Jordi Jordan: JOAN HERRERA, UNA ESPERANÇA\nJOAN HERRERA, UNA ESPERANÇA\nAquesta setmana el portaveu d'ICV al Congrés dels Diputats, el jove Joan Herrera, ha estrenat el seu bloc : joanherreratorres.blogspot.com . Us el faig arribar perquè de ben segur us serà interessant per tot allò que expressa i per tot allò què hi podeu expressar vosaltres mateixos. També us comunico que l'ecoesfera de Catalunya s'ha multiplicat per tres en aquests darrers mesos. Jo mateix en formo part i també hi ha moltes persones més d'arreu dels Països Catalans que hi estan adherits i adherides. Si la voleu conèixer només cal que entreu a : www.ecosocialistes.cat.\nFarà unes setmanes Joan Herrera va estar a les Terres de l'Ebre, concretamet a Tortosa per fer una balanç de la legislatura al Congrés dels Diputats. En termes econòmics i territorials va criticar el PSOE mentre que en termes socials va expressar que s'havia avançat bastant en comparació al govern del PP. Sobre l'oposició del PP va dir que clamaven al cel les seues postures radicals i d'ultradreta, molts cops amb el suport de CiU i del propi PSOE, sobretot en termes econòmics.\nA Tortosa va prendre tres compromisos concrets: el no al cementiri nuclear (cal recordar que ell ha estat el polític català que més ha insisistit sobre el tema), la defensa d'una nova llei d'aigües estatal que enterri les possibilitats dels tranvasaments que encara el PP espanyol, valencià i català defensen; i finalment un pla ferroviari que prioritzi les rodalies i els regionals per connectar abans les ciutats petites i mitjanes de Catalunya així com donar servei de qualitat al milions d'usuaris d'aquests trens, que representen un 82% en comparació al 18% que utilitzen l'AVE i els de llarg recorregut. D'aquesta proposta, però ja en parlarem més endavant.\nEspero que pel bé de la nostra nació, i pel bé de la nosta gent, Joan pugui estar molts anys lliurant batalla a los Madriles.\nJa saps que avui m'inunda l'eufòria. Pos parlarem eufòrics. Pensa que aquestes són les darreres eleccions en què Herrera es presentarà a casa estranya. A les properes ja serem independents i no ens deixaran votar els espanyols. Herrera i Ridao, dos grans candidats, ho seran al parlament nacional, i no hauran de veure Bonos, Acebes i tota aquella bona gent. La Magda continuarà sent ministra in secula seculorum. Si està bona, la bèstia!\nPassa que a Duran i Lleida l'exportarem, els el deixarem com a regal en senyal d'amistat. Allà podrà continuar amb el seu ideari cristià, i amb la seua moralitat (virginitat fins al matrimoni). Òstia, als gais que ells no deixarien casar, els farien ser verges de per vida! Ja saps que Duran em produeix hurticària, probet!\ncom deia Ernesto Guevara de la Serna: "Hasta la victoria siempre", "Más vale morir de pié que vivir arrodillado".\nAu pos que ja n'he dit prou de bajaneries avui.\n10 de gener de 2008 a les 7:59\nGràcies per passar pel meu bloc i per deixar-hi un comentari.\nPD: Efectivament, els Jordis som una plaga!\n10 de gener de 2008 a les 11:09\nMolt bé Jordi,bon blog! Esperem que entrin mes gent a part d´Herrera dels nostres! I comparteixo lo que diu en Jordi Garcia,jo també em dic Jordi Garcia,ejejeje,curiós eh? El mon es dels Jordis!! Salut i una abraçada\n14 de gener de 2008 a les 5:23


El govern espanyol endarrereix sis mesos el decret de limitació de crèdits dels ajuntaments — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / El govern espanyol endarrereix sis mesos el decret de limitació de crèdits dels ajuntaments\nEl govern espanyol ha fet marxa enrere i ha publicat al Butlletí Oficial de l'Estat (BOE) una “correcció d'errors” on modifica la data d'entrada en vigor de la limitació de crèdits als ajuntaments i l'endarrereix sis mesos. El BOE va publicar dilluns un primer decret que establia que els ajuntaments no podrien demanar crèdits a partir d'aquest dimarts, fet que va provocar les queixes dels consistoris -entre ells el de la Seu d’Urgell- i fins i tot presses per aprovar durant la jornada d'ahir la signatura de crèdits, que en el cas de la capital urgellenca ascendien a 540.000 euros.\nFinalment, avui la publicació del BOE estableix que la data d'entrada en vigor de la limitació és l'1 de gener del 2011 i que el decret tindrà vigència fins al 31 de desembre del 2011.\nEn aquest sentit, l’alcalde de la Seu, Albert Batalla, s’ha mostrat crític amb les decisions que està prenent el Govern espanyol “de forma improvisada i a cop de titular”. Tanmateix, ha remarcat que el canvi de terminis permetrà estructurar la inversió per a l'any que ve “sempre essent conscients de la conjuntura econòmica de crisi en la qual ens trobem i, tal i com s'està fent, sense estirar més el braç que la màniga”.\nEl batlle urgellenc assenyala que des del consistori ja s’ha aprovat el Pacte d’Austeritat, amb mesures importants de rebaixa en el capítol 1 de personal o del sou dels regidors. Tot i així, advoca per mantenir els convenis amb altres institucions per a fer possibles projectes importants per a la ciutat, com ara l’Espai Ermengol o bé la residència per a la Gent Gran, que s’han de finançar amb recursos externs. I puntualitza: “Les dificultats econòmiques no són cap novetat per als consistoris, el finançament dels quals no s’ha abordat mai seriosament”.\nBatalla ha especificat en declaracions a RàdioSeu que l’aprovació d’aquest dilluns en ple extraordinari del crèdit de 540.000 euros anava destinada a arranjaments de la via pública i material per a les brigades. “Aquests diners eren imprescindibles per tirar endavant el treball del dia a dia a la ciutat”, remarca. Així mateix, l’alcalde urgellenc recorda que els ajuntaments “han de continuar mantenint la qualitat dels recursos i serveis que ofereixen, malgrat que els ingressos per obres i construccions o els ajuts de participació en fons estatals o d’altres administracions s’han reduït de forma dràstica”.


L’empresa ABB dóna a la ciutat un total de 9 aparells elèctrics, dels quals 7 s’exposen a Fira Sabadell\nAhir es va inaugurar aquesta mostra, coincidint amb la presentació del llibre “De La Electricidad, SA a l’ABB. Història i Evolució d’un complex industrial”.\nL’empresa ABB ha donat al Museu d’Història de Sabadell un conjunt de 9 aparells elèctrics, representatius de diferents etapes tecnològiques del segle XX. D’aquests aparells, fabricats per Construcciones Eléctricas de Sabadell i ASEA-CES, se n’exposaran 7, de forma permanent, a les instal·lacions de Fira Sabadell. Ahir es va inaugurar aquesta mostra, coincidint amb la presentació del llibre “De La Electricidad, SA a l’ABB. Història i Evolució d’un complex industrial”.\nL’acte va comptar amb la presència de l’alcalde de Sabadell, Joan Carles Sánchez; el director de la Divisió d’ABB Espanya, Marc Segura; el regidor de Cultura, Quim Carné; el director del Museu d’Història i de l’Arxiu Històric de Sabadell, Joan Comasòlivas, i l’enginyer industrial i expert en història de la tècnica, Joan Carles Alayo, que va presentar la publicació, editada pel Museu i que tracta l’evolució arquitectònica de l’antic complex industrial de l’ABB, ara transformat en recinte firal (Fira Sabadell). També hi van assistir treballadors i antics treballadors d’Asea Brown Bovery.\nDurant la seva intervenció l’alcalde, Joan Carles Sánchez, va destacar que\nes tracta d’un edifici simbòlic pel que ha significat l’activitat industrial que s’hi va portar a terme, que va ser de referència a Sabadell i amb molta relació amb el desenvolupament de la pròpia ciutat. Avui la Fira constitueix també un símbol econòmic. Així mateix voldria destacar la transformació de l’edifici, que va significar poder recuperar-lo mantenint elements del patrimoni. Ara que s’està fent una reflexió sobre la reindustrialització, la permanència d’aquest edifici ens recorda el que hem estat com a ciutat i això ha de servir com a incentiu per repensar l’activitat econòmica.\nPer la seva part, el director de la Divisió d’ABB Espanya, Marc Segura, va expressar la satisfacció per la donació i la trobada d’ahir al vespre, afirmant que\nara que es parla de reindustrialització, aquest fet ens recorda la història industrial de Sabadell. Això és un reconeixement i un orgull. Estem orgullosos del que hem fet. Tampoc, però, hem de deixar de mirar al futur. La indústria és una de les potes per tenir una societat que crea riquesa i que la distribueix.\nEl conjunt industrial de l’antiga La Electricidad, SA, fundada l’any 1911, ha estat un referent històric de l’activitat econòmica de Sabadell, i també un referent del paisatge urbà de la ciutat. L’empresa va anar canviant de mans diverses vegades, fins que l’any 1990 passà a formar part del gran grup internacional Asea Brown Boveri (ABB), fins al seu tancament definitiu l’any 2000. La seva història productiva està plena de fites tecnològiques i de fabricació de maquinària elèctrica de tots tipus: motors, transformadors, generadors, alternadors...\nLa donació ara feta per ABB inclou un total de 9 aparells elèctrics, dels quals se n’exposaran 7, que abracen una cronologia que va de mitjan fins a finals del segle XX: un seccionador de corrent i tres motors, dues dinamo-fre i un alternador.\nPel que es refereix a la publicació De La Electricidad SA a l’ABB. Història i evolució d’un complex industrial, editat a finals de l’any passat, forma part de la col·lecció dels Quaderns de Patrimoni que edita el Museu d’Història de Sabadell i n’és el número 12. Els seus autors són els historiadors de l’art Txema Romero i Gemma Ramos, amb col·laboracions de Joan Codina (enginyer i extreballador), Joan Comasòlivas (AHS), Genís Ribé (MHS) i VIMUSA.\nEl llibre conté una breu història de l’empresa, analitza en profunditat l’evolució arquitectònica del conjunt industrial des de la nau fundacional del 1916, obra de Josep Renom, fins la construcció dels nous tallers i la formació de la nova illa industrial consolidada entre els anys 1946-1954 i fins arribar als nostres dies, amb la seva transformació com a recinte firal i espai públic.\nTags: ABB, cultura, Fira Sabadell, museu, Museu d’Història de Sabadell


Inici / Escut de la pàrroquia / Escut de la parròquia\nEscut de la parròquia\nEl naixement d’una parròquia\nEl 23 de març de 1879 ... “Se ha tingut Consell de Quart per determinar fer la casa del Quart”.\nEl 3 de gener de 1935... “Es nomena una comissió per a què formuli una instància dirigida a les part competents a fi de millorar l’actuació administrativa per portar a bon terme l’autonomia administrativa d’aquest Quart, per elevar-lo a Comú”.\nEl 14 de juny de 1978... “Per divisió de la parròquia d’Andorra la Vella és crea la parròquia d’Escaldes-Engordany amb la personalitat i atribucions pròpies d’aquesta institució del Principat”.\nEl simbolisme d’una institució\nCadascun dels elements que composen l’escut del Comú de la parròquia d’Escaldes-Engordany tenen un simbolisme concret.\nEn el centre de la imatge podem observar el pont de la Tosca, sobre el riu Madriu, que com indica la seva pedra central fou construït l’any 1820 i que ha esdevingut un símbol de la parròquia.\nAl seu costat destaca un brollador d’aigua calenta, fonamental en el desenvolupament del llogaret de Les Caldes, nucli original d’Escaldes, i íntimament lligat a la seva evolució històrica i econòmica.\nEmmarcant el pont de la tosca trobem una branca de boix grèvol i una espiga de blat, referència a l’aspecte muntanyenc i també agrícola que a reunir en el passat la parròquia d’Escaldes-Engordany.\nEl “restyling” de l’escut del Comú d’Escaldes-Engordany segueix la mateixa estructura informativa que es tenia anteriorment. S’han conservat els mateixos elements identificadors per tal de no perdre la genuïtat de l’escut.


