe)\nEl marine és, probablement, la icona militar més coneguda del món. El paradigma del soldat, del guerrer preparat i disciplinat que està disposat a morir, no sols pel seu país sinó també per a alliberar al món del mal i dels tirans. Així ens l’han mostrat a la televisió i a les grans produccions de Hollywood.\nJimmy Massey pertanyé 12 anys al cos de marines de l’exèrcit del EEUU. Era un marine orgullós i disciplinat, creia en el que feia i tenia en el cos a la seua família, els seus amics. En 2003 fou enviat com a sargent a l’Iraq. A partir d’ací comença a veure quin és el comportament dels seus compatriotes i del seus superiors, quina era la vertadera raó de l’ocupació de l’Iraq. L’assessinat de civils i els abusos cap a la població iraquiana el feren plantejar-se quin era el sentit de tot plegat. Aquest fet el va marginar, distanciant-lo dels seus superiors.\nCada nit era un malson, l’angoixa i l’ansietat s’apoderaren d’ell, fins que ja no va aguantar més i demanà una revisió mèdica que li va diagnosticar un stress post-traumàtic i l’enviaren cap a casa.\nA Cowboys del infierno (ed. Apostrofe) Massey, amb l'ajuda de l'escriptora Natasha Saulnier, ens narra no sols com foren els mesos que passà a l’Iraq sinó també com tot el que va viure el feu replantejar-se la seua carrera militar. Com començà la seua instrucció, els seus anys com a reclutador (com l’exèrcit recluta joves al barris més marginats i conflictius), els problemes que tenia a l’hora de combinar la seua vida de soldat amb la seua vida familiar i civil, els abusos al quartell, les conflictives relacions amb els seues superiors; fins i tot, la política internacional nord americana.\nAmb un llenguatge dur i, sovint, despectiu, l’ex-sargent ens dibuixa un món molt llunyà del que ens venen les pel·lícules.\nUn controvertit treball que ha estat censurat als EEUU i que fa poc es va presentar a la fira del llibre de Caracas (Veneçuela).\nPublicat per Paco a dilluns, de novembre 26, 2007 5 comentaris:\nTe'n recordes, quan el burro feia cordes?\nLlig a Las Provincias el següent titular: “El PP afirma que construir casinos y parques temáticos en Aragón demuestra que hay agua” .\nSi ens regim per les teories deductives del PP valencià i fem un poc, sols un poc, de memòria podem formular la següent afirmació: La construcció massiva del nostre territori i l’enrajolament del litoral valencià s’ha degut, entre altres coses, perquè disposem o disposàvem d’uns recursos hídrics abundants. Llavors, per què era necessari fer el trasvassament? Per què era necessari enfrontar-se amb el Principat i Aragó? Per què calia treure els llauradors valencians pels carrers de València demanant “agua para todos”?. Molt senzill, perquè el victimisme és rentable i és una arma importantíssima a l’hora de manipular al poble, a més, no es disposava d’eixa aigua i sabien que desviar l’atenció, assenyalant falsos culpables, els ajudaria a continuar amb el lucratiu negoci de l’especulació i l'espectacle.\nNo és cap secret que moltes zones del nostre territori pateixen la manca d’aigua, fins i tot en zones del sud i del litoral alacantí les restriccions són freqüents a l’estiu (moltes urbanitzacions no tenen garantit el clavegueram i l’abastiment d’aigua).\nDavant d’aquest fet, els dirigents valencians continuen fent-se els sords i apostant per un model de creixement insostenible, basat en rajola i més rajola. Contra totes les veus d’experts i de ciutadanes que reclamaven més responsabilitat i una revisió del model de creixement, els voltors institucionals es treien les puces de damunt i disparaven a tort i a dret acusant a tots d’estar en contra del progreso y el desarrollo de esta, nuestra comunidad.\nMalgrat que molts valencians estan cegats per la llarga digestió de les paelles gegants, la hipocresia, l’engany i la manipulació es deixa veure entre els quilos i quilos d’arròs.\nPublicat per Paco a divendres, de novembre 23, 2007 Cap comentari:\nRecull de textos.\nHe trobat aquest text a Rebelion.org i pense que la definició és bona.