Els esportistes paralímpics del Projecte FER visiten la Fundació Roig Alfonso\nAlguns dels esportistes paralímpics del Projecte FER han visitat este matí els usuaris de la Fundació Roig Alfonso. Els dos col·lectius han disfrutat d’una jornada de convivència i esport. Entre altres activitats, han practicar llançament de pes, judo, esgrima, ciclisme o tir amb arc. Este visita, a més, s’emmarca dins del Dia Europeu de Fundacions i Donants, que se celebra des del passat 15 de setembre fins al pròxim 1 d’octubre. Durant quinze dies, fundacions de tot el continent europeu s’unixen en una acció comuna per a potenciar el coneixement i reconeixement del sector en el desenvolupament socioeconòmic de la societat amb la celebració de diferents activitats.\nL’acte va estar presidit per Trini Roig, component del Patronat de la Fundació Roig Alfonso i germana de Juan Roig, President de la Fundació Trinidad Alfonso, l’entitat que impulsa el Projecte FER. Trini Roig va mostrar satisfacció pel desenvolupament de la jornada. “Per als usuaris de la Fundació Roig Alfonso, és un dia de festa. Ixen de la seua rutina habitual i practiquen esport amb grans esportistes paralímpics, als quals vull agrair la seua participació en este acte tan entranyable”, va explicar.\nPer part del Projecte FER, van estar presents David Casinos, Héctor Catalá, Kim López, Héctor Cabrera, Ricardo Ten, Maurice Eckhard, Mónica Merenciano, David Levecq, Sergio Martos, Eva Coronado, Ana María Martínez, Jorge Palau i Jaime Almenar. Molts d’ells van acudir a l’esdeveniment amb les medalles que han aconseguit en els grans esdeveniments internacionals d’este estiu, com els Campionats del Món de Ciclisme en Ruta i Triatló (són els casos de Ricardo Ten i Héctor Catalá), i dels Campionats d’Europa d’Atletisme i Natació (els atletes Cabrera i López, i els nadadors Martos i Coronado). “Ha sigut un matí molt divertit i agradable, hem practicat altres esports als quals no estem acostumats i hem compartit una gran jornada amb els xics de la Fundació Roig Alfonso”, va indicar l’atleta Héctor Cabrera.\nPer la seua part, Elena Tejedor, directora de la Fundació Trinidad Alfonso, va explicar que esta jornada “ja s’ha convertit en una tradició. Fa 3 anys seguits que ho celebrem i estem molt contents, perquè veiem la felicitat dels usuaris de la Fundació Roig Alfonso. Els esportistes del Projecte FER també disfruten molt i esperem que tots els anys puguem repetir este tipus de trobades”.\nPrevious Post La Fundació Trinidad Alfonso rep per segona vegada el Premi Nacional de l’Esport en la categoria Copa Stadium\nNext Post La marca Comunitat de l’Esport ja lluïx en els equipaments autonòmics


Per segon any consecutiu tindrà lloc la Gran Fondo Lloret Costa Brava, el 27 d’abril. Es tracta d'una marxa cicloturista no competitiva amb sortida i arribada a Lloret de Mar i que transcorre per les carreteres de la demarcació de Girona. La prova té el mar Mediterrani com a protagonista, entre colls i ports de muntanya. A més, l'essència de la Costa Brava t'acompanyarà durant tot el trajecte, el qual serà tan emblemàtic com dur.\nLa Gran Fondo Lloret Costa Brava disposa de 2 modalitats (Gran Fondo i Mitja Fondo). Per als més exigents, la prova de 162 Km amb 2.600 metres de desnivell, que recorrerà Lloret, Caldes de Malavella, Girona, La Bisbal de l'Empordà, Calonge, Sant Feliu de Guíxols, Tossa de Mar i Lloret. Les turqueses de les cales de la Costa Brava autèntica t'acompanyaran mentre pedales entre els 6 colls de muntanya que completen aquesta ruta.\nPer la seva banda, la segona tindrà 91 Km i 1.400 metres de desnivell i passarà per Lloret, Llagostera, Sant Feliu de Guíxols, Tossa per tornar a Lloret. Com en la prova de 162 Km, el mar mediterrani serà l’atractiu mentre t'endinses en 3 ports de muntanya trenca-cames. La Gran Fondo Lloret Costa Brava ofereix avituallament, cronometratge, assistència, fisioteràpia i serveis d'arribada.\nSport No Limit Travel, agència de viatges oficial de la prova\nSPNLT és agència de viatges oficial i exclusiva de l'esdeveniment. Reserva ara la teva inscripció i allotjament amb nosaltres! Si no trobes el que estàs buscant o necessites un paquet a mida amb serveis addicionals no dubtis en contactar amb un dels nostres especialistes en viatges esportius a [email protected] o per telèfon al +34 977 110 420.\nEntrega dorsales (Pistas Atletismo, Av.del Rieral)\nEntrega de dorsales (Pistas Atletismo, Av.del Rieral)\nSalida GF y MF (Pistas Atletismo, Av.del Rieral)\nLlegada estimada del 1er grupo MF\nLlegada estimada del 1er grupo GF


Notícies - L'àrea de Societat de la Informació, satisfeta amb la sentència sobre el cànon digital\nL'àrea de Societat de la Informació, satisfeta amb la sentència sobre el cànon digital\nEl govern municipal aplaudeix la decisió de la Unió Europea de declarar il·legal el cànon digital (14/mai/10)\nel 22/oct/10 Redacció / Acn Societat PDF\nSatisfacció a l'equip de govern per la sentència del Tribunal Europeu que declara il·legal el cànon digital espanyol. Tots els partits del consistori, excepte el PSC, es van oposar a aquest impost en una moció en un ple de l'any passat en considerar-lo 'injust'. La taxa només s'hauria d'aplicar als suports que es destinen a còpies privades. Segons la cort europea, el cànon digital que s'aplica a l'Estat espanyol és incompatible amb la llei comunitària perquè s'aplica 'indiscriminadament' a tots els aparells i materials de reproducció digital.\nAixí ho ha dictaminat aquest dijous el Tribunal de Justícia de la Unió Europea, amb seu a Luxemburg, en la sentència final del litigi entre la SGAE i l'empresa catalana Padawan, que comercialitza dispositius d'emmagatzematge electrònic.\nJordi Puigneró és regidor de Societat de la Informació.\nLa sentència demostra que el cànon digital no era del tot legal.\nL'impost, que es recapta en favor d'artistes i productors, només s'hauria d'aplicar als suports que es destinen a còpies privades però no als adquirits 'per empreses i professionals per fins distints a la còpia privada'.


Audi SQ2 marca distàncies en els SUV compactes\nActualitzada 04/02/2019 a les 09:00\n© El cor és un motor 2.0 TFSI de 300 CV, i capaç d'accelerar de 0 a 100 km/h en 4,8 segons.\nAudi presenta l’SQ2, disposat a marcar un punt i a part en el segment dels SUV compactes. El cor és el motor 2.0 TFSI, que desenvolupa una potència de 300 CV i accelera de 0 a 100 km/h en 4,8 segons. Es tracta d’un motor d’alt rendiment, que respon de forma instantània a 6.500 rpm. Amb el mode Dynamic del sistema Audi Drive Select respon encara de forma més directa, amb un doble embragatge que acompanya els canvis de marxa de la transmissió Stronic de set velocitats.\nCom cada model Audi S, la tracció Quattro és de sèrie a l’SQ2, que proporciona dinamisme i fiabilitat, quan, per exemple, el vehicle es desplaça sobre una superfície poc adherent. D’altra banda, la suspensió esportiva encaixa a la perfecció amb el dinamisme del motor. Amb un ajustament esportiu, redueix l’altura de la carrosseria en vint mil·límetres. La direcció progressiva està adaptada perquè la força necessària per moure el volant canviï segons giren les rodes.\nExteriorment, llueix un disseny més perfeccionat, en què destaca el frontal i els fars led de sèrie i els llums posteriors, que generen una característica firma en forma de fletxa. Un aleró al sostre i difusor posterior accentuen l’aire dinàmic. La paleta de colors per a la carrosseria inclou blanc ibis de sèrie i tons opcionals com groc, blau, gris, taronja o roig. Una varietat d’opcions que s’estén a les rodes, amb deu dissenys i mides.\nA l’interior, proposa un espai generós que inclou seients esportius, climatitzador, volant multifunció o Virtual Cockpit. Aquest reemplaça el sistema d’informació al conductor. El control d’instruments digital es realitza a través dels botons situats al volant. La pantalla ofereix tres modes de visualització, alhora que la informació pot projectar-se en una pantalla amb Head-Up Display.\nMMI Navegació. Els menús estan clarament estructurats, i el comandament rotatiu a la consola inclou una superfície tàctil que permet fer scroll o zoom utilitzant diversos dits. El control per veu i la recerca MMI també són ràpids i fiables.\nAssistència al conductor. Els sistemes provenen de la classe superior. El Pre Sense Front utilitza un radar per reconèixer situacions perilloses que puguin donar-se al creuar vianants. El paquet d’assistència inclou com a opció control de creuer Stop & Go.


Botiga online per comprar material de Running\nLlarga distancia | 30 Maig 2021 - Girona i Costa Brava\nTrobaràs la millor selecció de productes de Calçat dona. Compra el teu material de running i triatló al catàleg online de runnerinn.\nTrobaràs la millor selecció de productes de Calçat home. Compra el teu material de running i triatló al catàleg online de runnerinn.\nTrobaràs la millor selecció de productes de Roba dona. Compra el teu material de running i triatló al catàleg online de runnerinn.\nTrobaràs la millor selecció de productes de Electrònica. Compra el teu material de running i triatló al catàleg online de runnerinn.\nTrobaràs la millor selecció de productes de Roba home. Compra el teu material de running i triatló al catàleg online de runnerinn.\n$ 127.77 $107.99\n$ 156.48 $129.99\n$ 78.62 $63.99\n$ 24.56 $19.99\nTant si acabes d’iniciar-te en el món del running com si ja ets un corredor expert, escollir unes bambes de running és la clau per progressar i evitar butllofes o possibles lesions. A Runnerinn, la teva botiga de material de running online, t’ajudem a trobar el calçat de running adaptat als teus peus i al teu nivell físic. Sempre oferint-te el material amb el millor preu i ofertes exclusives. El running és un esport que està a l’abast de tots. És un esport sà, senzill i barat. A Runnerinn trobaràs milers de models de bambes per córrer de les marques líders com Nike, Salomon, Adidas, Asics, Saucony, Mizuno o New Balance. Des de la talla més petita per a nens fins a la més gran per a homes i dones. A més a més, oferim una amplia gamma de roba de córrer, complements i accessoris de running. Des de mitjons, samarretes, dessuadores, jaquetes, malles de córrer, roba interior, pantalons, pulsòmetres de running, rellotges cardio GPS, maletes d’hidratació i productes de nutrició per a tota la família. Hi ha vàries modalitats de running i cada una necessita del material adequat. De manera que necessitaràs l’assessorament del millor equip tècnic. Tant si ets un runner expert que practiques trail running o triatló, vols començar amb les curses de muntanya, o si acabes de començar i vols sortir a córrer per la ciutat, podem aconsellar-te i ajudar-te a trobar l’equipament que necessites. No busquis més, l’equipament i els accessoris que necessites per córrer els trobaràs a Runnerinn!


Patricio Martínez González - Arquitectura Catalana .Cat\nL’any 2001, juntament amb l’arquitecte Maximià Torruella, funda PMMT Forward Thinking Healthcare Architecture, empresa especialitzada en la concepció i desenvolupament d’hospitals i equipaments sanitaris avançats i sostenibles, amb oficines a Madrid i Barcelona i un equip de més de 45 professionals. Ha liderat més d’una vintena de grans projectes i múltiples concursos nacionals i internacionals que han portat PMMT a guanyar 29 primers premis en concursos nacionals i internacionals d’arquitectura sanitària, i 15 reconeixements per la seva obra nacional i internacional. Entre d’altres: obra premiada amb el Premi FAD 2014 d’Arquitectura Internacional, premi de la IX BIAU Biennal Internacional d’Arquitectura i Urbanisme 2014, finalista del FAD 2018 d’Arquitectura Internacional i seleccionat al FAD 2019 d’Interiorisme. És arquitecte per l’Escola Tècnica Superior d’Arquitectura de Barcelona (ETSAB) i especialista en les noves tipologies hospitalàries. En l’actualitat dissenya hospitals especialitzats en assistència sociosanitària, medicina esportiva, regenerativa, de reproducció assistida, de diagnòstic per la imatge, i hospitals generals de gran complexitat.