El temps a Palamós: La ciutat de Panamà i els seus gratacels\nLa ciutat de Panamà envoltada de selva. Imatge captada des del Parc Natural Metropolità.\nAvui reprenem el fil de la recent estada que vaig fer a la ciutat de Panamà. Si en el darrer article us vaig parlar de la part antiga, avui faré esment de la seva part moderna.\nLa ciutat de Panamà, capital de la República del Panamà, és la ciutat més gran i poblada del país, amb una població de 880.691 habitants dins del seu municipi i 1.206.792 habitants dins la seva àrea metropolitana, la qual inclou a diverses jurisdiccions com la ciutat-districte de San Miguelito.\nAquesta ciutat imponent sobta pel gran contrast que representen els seus centenars de gratacels moderns, en comparació amb les senzilles construccions que poblen els barris humils on viu la majoria de la població del país.\nEstà localitzada a la vora del golf de Panamà, a l'oceà Pacífic, a l'est de la desembocadura del Canal de Panamà.\nFundada el 15 agost del 1519 per Pedro Árias Dávila, actualment ocupa una àrea de 2.245 km2. Com a capital de la república, acull la seu del Govern Nacional, al costat d'altres institucions governamentals i una gran quantitat d'ambaixades i consolats degudament acreditats.\nEstà comunicada mitjançant el port de Balboa, l'aeroport de Tocumen, la carretera Panamericana i una carretera transístmica (autopista Panamà - Colón), que uneix al llarg de 78,9 km la ciutat amb la costa del mar Carib.\nLa ciutat és el principal centre cultural i econòmic del país, posseeix una intensa activitat financera i és un centre bancari internacional. Actualment ocupa la 7ª posició dins de les 10 ciutats més competitives d'Amèrica Llatina.\nEl Canal de Panamà i el turisme són les altres fonts de riquesa per a l'economia de la ciutat, que compta amb un clima tropical, amb diversos parcs naturals que l'envolten i altres llocs d'interès.\nLa ciutat moderna vista des del popular passeig conegut com a Cinta Costera.\nL'origen del nom de la ciutat es deriva de l'espanyolització del terme en llengua cueva Panamà, que segons Pascual d'Andagoya, significa "abundància de peixos" o "abundància de peixos i papallones".\nAl cap de poc temps de ser fundada, la ciutat va esdevenir el punt de partida per a l'exploració i conquesta del Perú i un punt de trànsit per als carregaments d'or i plata que s'enviaven a España. El 1539 i al març del 1563 van tenir lloc grans incendis que van devastar part de la ciutat, però això no va detenir el seu progrés.\nA l'any 1610 ja hi havien 5.000 habitants, unes 500 habitatges i diversos convents i capelles, un hospital i la Catedral dedicada a la Verge de l'Assumpció; convertint-la en una de les ciutats més importants de l'Amèrica espanyola.\nA l'inici del segle XVII, la ciutat pateix l'amenaça de pirates i corsaris, sumat a les constants amenaces d'indígenes provinents del Darién. El 2 de maig del 1620 la ciutat pateix un terratrèmol, amb diversos morts i ferits i danys estructurals.\nEl 21 febrer del 1644 hi té lloc el Gran Incendi, el qual va ser provocat i va consumir 83 cases i diversos edificis religiosos, incloent-t'hi la Catedral. en aquells temps hi havien 8.000 habitants.\nA l'any 1670, la població va augmentar fins als 15.000 habitants. El 28 de gener del 1671, Henry Morgan, corsari britànic, juntament amb una banda de 1.400 homes, va atacar i saquejar la ciutat amb bastanta resistència. No els va ser possible saquejar-la totalment perquè el Capità General, Juan Pérez de Guzmán, va ordenar fer explotar els dipòsits de pólvora de la ciutat i això va provocar un gegantí incendi que la va destruir gairebé completament. Els pirates van perseguir i van saquejar els habitants de l'antiga ciutat que havien fugit amb les seves pertinences i coses de valor, i malgrat tot, van poder obtenir moltes riqueses, que van carregar amb 195 mules, i es van retirar de les ruïnes el 24 de febrer amb diversos presoners i esclaus capturats.\nGratacels imponents i modernitat omplen la ciutat de Panamà.\nLa ciutat va ser reconstruïda el 1673 per Antonio Fernández de Còrdova, a 2 km al sud-oest de la ciutat original. Aquesta ubicació conforma actualment el nucli antic de la ciutat.\nCap a l'any 1790 la ciutat es recupera i torna a tenir una població de 7.000 habitants. L'anomenada febre de l'or de Califòrnia, el 1848, va portar un augment dels viatgers que creuaven l'istme de Panamà en direcció a la costa oest d'Amèrica del Nord.\nL'any anterior al descobriment de l'or, es fundà la companyia ferroviària panamenya, però el ferrocarril no va començar a operar fins el 1855, any en què la ciutat comptava amb una població de 12.000 habitants.\nEntre el 1848 i el 1869, quan es va completar el primer ferrocarril transcontinental als Estats Units, gairebé 375.000 persones van creuar l'istme des de l'Atlàntic al Pacífic i 225.000 en la direcció contrària. Aquest trànsit va augmentar la prosperitat de la ciutat durant aquest període, ja que el 1885 la ciutat ja tenia 25.000 habitants.\nLa construcció del Canal de Panamà va ser molt beneficiós per a la ciutat, ja que portà millores en la sanitat, amb l'eradicació de la febre groga i la malària, així com la introducció del primer sistema d'aigua potable. No obstant això, molts dels treballadors per a la construcció del Canal van ser portats des del Carib, un fet que causà importants tensions racials i socials a la ciutat.\nDurant la Segona Guerra Mundial, la construcció de bases militars i la presència de grans quantitats de militars i de personal civil nord-americans van portar nous nivells de prosperitat a la ciutat. A través dels anys, però, els beneficis d'aquesta presència a l'àrea del canal van significar un greuge segons la perspectiva dels panamenys, ja que als anys 1960 els panamenys tenien l'accés limitat a diverses àrees de les rodalies del Canal. Moltes d'aquestes àrees eren zones militars accessibles només per al personal nord-americà.\nA la fi dels anys 1970 i durant els anys 1980, la ciutat va esdevenir un centre bancari. El 1989 després de gairebé un any de tensió entre els Estats Units i Panamà, George Bush va ordenar una invasió per defenestrar el líder panameny, el general Manuel Antonio Noriega. Com a resultat d'aquesta acció anomenada Operació Causa Justa, una part del veïnat del Chorrillo, que estava format per antics edificis de fusta d'inicis del segle XX, van ser destruïts per l'intens bombardeig.\nDesprés que els Estats Units d'Amèrica revertissin a Panamà les àrees de l'antiga Zona del Canal, en compliment dels Tractats Torrijos-Carter, la ciutat va guanyar un conjunt de barris residencials situats majoritàriament al corregiment d'Ancón. Aquests barris tenen un estil arquitectònic típic nord-americà i la seva visita ofereix la impressió d'estar recorrent els suburbis d'aquest país.\nMonument dedicat als Tractats Torrijos-Carter, al cim del cerro Ancón, Punt més alt de la ciutat amb 199 metres d'altura.\nLa ciutat de Panamà amb els seus gratacels vista des del cerro Ancón.\nLa ciutat segueix sent un dels centres bancaris més grans del món, establint diversos controls per al flux de diners, que va augmentar la credibilitat i la seguretat en les inversions. El port de Balboa operat per la companyia Hutchison Whampoa, originària de Hong Kong, és també una important font d'ingresos per a la ciutat.\nActualment, es troben en projecte, aprovats o en construcció, una gran quantitat d'edificis que superen els 200 m d'alçada, i, fins i tot, alguns arribaran als 300 m.\nTrenta d'aquests edificis estaran inclosos dins dels 200 gratacels més alts del món.\n31 dels seus edificis marcaran un nou panorama urbà a la ciutat, que s'ha convertit en la "ciutat dels gratacels" d'Amèrica Llatina.\nLa història de la construcció de grans edificacions va començar amb la construcció de la Catedral de nostra Senyora de l'Assumpció, que amb 27 metres d'altura va esdevenir una de les més altes de la ciutat, al segle XVII. Encara que la ciutat de Panamà no tenia grans gratacels, a través dels anys la ciutat ha anat transformant-se en una de les urbs amb més gratacels del continent americà. El 2007 es va construir l'"Aqualina Tower", que amb 210 m d'altura és l'edifici culminant més alt del país, tot i que el "The Point" que està actualment en construcció, ja ha superat aquesta altura, convertint-se en el més alt de la ciutat, però no serà oficial fins a estar completament acabat. Entre d'altres hi ha el "Trump Ocean Club International Hotel & Tower" amb 293 metres, un dels més moderns de Centreamèrica i Llatinoamèrica.\nA la ciutat hi ha més de 212 edificacions planejades, 202 edificis en construcció, 174 edificis construïts i 17 edificis sense construir.\nDurant diversos anys, l'horitzó de la ciutat va seguir sent el mateix, amb només quatre edificis de més de 150 m. A partir de començaments de la dècada del 2000, es va experimentar un gran auge de la construcció, amb nous edificis que es van aixecar per tota la ciutat.