\n"No nos dejemos engañar tampoco por la consabida “teoría de los dos demonios”: una extrema derecha y una extrema izquierda equidistantes del equilibrio social, igualmente violentas, que acaban tocándose en su irracional alejamiento del supuesto Estado de derecho. Los ultraderechistas, los neonazis, son asesinos, y a menudo son amparados o tolerados por algunos sectores del poder y de las fuerzas de seguridad. Los “antisistema” luchan por un mundo más justo, nunca son amparados y rara vez son tolerados por los poderes establecidos, y no son criminales: a lo sumo rompen cajeros automáticos, una respuesta que no parece excesiva ante el asesinato de uno de los suyos, y que alude directamente a la íntima relación entre el poder económico y la violencia fascista".\nFragment extret del text “El arma más poderosa” , Rebelión, Divendres 16 de Novembre.\nPublicat per Paco a divendres, de novembre 16, 2007 Cap comentari:\nSi això és un home (Edit. Edicions 62)\nSi això és un home és el primer llibre de la trilogia que Primo Levi escrigué narrant com fou la seua vida, o més aviat la seua subsistència, al camp d’extermini d’Auschwitz.\nProfundament marcat i turmentat per aquest fet, aquest químic torinès d’origen jueu es va convertir, abocat per les circumstàncies, en escriptor i en un dels testimonis més importants de la crueltat humana i dels “esquizofrènics” mètodes que els nazis usaven als camps de la mort.\nA Si això és un home hi trobem una narració, quasi un diari, on Levi ens mostra des del primer fins al darrer dia com fou la por, la fam, el fred i la desesperança d’uns éssers humans que suportaren en les seues pells el menyspreu i la humiliació més despietada. L’escriptor ens destapa un món on és difícil destriar entre l’home i l’animal; un món, en definitiva on la subsistència diària és una indigna odissea.\nLevi va utilitzar l’escriptura com a un mitjà per canalitzar tot el dolor i la ràbia que patia; no obstant això, en l’any 1987, es treia la vida, potser fart de viure en un món que sempre ensopega amb les mateixes maleïdes pedres.\n(La trilogia es completa amb "La Treva" i "Els enfonsats i els salvats")\nPublicat per Paco a dijous, de novembre 15, 2007 13 comentaris:\nNO està sol!!.\nUn altre cop. Una altra vegada ha succeït. El feixisme torna a actuar, com més li agrada, d’una punyalada precisa al cor. I com sempre, famílies i amics destrossats, tristesa, impotència i una sensació de ràbia que et recorre el cos i l’ànima. Aquesta vegada a Madrid, un jove, un menor ha perdut la vida a mans d’un assassí feixista, d’un "militar de profesión", segons diuen els diaris. Democràcia Nacional es manifestava contra el "racismo anti-español y contra la inmigración", difondre el missatge xenòfob i d’intolerància era el propòsit. Amb el consentiment de les institucions els feixistes volien recórrer els carrers d'un barri obrer, un barri de la perifèria. Un grup de joves antifeixistes volien demostrar la solidaritat amb les immigrades, respondre als gossos com es mereixen. El matí es va tenyir de sang i de mort, com sempre, i ara totes les preguntes, tots els dubtes i les recriminacions per aquells que permeten que l’extrema dreta difonga el seu odi pels nostres carrers sense moure un dit. I la pregunta que molts de nosaltres ens fem, quan es mullaran les institucions, partits i tertulians en contra d'aquesta colla d'indesitjables?. Mai, no es mullaran perquè no tenen el valor per fer-ho.\nDes d'ací una forta abraçada antifeixista per als companys de Madrid.\nPublicat per Paco a dilluns, de novembre 12, 2007 2 comentaris:


Social Business City Barcelona | actualitat\nGlobal Social Business Summit 2019 en 5 frases de Muhammad Yunus\nAquest 7 i 8 de novembre hem estat a Berlin, al Global Social Business Summit 2019, el fòrum mundial per a les empreses socials organitzat pel Premi Nobel de la Pau al 2006, Muhammad Yunus, i per Creative Advisor Hans Reitz. Durant aquests dos dies...\nS’Incorpora l’Eva a l’equip de Social Business City gràcies a Garantia Juvenil\nL'equip de Social Business City Barcelona ha crescut recentment amb la incorporació de l’Eva gràcies al Programa de Garantia Juvenil, una iniciativa europea que facilita l'accés al mercat de treball a joves menors de trenta anys. El programa de Garantia Juvenil vetlla per millorar la ocupabilitat...\nLes Baules és un programa que forma part dels projectes singulars d’Aracoop per al foment de l’economia social i el cooperativisme, i sorgit de la col·laboració entre Nou Verd, Espigoladors i Social Business City Barcelona. Es tracta d'un programa de promoció i suport a nous Projectes Cooperatius especialitzat en el sector...\nLaboratori de Co-creació d’Empreses Socials 2018-2019\nTens una idea i no saps com desenvolupar-la? No tens una idea concreta però si motivació per a crear un projecte social? Ets una persona amb inquietud i interès en crear un projecte amb impacte positiu a la ciutat? Això et pot interessar! Aquest febrer començarà...\nLa visita del professor Muhammad Yunus a Barcelona\nLa setmana del 12 de novembre vam tenir la sort d’estar amb el professor Muhammad Yunus en diferents actes a les ciutats de Barcelona, València i Madrid. L’estada a Barcelona del professor Yunus, Premi Nobel de la Pau 2006 per la seva lluita contra la pobresa...\nAnem a Brussel·les a l’European Week of Regions and Cities 2018\nL’onze d’octubre d’enguany Social Business City Barcelona serem a Brussel·les convidats pel projecte Interreg Europe RaiSE, participant de la Setmana Europea de les Regions i les Ciutats 2018 en la sessió sobre innovació social presentant la nostra tasca en l'àmbit de l'Economia Social i Solidària. Es tracta...\nSBC Barcelona al Bilbao Global Social Economy Forum 2018\nEl Fòrum Global de l’Economia Social és una xarxa mundial d’Economia Social i Solidària que pretén funcionar com a centre d’intercanvi d’experiències a través de la cooperació entre agents de diversos àmbits i països envers un món inclusiu, equitatiu i centrat en les persones. El seu...\nTria sostenibilitat, tria salut, tria justícia: tria consum responsable!\nEl passat 1 d’agost es va commemorar l’Earth Overshoot Day, dia en què el consum de recursos naturals excedeix la capacitat del planeta de generar-los durant el mateix any. L’any 1970, la primera vegada en què es va registrar, va ser el 29 de desembre....\nSeleccionat SBC Barcelona per al grup d’experts en Economia Social i Empresa Social de la UE\nLa Iniciativa de la Comissió Europea per a l’Empresa Social va crear el 2011 un grup d’experts en emprenedoria social, el Groupe d’Experts de la Comissions sur l’Entrepreneuritat Social (GECES) del què en formen part representants de diversos països de la Unió Europea, autoritats locals,...\nConeixes el Moviment Zero Waste?\nEl Moviment Zero Waste forma part dels projectes singulars d’Aracoop per al foment de l’economia social i el cooperativisme, i sorgit de la col·laboració entre Saó Prat, Espigoladors, Social Business City Barcelona i Tandem Social SCCL amb l’objectiu d’acompanyar i assessorar projectes centrats en la...


Inclou els ossos formiguers, peresosos i armadillos. Antigament, aquestes famílies foren classificades juntament amb els pangolins i porcs formiguers dins de l'ordre dels Edentata o desdentats, ja que no presenten incisius i també manquen de molars o aquests estan pobrament desenvolupats. Posteriorment, es descobrí que l'ordre Edentata era polifilètic, és a dir, que contenia famílies inconnexes, per la qual cosa la classificació resultava errònia. Actualment, els pangolins i armadillos africans pertanyen a ordres individuals i la nova classe Xenarthra significa 'articulacions estranyes' i el nom fou triat perquè les articulacions vertebrals a nivell lumbar en aquest grup són diferents de les de qualsevol altre mamífer.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Xenartres&oldid=28269803»