El Col·legi de Periodistes de Lleida visita l'exposició de Wim Wenders | Col·legi de Periodistes de Catalunya\nInici / Actualitat / El Col·legi de Periodistes de Lleida visita l'exposició de Wim Wenders\nUn grup de col·legiats visita les fotos de gran format que Wenders va fer a la Zona Zero de Nova York, així com del desastre de Fukushima.\nL’artista alemany Wim Wenders va ser l’únic fotògraf que va poder captar imatges del paisatge desolador després de l’atemptat de les dues torres bessones a Nova York. Això sí, ho va fer dos mesos més tard de l’esdeveniment i gràcies a un amic fotògraf que el va fer passar com ajudant seu durant una jornada, el 8 de novembre de 2011. Una vintena de col·legiats van visitar el passat dissabte l’exposició fotogràfica de gran format de Wenders a la Fundació Sorigué de Lleida, en el marc de les visites culturals que el Col·legi de Periodistes de Catalunya-Demarcació de Lleida organitza.\n“ Wim Wenders Photographs“, és una selecció de fotografies panoràmiques del cineasta alemany, que inclou imatges de la Zona Zero després dels atemptats a Nova York i paisatges de Fukushima després del desastre nuclear. L’exposició també compta amb fotografies d’Austràlia, Jerusalem i New Mexico, que mostren la faceta més personal de l’artista a l’hora de captar imatges.\nA les fotografies de la Zona Zero de Nova York, Wim Wenders va buscar la dualitat visual: una part més fosca de la fotografia on s’aprecia els danys causats; i una part més lluminosa, que pretén aportar positivisme. En el cas de les fotos de Fukushima, Wenders va comprovar que la radioactivitat havia fet malbé el seu carret de fotos i només va poder salvar tres instantànies, les exposades a la Fundació, on es veu clarament la corba de la radioactivitat.\nL’exposició es pot visitar fins al 30 de març de 2014.


Resum dels acords del Ple extraordinari de l’Ajuntament de Badalona del 21 de juliol de 2020 :: Notícies :: Ajuntament de Badalona\n21/07/2020 ::economia educació finances infantil ocupació ple serveis municipals treball\n3. En el cas d’autònoms: haver suspès la seva activitat, total o parcialment, com a conseqüència del Reial decret 463/2020, de 14 de març, pel que es declara l'estat d'alarma per a la gestió de la situació de crisi sanitària ocasionada pel COVID19. (inclou disminució d’ingressos del 75% respecte els 6 mesos anteriors d’activitat)\nL’objecte d’aquesta convocatòria és subvencionar les associacions i entitats que hagin organitzat activitats i casals durant aquest estiu 2020. La incertesa generada pel confinament havia posat en dubte la celebració d'alguns d'ells i s'ha cregut necessari ajudar les entitats promotores i/o organitzadores.\nDintre de les bases a més s'ha tingut present la dificultat que tenen alguns centres singularment com els d'Educació Especial i els que es celebren en Centres d'alta o màxima complexitat adequant els imports de la subvenció fins a un 70% per als Centres d'Educació Especial i fins a un 60% en els de major complexitat front el 50 % dels centres ordinaris.\nAquestes subvencions segueixen la mateixa línia que els ajuts econòmics a pimes i autònoms ja que les Llars d'Infants privades són Pimes que també han sofert els mateixos problemes que altres empreses durant el confinament, algunes de les quals estan passant per seriosos problemes econòmics que dificulten la seva continuïtat. Aquests centres donen un servei fonamental a les famílies de Badalona ja que l'oferta pública és insuficient per cobrir la demanda i sense l'oferta privada moltes famílies badalonines no podrien conciliar la vida familiar i laboral.\nBadalona, 21 de juliol de 2020


L’ electromobilitat, negoci i medi ambient | UPC Campus de Terrassa\nL’ electromobilitat, negoci i medi ambient\nS'acaba per sempre el petroli com a font d'energia de baix cost. El 2015 es preveu el pic màxim de producció mundial. A partir de llavors, el preu no deixarà d'augmentar.\nUna alternativa per al transport per carretera? És clara: el vehicle elèctric. Primer amb configuracions híbrides combinades amb motors tèrmics, i finalment com a generació motriu única en l'automòbil.\nLa electromobilitat, que inclou vehicles privats, transport públic i mercaderies, ja és una realitat tecnològica. Els avantatges són molt clars: quatre vegades de major rendiment elèctric sobre el tèrmic; extraordinària reducció d'emissions, especialment si l'electricitat que carrega les bateries s'obté de fonts renovables; major confort acústic i facilitat de conducció, per la constant disponibilitat de parell des de l’arrencada. I un cost, fins al moment, 5 vegades menor per quilòmetre recorregut.\n¿Problemes? Alguns, com ara l'autonomia de marxa en mode elèctric (de no mes de 150 km en vehicles actuals), o el pes i volum de les bateries electroquímiques. Amb pesos gairebé vint vegades superiors al dipòsit equivalent de benzina per a la mateixa autonomia, s'ha de millorar la densitat d'energia de les bateries actuals d'ió-liti per què l'energia emmagatzemada i l'autonomia resultant siguin comparables a les d'un tanc de gasolina. Els fabricants dediquen la major part d'esforços a investigar per a la resolució d'aquests problemes.\nUn altre dels eixos fonamentals de recerca són els sistemes de recàrrega a cost reduït en el mínim temps possible i la seva durabilitat. Comptar amb bateries químiques recarregables en electrolineras ràpides, segures, coordinades amb la disponibilitat d'energia a la xarxa elèctrica i amb serveis personalitzats per al client. Tot això s'hauria de completar amb els anomenats sistemes d'equalització a càrrega lenta que, sense cap dubte, s'han d'utilitzar en la connexió domèstica nocturna del vehicle.\nLa resolució de tots aquests reptes farà viable la renovació total del parc automobilístic. No costa res concloure que el desenvolupament d'aquesta tecnologia defineix noves oportunitats de negoci per a aquelles empreses que considerin l'automoció elèctrica com a estratègia de futur. Un futur que no es pot obviar tant per la seva justificació tecnològica com ambiental, a la qual seran cada vegada més sensibles les noves generacions de conductors. I és que la substitució de tot el parc mòbil en una ciutat de 250.000 habitants significa una reducció superior al 90% la contaminació urbana.\nEl transport eficient i la mobilitat urbana a ciutats netes, sostenibles i silencioses, estan ineludiblement lligades al futur del cotxe elèctric.\nDirector del grup MCIA de la UPC al Campus de Terrassa\nDirector de l’àrea científica del projecte VERDE\nArticle publicat a la revista B30 en el numero 39 corresponent al mes de Juliol


Si vols aprendre, ensenya: Quan i com ensenyem les llengües?\nQuan i com ensenyem les llengües?:\nAprendre llengües pot ser tan fàcil com menjar galetes...?\nHi ha estudis que demostren que els infants bilingües assoleixen millors resultats que els monolingües, ja que desenvolupen mecanismes d'inhibició (un dels components de l'atenció) i/o també són capaços de resoldre problemes matemàtics amb més facilitat. Segons Rosenblum, Pinker (1983) i Fabbro (2001), el bilingüisme infantil proporciona avantatges, així com una consciència més avançada de le relacions entre els mots i els objectes, o dels possibles possibles avantatges del fet que les representacions de les dues llengües comparteixin les mateixes àrees del cervell. Dit això, els alumnes de les escoles catalanes tenen molt de guanyat, oi?\nHi ha l'opinió d'aquelles persones que pensen que en edats primerenques només cal ensenyar l'idioma natiu, ja que no cal "bombardejar" ni tampoc colapsar els infants. Estic d'acord en una part, i de fet molts teòrics ens presenten estudis, el més important no és quan ensenyem una llengua als infants, sinó com l'ensenyem. És evident que no cal saturar als infants, ja que en poden sortir perjudicats.\nD'altra banda, hi ha l'opinió d'aquelles persones que pensen que l'aprenentage de les llengües cal iniciar-lo el més aviat possible.\nExemple: si el meu idioma natiu és el català i castellà i la meva parella a més d'aquest bilingüisme sap anglès, per què no aprofitar aquesta varietat lingüística i ensenyar-ho als nostres fills? Segons Carme Muñoz, departament de Filologia Anglesa i Alemanya de la UB, els infants que aprenen llengües en edats primerenques tenen més facilitat per aprendre-les més endavant. Això, però, no cal dir que cal combinar-ho amb una bona educació escolar, cal acomodar els programes d'ensenyament en llengua estrangera. No hi ha cap mena de dubte que, l'aprenentatge de les llengües és un aspecte positiu que ens ajuda a incrementar la nostra consciència lingüística, la diversitat lingüística i cultural, a més de tenir una actitud més oberta envers aquestes diferències.\nPerò, quantes llengües podem aprendre? La pregunta no és quantes, sinó com les aprenem. Si el "com" està ben construit, qualsevol infant pot aprendre tantes llengües com vulgui. Sense cap mena de dubte, la capacitat d'aprendre llengües és major com més llengües es parlen...! Què en penseu?\nPublicat per Sara Torras a 4:06


La Salomon Ultra Pirineu s'enfila fins als 4.000 corredors en l'onzena edició | NacióMuntanya\nper Pilar Màrquez Ambròs , Bagà, 18 de setembre de 2019 a les 20:17 |\nImatge de l'Ultra Pirineu 2018 (arxiu). | Sergi Colomé\nLa Salomon Ultra Pirineu s'enfila enguany fins als 4.000 participants. La cursa de muntanya tindrà un impacte al territori d'uns 6 milions d'euros en l'onzena edició, segons l'organització, un impacte que va a l'alça, ja que en l'edició de 2018 va de 4,4 milions. Un any més, Bagà serà l'epicentre de les curses de muntanya el cap de setmana del 4, 5 i 6 d'octubre. Enguany la cursa encara tindrà més repercussió mediàtica amb la retransmissió en directe de l'Sky Pirineu que es podrà seguir per TV3 i la presència de mitjans de comunicació internacionals que també en faran seguiment.\nLa presentació de l'esdeveniment esportiu s'ha fet aquest dimecres al Palau dels Pinós de Bagà. Hi han assistit el director de la Salomon Ultra Pirineu, David Pietro, el president del Consell Comarcal del Berguedà, Josep Lara, el conseller d'Esports, Abel García, el president de l'Agència de Desenvolupament del Berguedà, Lluís Vall, i l'alcalde de Bagà, Joan Oña.\nDavid Prieto ha estat l'encarregat de presentar els detalls tècnics de la cursa. La prova reina serà un any més l'Ultra Pirineu de 94 quilòmetres que dona la volta al Parc Natural Cadí - Moixeró. Així mateix, Prieto ha posat l'accent en la nova cursa, l'Sky Pirineu de 36 quilòmetres i 2.500 metres de desnivell, que forma part del campionat del món i que serà la que retransmetrà la televisió catalana. La Trail Pirineu (56 quilòmetres), la Mitja Pirineu (19 quilòmetres), la Nit Pirineu (KV) i la Pirineu XS per al públic infantil completen el cartell de proves que forma part de la Salomon Ultra Pirineu 2019.\nL'Sky Pirineu permetrà a l'esdeveniment, que el 2018 va comptar amb 2.800 corredors i corredores, guanyar gairebé mil participants. La prova va iniciar-se el 2009 amb 270 inscrits i des de llavors no ha parat de créixer.\nEl director David Prieto ha destacat que enguany culmina un projecte que era el "d'aconseguir arribar als 4.000 corredors o acostar-nos-hi" i "el d'englobar totes les categories de curses per obrir-nos a tots els perfils de participants". "Des del quilòmetre vertical fins als participants de l'Ultra, i amb tots els grisos que hi ha entremig, i amb una deferència especial amb la canalla, que és la pedrera, i que té un paper important sobretot al Berguedà, gràcies a l'Escola Trail dels Mountain Runners", ha afirmat Prieto. "Aquest any és la culminació d'aquest projecte, de moment el ritme d'inscripcions apunta que assumirem els objectius", ha afegit.\nPresentació de l'Ultra Pirineu al Palau dels Pinós de Bagà. Foto: Pilar Màrquez Ambròs\nEl president comarcal Josep Lara ha destacat l'aposta decidida del Consell Comarcal del Berguedà per aquesta cursa i ha apuntat que no es tracta només d'un esdeveniment esportiu sinó que té molta més repercussió a nivell comarcal. D'altra banda, el conseller d'Esports, Abel Garcia, ha presentat com a novetat les noves línies de bus que enllaçaran Bagà amb diversos punts de la cursa. "Bagà serà el lloc que acollirà aquesta macroolimpíada de proves esportives, però volem facilitar la mobilitat d'aquestes persones", ha dit García.\nPer una banda, es coordinarà una línia d'autobusos que portarà persones fins a la Molina, des d'on es podrà pujar fins al Niu de l'Àliga amb un descompte. D'altra banda, es facilitaran autobusos fins a Bellver de Cerdanya on comencen algunes proves, i hi haurà autobusos que aniran a Gósol, un dels punts "gairebé intermedis avançats" de l'Ultra Pirineu perquè s'hi puguin desplaçar, entre altres, aquells que vulguin animar els corredors. El consell comarcal també apostarà en aquest punt per posar-hi una xaranga d'animació "per intentar donar una mica de color i ànims" als participants de la prova.\nGarcía ha defensat el Berguedà com a comarca de referència en la pràctica esportiva. "Per l'evolució que ha tingut aquest esdeveniment, ha transcendit més enllà d'un esdeveniment esportiu: a la comarca s'ha pogut treballar un esport diferent del futbol i el bàsquet treballant una de les riqueses que tenim que és el patrimoni natural", ha destacat. "Aquesta és una prova d'alt nivell que ens situa al món", ha assegurat.\nAbel García ha recordat l'exalcalde de Bagà Nicolás Viso i a Paco Maldonado que van ser-hi als seus inicis. García ha destacat que el consell va de la mà de l'Ajuntament de Bagà en el suport de l'esdeveniment, i ha aprofitat per felicitar a Joan Oña "per la defensa i l'aposta del que serà el futur projecte d'unir Coll de Pal amb la Molina, que és estratègic i molt important". "Hi ha projectes on també hi trobem Bagà com l'estació de Trail o la senyalització de ports de muntanya, de mica en mica ens anem posicionant en aquest sentit", ha dit. "Som una comarca on volem treballar la promoció econòmica i la promoció esportiva", ha afegit. García ha destacat noms d'esportistes de casa que participaran a les proves com Clàudia Sabata, Pau Bartoló i Ivan Camps, "i tot el que representen com a gent amb un palmarès important que s'han format a la comarca i estan ajudant a formar nous campions".\nEl flamant president de l'Agència, Lluís Vall, ha destacat la repercussió mediàtica i econòmica de la cursa. La Salomon Ultra Pirineu col·loca Bagà i el Berguedà al mapa i deixa una empremta econòmica molt important al territori, estimada en uns 6 milions d’euros. Per aquell cap de setmana, hi ha gairebé un 100% d'ocupació ja reservada en els allotjaments hotelers de la zona. L'esdeveniment és un molt bon aparador per al turisme. Per tancar la presentació, l’alcalde de Bagà Joan Oña s'ha mostrat satisfet que el seu municipi fos, un any més, el centre d'operacions i punt d'inici i final de la majoria de curses.\nUna cursa "sostenible"\nLa Salomon Ultra Pirineu continua en la línia de produir el menor impacte ecològic en el territori per on passa. L'organització aposta per la recollida selectiva als avituallaments, la reducció progressiva d'ús de plàstics d'un sol ús i la incorporació de material reciclable i biodegradable. David Prieto ha subratllat el fet que "des de fa anys l'organització de la Salomon Ultra Pirineu du a terme per reduir l'impacte de la cursa en el medi natural". Enguany, es redoblen els esforços, es fa un pas més i s'ha posat en marxa una iniciativa per deixar les muntanyes més netes del que estaven, de manera que alguns patrocinadors tenen obsequis preparats per aquells corredors que recullin algunes de les deixalles que es puguin trobar en el seu recorregut i que més tard deixin a la línia de meta.\nAquest 2019 torna la Fira Pirineu, als voltants del pavelló poliesportiu de Bagà, coincidint amb l’entrega de dorsals, per on està previst que hi passin unes 10.000 persones, entre participants i acompanyants i on hi haurà presència del Consell Comarcal del Berguedà que explicarà les diverses iniciatives i com funciona el sistema de recollida porta a porta que va implantar-se l'any passat a la comarca.\nBagà habilitarà 1.000 places d'aparcament, un heliport, 5.000 serveis de dutxes amb biomassa i diversos punts de recollida selectiva.\nMés notícies, Curses, Bagà, David Prieto, Palau dels Pinós, Salomon Ultra Pirineu, Josep Lara, Abel García, Lluís Vall, Joan Oña, Consell Comarcal del Berguedà, Ajuntament de Bagà\nSostenibilitat econòmica no?\nPer Mkitoss el 22 de setembre de 2019 a les 16:27\nFot gràcia que una cursa, o esdeveniment, que volen arribar a 4000 persones inscrites parli de sostenibilitat mediambiental, dubto que aquesta zona rebi aquest impacte de persones voltant per la muntanya i no en surti mal parada. Ja no cal ni pensar en els nivells de CO2 de tots els acompanya, les deixalles dels habitualments... Però bé, potser TV3 porta un helicòpter elèctric per equilibrar la petjada ecològica.