\nDes de l'any 1999, amb la sortida de les tropes nord-americanes i l'obtenció de la sobirania total del país, la ciutat ha acollit gran quantitat de ciutadans estrangers. De l'any 2002 al 2005 han establert la seva residència al país 25.000 canadencs, 100.000 colombians i 17.000 hebreus, entre d'altres.\nSegons les previsions fetes pels experts, la població de l'àrea metropolitana de la ciutat de Panamà per a l'any 2020 arribarà a uns 3.8 milions. D'acord amb el document, la població de l'àrea metropolitana d'aquí a 10 anys serà de 2 milions 400 mil persones.\nEn un país amb una població de 3.706.596 habitants (2014), l'àrea metropolitana actualment aglomera prop del 40% del total demogràfic nacional.\nLa ciutat està travessada per 8 rius anomenats: Cárdenas, Curundú, Matasnillo, Matías Hernández, Rio Abajol, Juan Díaz, Tàpia i Tocumen.\nEl seu emplaçament posseeix un clima tropical de tipus sub-equatorial, caracteritzat per una perllongada estació plujosa que va de maig a desembre, i una curta estació seca de gener a abril. La precipitació anual mitjana és d'uns 2.000 mm., té una humitat relativa mitjana del 75% i una temperatura mitjana de 27°C, amb màximes absolutes de fins a 39°C i mínimes de 20°C.\nA Panamà, considerat fins fa poc temps com a paradís fiscal, hi han ubicats 94 bancs, dels quals 60 són del Sistema Bancari Nacional, 24 de la Banca Internacional i 9 bancs de representació. El Sistema Bancari Nacional té actius per valor de 29.100 milions de dòlars i 284 sucursals al llarg del país, de les quals, 132 es localitzen a la ciutat de Panamà.\nLa ciutat de Panamà és l'únic lloc al món on es pot veure l'alba i el capvespre exactament a la mateixa hora (alba 6:10 i capvespre 06:10 pm).\nLa ciutat de Panamà és l'única capital de Llatinoamèrica envoltada de boscos tropicals i des del seu centre es pot accedir fàcilment als tres Parcs Nacionals declarats Reserva de la Biosfera i Patrimoni de la Humanitat.\nLa ciutat de Panamà va ser la primera ciutat espanyola fundada a la costa de l'Oceà Pacífic del continent americà.\nEl Ferrocarril de Panamà fou el més car de tota la història en la seva construcció, ja que va costar 8 milions de dòlars a mitjans del segle XIX i va tardar 5 anys en ser construït.\nLa ciutat de Panamà, tot i estar fundada a la costa de l'Oceà Pacífic, el llenguatge i els trets culturals dels seus habitants són típicament caribenys.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Spoorbuurt Entrada:\n2 ComentarisHotel Stad en Land...Habitacions per nit per només99 EUR Alkmaar Station Apartments...Habitacions per nit per només Backyard...Habitacions per nit per només Més zones a Alkmaar\nMés de 1.150.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 30.500.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Spoorbuurt Botigues\nEstació de Alkmaar\nSpoorbuurt és una de les destinacions més visitades de Alkmaar. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Spoorbuurt és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Quan és hora de reservar l'hotel adequat a Spoorbuurt o a qualsevol lloc a Alkmaar, Agoda.com ofereix els millors preus. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Inserti les seves dates de viatge a la nostra pestanya de recerca i busqui els millors preus en allotjaments a Alkmaar.\nHotels destacats a Spoorbuurt, Alkmaar\nAl visitar Alkmaar, vosté es sentirà com a casa a Hotel Stad en Land, què li ofereix un allotjament...\nAl visitar Alkmaar, vosté es sentirà com a casa a Alkmaar Station Apartments, què li ofereix un...\nHotels a Spoorbuurt: Alkmaar Station Apartments\nLlocs d'interès a Spoorbuurt: Estació de AlkmaarBicycle Shop


La Llei de Prevenció de Riscos Laborals considera que l’organització del treball forma part de les condicions de treball que influeixen en la salut i seguretat dels i les treballadores, entre d’altres aspectes a través de l’exposició nociva als riscos psicosocials. Els cursos de l’àrea psicosocial pretenen ser una eina més en la seva prevenció. La realització d’aquestes formacions pot anar lligada als plans psicosocials o realitzar-se com a mesura prèvia a la realització dels mateixos.\nPrevenció i gestió de l’estrés\nEl desenvolupament d’aquestes formacions poden fer-se des de l’ensenyament de tècniques per a la gestió del temps, la detecció dels símptomes de l’estrés, les estratègies per afrontar i aprendre a gestionar-lo,…\nComunicació i relació interpersonal\nLes habilitats de comunicació són necessàries per a interactuar amb èxit amb els altres, bé amb el propi equip o amb altres nivells de l’organigrama. Els cursos de comunicació pretenen obtenir una major eficàcia en la transmissió dels missatges cap a l’assoliment dels objectius de l’organització, potenciar el feedback positiu i gestionar els factors de motivació i millorar els estils d’expressió, afavorir l’escolta activa i la comunicació no verbal.\nGestió de situacions de conflicte\nEs planteja el conflicte com un repte, des d’una perspectiva constructiva i de millora. Es faciliten eines que ajuden a prendre consciència de la pròpia responsabilitat per tal de poder actuar d’una manera diferent en el futur i de superar les relacions personals i amb els altres. Sempre orientant-se a la solució.\nTreball en equip, lideratge i motivació\nCada vegada es fa més necessari el fet que les persones sapiguem integrar-nos i funcionar dins d’un equip de treball, ja que tan sols la suma de les capacitats i aptituds de cadascun, ens permet obtenir uns resultats millors tant professional com personalment. En aquests cursos es treballen per separat o conjuntament aspectes com l’assertivitat, el respecte per les opinions, el treball conjunt per a assolir una fita,…\nAssetjament i protocol d’actuació\nL’empresa i la representació dels treballadors i treballadores es comprometen a crear, mantenir i protegir un entorn laboral on es respecti la dignitat i la llibertat sexual del conjunt de les persones que treballen en l’àmbit de l’empresa. Els cursos sobre assetjament i protocol expliquen com identificar, comunicar i actuar en cas de conductes i comentaris amb contingut sexual, vexatori o ofensiu.


El jutge imputa la directora i una educadora d'una escola bressol Castelldefels per la mort d'un nadó\nEl nen, d'un any, es va ennuegar mentre menjava\n2 min. Barcelona 09/05/2012 18:27\nUn jutge de Gavà (Baix Llobregat) ha citat a declarar com a imputades per homicidi imprudent a la directora i a una educadora de l'escola bressol "Tenim nens" de la localitat barcelonina de Castelldefels per la mort d'un nadó que es va ennuegar mentre menjava, el passat 28 de març.\nSegons han informat a Efe fonts judicials, el titular del jutjat d'instrucció número 3 de Gavà ha citat a declarar com a imputades la directora i una educadora del centre, en el marc de la instrucció oberta per determinar les causes de la mort del nen, d'un any i mig.\nLa directora i l'educadora compareixeran davant del jutge en els pròxims dies, possiblement al llarg de la setmana que ve, segons les mateixes fonts, que han precisat que la causa està en la fase final de la instrucció.\nEls fets van passar cap a les dotze del migdia del passat 28 de març en l'escola bressol "Tenim nens", del barri de Bellamar de Castelldefels, quan el nen, d'un any i mig, va morir en ennuegar-se mentre menjava.\nEls equips d'emergència van tractar infructuosament de reanimar el nen al mateix centre durant gairebé una hora.\nSegons l'Ajuntament, el centre, obert fa més de 35 anys, comptava amb tots els permisos necessaris per funcionar com a escola bressol.\nDesprés del succés, els Mossos d'Esquadra van interrogar els treballadors per intentar aclarir les circumstàncies de la mort del nadó.\nLes seqüeles de la nevada retraten la gestió de Madrid


CUCADELLUM.ORG: El Decret de Nova Planta, promulgat el 1716, mai no ha estat derogat.\nEl Decret de Nova Planta, promulgat el 1716, mai no ha estat derogat.\n.....els catalans han agafat el bou per les banyes i van per feina fins al punt que, ves per on, la història explicarà que les consultes van sorgir del desconcert, primer, de la indignació, després, i de la decepció....\nÉs tot un espectacle el comportament que estan tenint els principals partits polítics amb relació a les consultes sobre la independència de Catalunya. Agafats en fora de joc, s'han vist desbordats per la immensa força que les impulsa i per les conseqüències que tindran no sols en les properes eleccions sinó també en un horitzó de més abast. No s'adonen que ha començat una revolta pacífica i democràtica que no té aturador i que els passarà per damunt si no s'hi incorporen. Són tants anys de frenar l'emancipació nacional receptant-nos tranquil·litat i bons aliments, de suggerir-nos que el nostre mal no vol soroll, de recordar-nos que qui dia passa any empeny, d'ordenar-nos que ara no toca i de recomanar-nos pluja fina que el debat desinhibit de la independència a peu de carrer els té ben astorats.\nllegir-ho tot a: http://www.victoralexandre.cat / Article: "La por dels partits a les consultes" del 21 desembre 2009.