Convocatòria APLICA - eLearn Center - Universitat Oberta de Catalunya (UOC)\nQuè és APLICA?\nÉs la convocatòria interna d'ajudes per a l'execució d'iniciatives i proves pilot que tinguin per finalitat desenvolupar projectes d'innovació en els àmbits de la pràctica docent i de la gestió universitària de la mateixa UOC.\nSuport en la definició de projectes i acompanyament al llarg de tot el procés d'execució.\nServeis necessaris per al desenvolupament dels projectes.\nSuport en la difusió dels resultats obtinguts.\nModalitats de projectes APLICA\nProjectes relacionats amb el procés d'ensenyament i aprenentatge, que incideixen en qualsevol dels elements principals del model educatiu (activitat d'aprenentatge, acompanyament, recursos i col·laboració), o en tots en el seu conjunt; aplicació de les TIC en el procés d'aprenentatge; disseny de l'oferta formativa; metodologies d'ensenyament i d'avaluació en educació superior en línia.\nInnovació en la gestió universitària\nProjectes relacionats amb la definició de processos, aplicacions i eines de gestió universitària, tant en l'àmbit de la captació d'estudiants, la gestió acadèmica, el màrqueting, el suport a l'acció docent, la gestió dels recursos per a l'aprenentatge, el model organitzatiu, la comunicació i la difusió, la imatge institucional, el suport a la recerca i a la transferència, com en aspectes relacionats amb la gestió econòmica.\nLes dues modalitats responen a una concepció àmplia tant de la innovació com de l'e-learning que inclou no només la perspectiva estrictament pedagògica o tecnològica sinó també l'organitzativa i institucional.\nConvocatòria APLICA 2016\nAquesta edició dels APLICA segueix en la línia de fomentar la innovació dins la UOC, tant en l'àmbit docent com de gestió, i continua apostant per un model d'innovació oberta com a recurs per afavorir la participació i donar impuls a l'esperit innovador al si de la Universitat.\nDe nou, la convocatòria s'ha plantejat d'acord amb uns reptes als quals cal donar resposta, i que tenen a veure amb diferents àmbits estratègics de la UOC:\nTransformar la UOC per mitjà de la mobilitat i la ubiqüitat\nLearning Analytics. Conèixer i millorar la UOC des de les seves dades\nPersonalització de la docència\nEixamplar els límits del model UOC i l'educació en línia\nPer al desenvolupament de la convocatòria s'ha creat una plataforma* adreçada a tot el personal UOC on es convida a compartir les propostes de solució als reptes plantejats, a seguir el procés de maduració de la pròpia idea i a participar en les dels altres companys.\n* L'accés a la plataforma, així com les bases completes de la convocatòria, es troben dins l'apartat Recerca i Innovació / Convocatòria APLICA del Campus Virtual.


Detenen un esportista de la delegació turca per una pressumpta agressió sexual a Salou\nEl Circ Ciutat dimecres, 27 de juny de 2018\nEnèssim escàndol en els Jocs, i novament als carrers de Salou. Després de l'atropellament d'un nen britànic per part d'un cotxe oficial dels Jocs, en les darreres hores ha transcendit que un esportista de la delegació de Turquia ha estat detingut a Salou pels Mossos d'Esquadra per un pressumpte cas d'agressió sexual. La policia ha obert una investigació arran de la denúncia presentada per una jove britànica, que va assegurar haver estat violada la matinada passada en una platja d'aquesta localitat per part d'un esportista turc que participa a la competició d'halterofília,\nImatge de la platja de Llevant de Salou\nSegons ha publicat el Diari de Tarragona, els fets denunciats s'haurien produït al voltant de les cinc de la matinada d'avui dimecres quan la denunciant i el posteriorment detingut van acudir a la platja de Llevant, a la zona del carrer Colom. Al cap d'unes hores, la Policia Local de Salou va rebre una trucada en què l'informaven d'una agressió sexual a la sorra de l'esmentada platja.\nUn cop van arribar al lloc dels fets, la policia local de salou va parlar amb la víctima, que poc després va ser traslladada al Servei d'Urgències de l'Hospital Joan XXIII de Tarragona per tal que li fessin un reconeixement mèdic. Segons el Diari, també hauria acudit al centre sanitari un metge forense.\nMentrestant, els agents locals de Salou van recollir dades i cap a les set del matí van procedir a la detenció del sospitós; un atleta d'uns 25 anys. En espera de conèixer les declaracions d'altres testimonis, el Jutjat d'Instrucció número 4 de Tarragona ha obert diligències prèvies.\nEls Jocs també vetllaran per evitar les conductes sexistes\nUn veí de TGN, al jutjat per agredir els seus propis gossos