Guanyadora d'una entrada doble per a veure 'Dancing Partners' a l'Espai Dansat\nL'APdC ha sortejat 1 entrada doble per a veure Dancing Partners divendres 20 de novembre a les 20:30h a l'Espai Dansat!\nEntre tots els interessats i interessades hem fet un sorteig a través de sorte2.com i la guanyadora és:\n- Carolina Garcia Gironès.\nLa guanyadora podrà recollir les seves entrades 30 minuts abans de l'espectacle a les taquilles de l'Espai Dansat! (SAT!) (C/ Neopàtria 54, Barcelona). Hauran d'ensenyar el DNI i el carnet de l'APdC.


Fira medieval de la Torre de Claramunt, la fira medieval de l�Anoia (Torre de Claramunt, La) - Fires, festes, oci i llocs per visitar. SERVEISAQUESTA SETMANA...VALS DE DESCOMPTEPOBLES I CIUTATSFIRESFESTESOCI EN FAMÍLIATURISME CULTURALESPORT I AVENTURA\nFIRES FIRES HISTÒRIQUESFIRESFires tradicionalsFires d�oficisFires gastron�miquesMercatsFires hist�riquesFires multisectorialsFestivals i mostresCalendari de Fires de CatalunyaFIRA MEDIEVAL DE LA TORRE DE CLARAMUNT, LA FIRA MEDIEVAL DE L’ANOIAPropera edici�: 22/06/2013a 23/06/2013\nTorre de Claramunt, La - Fira Medieval (Programa 2012) (251.1 kb)Horari: Tot el diaEntrada: Gratu�taEspectaclesDissabte: A partir de les 7 de la tarda i fins les 10 del vespre\nDiumenge: A partir de 2/4 d’11 del matí i fins les 9 del vespre\nCom a novetat especial, l’any 2012 la Fira Medieval de l’Anoia té lloc durant dos dies, el dissabte a la tarda i diumenge tot el dia.\nEl dissabte a la nit, prèviament al Ball de Revetlla de Sant Joan\n, el públic podrà sopar o degustar productes medievals en la una zona de tavernes\n: carn a la brasa, botifarra, cervesa, creps dolces i salades, pa de llenya, coques de recapte elaborades en directe... MERCAT MEDIEVAL\nAmb productes del comerç llunyà, vinguts de la Catalunya Vella i dels territoris islàmics: espècies, coure, fusta de boix, regalèssia, dolços, formatges, escuts heràldics, joguines de fusta, mitología, herbes medicinals, embotits, cuir, ceràmica, cristall, dolços i pastes medievals, orfebreria, sabons naturals, esmalts, icones, pa de figa, perfums, repussats de plata, pa i coques, jocs, mel, torrons i xocolata…\nARTS I OFICIS MEDIEVALS (Segons edició. Veure programa)\nElaboració manual de paper de barba, ferrer, fosa de metalls, elaboració de pa en un forn de llenya...\n(Segons edició. Veure programa)\nEspectacle i desfilada dels banderers de la Festa del Renaixement de Tortosa. Majestuositat, espectacular vestuari, malabarismes... Un espectacle únic i extraordinari!!\nCAMPAMENT MEDIEVAL (Segons edició. Veure programa)\nEl campament estarà present durant tot el dia. Dins d’una tenda medieval el públic podrà gaudir d’una exposició d’armes medievals. Es podrà visitar i apreciar gran diversitat d’espases, escuts, casc, destrals…\nEscenografia basada en un fil argumental històric sobre Frederic II de Hohenstauffen, emperador alemany que va escriure un dels primers manuscrits sobre la falconeria al segle XIII. Espectacle amb vols lliures i captura del menjar en ple vol.\nDANSA DEL VENTRE, CARAVANA DE RUQUETS, MÀGIA MEDIEVALS, ESPECTACLES INFANTILS... (Veure programa)\nDes de quanLa fira medieval de l’Anoia es va organitzar des de l’any 1998 a Òdena i des de l’any 2004 es porta a terme a la Torre de ClaramuntCentre informacio 1Ajuntament de la Torre de ClaramuntPl. Ajuntament, 108789 - Torre de Claramunt, LaTel: 93 801 03 29 www.latorredeclaramunt.catCentre informacio 2Mapamundi Produccions S.L. Organitzaci� de fires, festes i esdeveniments singularsC/ Hortes, 4008711 - �denaTel: 938050064 www.mapamundi.catPoblaci�: Torre de Claramunt, La Com arribar-hi des de: BUTLLET�Vols rebre informaci� puntual?Subscriu-te![Baixa] festacatalunya � Tel. 938046359 � contactar � crèdits � avís legal � mapa web


Josep M. Soler presenta el llibre Salms responsorials a Sant Felip Neri | Catalunya Religió\nJosep M. Soler presenta el llibre Salms responsorials a Sant Felip Neri\n(Abadia de Montserrat) L'abat de Montserrat, Josep M. Soler, presidirà aquest dijous a la tarda la presentació del llibre Salms responsorials de Montserrat (Publicacions de l’Abadia de Montserrat), que tindrà lloc a l’Església de Sant Felip Neri de Barcelona.\nAquest llibre és fruit del treball de l’equip de les Trobades d’Animadors de Cant per a la Litúrgia, que enguany han celebrat el 40è aniversari, i que recull tots els salms responsorials dels diumenges i principals festes, compostos per monjos de Montserrat, dels tres cicles litúrgics. La publicació d’aquest llibre pretén fer un bon servei a les parròquies i a altres comunitats. D’aquesta manera, com afirma el pare Abat Josep M. Soler en el pròleg, “contribuïm a facilitar que el salm responsorial pugui tenir en cada assemblea litúrgica el relleu que li pertoca, com a Paraula pregada i com a resposta d’acolliment i de compromís de vida, en la forma que li és més pròpia: el cant”.\nA la presentació de dijous hi participaran, a més de Josep M. Soler, els membres de la comissió organitzadora de les Trobades d’Animadors de Cant per a la Litúrgia, que cantaran diversos salms recollits en el llibre; Mossèn Lluís Saumell, antic membre de l’esmentada comissió, que parlarà del contingut de l’obra; i el germà Andreu M. Martínez, president de la comissió i organitzador de l’acte. L’entrada és lliure.\nSalms, Montserrat, Felip Neri\nEl masnoví Joan Roig serà beatificat a la Sagrada Família Toni Marcilla: “El dol sense comiat és un dels pitjors turments que es...\nEls arxiprestos del Penedès i Garraf demanen que no s’oblidi la “dramàtica... Educació i religió islàmica


ARCA: ARCA demana mantenir l'1% cultural a les inversions dels Fons Europeus derivats de la Covid-19.\nARCA demana mantenir l'1% cultural a les inversions dels Fons Europeus derivats de la Covid-19.\nParla poc a favor de la sensibilitat patrimonial de qui ha elaborat l'articulat del projecte de Llei, que hagin descartat aquest 1%, tan necessari pel manteniment del nostre Patrimoni.\nEl Patrimoni és un actiu econòmic de primera magnitud. De fet, la rehabilitació de Patrimoni hauria de ser considerat com una branca de la reactivació econòmica. Conservar el Patrimoni és conservar la qualitat de la nostra oferta cultural i l'activitat econòmica que se'n deriva.\nEns resulta incomprensible que qui hagi elaborat el projecte de Llei, hagi tengut la idea de retirar l'obligatorietat de l'1% cultural, quan és una mesura que vetlla pel respecte a l'interès general de preservar el Patrimoni. I volem recordar que a les inversions estatals de Fomento, l'inversió cultural derivada és de l'1'5%, encara major.\nSense dubte, l’1% s’ha de mantenir i fer-lo més eficaç s’hi cap. De vegades no es coneix prou o no es dóna participació suficient per decidir el seu destí òptim.\nHavíem fet arribar al Govern, propostes per fomentar el Patrimoni amb aquests fons que es preveia arribassin d’’Europa\nARCA havia fet arribar propostes per a la recuperació econòmica en el sentit de fomentar la rehabilitació, la investigació i la promoció del Patrimoni, com un pilar de la recuperació. La contesta a la nostra proposta no pot ser retirar l'1% cultural, una conquesta lluitada i guanyada, ja que va ser incorporada a la nostra Llei de Patrimoni\nARCA presentarà una alegació extensa al projecte de Llei i demanarà a tots els grups parlamentaris, que en el procés que encara queda, s'esmeni aquesta qüestió i que s'aprofiti aquesta inversió pel màxim de projectes patrimonials a més d'aquest imprescindible 1% cultural.