El Govern es presenta com a acusació particular en el cas Nadia\nL'advocat que duia la parella deixarà de defensar el pare i se centrarà només en la mare\nEl pare de la Nadia va reconèixer Ahir que havia exagerat la història de la malaltia de la seva filla per por de Perdre-la. ACN\nBarcelonaEl Govern es presentarà com a acusació particular en el cas Nadia, en què s'investiguen els pares de la nena, acusats de dilapidar 600.000 euros dels diners recaptats suposadament per tractar la seva filla malalta. Segons l'ACN, ho va decidir ahir el departament de Treball, Afers Socials i Famílies, que té la tutela cautelar de la menor des que se li ha retirat als progenitors tot i que està amb un familiar. La decisió arriba tot just després que s'hagi fet públic que el jutge també investiga els pares per un possible delicte d'explotació sexual arran d'una sèrie de fotografies trobades entre el material informàtic de la parella.\nD'una altra banda Alberto Martín, l'advocat dels pares de la Nadia, ha admès que deixarà de defensar el pare de la petita, Fernando Blanco, després que declari demà divendres davant el jutge del cas a la Seu d'Urgell. El magistrat ha citat a declarar Blanco, que està empresonat de manera provisional, i la mare després que els Mossos trobessin a l'home un llapis de memòria amb fotografies de la petita "de caràcter sexual".\nEn una entrevista al programa 'Espejo público', d'Antena 3, el lletrat ha desvinculat la decisió de la nova troballa i ha assegurat que la defensa del pare i la mare "no és incompatible". Tot i així, ha admès la dificultat de continuar-los representant a tots dos, a causa de la "complexitat" que està agafant el cas per la suma de la investigació del delicte d'explotació sexual, a més de l'estafa. Segons Martín, "pensant en el bé de la nena" ha decidit continuar representant només la mare. El jutge va suspendre provisionalment la pàtria potestat de la nena, que ara viu amb una tieta a Mallorca.\nBlanco i la mare declararan aquest divendres davant el jutge arran de les fotografies de la menor. Entre les imatges que van trobar els Mossos d'Esquadra als suports informàtics dels pares de la Nadia i que han justificat una investigació judicial per explotació sexual n'hi ha algunes d'explícites. Segons han confirmat a l'ARA fonts relacionades amb la investigació, n'hi ha de la nena fent postures suggerents i d'altres on es veu la parella en una situació que es pot considerar vinculada a les relacions sexuals i en què també hi surt la filla, com si hagués presenciat una relació sexual dels seus pares.\nEls investigadors policials no descarten cap hipòtesi i, malgrat que fins ara no han trobat cap prova que aquestes fotos fossin utilitzades com a pornografia infantil, rastregen els equips informàtics confiscats a la família per si troben algun rastre que indiqui que aquest material va ser distribuït i no es va quedar en la intimitat de la parella. També volen aclarir si el pare de la nena va esborrar material abans que el detinguessin, quan ja sabia que s'estrenyia el cercle al seu voltant.\nCas Nadia advocat explotació sexual


B&B Del Carretto Montepaone Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVIa Cesare Battisti 5, Montepaone, Montepaone, Itàlia, 88060 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre B&B Del Carretto\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Montepaone, no busqui més enllà de B&B Del Carretto. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Montepaone. L'hotel ofereix magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, habitació familiar, caixa forta, servei de llançadora per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Montepaone, el B&B Del Carretto és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Comentari amb ganes | Viu i llegeix | Pàgina 2\nEl vaig agafar una mica com a ” llibre que s’ha de llegir” desprès del rebombori mediàtic de la peli ( que no he vist) i sobretot picada per la curiositat d’un comentari on deia que Olor de colònia de la Silvia Alcàntara era una calca de l’argument de pa negre. La única cosa en comú que hi he trobat és que les dues estan situades en la postguerra, i això és misèria i por per a tots els que la van perdre.\nÉs una novel•la plena de mitges paraules i s’entreveuen una pila d’històries que podrien donar per a molt: el contraban a través de les muntanyes, la vida de l’àvia i l’avi mosso, la relació de l’àvia amb els fills, la dels pares de l ‘Andreu, la del Quirze i la Ció, les històries de la tieta Enriqueta, el misteri dels frares veïns … En veiem un bocinet de cadascuna a través dels ulls de l’Andreu, el nen dòcil i estudiós que només mira i es pregunta què passa en aquest món d’adults que està més enllà de la frontera de la innocència. Aprèn a callar, a guardar sentiments , que veu que són l’arrel de totes les desgràcies, i poc a poc es va endurint a base de capes de decepció que van recollint les seves vivències.\nM’ha emocionat el tracte de l’àvia amb els nens: l’Andreu, la ploramiques i en Quirze jove. De com es cuida de donar-los una esfera protectora i feliç poblada de fantasia enmig de la duresa que suposa la vida al camp, en el bàndol dels perdedors i amb poques esperances en el futur. L’àvia els protegeix dels adults , dels seus secrets incomprensibles a base d’històries i fantasies que els ajuden a entendre millor els seu propi món de nens . L’àvia els tracta com a nens, no com a adults en espera , com fan els altres grans de la casa, que els ignoren , els fan treballar i la única cosa que n’esperen és que creixin i s’incorporin en el seu món de feina d’escarràs i de secrets fets de mitges paraules.\nM’ha agradat molt la relació que fa entre les paraules i la gent: paraules dolces que només deia l’àvia, o d’altres només deien el mestre o el capellà. Les que només deia la mare. Cadascuna d’elles li desperten un seguit de sensacions i sentiments: connexió directa al cor.\nPotser no és literatura en majúscules, però és un llibre que es llegeix d’una volada, que emociona i que se’t fica a dins , que més es pot demanar ?.\nL’argument que ofereix l’editorial\nEtiquetes: Emili Teixidor\n¿Dónde estan tus zapatos?. Patricia Soler\nQuan feia parvulari, a la meva classe hi havia un nen rosset que duia unes ulleres de miop lligades amb una goma blanca i quan feia fred duia passamuntanyes. Dibuixava molt bé i sempre incloïa una bandera britànica en els seus dibuixos. Un misteri, potser de gran volia ser un gentleman anglès. No ho vaig saber mai. Era tossut, i quan s’enfadava ens ho feia saber mostrant un nus que se li feia entre cella i cella. Però també tenia un somriure lluminós, una mirada sorneguera i es feia estimar per tothom. A la primera adolescència, encara anàvem junts a classe, i aquell nen misteriós i un pèl tímid, es va convertir en el rebel de la classe que tots admiràvem. No passava mai desapercebut. Quan s’enfadava, ho continuava fent saber: un bon dia podia aparèixer rapat al zero, quan el que es duia en aquella època eren grenyes ben llargues. Era l’època en la que en els carrers es cridava llibertat amnistia i estatut d’autonomia, els adolescents també cridàvem per la nostra llibertat, i ell cridava més fort que ningú. Ho vivíem tot amb efervescència i ja se sap que el que es viu a l’adolescència queda enganxat sota la pell i és d’una intensitat diferent al que es viu al llarg dels anys.\nVam canviar d’escola i ens vam perdre la pista. Vaig saber del seu pas per les drogues, de la seva rehabilitació i de que era seropositiu en una època en que encara no sabíem ben bé el que volia dir. Anys més tard, en un lloc trist em vaig trobar amb el seu somriure lluminós i la seva mirada sorneguera, i si , podia passar per un gentleman anglès . Ens vam alegrar de veuren’s, ens vam posar al dia de les nostres vides, vam intercanviar telèfons amb la promesa trucar-nos i organitzar un sopar amb tota la colla de la promoció. I si, ho endevineu, no ens vam arribar a trucar mai i al cap d’un temps em vaig trobar amb els excompanys de classe en el seu enterrament.\nJa fora de les drogues i amb la malaltia a dins, la Patricia se’n va enamorar, s’hi va casar i el va acompanyar fins el seu últim alè. És una dona refotudament valenta que desprès d’una lluita vital extenuant, encara ha tingut energia per compartir la seva experiència escrivint un llibre en el que despulla els seus sentiments amb la força d’un tsunami.