Torrent diu adeu a la presidència del Parlament amb l'esbós d'un front contra Vox | NacióDigital\nper Sara González , 7 de març de 2021 a les 11:52 |\nEn paral·lel a la frenètica negociació per formar Govern, hi ha qui va fent caixes. És el cas del president del Parlament, Roger Torrent, que s'acomiada del càrrec després de tres anys d'haver estat en el focus tant de la disputa entre independentistes i unionistes a l'hemicicle com del xoc estratègic entre Junts i ERC. S'acomiada del comandament de la segona institució del país amb una querella per desobediència per autoritzar el debat i la votació de resolucions sobre l'autodeterminació i la reprovació de la monarquia. Però també amb l'esbós d'un front contra Vox que està ara en mans dels partits amb l'objectiu que s'acordi abans del 12 de març i que tingui vigència durant tota la legislatura.\nAquest dimecres, ERC, el PSC, Junts, la CUP i els comuns van celebrar una trobada per debatre sobre l'únic mínim comú denominador que els pot aplegar a seure en aquests moments en una mateixa taula. Cadascuna de les formacions va fer la seva proposta, però també Torrent va fer arribar les actuacions clau que, des de la seva experiència i després d'haver pres com a exemple altres parlaments com el suec, cal tenir en compte per curtcircuitar l'actuació dels 11 diputats de l'extrema dreta.\nDiu la dita que el nom fa la cosa, i aquesta és la primera disquisició que s'ha de resoldre. És adient la terminologia "cordó sanitari" per definir el pacte per frenar Vox? Torrent explica a NacióDigital que la seva aposta és parlar de "pacte o de front democràtic" per evitar que els d'Ignacio Garriga puguin treure'n rèdit i "victimitzar-se". És a dir, explotar el relat que ells són la renovació que l'"establishment" vol frenar. A partir d'aquí, dos són els objectius que considera que cal tenir present: que no tinguin capacitat de determinar l'agenda política i que "en cap cas" recaigui sobre ells la representació institucional de la cambra.\nPel que fa a la primera de les carpetes i en la línia que ja han plantejat els partits, implicaria impedir que s'asseguin tant a la mesa del Parlament com a les meses de les comissions. També per un acord que no permeti que liderin cap ponència de llei i garantir que no es participa de cap iniciativa parlamentària que signin. El reglament, però, permetrà l'extrema dreta portar debats al ple.\nTorrent proposa que, en aquests casos, es teixeixi una "resposta unitària" com la que es va donar la setmana passada al Congrés, quan tots els partits van combatre el qüestionament que fa Vox de la violència masclista llegint els noms de totes les víctimes. "El problema és que PP i Ciutadans poden trencar el consens", assegura Torrent. De fet, per ara no han participat de les converses amb la resta de grups i, si bé poden arribar a certa entesa en qüestions com la violència de gènere, més difícil pot ser amb altres qüestions, com el model d'escola o el dret a l'avortament.\nEn tot cas, l'encara president de la cambra considera que s'ha de "combatre argumentalment" Vox i no deixar vacant el contradiscurs. Per començar, Vox ja ha anunciat que s'ha negat a signar la declaració de tolerància zero contra la discriminació i l'assetjament sexual o psíquic que recull el pla d'Igualtat aprovat pel Parlament la passada legislatura.\nImpedir la representació institucional\nPel que fa a la segona carpeta, Torrent emplaça els grups a no permetre que la representació del Parlament recaigui sobre Vox en cap circumstància. Per exemple, en òrgans com l'Assemblea Parlamentària de la Francofonia o a l'EPTA (European Parliamentary Technology Assessment). De la mateixa manera, demana a tots els grups que blindin actes institucionals com el del Dia Internacional en Memòria de les Víctimes de l'Holocaust, l'homenatge als immolats per la llibertat de Catalunya o commemoracions en motiu del Dia de l'Orgull LGTBI, el Dia internacional del poble gitano o el Dia de la dona treballadora.