Un grup de bussos grava a el major tauró blanc vist fins ara | le Koncept\nUn grup de bussos grava a el major tauró blanc vist fins ara\nEl fons marí és un dels grans misteris de la planeta. I si no que l’hi diguin a aquest grup de bussos, que ha aconseguit filmar unes imatges de què és fins ara el major tauró blanc que mai abans s’ha vist.\nEl grup va decidir submergir-se en les profunditats de l’oceà, i de ben segur no esperaven gravar unes imatges de tals dimensions. Amb càmeres submarines i protegits a l’interior d’una gàbia de metaldescendieron i van trobar aquest gran esqual.\nLes imatges resulten esgarrifoses, i més encara ho són les dades sobre el tauró. Un pes que rondaria al voltant dels 2.500 quilos, i una longitud d’entre 6 i 7 metres. Gairebé res …\nUn tauró blanc li roba la pesca a una família!\nA més, al vídeo crida molt l’atenció que, malgrat estar la majoria dels bussos dins de la gàbia, hi hagi un valent que s’hagi atrevit a veure a semblant animal sense cap protecció, fora de la gàbia, passant-li a escassos centímetres.\nTot i això, el tauró ha passat per davant d’ells sense que s’hagi produït cap contratemps. Un exemple més per a la teoria que sosté que els taurons, malgrat les nostres creences majorment fruit de les pel·lícules, no són perillosos.\nUn enorme tauró blanc arrossega un vaixell després de mossegar el seu ham\n← Biografia de Kristian Alfonso


Tres inferns a Madrid - Article d'Opinió d'Andreu Barnils\nTres inferns a Madrid\nTres històries que demostren que la capital d'Espanya no és segura per a segons qui\n07.04.2019 - 09:15\nActualització: 07.04.2019 - 11:15\nManifestació en favor de l'autodeterminació a Madrid (Foto: Arxiu)\nLa setmana passada vam escriure ‘La increïble història dels sis de Madrid’, que explica la repressió viscuda per sis madrilenys solidaris amb el procés català. Sis madrilenys a qui ara demanen anys de presó. Més detalls, ací. El cas és tan al·lucinant que la peça va tenir repercussió i molta gent va donar diners per ajudar-los a pagar la defensa. I també va haver-hi periodistes de TV3, premsa d’Òmnium i més gent que em van demanar el contacte dels nois per poder-los entrevistar, com havia fet jo per telèfon. Resposta d’un dels nois: ‘Mira, nosaltres tenim feines precàries. I ens estimem més de no donar la cara a la televisió, ni ser gaire mediàtics, ni gaires fotos tampoc. Preferim que, tot això, ho porti el nostre advocat directament, que ell sí que donarà la cara quan l’agenda li ho permeti. Per qüestions de seguretat, nosaltres preferim no fer-nos mediàtics. La nostra posició amb Catalunya ens portaria problemes a la feina. Potser més endavant. Ara, ens estimem més d’explicar el cas sense fer-nos famosos. Per seguretat.’\nAquest és l’infern número 1. Passem a l’infern número 2, protagonitzat per Joan Tardà, que durant 15 anys ha estat diputat d’ERC al Congrés dels Diputats de Madrid. Divendres el vaig entrevistar per a parlar de política. I una de les respostes de Joan Tardà a l’entrevista em va deixar veient visions. Pot semblar una anècdota, i segurament d’entrada era la pregunta menys política de totes. Doncs la seva resposta és la que explica com cap altra la política del moment. Jo només li demanava quines llibreries de Madrid em podia recomanar de la capital d’Espanya, ell que hi ha viscut quinze anys. I Tardà em va respondre això: ‘No us puc ajudar. Conec la llibreria Malatesta, perquè hi fem actes. Però a Madrid nosaltres hem fet vida molt discreta. Per raons de seguretat hem hagut d’acostumar-nos, com a mínim jo, a fer una vida de l’hotel a la feina. He tingut molts maldecaps a Madrid, sí. Però això és el pa de cada dia. T’insulten. No he anat amb escorta, però més d’un cop companys del partit m’han hagut de venir a ajudar. Durant l’època de l’estatut, i del ‘mori el borbó’, no era fàcil de caminar pel carrer.’\nVeient visions, vaig insistir, ‘Anar tot sol a una llibreria, no ho podíeu fer?’ ‘No. No ho he fet mai per evitar maldecaps. I tampoc no he anat amb metro, per desgràcia.’\nL’infern número dos és aquest: viure 15 anys en una ciutat, i no agafar mai el metro. Viure quinze anys a Madrid, i no poder anar tot sol a una llibreria. Parlem de Joan Tardà, professor de secundària de formació, que em va explicar que té dos fills: una noia que treballa en una editorial i un noi que estudia periodisme. Visitar llibres, i llibreries, deu ser la cosa més natural de fer, en aquesta família. Doncs no ha pogut fer-ho, pels mateixos motius que un dels sis de Madrid. Per seguretat.\nPere Martí, periodista que fa dècades que es coneix la classe política d’aquest país per davant, per darrere i pel costat, em va dir això: ‘A Madrid jo havia acompanyat Tardà, Puigcercós i companyia a l’únic bar que podien visitar còmodament. Hi anaven ells i els abertzales. Sobretot s’entaforaven en aquell bar. Tots allà dins, benvinguts. Fora del bar, no es trobaven tan còmodes, la veritat.’\nInfern número tres. Parla un advocat madrileny: ‘He llegit el teu article dels sis de Madrid. Tinc un cas semblant. I encara més bèstia. Però m’has de donar temps. Tenen molta por de fer circular el seu cas. Repercussions, no en volen cap. Viuen a Madrid i tenen por que els passi res si circula gaire la cosa.’\nEn quin món vivim, família. En quin món vivim que no expliquem. Són inferns sense foc. Poc vistents. I ben reals.


Direcció financera, més que mai - Rius Consultors\nNo cal dir que la millor manera de poder gestionar alts i baixos en la tresoreria de l’empresa és generar, en moments bons, uns saldos de tresoreria suficients que permetin superar els moments difícils, però ara no toquen aquests consells, el que cal és veure com afrontar la situació tant difícil que tenim ara, on en molts casos, els ingressos s’han reduït o pràcticament s’han evaporat per complet.\nUna de les coses que ens van ensenyar l’anterior crisi, que va ser sobretot una crisi de liquiditat, és que podem tenir un compte d’explotació positiu i acabar amb un concurs de creditors. Quan analitzem els estats financers de l’empresa, és evident que el compte d’explotació és important, però aquest no ens dona tota la informació, és possible que tinguem un compte d’explotació bo i alhora una tresoreria mermada o a l’inrevés.\nEn primer lloc, és evident que els problemes ens apareixeran a curt termini, i aquest ha de ser el principal focus d’atenció, però no hem de perdre de vista el llarg termini tampoc. En aquest sentit, recomanem la definició d’un pla de tresoreria a 3-6 mesos vista amb força detall amb una extensió a 1-2 anys vista, on ja no és important el detall, però sí detectar grans problemes estructurals en el nostre finançament.\nSeguint amb la diferència entre la tresoreria i el compte d’explotació, podrem trobar casos molt diferents. Imaginem un cas, que pot ser habitual ara, empresa amb un resultat d’explotació realment dolent en el mes d’abril i maig, amb baixades de facturació molt importants, però que gràcies a un crèdit ICO, el ERTO i l’ajornament d’impostos, mira el compte bancari i té, per uns moments, una falsa sensació de seguretat. En aquest cas l’error el tindrem per mirar en excés el curt termini. En altres casos, podem tenir tancats diferents projectes a executar, que asseguren la nostra viabilitat a llarg termini, però a curt els clients ens estan demanant allargar els terminis de cobrament i podem tenir un problema de tresoreria a curt termini.\nA l’hora d’elaborar el pla de tresoreria és evident que ens trobarem amb moltes incerteses, però sempre és millor tenir un pla que no tenir res, d’això en podeu estar ben segurs. Incerteses com quin serà el nivell de comandes a 1, 2 o 3 mesos vista o si els clients compliran els seus compromisos són incerteses reals, però cal fer la millor estimació possible i treballar sobre aquesta, o fins i tot, dibuixar diferents escenaris. Per altra banda, hem de tenir present que el pla de tresoreria és un document viu i no es tracta d’encertar-la a la primera. Caldrà revisar-lo pràcticament a diari.\nNo sabem què ens depara el futur, però és veritat que ara s’obre una finestra d’oportunitats per millorar el compte d’explotació i la tresoreria, com són els ERTO, finançaments via ICO, AVALIS, ICF, etc. o els mateixos ajornaments de l’Agència Tributària, solucions que no sabem si hi seran d’aquí 6 mesos i que cal aprofitar. El pla de tresoreria ens dirà què i quant necessitem i hem de dibuixar els pitjors escenaris per tenir-los tots presents, i no trobar-nos amb problemes tornant de l’estiu.


Monogràfic: Pedagogia de la Llum - Idees Magistrals\nJa fa un temps que cada vegada més m’inquieten altre tipus de pedagogies anomenades alternatives, actives, vives… aquelles que tenen per base el respecte pel xiquet on l’adult és un simple guia o acompanyant en el procés d’aprenentatge. Us sonaran segur aquests noms: Montessori, Walrdolf, Reggio Emilia, Pikler… Estic enganxada a llegir articles d’aquesta mena i ara m’està donant per fer cursos. És per això que avui vull compartir en vosaltres l’últim que he fet perquè el vaig trobar moooolt interessant, sorprenent i màgic!\nConeixeu la PEDAGOGIA DE LA LLUM? No us la podeu perdre per res del món! Des de Veure Pensar Sentir han creat un monogràfic per apropar-nos a aquesta metodologia i veure de primera mà un munt de possiblitats per fer activitats tant a l’aula com a casa per conèixer totes les propietats que té la llum sense adonar-se’n i d’una manera molt motivadora. A més, treballen moltes altres destresses i coneixements, la majoria d’ells establers al currículum d’infantil.\nVan ser 8 hores molt ben aprofitades ja que, després d’alguns jocs per trencar el gel per conèixer el grup i d’una xicoteta introducció teòrica, totes les activitats van ser molt pràctiques, engrescadores i totalment lliures. Jenny Silvente ens va descobrir un nou món màgic ple de llum i color. Ens va fer retrobar-nos en el nostre xiquet interior! A més, després de cada proposta vam disposar de temps per fer reflexions col·lectives de tot el que havíem experimentat.\nUn ambient preparat per zones amb diverses “provocacions” o materials on podies disposar d’ells lliurement el temps que considerares oportú.\nLa mestra simplement era una acompanyant en tot el procés respectant en tot moment als “convidats” i el seu joc.\nDescoberta de les ombres de colors i creació d’escenaris lumínics.\nPer a mi aquesta part va ser… com descriure-la… retromàgica?? jajaja.\nNo sé com expressar-ho, però el que sí sé és que se’m va fer curtíssima!!\nDescobrir la gran quantitat de materials que ja diposem a les aules i que no necessitem d’un gran pressupost per portar a terme algunes propostes. A més, molts d’ells es poden adquirir als xinos, a l’Ikea… i d’altres els pots crear tu mateix. Així que no cal massa per començar a aplicar-ho des de ja a les aules (el pròxim curs pense fer més d’una sessió i no crec que tinga massa problemes).\nLa capacitat d’abstracció que crea aquest ambient és sorprenent. Ideal per treballar amb els xiquets la seua concentració d’una manera lúdica, atractiva, creativa, lliure…\nI això només un tastet. Aquest món acaba on acaba la teua imaginació. Anima’t i enfonsa’t en ell. Una vegada proves, ja no podràs viure sense aquestes llums màgiques!\nNomés em queda agrair a l’Escola Infantil L’Om de Castelló, i més concretament a Ana Torner, la seua acollida i el portar-nos aquestes meravelles a la nostra zona i així poder gaudir d’elles sense moure’ns de casa. Ha sigut tot un luxe tindre a Jenny i poder gaudir d’aquesta experiència amb aquest grup tan especial!\nFormació – Pedagogia de la llum – Veure Pensar Sentir\nBloc “Veure Pensar Sentir”\nPD: Ja sabeu que, a més a més de tot el que vaig viure, també vaig desvirtualitzar una gran companya blocaire? Miren, del bloc “La clase de Miren”, no em cansaré de dir que va ser tot un “puntasso”. Una grata sorpresa que va posar la guinda final en aquesta jornada tan màgica. Em passaria hores parlant amb tu! Podeu passar al seu bloc i llegir la seua entrada sobre aquest monogràfic.\nFiled Under: Formació, Recomanacions\nTags: ciència, experimentació, formació, llum, monogràfics, ombres, pedagogia, sensorial, webs\n2 thoughts on “Monogràfic: Pedagogia de la Llum”\n22/07/2016 a les 18:16\n24/07/2016 a les 8:08