\nA estones és molt poètic i molt visual, dur i dolç a la vegada. Escriu situacions molt dures amb una simplicitat espaterrant, sense cap mena de dramatisme. Com la primera escena, el moment de la mort i l’estona següent, tot el ritual social que l’envolta i tots els sentiments que surten de manera pausada i tranquil•la. La novel•la està il•lustrada per la pròpia autora amb el que m’imagino que són detalls del pis on va viure la parella. Són dibuixo senzills, però amb molt de detall que donen vida al text evocant la solitud que es palpa al llarg de tot el text .\nLlegint-lo se’m va fer un nus a l’estomac, però el vaig acabar amb un somriure, rendida al cant a la vida que hi he trobat a cada pàgina. Aquest llibre no el puc puntuar, impossible de ser objectiva quan tanco els ulls i veig el nen rosset que duia unes ulleres de miop lligades amb una goma blanca.\nLa pàgina web de l’autora\nEtiquetes: Patricia Soler\nCategories : Comentari amb ganes, Vida i llibres\nAmb el risc de quedar com una cursi rematada ( i ?) diré que m’agraden els llibres que m’acullen i els personatges que m’abracen. És una sensació que es fa difícil de descriure i no sabria definir ben bé quan un llibre m’acull o quan accepto l’abraçada d’un personatge o no. No és que el llibre m’enganxi, que també pot ser. Ni que m’identifiqui amb els personatges, que també passa a vegades. És trobar un discurs lleuger, planer, sense artificis ni frases grandiloqüents. És topar amb un argument que pot ser quotidià o pot ser una història llunyana, però habitada per personatges de carn i ànima com la teva i com la meva , que fan coses que faria jo mateixa o qualsevol des meus amics si ens haguéssim trobat en les circumstàncies del personatge . Són histories en les que, des del primer moment, t’hi sents part i tens la sensació que l’autor està escrivint per a tu. Són llibres suaus, encara que narrin una tragèdia.\nBrooklyn ha passat com una bufada i m’ha acollit en les seves aigües càlides i a vegades remogudes. Des de la primera frase m’he sentit companya de viatge de la Eilis, una tímida noia irlandesa dels anys 50, a qui la necessitat de trobar una feina digna, la porta a Brooklyn. He patit amb ella el seu viatge solitari, el seu enyor, la seva perseverança, els seus dubtes, les seves pors, la sorpresa de descobrir-se enamorada, l’angoixa i d’altres sensacions que no desvelaré per no xafar-vos la guitarra.\na l’hora del lector\nEncara accepteu recomanacions per St Jordi? doncs qualsevol d’aquests que a mi m’han acollit ( alguns més que d’altres, tot s’ha de dir) , ja em direu si a vosaltres també:\nQuatre germanes de Jetta Carleton,\nEn lloc segur, de Wallace Stegner ,\nCorazón tan blanco de Javier Marías,\nEscrito en el cuerpo de Jeanete Winterson,\nUna música constant de Vickram Seth,\nOpinions d’un pallasso de Heinrich Böll.\nApa, doncs a remenar llibreries, que passaran llista i que no us hagin de posar falta!!\nEtiquetes: Colm Tóibín\nLes històries de la guerra del segle XX m’atrauen amb una barreja de fascinació i rebuig. I si la guerra és “la nostra”, la barreja la fa encara més irresistible. De petita sentia a parlar “ de la guerra” com d’una cosa llunyana, com si fos un conte que s’explicava, fins que a l’adolescència vaig caure de ple en que els meus avis, a qui jo adorava, l’havien viscut i patit en primera persona. Que els havia enganxat amb 30 anys, amb canalla petita i els havia partit la vida. Que abans de la guerra eren gent normal i lliure i que la guerra va fer miques tot el que tenien i es van haver de re-inventar per tirar endavant. I ells rai, que van sobreviure tots: l’avi va tornar sencer del front, i l’àvia va sobreviure a la granja del Vallès, amb la seva guerra particular per alimentar gallines i vaques i així alimentar els tres fills i a mitja família de Barcelona, que anaven per torns a passar uns dies a la granja per poder bufar cullera. Tinc les seves cartes on expliquen aquest dia a dia en primera persona. L’avi des del front. L’àvia des de la granja. El tiet Manuel, la tieta Carme i la tieta Paulita, des de Barcelona, expliquen a l’Enric ( l’avi) els dies que han passat a la granja amb la Dolors (l’àvia), la joia de menjar ous i llet i l’art de l’àvia per fer de no res, un àpat per a 5 o 6 persones. I els bombardejos de Barcelona. I la por que passen. I el desgavell continu a la ciutat. I en mig de tot l’horror, tota la por i tota la gana, un toc de vida: l’àvia explicant lo bufona que és la Nurieta( 3 anys), que l’ajuda a collir ous i que tot ho xerra, que l’Enric (7 anys) és l’home de la casa , l’hauries de veure com va a buscar llenya i es cuida del foc , i que en Joan ( que va néixer poc després que l’avi marxés al front) , gracies a Dèu, encara mama i avui ha fet el primer somriure. Tot canvia, hi ha un daltabaix enorme, però hi ha coses immutables: les mares parlant dels fills, els homes i les dones declarant-se el seu amor per carta, la germana Paulita que pateix per el germà petit que és al front ( ja menges bé, Enric? Espero que tingueu bones mantes i bon calçat) , l’amic Manuel explicant com n’està d’enamorat de la Montserrat, amb ganes de que acabi tot l’horror per poder-se casar d’una vegada.\nCada vegada que llegeixo una novel•la de la guerra, hi veig els avis, m’imagino el desgavell que van viure, els canvis accelerats d’aquell temps i allò immutable que van saber conservar com a persones i els va ajudar a sobreviure. M’imagino un daltabaix ara mateix i em pregunto com reaccionariem tots plegats. Amb valentia? Amb por? Amb covardia?. Qui s’atreveix a posar una etiqueta a les reaccions humanes davant del que és impensables des d’un món que ens creiem en ordre? Cada dia és el primer dia d’un viatge a un futur ignorat i perdut en la nit dels temps.\nI la novel•la? Doncs parla d’això, d’un home que duia un vida normal i la guerra li fot enlaire, dels canvis externs que afecten la gent en més o menys mesura, de la por i de la covardia i de moltes altres coses. Té algunes coses bones, però la meitat de text donaria valor afegit a la novel•la. Tot i així haig de dir que m’he enganxat a les 958 pàgines, submergida en la història surrealista d’aquest país en el que ens ha tocat viure.\nAl blog de la Kweilan\nLa crítica a El pais\nSinopsis al blog de libros\nA la foto, la meva àvia, el meu oncle i la meva mare, poc despres d’acabada la guerra\nL’últim dia abans de demà. Eduard Márquez\nReserveu-vos tres horetes. Desconnecteu telèfons, pengeu el cartell de no molesteu al vostre racó de llegir i agafeu aire, que el necessitareu. La primera frase és com caure al buit, et fa un nus a l’estomac, t’obre els ulls com unes taronges i ja no parpelleges fins que tanques la novel•la . I amb això no vull dir que sigui una novel•la d’acció en sentit clàssic, que no ho és gens ni mica. És d’acció interna, que sacseja sentiments i posa a prova el fràgil equilibri de la nostra vida. Som atzar, no hi ha dubte, i tota la vida anem fent sense estar mai preparats per aguantar el viatge on ens pot portar un cop d’atzar. Amb Eduard Márquez fem un viatge al passat ,amb un bitllet de tornada que més hagués valgut que ens portés a Terranova, un racó de món on la gent, malgrat les dificultats, té ganes de viure i de lluitar. Però el salt al present ens porta a una realitat que no ens atrevim ni a imaginar quan portem una vida endreçada.\nEl llenguatge: el just. Precís. Poètic. Pinzellades en castellà que ho diuen tot. Corrent amunt i avall en el temps. Records brillants i records dolorosos. Perquès sense resposta. Repeticions inquietants “ I allò que fórem entre mans infinitament ansioses deixar de ser-ho, i fins i tot el propi nom abandonar com una joguina que s’ha fet malbé” com la càmera fotogràfica de joguina d’un color taronja cridaner que penja de la cadena del carro d’un rodamón. Una cadena que no du enlloc. Una càmera que ha deixat d’enfocar la realitat.\nHe quedat trasbalsada per tota la càrrega emocional que va creixent a mida que avança la novel•la, i només em queda, una vegada més , donar les gràcies a l’Eduard Màrquez per compartir el seu talent.\nEn Joan Josep Isern a les totxanes\nEl blog d’en david serrano\nAl facebook hi ha tot de material de promoció. Jo encara no me l’he mirat, esperava a llegir primer el llibre\nEl que en diu Empúries, l’editorial\nTota una vida. David Grossman\nAquest llibre se m’ha ficat a dins. M’ha colpit i m’ha anorreat la seva tendresa , la seva duresa, la poesia d’algunes situacions i el cruixir del dia a dia de tota una vida. Dir que l’Ora i l’Avram m’han canviat la vida seria una mica cursi, però aquesta lectura m’ha fet mirar algunes coses amb una llum diferent, a vegades llum encegadora, d’altres amb un dèbil raig d’esperança. Aquests dos personatges han fet sonar, dins meu, una música diferent però que harmonitza amb totes els músiques que he sentit fins ara.