\nEn aquest sentit, caldrà veure què passa també amb les declaracions institucionals, que requereixen unanimitat. Quan no hi ha l'aval de tots els grups, només queda l'opció que sigui una declaració de la junta de portaveus, amb un rang menor. Torrent aposta perquè es modifiqui el reglament del Parlament i s'estableixi que sigui suficient una majoria reforçada i que l'extrema dreta no tingui dret a veto a l'hora, per exemple, de manifestar el rebuig de la cambra contra els feminicidis o reivindicar drets de col·lectius vulnerables.\nEstà previst que la setmana que ve, abans del divendres, els partits es tornin a trobar per tancar un acord abans del 12 de març, data en què es constituirà la cambra. La sessió, que insòlitament se celebrarà a la sala d'actes i no a l'hemicicle per garantir les mesures de prevenció per la pandèmia, serà un primer tast de com serà la convivència en aquesta legislatura. A la mesa d'edat s'hi asseurà el diputat d'ERC Ernest Maragall -78 anys- i el diputat de Vox Alberto Tarradas -24 anys-. Per evitar polèmica sobre la ubicació dels grups -tema sempre espinós en l'arrencada de la legislatura- a l'auditori s'asseuran per ordre de representació.\nUn cop triada la nova mesa i el nou president o presidenta, a Torrent li tocarà seure de nou en un escó, probablement i per primera vegada, a la bancada del Govern.\nPolítica, Roger Torrent, Parlament, presidència, Vox, extrema dreta, front comú\nUff, sort que marxa!\nPer Joanka el 7 de març de 2021 a les 16:59\nsort... més dolent no podia ser el xicot aquest. Realment és amb molta diferencia el pitjor que ha passat per aquest lloc. Esperem que la pròxima persona, sigui qui sigui, no sigui tan xupatintes, ensopit, caga i gris com aquest. Ha posat el llistó tant i tant baix que realment pitjor pot ser difícil d'aconseguir.\nel poses fotogénico se larga bueno pues adiós\nPer nadie te echara de menos apa adeu el 7 de març de 2021 a les 13:14


El nostre servei de manteniment informàtic Viladecans i suport tècnic informàtic correspon a serveis constants preventius i resolutius en les instal·lacions del client, amb l'objectiu de prevenir i incentivar actuacions correctives. A Gestinet Viladecans, també realitzem la monitoratge dels servidors i usuaris a cada client per a poder oferir més i millor control, donant una resposta més ràpida i efectiva en cada actuació i situació.\nGestinet Viladecans només utilitzem plantilla professional pròpia qualificada\nÉs important destacar, sobretot en el sector outsourcing de serveis de manteniment informàtic Viladecans, que tots els tècnics informàtics de Gestinet són professionals experimentats en plantilla, fixes ubicats a la província de Viladecans, pel que no utilitzem la modalitat de subcontractació i/o utilització de perfils freelance, ja que aquestes modalitats van en decrement del servei i satisfacció del client.\nIgual que oferim un servei de manteniment informàtic Viladecans periòdic, preventiu, expert i exigent, també disposem d’altres serveis vitals per a qualsevol empresa avui dia, com el servei de disseny web Viladecans, utilitzant sempre les tècniques i metodologia de disseny web més innovadores i eficients.\nEl temps màxim de resposta sobre incidències de manteniment informàtic Viladecans és de 3 a 4 hores. Actualment donem resposta immediata.\nTots els nostres tècnics de manteniment informàtic Viladecans disposen com a mínim de Grau Superior Informàtic en Sistemes Informàtics.\nVinculem per a cada client un mínim de 2 tècnics directes per a ser el més resolutius i precissos possible en el manteniment informàtic Viladecans.\nDonem els telèfons mòbils dels tècnics vinculats en el manteniment informàtic Viladecans per a que el client pugui contactar directament amb ells i ser més resolutius i efectius.\nDisposem de tècnics fixes i estables per a donar un servei de manteniment informàtic Viladecans estable i ràpid sense sorpreses ni esperes.\nEls nostres clients de manteniment informàtic Viladecans disposen d’una potent Extranet per a la gestió completa del seu servei.