Un mal record - Diari La Veu\nEscriba el número 535770\nDurant la dècada dels setanta del segle passat, els infants, en arribar els dies de Pasqua, ens calçàvem les espardenyes, omplíem la cantimplora d'aigua i la motxilla amb la mona i unes rajoles de xocolata i agafàvem el camí del Molí de Vent i ens endinsàvem per les sendes tortuoses de la serra Calderona. En aquell temps encara no s'havien arrancat els camps d'ametlers, de garroferes, les vinyes o les pinedes. Encara no s'havien produït els incendis provocats per piròmans a sou de foscos interessos, uns incendis que precediren la construcció de desenes d'urbanitzacions. Valenciano, defiende la naturaleza, que nosaltres ja ens encarregàrem de destruir-la.\nEns passàvem el dia saltant de turó en turó com cabretes alegres, del Palleràs a la Costera, del Picaio a les Penyes de Gausa. Aturant-nos només en deus d'aigua com el desaparegut clot de l'Aüllader, o en aljubs com el del tio Xinto i el dels Xiprers.\nEns sentíem poderosos a la creu del mont Picaio, des d'on divisàvem tota l'Horta, el Camp de Morvedre i el golf de València, un país quasi sencer en les ninetes d'un infant. Amb una cigarreta en els llavis, tastàvem el sabor de la maduresa que no teníem. Ens créiem forts i valents. Res no ens podia aturar si érem capaços de salvar tants i tants esculls rocosos aparentment insalvables. Érem una colla nombrosa, xarraire i sorollosa que vivia aquells dies com una fabulosa aventura. Tots ens sentíem el xic de la pel·lícula, el més destre espadatxí, qui millor encaixava els colps, l'acròbata àgil, dinàmic i agosarat.\nUn migdia ens asseguérem en un bancal envoltats de tarongers per tal de dinar en rogle. De colp i volta van aparéixer dos individus més majors que nosaltres. Quan tens onze o dotze anys la diferència física i mental amb un altre de quinze és més que notable. Eren uns pinxos. La prengueren amb un de la colla. Encara no sé per què l'elegiren a ell i no un altre. El van insultar, el van humiliar, li van pegar davant de tots. Hi hagué qui, aprofitant un descuit, va fugir, altres restaren espantats en silenci. Convertiren la nostra ingènua aventura en un infern. Ens tornaren a fer sentir allò que en realitat érem: uns xiquets lluny de la protecció dels seus pares. Confesse que encara recorde l'escena amb terror.\nLa violència que aquella parella de pinxos vomità sobre el nostre amic, sobre nosaltres, fou totalment gratuïta. No he pogut perdonar-me encara el meu silenci. Un silenci producte de la por a ser també jo agredit, humiliat. En fer-me major em vaig jurar que no tornaria a ser espectador passiu de la violència, ja que aquell dia de Pasqua ser-ho em va convertir, d'alguna manera, en el seu còmplice.\nEscriba el número 296506


Bossa Canviadora Planet. Casual\nBossa de maternitat amb canviador de la col·lecció Planet de la marca Bimbi Dreams. Compta amb dues butxaques, el més gran et serà útil per a guardar tot el que necessites per al teu petit gràcies a la seva gran capacitat d'emmagatzematge, mentre que el de menor grandària pots emprar-ho per guardar els teus efectes personals.\nPer al seu transport compta amb 2 nanses de mà i 2 corretges perquè puguis penjar-lo del cotxet. Dins de la bossa trobaràs un útil canviador portàtil amb el qual podràs canviar el bolquer o la roba del teu petit en qualsevol costat, sent de tacte suau respectant així la pell del teu nadó.\nCaracterístiques de la Bossa de Maternitat Planet:\n- Dimensions: 40 x 34 x 18 cm la bossa i 52 x 32 cm el canviador.\n-Material: exterior 100% cotó. Interior 100% polièster.\n- Colors: rosa i menta Planet.\n- Inclou Canviador Portàtil.\n- Compartiment principal de gran capacitat de tancament amb cremallera.\n- Inclou 2 nanses de mà i 2 corretges per a subjectar la bossa a la cadira de passeig.\n- Rentar a mà o a màquina màx 30è. No emprar lleixiu.


Queralbs acull el debat transfronterer sobre l’aprofitament dels recursos naturals als Pirineus - FÒRUM.ad\nQueralbs acull el debat transfronterer sobre l’aprofitament dels recursos naturals als Pirineus\nel: 29/09/17 23:26\nEl X Col·loqui Internacional d’Estudis Transpirinencs, organitzat pel Centre d’Estudis Comarcals del Ripollès, la Diputació de Girona, la Coordinadora de Centres d’Estudis de Parla Catalana, l’Institut de Desenvolupament de l’Alt Pirineu i l’Aran, el Centre d’Estudis Ribagorçans, la Societat Andorrana de Ciències i l’Institut Ramon Muntaner, tindrà lloc aquest cap de setmana, dies 29 i 30 de setembre i 1 d’octubre a Queralbs (el Ripollès).\nEl Col·loqui vol ser un punt de trobada de la recerca en els diferents territoris pirinencs. La temàtica d’aquesta edició és l’aprofitament dels recursos naturals als Pirineus. Els investigados participants, vinguts d’arreu dels territoris pirinencs, intentaran explicar, entre altres, com la riquesa natural dels Pirineus ha condicionat diferents aspectes d’aquest territori, com ara les poblacions, les polítiques públiques, les activitats productives, els intercanvis culturals i la vida quotidiana en general.\nEn aquesta edició s’hi han presentat 23 comunicacions repartides en els tres àmbits del Col.loqui: Recursos naturals i territori. Dinàmiques històriques, socials, econòmiques i culturals; Recursos naturals, vida quotidiana i tradicions i Estat de la qüestió i perspectives de futur. A més de les comunicacions, es comptarà amb les ponències “Industrialització i terciarització: crisi i transformació de la societat pirinenca”, a càrrec d’Ignasi Aldomà Buixadé (Universitat de Lleida), i “Etnobotànica del Pirineu català: estat actual i propostes de futur”, amb Joan Vallès Xirau (Universitat de Barcelona i Institut Botànic de Barcelona).\nD’altra part, també hi haurà una taula rodona, que emmarcarà l’àmbit 3, amb les intervencions de Lourdes Viladomiu Canela (Universitat Autònoma de Barcelona), Josep Antoni Báguena Latorre (Societat Catalana d’Ordenació del Territori, Diputació de Barcelona) i Arcadi Castilló Cadena (IDAPA-Institut per al Desenvolupament i l Promoció de l’Alt Pirineu i Aran) i la moderació de Rosa Serra (Àmbit de Recerques del Berguedà). El col·loqui es complementarà amb presentacions de projectes i publicacions i amb la projecció de documentals inclosos en la Mostra de Cinema Etnogràfic de Catalunya.\nEntrada Anterior: Una menor ferida en ser atropellada a l’avinguda Santa Coloma\nEntrada següent: Adults de tercera edat


“Colorete, Colorado” un contacontes que trenca estereotips a Sant Jaume de Llierca | Web oficial de l'Ajuntament de Sant Jaume de Llierca\n“Colorete, Colorado” un contacontes que trenca estereotips a Sant Jaume de Llierca\nAquest dissabte 30 d’octubre, a Sant Jaume de Llierca Personaje Personaje ha fet el seu contacontes “Colorete, Colorado”. El primer que li pregunten algunes de les criatures assistents és si és un noi o una noia. Malgrat que els infants podrien semblar més lliures i obertes de ment que les persones adultes, en ser aquestes qui les eduquen, repeteixen patrons, creences i encasellaments de la gent gran.\nMolta de la seva feina està dirigida al treball social i, en concret, amb la infància. Fa tallers i contacontes per fer volar la imaginació i trencar estereotips i apriorismes. “Les criatures per suposat que tenen interès en nosaltres. La meva vida hagués estat molt més feliç si hagués vist algú com jo o les meves amigues simplement caminant pel carrer. Si hagués sabut que podem existir, crec que hagués trobat molta més felicitat abans” explica Personaje Personaje.\nSegons Lourdes Barris, regidora de cultura, “Aquest espectacle ens ajuda a reflexionar que tothom és com és, i que amb respecte i empatia es pot créixer i ser feliç”. “Des de petits els infants juguen i viuen les diferències amb naturalitat i això s’ha de mantenir quants ets jove, adult i gran. Els ajuntament hem de treballar en l’educació i prevenció per evitar problemes més endavant” afegeix Barris.\nClica aquí per veure l’àlbum de fotos de l’espectacle Colorete Colorado


El grup santsenc “Ojo de Buen Cubero” creix amb un nou disc: Ingovernable | EL3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc\nEl grup santsenc “Ojo de Buen Cubero” creix amb un nou disc: Ingovernable\nAquest treball arriba després que l'any 2015 sortís el primer LP "Sóc", i l'any passat l'EP "El ron de ayer", amb els que han fet vibrar ciutats i pobles de Catalunya. [[Entrevista al cantant del grup Miquel Cubero]]\nEl grup de música santsenc Ojo de Buen Cubero segueix creixent i ara ho fa amb la publicació del seu segon àlbum: “Ingovernable”. Aquest arriba després que l’any 2015 sortís el primer LP “Sóc”, i l’any passat l’EP “El ron de ayer”, amb els que han fet vibrar ciutats i pobles de Catalunya. Un dels sis membres del grup, el cantant Miquel Cubero diu que aquest nou àlbum vol expressar que “ningú ens mana” i amb el que “ens volem sentir lliures, parlar de la nostra vida, del nostre dia a dia, i de l’amor”. Aquest nou pas, per Cubero, és una “crescuda” amb la que “estem orgullosos”.\nCom arriba aquesta nova proposta musical?\nFa dos anys vam treure “Sóc”, el nostre primer LP de llarga durada, que ens va portar per arreu del país. L’any passat vam treure un EP curtet per seguir fent coses, i aquest 2017 hem publicat “Ingovernable”, i ho hem fet amb totes les ganes del món.\nQuè voleu expressar amb “Ingovernable”?\nVolíem notar-nos que ningú ens manava, ens volíem sentir lliures, parlar de la nostra vida, del nostre dia a dia, i de l’amor. Volíem donar aquest caire, per això va venir aquest nom, ens agrada molt, ens esqueia.\nCom ha estat el procés de producció del nou disc?\nDesprés del “Sóc”, l’any passat vam estar fent cançons i les vam preparar i cuidar, fins que les vam portar a Estudis Ground, i després a l’estudi de masterització, amb en Juanjo Muñoz. Aquest ha estat el procés, i després també l’hem difós per les xarxes.\nQuè significa pel grup aquest pas endavant?\nÉs la crescuda. Havíem fet el primer disc que va ser molt ben acollit per la gent de Barcelona, i ara amb aquest segon teníem els nervis de les expectatives, de veure si es complien, i de veure si el creixement que havíem fet, realment, seria acord a la crescuda musical. De moment, estem orgullosos d’haver fet aquest disc i, més important encara, ens escoltem pel carrer i ens el sentim.\nQuè aporteu en aquest àlbum, trobem algun element diferent respecte els anteriors temes?\nLa música i la lletra estan més pensades. Amb les lletres hem volgut fer un àlbum conceptual, agafant frases i melodies que es repeteixin al llarg del disc. I és que realment volíem fer un resum de conceptes ingovernables. És el que hem aconseguit, i estem molt orgullosos d’haver-ho fet, no ens ho creiem.\nEns pots aprofundir sobre el que expresseu en les lletres de les cançons del nou disc?\nLes lletres parlen del nostre dia a dia, del creixement que hem tingut i de com estem veient les coses. Per exemple, “Poc més que res” parla d’una reflexió que vaig fer dels meus processos de vida vitals, i com portava el tema de l’enamorament i de la crítica que hi havia en l’amor, que està vist com un amor utòpic i ideal. Pel que fa al tema “Ingovernable” és una reflexió de com portes la vida quan et fas gran…\n“En tu calle” la va escriure l’Arnau, “Contradiccions” la va fer en Xavi, el baixista del grup, amb la meva ajuda en les estrofes. La resta de les lletres de les cançons les he compost jo mateix.\nAvui dia, Ojo de Buen Cubero compta amb sis membres, però els vostres inicis éreu menys. Heu anat creixent, oi?\nSí. Al principi només érem en Guillem, en Quim i jo, i més tard va venir més gent. Ara ens hem assegut bé i som l’Arnau Alonso a la percussió, el meu germà, en Joaquim Cubero a la bateria, l’Omar González al piano, en Javi Romagosa al baix, en Víctor Vallcarena és el saxo, i jo a la veu i guitarra. Per tant, ara estem molt millor.\nCom afronteu el tour dels pròxims mesos?\nAmb ganes i nervis, ja que tot i que ara hem tret el disc i la gent ha respost bé a les xarxes, tenim els nervis de com anirà el directe. I és que aquest, normalment és la carta de presentació perquè la gent que li agrada es quedi, i per captar l’atenció de la gent que no t’ha escoltat mai. Tenim molts concerts tancats, alguns dels quals seran molt espectaculars, però no us podem dir on, volem fer expectació.\nQuan presenteu el disc?\nHo farem el 18 de febrer a la Sala Salamandra 2, a l’Hospitalet, amb els companys de Malas Pulgas i amb Suu. Convidem a tothom a venir i a fer una gran festa.