\nL’Ora i l’Avram són amics de tota la vida i quan ronden la cinquantena comencen un viatge empès per la por. Una fugida endavant per no afrontar la realitat. En aquesta fugida, per combatre la por, es destil·la el passat paraula a paraula. L’Ora parla amb un llenguatge senzill i dur a l’Avram, un home fràgil i trencat per la vida . L’Ora combat la seva angoixa a base de caminar i de retrobar de debò a l’Avram a través de les paraules . Avança en espiral, poc a poc, per no tocar les ferides dures i profundes del passat. Deambulen sense rumb. Ella parla, ell entoma la història que recomposa la seva fràgil persona que van trossejar i torturar a la guerra. Dosis petites de realitat, ínfimes , com quan algú ha dejunat durant molt de temps i només pot ingerir coses fàcils de pair i en petites quantitats. Així es troba l’Avram. I l’Ora, que ha estat cuinant per a ell durant anys i només espera el moment de servir els seus records, s’ha d’anar frenant.\nL’angoixa inicial dels personatges es torna joia absoluta quan rememoren els anys joves de passió i enamorament . Es torna una bola d’angoixa quan tornen a l’Avram de les tortures i de la guerra i tomba cap a dolçor infinita quan les paraules tornen a fluir entre ells desprès de 21 anys d’incomunicació i dolor. Una de freda i una de calenta que no et pot deixar indiferent de cap manera\nEtiquetes: David Grossman\nPedres de toc. Carme Torras\nEm va encantar La mutació sentimental i aquest el vaig comprar en la primera ocasió en que se’m va plantar al davant. Desprès de la lectura reitero que Carme Torras és una autora que té moltes coses per dir i a fe que sap com fer-ho.\nL’argument: la Carla és una jove periodista que treballa fent biografies per encàrrec. Una feina monòtona que pren interès quan li encarreguen la biografia de la Nydia, una coreògrafa de fama que té un passat amagat. No diria que la història i el desenllaç és el de menys en la història, però el plat fort, per a mi, és la construcció dels personatges i la seva relació. I també un munt d’idees que m’han sacsejat l’atenció.\nLes dues protagonistes tenen una força que arrossega, tot i que al principi les dues per separat em semblaven poc consistents . En el moment en que es troben i comença el seu combat particular , les seves vides s’entrellacen sense remei, les dones es defineixen i agafen tota la seva força .\nHi he trobat algunes idees que m’han fet pensar en La mutació, per exemple la d’injectar-se emocions perdudes, tant en la reconstrucció virtual d’un partit de la NBA, o en un moment en que la Nydia pensant en la Carla, enyora un trasbals pur d’emoció “trasbalssar-se així, d’arrel, estimul directa en vena… ” com el que assajava en Leo a la mutació. També hi surt en alguna ocasió la reflexió de que algú t’esperoni per treure el millor de tu, que no era altra cosa que el que pretenia el Dr Craft amb la seva pròtesi de creativitat per el seu ROB.\nI aqui us deixo algunes idees que m’han encantat i que me les sento totalment meves\nPg 113 Plaers que li són vedats perquè no ha sabut parar teranyines per enxampar-los.\nParar teranyines… M’encanta aquesta idea de preparar-nos per gaudir de les coses. Estar en forma físicament per poder gaudir de plaer d’una caminada per la muntanya. Llegir activament per poder copsar més coses dels llibres que tens a l’abast. Fixar-se en la reacció de la gent, mirar-la als ulls per poder-los captar l’ànima.\nPg 134 La realitat és massa literal per capturar la veritat\nSi, a vegades la realitat enlluerna i cal matisar-la per poder veure la veritat que amaga al darrera\nPg 172 És clar que cal inventar, avançar, però no tots en la mateixa direcció ni esclafant el que hi havia abans. La diversitat és engrescadora, en canvi el progrés monolític acabarà ensopint-nos a tots.\nEls que remenen les cireres en aquest món s’haurien de tatuar aquesta frase al cervell. Potser una pròtesi de creativitat ens permetria abandonar aquest progrés que ens fa a tots avorridament idèntics\nPg 213- paradís d’infantesa ( )un port segur on arrecerar-se quan fa fred i d’on partir cap a nous horitzons en temps de bonança, un pòsit ferm, sòlid una pedra tendra i alhora inamovible on agafar impuls.\nAquest fragment m’ha emocionat: la infantesa és la única pàtria, un referent de la vida.\nEn fi, un altre llibre de la Carme Torras que ens ajuda a parar teranyines en molts camps.\nEl que en dieun per la xarxa ho té resumit la Carme Torras en el seu racó literari\nRelectura d’un clàssic que em van fer llegir a l’escola, allà per l’any de la picor. Ja llavors el vaig disfrutar i tota la vida he recordat els versets cursis de l’Aina Cohen\nda’m un brit d’alfabreguera,\ndona’m una margarida”\nque recitàvem , amb el riure fluix dels 15 anys, amb un bona amiga quan trobàvem que algú era encara més cursi que nosaltres.\nUna perleta que traspua ironia en cada lletra.\nDonya Obdulia es mor, i amb ella la noblesa mallorquina de principis del XX, que va decaient a contracor, lluitant de manera ridícula en contra dels costums plebeus que arriben de mar enllà. Si, donya Obdulia, es mor però no s’acaba de morir, espernega i imposa la seva voluntat, vetllant per el seu propi enterrament, que ha de ser el més digne que es recordi a Palma. Tan és com has viscut, el que importa és com et recordaran. Al final, donya Obdulia, que ja està per sobre de tot i de tothom, treu el seu costat més canallesc dels seus origens humils i deixa amb un pam de nas a tota la noblesa ben pensant que esperava heretar.\nEls secundaris que papallonegen a voltant de la novel•la i de la cort de donya Obdulia, no tenen desperdici, destacant per sobre de tots la poetessa Aina Cohen, pageseta eixorivida d’origen humil que els nobles i intel•lectuals exhibeixen com un mico de fira. El desconcert de la poetessa va en augment al llarg de la seva vida i acaba traient tot el que du dins davant la mirada incrèdula dels seus suposats admiradors.\nCom en tot bon clàssic, el pròleg és etern, més de 50 pàgines on t’expliquen en què t’has de fixar i que t’ha d’agradar de la novel•la. Evidentment, me l’he saltat, no fos cas que em centri l’atenció cap a llocs inconvenients!!\nPag 87 “El regionalisme(..) es prepara amb recepta igual que una salsa. Picant una branca florida d’ametller amb un bocí de pagesa típica, mesclant’hi dos brots d’alfàbrega i deixant-ho coure vora la llar, mentre sonen els boleros i la cuinera canta sor Tomaseta, surt un guisat de tan fàcil digestió que el toleren fins els infants de pit i que les senyores més senyores no desdenyen de tastar alguna vegada”\nSobre l’autor al UOC\nEtiquetes: Llorenç de Villalonga\nCategories : 4 punts- M'ha agradat molt, Comentari amb ganes, Vida i llibres\nEl casalot. Charles Dickens\nDurant les vacances m’agrada llegir almenys un totxo, si, un llibre d’aquells de més de mil pàgines, lleuger o espès, divertit o tràgic, però que sigui dels que duren dies i dies de lectura intensa.\nL’estiu passat va ser aquest i en fa dos aquest altre. Aquest agost he compartit vacances amb Dickens i s’ha de dir que és una molt bona companyia. El Casalot és un festival d’ironia i de crítica punyent a la societat de l’època (Anglaterra, 1850), i a cada cantonada t’hi trobes, com aquell qui no vol la cosa, un seguit de metàfores que es colen enmig de qualsevol paràgraf i et deixen ben bocabadat.\nL’excusa de la novel•la és el seguiment d’un cas d’herències que fa anys i panys que s’arrossega per els jutjats i no hi ha manera que avanci ni que es resolgui res. Cada vegada està més embolicat i per cada pas endavant, se’n reculen deu amb entrebancs incomprensibles. Amb aquesta excusa, l’autor aprofita per retratar predicadors, xarlatans, dames abocades al proselitisme, vividors sense escrúpols i homes de lleis: tots ells són sotmesos a una ferotge crítica servida amb la safata de plata del llenguatge just i precís.\nEl Londres més gris i sòrdid comparteix protagonisme amb el més elegant i classista, poblat per personatges que es van dibuixant lentament i amb molta gràcia. Per a cadascú hi ha el seu to, cosa que comporta canvis de registre constant: des del pobre mort de gana que viu al carrer, que “no té re i no sap re” i que amb prou feines sap lligar dues frases quan parla, fins a les parrafades dels homes de lleis, un tou de paraules buides que s’emboliquen per no dir res de res.\nCoses de l’edició ( edicions destino)\nLa traducció, de Xavier Pàmies,és fantàstica.\nLa faixa (que m’ha servit de punt) . “Quina impressió global ens produeix una gran obra d’art? Precisió poètica i emoció científica. Aquest és l’impacte que fa El Casalot” Vladimir Nabokov. Chapeau , a mi també m’ha produït aquets impacte .\nLa contraportada m’ha confirmat una sospita que tenia de fa temps: a vegades els que l’escriuen no es llegeixen el llibre. En aquesta es parla del senyor Snagsby com a primer detectiu de la literatura, quan en el llibre que he llegit jo, el senyor Snagsby és un botiguer, i l’inspector de policia que es guanya el títol de primer detectiu de la literatura es diu Bucket…. petita relliscada.\nEtiquetes: Charles Dickens