El guitarró mallorquí – Revista Caramella\nEL GUITARRÓ MALLORQUÍ\nEntrevista a Francesc Forteza i Pere J. Fiol\nPer Joana Domenge\nCARAMELLA 21 – INSTRUMENTS\nA finals de l’any 2008 l’Institut Municipal de Formació (IMFOF), ocupació i foment de l’ajuntament de Palma, va dur a terme un taller artesanal de construcció de guitarrons mallorquins.\nLes persones encarregades de dur a terme aquesta activitat foren en Francesc Forteza i en Pere J. Fiol, tots dos amb una llarga trajectòria musical formats al Conservatori de Palma i també al Conservatori Superior de Madrid.\nAmbdós compten amb un ampli i extens currículum. Però tots dos convergeixen a l’any 1999 per crear el Taller d’instruments, empresa dedicada a l’assessorament tècnic, restauració d’instruments de corda, construcció i lloguer de clavecins, etc.\nParal·lelament als treballs de lutheria, en Francesc ha impartit classes de piano i direcció coral a l’escola de música Irineu Segarra de Palma. També en Pere és professor d’aquesta mateixa escola on imparteix classes de guitarra.\nEl guitarró mallorquí2018-02-122018-02-12http://www.revistacaramella.cat/wp-content/uploads/2017/12/logo_caramella.pngRevista Caramellahttps://www.revistacaramella.cat/wp-content/uploads/2018/02/c21_domenge.jpg200px200px\nLes polifonies corsesAmb altra veu, Caramella 21


La Comissió estudia la simplificació de la classificació de les canals\nLa Comissió Europea està treballant en la simplificació i reducció de la càrrega administrativa en la classificació de canals i notificacions de preus. En concret està revisant 3 normatives: el Reglament sobre classificació de les canals de boví, porcí i oví i a la comunicació dels seus preus (Reg. Núm 1249/2008), el Reglament sobre els preus de les canals d'oví fresques o refrigerades (Reg . nº 315/2002) i el Reglament sobre preus de determinats animals de l'espècie bovina (Reg. núm 807/2013).\nLa Comissió ja ha elaborat uns documents de treball destinats a la simplificació de la normativa. Aquests textos encara no han passat per l'examen dels serveis jurídics, però ja s'han circulat a les autoritats nacionals per tal d'anar treballant sobre ells.\nEls documents de treball elaborats mantenen l'estructura del Reglament 1249/2008. Els punts que poden generar més debat són els referits a l'aclariment del paper que exerceix la classificació de canals (art 2), l'augment de llindars (art 5), la possibilitat que el marcatge de les canals de porcí tingui caràcter obligatori a nivell de la UE i la possibilitat d'establir exempcions en aquesta obligació per a alguns ramaders. Una altra qüestió que també pot generar diferència d'opinions és la proposta de la Comissió que el termini per introduir la classificació des del moment del sacrifici de l'animal sigui d'un màxim d'una hora (ara en porcí aquest termini és de 45 minuts).\nLa simplificació d'aquests reglaments es va debatre a la reunió del Comitè de l'OCM de productes ramaders celebrat el 21 de maig. La delegació espanyola es va mostrar, amb caràcter general, favorable a la proposta. Va suggerir la possibilitat d'introduir certa flexibilitat en l'actual obligació de classificació del boví. Pel que fa al porcí, va suggerir introduir excepcions per subclassificacions de productes i va plantejar que l'augment del termini per a la classificació del porcí podria resultar perjudicial.\nAltres delegacions com Polònia, Luxemburg i Països Baixos es van mostrar desfavorables al termini d'una hora.\nFrança va destacar la seva preocupació per qüestions com el mètode automàtic per a classificació de canals porcines i el llindar d'escorxadors sotmesos a classificació obligatòria. En oví, va proposar que ha de quedar clar si la canal prové d'un animal de més o de menys de 12 mesos, la qual cosa pot fer-se marcant l'animal amb dues lletres, com es fa fins ara. Es va mostrar més procliu a que el marcat en porcí no sigui obligatori.


Dent de lleó - Cal Marti | Casa de Turisme Rural\nDent de lleó – Apagallums – Pixallits – Angelets\nFulles crues i cuites –> És depurativa.\nFulles crues i amanides amb sal i vinagre –> És diürètica, qualitat que la fa indicada per obesos i hipertensos.\nEls capçals abans d’obrir les flors –> És diürètica.\nEl seu nom taraxacum prové del grec “taraxus” que vol dir “guaridor de malalties”.\nLa ‘xicoia’ és una varietat de Dent de Lleó que sorgeix als Pirineus i muntanyes molt altes d’Europa i Àsia, i amb les mateixes propietats.\nL’arrel seca i torrada, a Argentina, pot ésser substituta del cafè.