Ontinyent CF: Guanyar la lliga és possible | L'Informador\nOntinyent CF: Guanyar la lliga és possible\nPublicat a 17 d'abril de 2016 el 7:00. Escrit per Juan Antonio Cloquell\nL’Ontinyent no renuncia a ser campió de lliga. Aquest diumenge rep al líder, l’At. Saguntino, amb la intenció de sumar tres punts, reduir la diferència que hi ha de punts a la classificació, de vuit punts a favor dels de Sagunt, i de pas evitar que el rival tinga una diferència de punts que li permeta jugar sense pressió les últimes jornades i facilitar la victòria de altres equips rivals de lOntinyent en la lluita per la promoció. La victòria li donaria a l’equip de Miguel Àngel Mullor pràcticament la promoció d’ascens, objectiu de la temporada.\nMullor no podrà jugar amb els lesionats Paco Saez i Àlex Chico. Les últimes dues victòries en lliga i la regularitat de l’Ontinyent a casa, les ganes de derrotar al líder, fan pensar que és possible derrotar al millor equip fins ara de la lliga. Els de Sagunt poden sentenciar la lliga al Clariano. Des del club s’ha informat que es mantindran els preus habituals de les entrades durant tota la temporada, i que tenen grans beneficis per als més joves a nivell de descompte.\nNou partit diumenge passat de l’Ontinyent amb rendiment complet en totes les línies que va valdre per imposar-se per la mínima a casa del Borriol. Ambdós equips van tenir algunes ocasions en moments claus del partit, però va estar en l’equador del primer temps quan una centrada de Rafeta va servir per a que Víctor Fuentes rematara de cap al fons de la xarxa i desnivellara el marcador. Els blanc-i-negres van mantenir la seguretat defensiva quan el Borriol va buscar l’empat, i en el segon temps van estar a punt de sentenciar però el 0-1 va servir per mantenir distàncies respecte al líder i els perseguidors.


Com accedir al correu electrònic de Verizon\nPrincipal » Guies » Com accedir al correu electrònic de Verizon\nEl 2017, Verizon va migrar les adreces de correu electrònic de Verizon dels seus clients a AOL, una altra marca que posseeix i utilitza per proporcionar serveis de correu electrònic. Si sou client de Verizon, encara podeu fer servir la vostra adreça antiga, però heu d'haver-la migrat al servei de correu AOL o bé s'hauria suprimit. Alguns clients de Verizon que anteriorment van migrar les seves adreces a Yahoo poden continuar accedint-hi a través de Yahoo, també propietat de Verizon.\nVerizon Email i AOL\nVerizon va proporcionar als seus clients residencials d’Internet adreces de correu electrònic de Verizon durant anys i van poder utilitzar un portal d’inici de sessió de correu web de Verizon o un programa de correu electrònic de tercers per accedir a les seves adreces de correu electrònic de Verizon.\nPerò a partir de 2017, Verizon va donar a aquests clients l'opció de migrar les adreces a AOL o extreure les seves dades, possiblement per desar-les o carregar-les en un compte amb un proveïdor de correu electrònic extern. Els clients que han migrat les seves dades poden iniciar la sessió a AOL mitjançant les adreces electròniques completes de www.verizon.net, com ara nom d’[email protected] Ho poden fer al lloc web d’AOL o a la seva aplicació AOL en un telèfon intel·ligent.\nAlguns usuaris de correu electrònic de Verizon ja han migrat els seus comptes de correu electrònic de Verizon a Yahoo mitjançant un programa independent. Aquests usuaris poden continuar accedint al seu correu electrònic a través del sistema Yahoo. Yahoo també és propietat de Verizon a la seva divisió Oath, juntament amb AOL, i la companyia està fusionant part de la infraestructura de correu electrònic AOL i Yahoo.\nClients de correu electrònic de tercers\nSi voleu accedir al correu electrònic de Verizon mitjançant un programa de correu electrònic de tercers, com ara Microsoft Outlook o els programes de correu en dispositius iOS o Android, podeu fer-ho fins i tot ara que AOL gestiona l'adreça electrònica.\nAgafeu la configuració adequada del servidor de correu entrant i sortint del lloc web de Verizon, activeu el sistema xifrat de transferència de dades anomenat SSL (una abreviatura de capa de sòcols segurs) i utilitzeu la vostra adreça de correu electrònic completa @ verizon.net per iniciar la sessió als servidors d’AOL per enviar i rebre correu electrònic.\nEls clients de Verizon que configurin aquest accés ara haurien d’utilitzar el protocol IMAP, si els seus programes de correu electrònic ho sol·liciten, mentre que els clients existents que han utilitzat el protocol POP3 poden utilitzar-ne qualsevol.\nAltres serveis de correu electrònic\nSi la vostra adreça de correu electrònic de Verizon s'ha suprimit en lloc de migrar-la a AOL o si no esteu satisfet amb el servei d'AOL per qualsevol motiu, podeu configurar un compte nou amb diversos proveïdors gratuïts, inclosos Google, Microsoft o Yahoo de Verizon. Tot i que no podreu utilitzar una adreça de Verizon amb aquests altres proveïdors, podreu accedir al vostre correu electrònic mitjançant una connexió a Internet sense fils o domèstica de Verizon.


Imposicions i impostors al PP de Pollença\nShowing article 1899 of 10840 in channel 13961322\nFirst Article ... Article 1897 Article 1898 Article 1899 Article 1900 Article 1901 ... Last Article\nPrevious [09/08] Sacco i Vanzetti - Míting a l'Olympia - Schwab - Ikonomov - Sigüenza - Llop - Nadaud - Francisco Cáceres - Mongay - Neville - Costa\nLa lluita de la comunitat educativa no s'ha aturat a l'estiu. Aquest és el resum del més destacat aquests dies (veure més a l'Assemblea de Docents d'on hem tret la informació).\nSuscrivim totalment les paruales de l'Assemblea.\n- Desenes de claustres de les Illes Balears (més de seixanta) van votar una i fins a tres vegades en nom de la pedagogia i els drets dels infants contra el projectes del TIL i la resposta de la Conselleria ha estat una resolució signada per la pollencina, na Bel Cerdà. Amb aquesta resolució se suposa que es legalitzen per la via “resolutiva” tots els Projectes TIL il·legals. Mai una legalització havia estat tan il·legal. Mentre el PP de Pollença continua ple d'impostors que amb la boca diuen estar en contra del TIL al mateix temps que una de les seves afiliades ens l' imposa. Imposicions, hipocresia i mentides que els ciutadans tenim la responsabilitat de fer pagar a les properes eleccions.\n- El Tribunal Superior admet a tràmit el recurs de pares i mares contra l’Ordre del TIL. El recurs de la COAPA –entitat integrada per 270 associacions de pares de les Illes Balears– ha estat assessorat per la UIB i forçarà el TSJB a dirimir si el TIL també és d’aplicació durant el curs 2014-2015, un cop esgotada la vigència de l’incendiari Decret-llei de setembre del 2013.\n- I més exemples de coherència i d’unitat de la comunitat educativa: els inspectors tornen dir prou. Alarmats per l’arbitrarietat de les polítiques educatives de la Conselleria, presenten discrepància i alerten sobre unes pràctiques que instauren la inseguretat jurídica i la vulneració de drets fonamentals com a tònica habitual. Es pot dir més fort però, francament, no més clar. Si no ho entenen...\n- Els directors de Maó demanen la resolució dels seus expedients. Un altre cas impressionant d’ofuscació malaltissa que demostra clarament quines són les prioritats de la Conselleria i com la seva obsessió autoritària els pot dur fàcilment a ser acusats de “prevaricació”. Casi res, diu el diari!\n- El curs 2014-2015 torna a estar en perill per l’enèsima encalentida de la consellera Camps.\n- L'Assemblea de docents va fer la seva darrera assemblea el 31 de juliol\nEl primer punt de l'ordre del dia s'ha centrat en les accions a realitzar a l'inici de curs. Dins aquestes, el punt més debatut i que ha generat una forta adhesió ha estat el de convocar una jornada de vaga a inici de curs. Després del debat i la gairebé unanimitat del sí en la votació, s'ha acordat que aquesta decisió seria ratificada en l'assemblea que es realitzarà a finals d'agost. Paral·lelament, a les accions de resistència, s'està treballant en la construcció de propostes, com són l'habilitació d'un portal web per compartir material didàctic i l'elaboració del llibre verd i dels pactes per l'educació (a finals d'agost participarem en les jornades organitzades a Menorca).\nUn altre dels punts forts de l'assemblea va girar entorn a l'organització de la resistència i insubmissió a l'aplicació del TIL de cara al curs que ve, ja que afectarà a molt més professorat. Des de l'Assemblea ja s'estan posant les bases per a que aquesta acció individual esdevengui una acció col·lectiva i coordinada.\nPer si heu quedat amb gana, lectura recomanable i recomanada: Ferran Aguiló, sempre tan lúcid.\nGràcies per demostrar que la lluita per l'educació i les festes són compatibles