FCC reclama dos milions d’euros a l'ambientòleg que va detectar irregularitats en el servei d’escombraries de Badalona - directa.cat\nFCC reclama dos milions d’euros a l'ambientòleg que va detectar irregularitats en el servei d’escombraries de Badalona\nAvui, Jordi Colomer seu a la banqueta dels acusats, com a autor de l'auditoria de 2016, on es calculava que FCC havia sobrefacturat 12,8 milions d'euros entre maig del 2010 i desembre del 2015. L'adjudicatària del servei de neteja de la via pública i recollida de residus a Badalona el va denunciar per vulnerar el seu dret a l'honor\nL'auditoria del servei va estimar en 12,8 milions els sobrecostos de FCC / Arxiu\nL’ambientòleg que va elaborar un estudi sobre el servei de neteja de la via pública i recollida de residus, a petició de l’Ajuntament de Badalona, avui seu a la banqueta dels acusats. L’adjudicatària Fomento de Construcciones i Contratas (FCC), presidida per Esther Alcocer Koplowitz i controlada pel multimilionari mexicà Carlos Slim, demana dos milions d’euros a Jordi Colomer per llançar “imputacions falses”. L’auditoria de 2016 conclou que FCC hauria defraudat 12,8 milions d’euros entre maig del 2010 i desembre de 2015, amb el PSC primer, i a partir del 2011 amb el PP de Xavier García Albiol al Govern municipal. Una conclusió que, per l’empresa, suposa una “intromissió il·legítima al seu honor”. Amb la demanda, Colomer considera que FCC pretén “acoquinar a les tècniques municipals perquè s’autocensurin i no siguin rigoroses en la defensa de l’interès públic i la legalitat”.\nFiscalia va arxivar a principis de 2018 les denúncies que l’Ajuntament de Badalona i també el de Barcelona van presentar per presumpte frau i això va donar ales a FCC. Aleshores, en un comunicat va assegurar que es reservava “exercir totes les accions legals al seu abast per restablir el seu honor, la seva imatge i exigir responsabilitats”. Tot i l’arxivament, Fiscalia va deixar clar que prenia la decisió “sense perjudici que pugui existir un incompliment contractual per part de l’empresa adjudicatària, d’acord amb el qual poder exigir una responsabilitat econòmica de caràcter objectiu”. De fet, el Consistori barceloní, el 2017, va sancionar l’empresa amb set milions d’euros per incompliment de contracte, i a Badalona, s’havien de reclamar 4 milions però PSC, PP i CiU van aturar-ho al ple i just després es va fer la moció de censura a l’alcaldessa Dolors Sabater.\nUn currículum de sancions\nNo són els únics consistoris que han detectat irregularitats en la prestació del servei per part de la multinacional. L’Ajuntament de l’Hospitalet de Llobregat va penalitzar FCC amb 11.000 euros per incompliment d’alguns dels serveis estipulats al contracte el 2016; Mataró va obrir-li un expedient sancionador, el 2018, per una infracció administrativa greu amb multa de 150.000 euros, el màxim permès; i l’any següent, el de Tarragona va aprovar incoar una sanció de 60.101 euros per una infracció “molt greu” del contracte vigent i l’any anterior. La darrera tampoc ha estat la primera vegada que FCC arribava a Fiscalia: el 2014, la CUP de Tarragona va presentar una denúncia argumentant que s’havien produït modificacions en el contracte per augmentar els preus per sobre de l’establert al Plec de clàusules, però finalment també es va arxivar.\nL’Ajuntament de Barcelona va sancionar FCC amb set milions d’euros, l’Hospitalet amb 11.000 euros, Mataró va obrir-li un expedient sancionador amb multa de 150.000 euros i el de Tarragona va aprovar incoar una sanció de 60.101 euros\nEn la denúncia contra Colomer, FCC titlla les conseqüències de l’informe d’”assetjament”, “dany moral”, “desprestigi professional”, “i en general, menyscabament de la seva dignitat”. Però l’autor insisteix que l’auditoria és “estrictament tècnica i es basa en la documentació contractual, la llei de contractes, les certificacions i la facturació, que és el rellevant en la contractació pública”. De fet, la secretaria municipal de Badalona, entre altres, va confirmar en un expedient de 2017 que s’havia d’adaptar la facturació de FCC a la llei de contractes i dotar l’Ajuntament d’un servei de control dels contractes amb personal qualificat.\nSense sistemes de control i amb contenidors bruts\nEl servei, amb el PSC al Govern municipal, va ser adjudicat a FCC per un període de deu anys -fins a 2020- i un import de 196,25 milions d’euros. Després d’analitzar aquest període, l’informe elaborat per Colomer, va relatar les principals irregularitats del desenvolupament del servei: el desmantellament d’un Departament de Neteja Urbana amb perfils no adequats, la modificació del sistema de preus contradient el plec de condicions -generant un increment de la despesa-, l’incompliment d’obligacions bàsiques com la neteja dels contenidors del carrer o la facturació de vehicles no utilitzats.\nEn el cas dels contenidors, només el 2015, l’informe calcula que l’empresa s’hauria estalviat 166 jornades de neteja, i des de 2010 un total de 1.245 per valor de 564.612 euros; que, tot i no haver-les facturat, amb la penalització sumarien 2.258.499. Els serveis no realitzats haurien suposat un perjudici per a la ciutadania per l’increment d’olors i la disminució de les condicions sanitàries als contenidors durant la temporada d’estiu. I, sumat a la manca del sistema informàtic i de control, l’auditoria assenyala que serien tres infraccions molt greus, que segons el plec tècnic, es poden penalitzar amb la rescissió del contracte, la confiscació de la garantia i indemnització per danys i perjudicis. Una altra partida important que FCC hauria defraudat a Badalona correspon a costos imputats sense haver prestat servei. La llista de maquinària nova que no ha estat utilitzada és llarga: camions ‘rentacontenidors, vehicles elèctrics o escombradores.\nauditoria Badalona escombraries FCC Fiscalia irregularitats Jordi Colomer sancions\n« Ai las\nUn mes de lluita i sensibilització contra l’especulació a Benimaclet »


Haus-Estrems a la Mòmia (Montserrat) – Roca Calenta\nInici\tViesBarcelonaMontserratSant Salvador\tHaus-Estrems a la Mòmia (Montserrat)\nHaus-Estrems a la Mòmia (Montserrat)\nper jordi.ceballos@gmail.com 28 de maig de 2016\nLa Haus-Estrems va ser oberta el 28/07/1946 per Jordi Casasayas (“Haus”) i els germans Eugeni i Raimon Estrems. Feia molt temps que em rondava pel cap anar a fer-la, però les terrorífiques històries que escoltava m’acabaven treient les ganes. Però bé, ara sí que sentia que havia arribat el moment d’anar-hi i la he gaudit moltíssim.\nLa tirada clau és la segona, que és exposada, sobretot perquè la primera xapa està a Cuenca, però anant a poc a poc i renegant una mica, surt bé. Hi ha cordades que fins la primera xapa van tot per dins la xemeneia i això deu ser molt angoixant, millor sortir cap a fora. La resta de tirades són menys exigents i de manera molt més amable ens permeten gaudir d’aquesta fantàstica via.\nDes del Monestir anem al refugi de Sant Benet, passem una mena de porta de pedra i quan el camí es bifurca, prenem el trencall de l’esquerra. Seguim pujant, prenem un corriol a la dreta cap a la Trompa de l’Elefant, la creuem, remuntem fins a la Mòmia i flanquegem uns metres a la dreta per arribar a peu de via.\n6 cintes i friends fins al Camalot #1. A la segona tirada millor que el primer pugi només amb les cintes i sense les bambes, tampoc es pot posar res més i a les estretors emprenya tot.\nBaixant una mica en direcció nord-oest trobem un cable d’acer que ens porta a la instal·lació de ràpel. Fem un únic ràpel de 60 m fins al terra.\nSandra Serra, Josep Santasusana i Jordi Ceballos\n**** ImprescindibleEugeni EstremsJordi Casasayas ("Haus")MòmiaRaimon Estrems\nAresta Brucs a l’Agulla de l’Arbret (Montserrat)\nNormal a la Momieta (Montserrat)\nCanaletes a la Panxa del Bisbe (Montserrat)\nLudwig-Casanellas al Contrafort de la Prenyada (Montserrat)\nAresta del Violí a la Miranda de Sant...