\nPixallits Apagallums Angelets\nPlanta vivaç i que segrega làtex en totes les parts de la planta. Les seves fulles, que surten d’arran de terra, tenen els seus marges dentats irregulars. Floreix a partir de la primavera i s’allarga una bona part de l’any . Viu als prats, als camps fèrtils i de cultiu i als marges dels camins.\nHi ha una altra planta molt semblant , la xicoia ( Taraxacum alpinum), que trobem als Pirineus Catalans i altres muntanyes altes com poden ser els Alps, que és una varietat d’aquesta espècie.\nLa part més medicinal d’aquesta planta són les fulles. Tenen un efecte depuratiu, que es produeix perquè afavoreixen l’eliminació de residus solubles en greixos. Liquades o en decocció tenen un efecte diürètic, que alhora les fa adequades contra la hipertensió i l’obesitat. L’arrel, multiplica la secreció de la bilis, alhora que descongestiona el fetge.\nLes virtuts més importants de les moltes que s’atribueixen a aquesta planta, són les de purificar la sang. Les virtuts aperitives es dónen sobretot quan es menja la planta en fresc a les amanides. La seva important propietat diürètica, li treu a aquesta planta, el nom popular en català: pixallits.\nEl dent de lleó no acostuma a faltar a les cures de maig i primavera dels alemanys. Les càpsules que es formen (abans d’obrir les flors), es mengen amanides amb vinagre i sal.\nL’arrel a Argentina l’utilitzen assecada i torrada com a substitut del cafè o bé amb una barreja amb aquest. Fa uns 50 anys, la seva preparació i comercialització es va autoritzar al nostre país.\nEl làtex d’aquestes plantes es troba localitzat a l’arrel. Aquesta arrel, pot ser més o menys rica en cautxú. Això ha originat que es cultivi un tipus d’espècie d’aquesta planta amb molts bons resultats amb fins industrials.\nPer conèixer millor la Dent de Lleó i altres plantes aromàtiques i medicinals visiteu el nostre Blog


(S'ha redirigit des de: Antioquia Margiana)\nsiège de Merv (fr)\nSota els sassànides fou seu d'un marzpan que governava les marques del Nord i era el punt més avançat de l'imperi després del qual ja venien les ciutats estat de Sogdiana, el Khwarazm i la gran estepa dominada pels turcs occidentals. Podria ser la Ho-Mo (en realitat, Mo-ho) del viatger budista xinès Hueng-tsang. El darrer rei sassànida Yazdegerd III (632-651) fou assassinat no lluny de la ciutat pel marzuban persa Mahui Suri, que es va rendir en acostar-se els àrabs manats per Abd-Al·lah ibn Àmir, governador del Khorasan, signant un pacte amb Mahui pel qual aquest pagaria un fort tribut de tres milions de dirhams i 200.000 djaribs de blat i ordi; els dekhans (àrab: dikhans) de l'oasi s'encarregarien de recaptar els impostos i les tropes de guarnició àrab serien allotjades pels habitants. Va esdevenir la capital de la província del Khorasan. El 671 Ziyad ibn Abih Sufyan va enviar 50.000 persones de Bàssora i Kufa a colonitzar la regió, que foren instal·lades pel següent governador Rabi ibn Ziyad al-Harithi (671-673); els colons àrabs es van barrejar amb la població iraniana local, sobretot quan van adquirir terres i van esdevenir subjectes al tribut per part dels dikhans. Els colons que venien de Kufa van retenir les seves simpaties alides. Merv fou la base des de la qual Kutayba ibn Muslim va sotmetre part de l'Àsia central, incloent Balkh, Bukharà, Ferganà i Kashghària, i es va acostar a la Xina.\nAl segle vii, l'emigració àrab a la zona fou considerable i els colons la van portar a un nivell de prosperitat que mai havia conegut. Les tècniques agrícoles es van expandir, però mancava blat, que era importat de les valls de Kashka Darya i Zarafshan; probablement al segle VIII o IX es va introduir la sericultura. L'arqueologia moderna mostra que la ciutat de Merv no era continuada, sinó que tenia tres principals nuclis: Gavurkala, que corresponia a la Merv sassànida; Sultankala, a l'oest de l'anterior, sorgida a partir del segle VIII; i Abd Allah Khankala, al sud de l'anterior. A la part occidental de Gavurkala es va formar un barri, que ja existia quan van arribar els àrabs, i fou anomenada Rabad per aquests i encara que la gran mesquita es va construir a Gavurkala, el centre de gravetat es va desplaçar cap al Rabad i s'hi van traslladar l'administració i els edificis religiosos; al final del segle vii es va construir la segona Gran mesquita a la vora del canal Razik, que marcava el límit del Rabad. En temps d'Abu Muslim a la meitat del segle VIII, el nucli principal de la ciutat es va desplaçar encara més a l'oest fins al canal Madjan, en el qual fou Sultankala, que va tenir una muralla de rajola amb diverses torres. Un monestir cristià de nom Masardjasan és esmentat al nord de Sultankala.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Merv&oldid=23595749»\nDarrera modificació: 20 maig 2020 a les 13:33