Cròniques de l'arxiu: 2016\nINFORME HISTÒRIC SOBRE LES DANSES DE GUADASSUAR, UN MONUMENT VIU\nLES DANSES DE GUADASSUAR, B.I.C. IMMATERIAL\nDocumentació per a l’expedient de declaració de les Danses de Guadassuar com a B.I.C.\n(Bé d’Interés Cultural) immaterial (Expedient núm. 2012/0475-V)\nEl Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, núm. 8289, de data 8 de maig de 2018, ha publicat la RESOLUCIÓ de 2 de maig de 2018, de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, per la qual s'incoa expedient per a declarar Bé d'Interés Cultural Immaterial les Danses de Guadassuar.\nEl Consell de la Generalitat Valenciana, reunit el dia 3 d'agost de 2018, va aprovar la declaració de les Danses de Guadassuar com a Bé d'Interés Cultural Immaterial, publicat al DOGV el dia 29 d'agost de 2018.\nLa custòdia queda encomanada a l'Associació Amics de les Danses de Guadassuar i a l'Ajuntament de Guadassuar.\nAl poble de Guadassuar que ha sabut conservar\nel tresor de les danses al llarg dels segles.\nEll és l'autèntic protagonista de la festa de les danses.\nAquest informe té la finalitat d’explicar i caracteritzar els principals trets definidors de la història de Guadassuar des dels seus inicis, per tal d’entendre els seus costums i elements singulars que puguen explicar l’origen i manteniment de la festa de les danses fins a l’actualitat.\nLa festa de les danses a Guadassuar no és una festa folklòrica o reintroduïda, academicista, sinó que és una festa molt viva, molt participativa i popular, amb una elevada participació de balladors, que poden superar les 300 parelles en un dels carrers principals. Als anys setanta del segle XX patí una davallada important, que quasi provocà la seua desaparició, però pogué superar aquesta crisi provocada pel canvi d’una societat agrària tradicional a una societat industrial i de servicis. La festa s’adaptà a les noves circumstàncies i, des d’aleshores, ha anat prenent consciència de la seua personalitat pròpia i única en el panorama de les danses valencianes de carrer, sense perdre els elements rituals que la conformen.\nLa documentació escrita\nEn el cas de Guadassuar, com en altres pobles valencians, la documentació arxivística és escassíssima ja que les diverses guerres i revolucions han destruït quasi la totalitat del riquíssim patrimoni documental.\nEn efecte, durant la Guerra de Successió es va cremar la totalitat de l’Arxiu Municipal durant el setge d’Alzira per les tropes borbòniques, per això la documentació més antiga que es conserva a l’Arxiu Municipal es remunta al 1713. És a dir, que no queda cap document de l’època foral. En canvi, en aquest moment es va salvar l’Arxiu Parroquial perquè es va amagar durant el setge, segons llegim en l’expedient d’Amortització de la Parroquial de Guadassuar de 1716 (ARV. Reial Patrimoni. Batlia General i Intendència. Lletra A, expedient 3410, anys 1716-1732).\nDissortadament durant la Guerra Civil, es va cremar pràcticament tota la documentació d’aquest arxiu, excepte alguns llibres sagramentals del segle XIX. En l’any 1936, durant una setmana, va estar encesa la foguera per cremar cantorals, registres, llibres amb portades de pell, etc., segons un testimoni presencial dels fets (en aquell moment un xiquet de 10 anys).\nI, en el cas de l’Arxiu Municipal, no totes les sèries estan completes perquè falta documentació de tot tipus, per exemple tota la documentació econòmica del segle XVIII, la documentació dels anys de la presència francesa, etc., en la qual podríem trobar anotacions de pagaments relacionats amb celebracions festives.\nLa singularitat de la festa\nLa festa de les Danses és una festa popular i tradicional valenciana, que formava part del ritual festiu valencià i que ha desaparegut de la majoria de pobles de la Ribera a conseqüència de la desaparició de la societat agrària tradicional i la seua transformació en una societat urbana, fabril i de servicis. Tot i això, ara s’està produint una recuperació de les tradicionals danses valencianes en moltes comarques valencianes a partir dels models conservats, com el de Guadassuar.\nLa festa a Guadassuar sempre ha sigut popular i no ha estat sufragada pel poder local, cosa que explica la seua absència de les fonts escrites, ja que normalment els fets considerats quotidians i habituals no hi solen aparéixer.\nLa festa sempre ha estat associada a la festa de la Mare de Déu d’Agost i de Sant Roc, formant part de les festes que se celebraven a la huitava per tancar el cicle festiu de l’estiu, segons assenyala l’acta de la reunió de l’Ajuntament de 12 d’agost de 1742 (A.M.G. Llibres d’Ajuntaments de la Universitat de Guadassuar (1713-1751), sig. 40/001).\nLes Danses formaven part de les festes de la huitava, en les quals pel dia es corrien vaques i bous (documentat perquè calia demanar permisos) i per la nit ballaven, durant les nits caloroses de l’agost, acompanyats pel so del tabalet i la dolçaina, els tradicionals instruments valencians. Organitzada per la pròpia gent de Guadassuar, ja foren majorals o majordorms, clavaris o veïns d’un carrer, era una festa que s’autofinançava ja que els mateixos participants pagaven els músics. Això és una altra de les raons per la qual no apareixen referències en els textos oficials escrits.\nLa Vila de Guadassuar té la particularitat de comptar amb dos cicles locals festius destacats: el cicle d’hivern que gira al voltant de la Fira i festa de Sant Vicent, patró de la població; i el cicle d’estiu, que finalitza amb les festes de la Mare de Déu i de sant Roc. Aquests dos cicles s’adequaven perfectament als cicles agraris tradicionals (cereals, vinya, morera, arròs...), ja que eren moments de pausa i descans.\nI.- L’ORIGEN DE LA POBLACIÓ\nGuadassuar, com el seu propi nom indica, va nàixer durant la dominació musulmana; segurament al segle XII, moment d’expansió demogràfica, amb la vinguda de tribus berbers, que origina la fundació de moltes noves alqueries en el territori valencià i, en especial a la Ribera del Xúquer, territori fèrtil i amb aigua per a regar els camps.\nEl topònim àrab encara no ha estat aclarit del tot, ja que se n’han donat moltes explicacions. Carme Barceló en un nou llibre, Noms aràbics de lloc (Alzira, Bromera, 2010), fa una nova proposta: es tractaria d’un topònim col·lectiu Wādī Sawwār: el riu dels Sawwār, nom d’una tribu o família. La segona part es reduiria a Suar per labialització, ja que en contacte amb b, m, w, f, la /a/ pot sonar /o/ o /u/. Equivaldria a un wād (banī) Sawwār: el riu dels fills de Sawwār; és a dir, que era el territori a partir del riu Xúquer ocupat pels Sawwār.\nAmb l’ocupació de la Ribera per les tropes cristianes tot va canviar, també el topònim del qual llegirem diverses variants en les fonts cristianes (Cudiasuar, 1246; Godazuar, 1268; Guadaçahar, Godasaar, 1270; Guadaçuar, 1273; Godaçuar, 1387; etc.).\nL’ocupació cristiana de l’alqueria de Guadassuar es va es produir cap al 1240, ja que abans de l’ocupació oficial d’Alzira, l’any 1242, Jaume I havia ocupat tot el territori de la banda esquerra del riu Xúquer. En el cas de Guadassuar, el primer text documental és la sentència de 1246 en la qual Jaume I resol les diferències entre els nous repobladors cristians i els musulmans (A.M.A. Pergamins de la Cancelleria Reial, sig. 010/1), en la qual ordena que set alqueries del terme d’Alzira, entre elles Guadassuar, siguen destinades exclusivament als cristians.\nDe 1270 data el primer document conservat en què Jaume I confirma les donacions efectuades en l’alqueria de Guadassuar a 39 residents cristians (A.C.A. Cancelleria Reial Reg. 16, fol. 204), la majoria procedents de Navarra, a més d’aragonesos i catalans (Antoni Furió i Ferran Garcia-Oliver: The Horizons of the City. Rural mobility in a frontier land (The Valencian Country, 1250-1350), ResearchGate, January 2010, pp. 526-527). En aquesta Carta de Població, Jaume I concedeix a cada repoblador, entre ells set dones, nou hectàrees de terra a cadascú, prop de la Séquia Nova d’Alzira, amb l’obligació de fer residència personal i no poder vendre les terres en deu anys, condicions habituals.\nGuadassuar és una alqueria (“carrer d’Alzira”) que formarà part del terme general d’Alzira fins a la seua segregació, al 1581, quan Felip II li concedirà el títol d’Universitat Reial, distinta i separada d’Alzira. Al 1340, però, aconseguirà l’elevació d’església sufragània d’Alzira a Rectoria, això sí sota el control de l’ardiaca d’Alzira. Possiblement el component navarrés i aragonés explique la dedicació de l’església a sant Vicent Màrtir (documentada el 1401, però anterior evidentment).\nAl llarg del segle XIV i XV canvien els repobladors i el component navarrés minva a favor dels altres grups. La demografia creix i oscil·la al llarg del segle XV, fins a una mínima expressió, per les dificultats de la guerra amb Castella: al 1373 comptabilitzem 173 contribuents o caps de família; al 1399, 109; al 1428, 131; al 1451, 57; al 1481, 53; al 1499, 35; al 1510, 58. És a dir, una gran mobilitat social caracteritza aquest període medieval.\nLes llegendes de l’origen de les danses\nA Guadassuar es repeteix el relat oral que l’origen de les danses es vincula a la conquesta del llogaret per part de les tropes del rei Jaume I. Es diu que les donzelles musulmanes reberen els soldats i el rei amb danses i altres festes.\nEvidentment es tracta d’una visió romàntica, que idealitza la convivència entre vencedors i vençuts, entre cristians i musulmans, i la tolerància del rei conqueridor. També resulta anacrònic el protagonisme de l’element femení en una societat tan masclista com era la medieval. Tot això és una visió endolcida de la realitat, perquè a Guadassuar tots els musulmans foren expulsats per ser ocupada immediatament pels cristians, com va ocórrer en altres sis alqueries (sentència de Jaume I de 1246), ja que aquestes terres eren desitjades pels colons per les seues condicions favorables.\nLa presència del rei a Guadassuar sí que pot ser factible perquè la part esquerra del riu Xúquer va ser ocupada ja el 1240, fent de frontera abans de la capitulació definitiva d’Alzira el 1242. Això enllaça amb altra llegenda local que afirma que a l’ajuntament de Guadassuar es conservava una cadira, des de temps immemorial, en la qual s’assegué el rei Jaume I quan visitava les obres de construcció de la Séquia d’Alzira o Séquia del Rei (actual Séquia Reial). Aquesta “cadira” ha estat cedida recentment per una família a l’ajuntament per ser restaurada, tot i que no es coneix la seua antiguitat.\nEn efecte, aquests dos relats orals, amb aparença històrica, de caràcter popular, amb força imaginativa, entren de ple dret en la categoria de les llegendes i, així, s’han de considerar. En algun moment la comunitat necessita explicar unes tradicions que considera antigues i històriques de forma narrativa, amb un fort sentit d’orgull identitari.\nII. UNA NOVA REFUNDACIÓ DE LA POBLACIÓ\nDesprés de superada la crisi provocada per la guerra de les Germanies (destruccions, pagament de contribucions econòmiques, etc.), Guadassuar experimenta un canvi econòmic i demogràfic important que impulsa una tendència expansiva continuada, tot això provocat pel canvi de conreus: la morera s’expandirà per la Ribera i la fabricació de fil de seda generarà grans beneficis (exportació fraudulenta a Castella, a Toledo, etc.).\nSi comparem les xifres demogràfiques comprovarem la transformació del segle XVI: si al 1535 es comptabilitzaven 93 contribuents o caps de casa; al 1562, 130 cases; al 1570, 160 cases; al 1584, 206 contribuents, al 1596 s’arribarà als 267. És a dir, la població es quintuplicarà al llarg de tot el segle.\nAquest notable creixement ens permet afirmar que es produeix una nova refundació de la població, ja que la major part dels llinatges actuals es documenten a partir d’aquesta època. El carrer d’Alzira passarà a ser una nova Universitat Reial, per Reial Privilegi de Felip II (1581), separada d’Alzira, amb govern propi, després de pagar 5000 ducats (ARV, Reial Cancelleria, Diversorum, 1456, fulls 115v-125r). A partir de 1560 s’inicien les obres de la nova església, davall la direcció del pedrapiquer Joan Matalí, que entre 1576-77 construeix les portalades exteriors, on destaca la principal d’estil renaixentista, la sagristia i els repilarets interiors. La construcció de la nova església també implicarà la inversió d’unes fortes sumes de diners.\nAquest creixement, per tant, permet l’assentament d’un nova comunitat en el poble, que adoptarà una manera de viure, amb les seues tradicions, celebracions religioses, festes, etc.\nAl segle XVI o principis del segle XVII, doncs, degué iniciar-se la festa de les danses, associada a la festes de la huitava de la Mare de Déu d’Agost i de sant Roc, ja que corresponia a un temps de descans anterior a la verema del raïm en el secà i a la sega de l’arròs en les terres marjalenques. La presència dels majorals o majordoms de sant Roc en l’organització de les festes de la huitava està testimoniada en les actes municipals pel que fa a la solta de vaquetes i bous en segles posteriors.\nEls musicòlegs hauran d’analitzar l’origen de les melodies del ritual de les danses de Guadassuar per situar més exactament una cronologia més precisa que la documentació històrica no pot aportar per ara. I, precisament, la melodia del Cap de Dansa (la Xàcara de Guadassuar) ha estat datada en el segle XVII i seria la peça musical més antiga del ritual de les Danses,\nIII. INFORMACIÓ SOBRE LES FESTES CELEBRADES AL SEGLE XVIII\nL’Arxiu Històric Nacional custodia un informe, ordenat pel comte d’Aranda, de 1770-1771 (A.H.N. Consejos (Consejo de Castilla), legajo 7.105, exp. 63, núm. 2 (1770-1771). Cofradías y hermandades de los pueblos pertenecientes a la jurisdicción de la provincia de Valencia, fol. 26 i ss.) per esbrinar quins fons públics es destinaven a les festivitats, que ens documenta quines eren les principals advocacions locals i, a més, ens aporta algunes dades sobre l’acompanyament musical de les festivitats.\nA Guadassuar, com en la majoria de pobles valencians, es commemoraven les següents festivitats amb misses i processons: Nom de Jesús, Sant Antoni, Sant Vicent Màrtir, Sants de la Pedra, Assumpció de Nostra Senyora, Sant Roc, Nostra Senyora del Roser, Sagrada Família, Corpus i Santa Bàrbara. Totes elles tenen en comú que en la processó tenen acompanyament musical a càrrec de la dolçaina, l’instrument tradicional festiu valencià. Aquest fet ens suggereix l’existència de dolçainers i tabaleters al poble, que a més de participar en les celebracions religioses, també podien participar en les festes de carrer com les danses.\nAltres festes, com la de sant Francesc o de la Mare de Déu de la Misericòrdia, a càrrec d’una confraria assistencial, no recorrien a la dolçaina en les seues processons.\nUn cas especial era la festivitat de Sant Vicent Màrtir, titular de la parròquia i patró de la població, en la qual es bolcava el govern municipal, ja que a més contractava un “cos de música” de València, per assistir a les matines la vespra i a la missa i processó del dia del sant. El municipi tenia al seu càrrec, a més, les festivitats de Santa Bàrbara (en record de l’entrada de Jaume I a Alzira el 1242) i del Corpus, la festa per excel·lència dels municipis i de les parròquies.\nIV. EL PAS DEL SEGLE XIX AL SEGLE XX\nSabem que durant la segona meitat del segle XIX, durant els anys del còlera, es prohibiren els actes públics, com processons, soterrars, balls i festes per evitar els contagis. L’any 1865 no es ballaren perquè fou un any de forta incidència, igual que en 1885 també ocorreria.\nPel que fa a la Guerra Civil, també deixaren de ballar-se entre 1936 i 1938. Fonts orals contem que l’any 1939, una vegada acabada la guerra, era tan gran la gana de ballar les danses que cada dia ballaren dos passades per tal de recuperar els anys passats; és a dir, en lloc de fer una passada de punta a punta del carrer, fer un descans i retornar a l’inici, ballaren d’un punta de carrer a l’altra i tornaven a l’origen i, després, repetien de nou, anar i tornar al punt d’origen.\nDels anys trenta són les primeres fotografies que conservem de les danses. En elles podem observar la diversitat del vestuari i la gran participació femenina.\nDanses diürnes (gravació TVE), anys 70\nPrimer Cap de Dansa, Agustí Roig Barrios,\ncronista de Guadassuar (1954-2006)\nCartell de Danses (2009)\nLes danses de Guadassuar són una celebració festiva que mai ha deixat de celebrar-se excepte en els casos de força major, com guerres o calamitats.\nEl poble de Guadassuar les sent com a pròpies i tenen un ritual propi que es respecta pels balladors i pels que s’ocupen de l’organització.\nEls festers de Sant Roc, antics majorals o majordoms, assumeixen l’organització des de temps immemorials, ja que estan associades a les festes de la huitava de la Mare de Déu d’Agost i de sant Roc per tancar el cicle festiu del mes d’agost. Els garrots o gaiatos són el símbol de la seua autoritat.\nLes festeres de l’Assumpció tenen un paper més secundari, tot i que participen, perquè en el model social tradicional les dones ocupaven un paper secundari. Només hi ha una concessió: tradicionalment a les dones se’ls permetia buscar-se un ballador en temps de danses, això no estava mal vist. També se'ls permetia representar papers masculins quan mancaven de balladors.\nEl vestit de danses té un gran protagonisme, fer-se un "tratge" especial i singular per ballar forma part de ritual, això obri la porta a la imaginació i a la creativitat. No es tracta de disfressar-se, sinó de vestir-se per a la festa. Algun especialista les relaciona amb les Folies.\nEl veïnat participa activament, sobretot el del carrer de la dansa, perquè sense que ningú dirigisca res sap el que ha de fer: adornar el carrer amb paperets de colors, il·luminar-lo adequadament, traure cadires, etc.\nCompten amb literatura pròpia (contes, llegendes...), de tradició oral, que avalen la seua antiguitat i difonen la tradició de ballar-les.\nCada vegada apareixen més textos especialitzats, com la gravació del CD Les danses de Guadassuar dins de la Fonoteca de Materials (Vol. XXVII, 2008), dirigit per J. B. Boïls, o el Cançoner de Guadassuar (2014) d’Agustí Roig, etc., que tracten des de tots els punts de vista la singularitat de les Danses de Guadassuar, per part de musicòlegs, historiadors, etc.\nLes Danses de Guadassuar han sabut acoblar-se als canvis sense traumes i mantenint la vitalitat; per exemple, el buit deixat per la desaparició dels dolçainers va ser ocupat pels instruments de vent de la banda de música, fenomen que també va ocórrer en altres poblacions valencianes.\nA Guadassuar les Danses no s’han fossilitzat sinó que com són obertes ara són multitudinàries, amb molta presència de balladors, que s’ordenen de menuts a majors. Això solament ocorre a Guadassuar i és una de les raons que les fa singulars.\nEs balla el ball pla, acompanyats pel toc de les castanyoles, seguint el ritme que marca el tabalet i les diverses melodies de les cinc estrofes o cobles de la dansa. El ritual marca totes les fases de la festa i es respecta.\nPer últim, el model de dansa de Guadassuar s’està estenent, tant pel que fa al ball com a les melodies, en altres pobles on s’intenten recuperar les danses però sense reconèixer l’origen, és a dir, sense dir que es tracta de les danses de Guadassuar.\nLa seua singularitat ja va ser reconeguda pel Ministeri de Transports, Turisme i Comerç, l’any 1985, quan va declarar Festa d’Interés Turístic la Setmana de Danses de Guadassuar.\nPer tot això, la declaració de les Danses de Guadassuar com a Bé d’Interés Cultural (B.I.C.), en la categoria de Béns Immaterials, és idònia i facilitaria la conservació en el futur, alhora que reconeixeria la seua singularitat com a festa viva, com a monument viu representatiu del ric tresor cultural valencià.\nPublicat per Cròniques de l'arxiu a 9:20 Cap comentari:\nCARRERS DE VOLTA:\nEL RAVALET O PLAÇA DE SANT BERNAT I LES GERMANES\nEl nostre poble inicialment va créixer a partir de la plaça Major i es va estendre al llarg del carrer Major. A la part oest, en direcció al camí de l’Alcúdia, existia un ravalet o petit nucli de cases que formaven el carrer de l’Hort i una placeta menuda, anomenada plaça de l’Abeurador del Forn (1585) i del Forn de l’Olm (1596). Normalment a les eixides dels pobles existien abeuradors o bevedors per als animals de càrrega i de treball.\nEl carrer de l’Hort antigament s’anomenava Camí de l’Alcúdia (1567), per ser la via tradicional d’eixida cap a aquesta població veïna. L’any 1772 s’anomenava carrer dels Barberans, però a l’any 1783 ja documentem el nom de carrer de l’Hort. Durant la II República s’anomenà carrer de Marià Benlliure (1931-1939), per recuperar després el seu tradicional nom.\nAl 1841 documentem el nom de Ravalet, denominació popular, que fa referència al fet que aquest nucli urbà estava separat de la resta de la població per la séquia de l’Alter, per la qual cosa per entrar al carrer Major calia creuar un pont. L’any 1891 passà a dir-se plaça de sant Bernat, ja que la tradició considerava que era el lloc on sant Bernat batejà les seues germanes el 1181. L’ajuntament tornà a aprovar el 1901, una vegada renovada la placeta del Ravalet, el canvi de nom pel de Plaça de Sant Bernat, atenent a la tradició.\nA l’any 1937 constatem la denominació de Plaça del Proletariat, però acabada la guerra va tornar a canviar de nom. Aquesta plaça va ser la primera que es va retolar en valencià (1974, ceràmica de J. Beltran Boïl), gràcies a la iniciativa del senyor Rafael Súria Albinyana, resident al nostre poble durant molts anys i uns dels firmants de les Normes de Castelló.\nFinalment, en l'any 2014, a petició de l’Arxiconfraria dels sants patrons Bernat, Maria i Gràcia d’Alzira, l’Ajuntament de Guadassuar va rebatejar la plaça com a “Plaça del Ravalet de Sant Bernat i les germanes”, per tal d’incorporar a les germanes i al Ravalet.\nCom es va formar la plaça actual?\nL’any 1912 l’ajuntament va aprovar ampliar la plaça aprofitant el mal estat de moltes cases abandonades, però no es va concretar aquesta reforma fins l’arribada en 1926 del nou arquitecte municipal, José Luis Testor Gómez, arquitecte també de l’ajuntament de València.\nEn aquest mateix any presenta el Projecte d’eixample del casc urbà: de reforma interior i d'eixample zona nord, on l’arquitecte dissenya l’ampliació de la placeta del Ravalet, perquè el casc urbà tradicional no tenia places, només la Major i la del Mercat, i calia airejar-lo. També proposava l’eliminació de la panxa que feia el carrer Major al final (vegeu en la part superior del mapa). Igualment està dibuixada l’obertura del carrer de Vicente Pellicer, que no s’obriria fins 1947.\nEl carrer Dos de Maig, obert cap al 1907, primer es denominà carrer de Canalejas, però l’any 1908 va passar a dir-se així perquè es commemorava el primer centenari d’aquesta “efemèride patriòtica”.\nDurant la II República començaren les expropiacions i permutes per les finques enderrocades, en alguns casos sense cap compensació (casa de Severino Camarasa Alabau en Dos de Maig, Facundo Boïls Chornet per casa i dos solars en la plaça...) (plenaris de 19 de juliol i 5 d’agost de 1937).\nL’any 1945 s’aprovà l’obertura del nou carrer que uniria els carrers Nou i Cervantes amb la plaça, projecte de l’arquitecte José Cort Botí, seguint el plànol de 1926. Després de les expropiacions i obres, s’obriria l’any 1947 i l’any 1954 es dedicaria a Vicente Pellicer, fill de Guadassuar, cofundador de la Cooperativa Agrícola del Crist de la Penya.\nL’any 1951 s’empedren el carrer Dos de Maig i la plaça de S. Bernat, i el 1952 el carrer Major i Ermita, encara que el primer en ser empedrat va ser el carrer de Santa Llúcia, que va servir de prova.\nLa llegenda del bateig de les germanes de Sant Bernat\nSegons conta la tradició a Guadassuar van ser batejades les germanes de Sant Bernat, Zaida i Zoraida, en el lloc anomenat el Ravalet, espai abans separat del poble per on discorria la séquia de l’Alter i hi havia un abeurador.\nConta la tradició que Bernat, una vegada convertit al cristianisme a Poblet, torna a València amb la intenció de convertir la seua família. El seu germà al-Mansur ordenà perseguir-lo, però les seues gemanes Zaida i Zoradia el seguiren. Fugiren i ell les va batejar a l'alqueria islàmica de Guadassuar amb els noms de Maria i Gràcia. Després, detinguts prop d’Alzira, van ser martiritzats el 21 d’agost del mateix any 1181, tot i que la festa litúrgica es celebra actualment el dia 23 d’agost.\nPer això, seguint als cronistes valencians dels segles XVI-XVII, com Antoni Beuter, Martí de Viciana o Gaspar Escolano, que localitzen el bateig de les germanes a Guadassuar, aquesta plaça passaria a denominar-se oficialment, per acord municipal, “atenent a la tradició”, com a Plaça de Sant Bernat des de 1891. L’any 1978 es va erigir un monolit per commemorar aquest fet en aquesta plaça, iniciativa entre d'altres d'Agustí Roig Barrios, cronista de Guadassuar.\nSiga veritat o llegenda, el ben cert és que a Guadassuar la Capella del Baptisme de la seua Església, fins la guerra civil, va estar presidida per les imatges de Sant Bernat i de les seues germanes, en record del seu bateig. Allí, per exemple, l’any 1610 van ser batejades dues xiquetes morisquetes, una de les quals rebé els noms de Maria Gràcia.\nEsperança Jusepa A 17 de octubre 1610, io, el dit rector Yvarra, bategí sub conditione, de orde del señor Patriarcha, a dos chiquetes morisquetes, la una se li a posat nom Esperança Jusepa, de la qual és compare Jaume Torres y comare Hisabet Joan Cornejà y de Yvarra, viuda, y a l'altra se li posà nom Maria Gràcia, de la qual són compares Pere Sentamans, major, y Catalina Vallsebre y de Boïls, viuda.\nPer altra banda, cal remarcar que entre els símbols vicentins (corb, mola, aspa...) del sòcol ceràmic del segle XVIII de l'església parroquial, n'apareixen dos amb la representació de les palmes del martiri i les tres corones, símbol dels màrtirs, que diversos autors atribueixen també a la representació dels màrtirs riberencs Bernat, Maria i Gràcia.\nEl Ravalet, un espai que forma part de la memòria sentimental\nSi pregumtem a gent de Guadassuar quin espai recorden d’una manera especial, molts els diran que el Ravalet, perquè allí jugaven de xiquets, en especial els dies de Pasqua que sempre finalitzaven en aquesta plaça. Molts també els diran que caigueren en la font i es banyaren... També era i és l'espai associat a la fira, a la roda dels cavallets i altres atraccions...\nI és que, a vegades, un humil espai es pot convertir en un gran referent del nostre imaginari col·lectiu. La placeta tenia un simple jardinet, una font al centre i un barraconet, pintat de color blau, construït en la postguerra, on venien llepolies i a l’estiu es podia també prendre aigua llimó.\nDesprés, el que va passar és que es va fer vell i els aires d’una falsa modernitat acabaren amb ell per construir un impersonal Ravalet amb un materials de pèssima qualitat (crec recordar que va costar entre 17-21 milions de les antigues pessetes), que no agrada a ningú. La veritat és que m’agradaria saber qui el va dissenyar per incorporar el seu nom a la nefesta història del mal urbanisme.\nHaurem de destacar, però, la notable escultura dedicada al bisbe de Guadassuar, monsenyor Vicent Roig i Villalba, obra del desaparegut escultor de Guadassuar José Beltran.\nCompareu l’evolució de la plaça a través d’algunes fotografies:\nEl Ravalet (any 1948), sense obrir el carrer de Vte. Pellicer\nEl Ravalet (anys 60, impremta Peris)\nEl Ravalet actual, des del carrer de l'Hort\nA.M.G. Expedients, sig. 5/65, anys 1925‑1926. Expedient d’eixample del casc urbà: de reforma interior i d'eixample zona nord (25‑VI‑1926). Arquitecte José Luis Testor Gómez.\nA.M.G. Carpeta, sig. 5/93, any 1945. Obertura carrer núm. 6 (Carrer Vicente Pellicer).\nMut Ruiz, J. E. : “La vinculació de Guadassuar amb Sant Bernat i les germanes”, en Màrtirs, Anuari de la Pontifícia Arxiconfraria dels Sants Patrons Bernat, Maria i Gràcia. Alzira, 2007, pp. 36-37.\nMut Ruiz, J. E. i Puchol. J. (1995): Toponímia urbana de Guadassuar, en Materials de Toponímia 1 (Treball del Mestratge en Toponímia 1990-1991). València, Ed. Denes /Universitat de València / Generalitat Valenciana.\n(Materials del llibre Carrers de volta de Guadassuar, en procés d’elaboració)\nPublicat per Cròniques de l'arxiu a 10:25 Cap comentari:\nINFORME HISTÒRIC SOBRE LES DANSES DE GUADASSUAR, U...\nCARRERS DE VOLTA: EL RAVALET O PLAÇA DE SANT BERNA...