Escrit per Susagna Sabaté el 18/6/2014 a les 12.58 h, a: General\nDesprés de 90 hores de curs i de 9 mesos de treball intens, hem acabat el nivell D a distància de Calonge. Tancaré els llibres, posaré ordre als papers acumulats durant l’any i deixaré el blog fins al setembre vinent. Ha estat un període molt intens de feina, tant per a vosaltres com per a mi. Algunes no heu obtingut el resultat que esperàveu a la prova de final de curs, però el que heu de valorar, en definitiva, és tot el que heu après i el que aprendreu encara, perquè estudiar una llengua és un procés continu d’aprenentatge. Aprofiteu aquest estiu, que ara sí que sembla que ha començat, per descansar i, sobretot, per llegir. La lectura és una bona manera treballar una llengua. Jo aprofitaré per valorar aquest curs que ara acaba i preparar tots els materials per al curs vinent.\nVinga, tanquem la “paradeta” i fins aviat!\nEscrit per Susagna Sabaté el 30/5/2014 a les 15.07 h, a: Sintaxi\nA hores d’ara -és a dir, en la recta final del curs-, segur que tots teniu present que el mot que pot ser un adverbi, una conjunció, un pronom o, fins i tot, un adjectiu. De fet, difícilment us assaltarà cap dubte davant d’un hipotètic exercici on us demanin que indiqueu quin que teniu en una sèrie d’oracions.\nPer si de cas, vegem aquests exemples:\nEl dia que el vaig veure estava malalt.\nM’imagino que vindran junts.\nM’has regalat la ploma que desitjava.\nVine, que et necessito un moment.\nEl noi que m’ha atès és molt amable.\nQue n’arribes a ser, de poca-solta!\nQue lluny que és!\nQue coses que has vist, en aquest viatge!\nHi heu rumiat? Bé, doncs aquí teniu el comentari referent a cada cas:\nQue fàcil! adverbi (“molt” fàcil)\nEl dia que el vaig veure estava malalt. pronom relatiu amb funció de CCT (l’antecedent és dia)\nM’imagino que vindran junts. conjunció\nM’has regalat la ploma que desitjava. pronom relatiu amb funció de CD\nVine, que et necessito un moment. conjunció\nEl noi que m’ha atès és molt amable. pronom relatiu amb funció de subjecte\nQue n’arribes a ser, de poca-solta! conjunció\nQue lluny que és. adverbi i conjunció\nQue coses que has vist, en aquest viatge! adjectiu (“quantes” coses…) i conjunció\nQue véns? conjunció\nQuè? Que ho veieu més clar? Que fàcil que és, oi?, això de jugar amb el mot que!\nEscrit per Susagna Sabaté el 26/5/2014 a les 13.11 h, a: Morfologia\nEscrit per Susagna Sabaté el 15/5/2014 a les 11.50 h, a: Morfologia\nTemps fugit… i l’examen s’acosta!\nEscrit per Susagna Sabaté el 13/5/2014 a les 12.28 h, a: General\nEl temps passa irreparablement i la data de la prova final ja no queda tan lluny. Perquè això és un fet i perquè volem satisfer la vostra set de respostes sobre la prova us pengem un enllaç on podreu veure’n l’estructura.\nRecordeu, però, que el simulacre de prova que us envairé demà ja us permet de veure com serà l’examen del juny, de manera que quan aquest arribi gairebé podreu respondre a les preguntes amb els ulls tancats…!\nResum de la sessió presencial sobre preposicions i marc sociolingüístic\nEscrit per Susagna Sabaté el 8/5/2014 a les 13.29 h, a: Marc sociolingüístic, Morfologia\nAquesta setmana hem fet una sessió presencial sobre preposicions i marc sociolingüístic. Us en faig cinc cèntims per a totes les persones que no hi heu pogut assistir.\nLa matèria que hem repassat s’ha dividit en dues parts:\n1. Les preposicions – hem tornat a comentar allò més important relacionat amb aquest tema: casos de complement directe amb la preposició a; ús de per i per a davant de substantiu; ús i significat d’algunes locucions prepositives… Paral·lelament a les explicacions teòriques, hem anat fent una mica de pràctica.\n2. El marc sociolingüístic – entre el material de la sessió que us faig arribar hi trobareu una llista de temes d’història de la llengua i del marc sociolingüístic que us pot servir d’ajuda a l’hora de preparar aquesta part. Tingueu en compte, però, que no és una llista tancada, és a dir, a la prova final hi poden sortir temes que no són en aquesta llista.\nCap a Calonge, que hi falta gent! (solucions)\nEscrit per Susagna Sabaté el 8/5/2014 a les 13.21 h, a: Morfologia\nDesprés d’uns dies de reflexió sobre les preposicions, us faig arribar les solucions dels exercicis que us havia proposat: Preposicions – solucions. Si teniu algun dubte o hi ha alguna resposta que no acabeu d’entendre, deixeu un comentari al blog. D’aquesta manera, l’explicació arriba a tots els companys i companyes d’aula.\nAcabo aquesta entrada amb les pautes d’estudi de les pautes d’estudi unitat 12 nivell D, l’última del curs!\nCap a Calonge, que hi falta gent!\nEscrit per Susagna Sabaté el 5/5/2014 a les 13.30 h, a: Morfologia\nL’entrada d’avui completarà el tema de les preposicions que ja vam encetar fa uns dies quan vam parlar dels usos de ‘per’ i ‘per a’.\nHe telefonat a la meva mare o He telefonat la meva mare?\nHem quedat en una plaça de Calonge o Hem quedat a una plaça de Calonge?\nLa Renaixença va començar al segle XIX o La Renaixença va començar el segle XIX?\nEm molesta la pudor de tabac o Em molesta la pudor a tabac?\nNo m’agrada viatjar amb tren o No m’agrada viatjar en tren?\nMe’n vaig fins a l’escola i torno o Me’n vaig fins l’escola i torno?\nHem quedat cap a les vuit o Hem quedat cap les vuit?\nLa resposta a totes aquestes qüestions que, de ben segur, alguna vegada us heu plantejat la trobareu al document següent: Preposicions. Com sempre, al final hi ha unes activitats per practicar. Deixeu un comentari al blog només amb els dubtes que us hagin sortit a l’hora de fer-les. Les solucions, les tindreu ben aviat.\nEscrit per Susagna Sabaté l'11/4/2014 a les 11.16 h, a: General\nA la unitat 10 heu hagut de fer una ressenya d’un llibre. Doncs, justament, per si us agrada llegir i per si voleu saber quines seran algunes de les novetats editorials que trobareu a les parades de Sant Jordi, hem preparat aquest Recull Sant Jordi 2014. Les recomanacions es divideixen en els apartats següents: ficció, no-ficció, infantil i juvenil. Hem mirat d’escombrar una mica cap a casa i per això, hem donat preferència als escriptors catalans per sobre dels altres.\nSi llegiu algun d’aquests llibres del recull o un altre que us hagi agradat, deixeu-nos el vostre comentari al blog!\nBona Setmana Santa i bona diada de Sant Jordi!\nEscrit per Susagna Sabaté el 9/4/2014 a les 18.50 h, a: Repàs\nS’acosta la Setmana Santa, uns esperats dies de descans per començar a anar a la platja, treure la pols a la bicicleta, fer bunyols amb la família i… reforçar alguns dels temes apresos fins ara!\nEn aquests enllaços hi trobareu un material interessant per repassar o reforçar el contingut del curs que considereu que porteu més fluix!\nCurs de llengua catalana. Nivell C. Es tracta d’un curs editat pel Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya l’any 2008. S’hi inclouen diversos temes d’ortografia, morfosintaxi, lèxic, expressió escrita i expressió oral. Combina les explicacions teòriques amb els exercicis i al final, hi ha el solucionari.\nCatalà obert. Universitat Oberta de Catalunya. Es tracta d’un curs interactiu de llengua catalana que posa a l’abast dels aprenents una manera àgil i flexible d’aprendre català.\nApa, doncs, ja teniu feina per anar fent aquests dies!


2014 1110. L'incident a Girona, l'únic punt fosc d'una jornada plenament cívica i festiva - Gironès per la independència\n2014 1110. L'incident a Girona, l'únic punt fosc d'una jornada plenament cívica i festiva\nUn incident a Girona, l'únic punt fosc d'una jornada plenament cívica i festiva\nCinc encaputxats van entrar en un institut a la capital gironina i van rebentar un parell d'urnes mentre proferien crits espanyolistes\nTranquil·litat a la resta de col·legis\n10/11/14 00:00\t- GIRONA - DANI VILÀ\nLa gran mobilització ciutadana arreu de Catalunya va transcórrer amb plena normalitat i en un ambient plenament cívic i festiu que només va quedar tacat per un incident que cinc encaputxats van protagonitzar a Girona.\nAl voltant d'un quart de dotze, cinc joves d'entre 21 i 34 anys van irrompre de mala manera a l'Escola d'Hostaleria de Girona i van dirigir-se a un dels punts de votació, on van agafar un parell d'urnes per rebentar-les a cops de peu i en van fer malbé una que es va acabar d'apedaçar. Així mateix, van trencar algunes copes i plats,\nja que van entrar a la sala de la cafeteria de l'escola d'hostaleria. La reacció dels ciutadans que esperaven per votar va ser immediata per impedir que aquests joves aconseguissin el seu objectiu i els van fer fora, fet que va generar alguna picabaralla.\nEn pocs moments es va aconseguir fer-los fora de la zona de votació i els joves van acabar marxant mentre proferien crits de “Viva España” i recordaven la figura del dictador espanyol Francisco Franco. La gent va aturar dos dels assaltants i un tercer quan ja sortia. A aquest últim, la gent el va retenir i va aconseguir treure-li la caputxa per fer-li fotos i increpar-lo per l'acció que havia comès.\nLa Policia Municipal i els Mossos van detenir aquests tres individus i més tard els altres dos que havien fugit. Els cinc assaltants són veïns de Girona, Sant Hilari Sacalm, les Planes d'Hostoles, Vilafant i Vilajuïga.\nDenúncia del consistori\nL'Ajuntament de Girona va interposar una denúncia contra les cinc persones que van provocar l'incident, ja que el consistori considera que “els fets esmentats poden constituir una infracció penal per un delicte de coaccions i un altre contra les llibertats tipificat a l'article 172 del Codi Penal i els drets fonamentals, tal com recull la Constitució ”.\nA Cardedeu, a l'hora del recompte de vots, els bombers van haver de desallotjar els voluntaris de l'institut Pla Marcell quan va detectar-se un sobre amb una pols blanca i un text amenaçador. A part, els Mossos investiguen l'origen de tres trets que haurien impactat al matí a la seu de la JNC de la plaça Cardona a la confluència amb el carrer Laforja de Barcelona.\nDarrera actualització ( Dilluns, 10 de novembre del 2014 00:00 )


Patrimoni de la Garrotxa – Pàgina 8 – Llistat del patrimoni natural i arquitectònic de La Garrotxa\nCentral elèctrica de Can Surós\nCentral elèctrica de la primera meitat del segle XX. Durant anys va funcionar per donar energia a Besalú.\nSector de Can Surós\nCentral elèctrica de Can Surós 42.198383, 2.686296 Descripció:Central elèctrica de la primera meitat del segle XX. Durant anys va funcionar per donar energia a Besalú.Adreça:Sector de Can SurósPoblació:BesalúCodi Postal:17850Web: http://www.besalu.catTelèfon: 972 590 225\nA partir del segle XV el monestir de Sant Pere comença a entrar en decadència. Aquesta s’agreujarà amb la guerra del Francès, moment en què es destruirà el claustre.\nEl monestir de Sant Pere va ser fundat l’any 977 i es va posar sota el patrocini de la Santa Seu i per tant va gaudir de certs privilegis, com custodiar les relíquies dels màrtirs Sant Prim i Sant Felicià. L’any 1003 es va consagrar l’església. Quan el comtat va passar a dependre del de Barcelona, el monestir va viure el seu moment de màxima esplendor, ja que en absència del comte, l’abat era la personalitat amb més autoritat a la vila.\nA partir del segle XV el monestir comença a entrar en decadència. Aquesta s’agreujarà amb la guerra del Francès, moment en què es destruirà el claustre.\nAvui en dia només queda en peu l’església i algunes dependències posteriors.\nDarrere el Monestir de Sant Pere\nEdifici claustres 42.197993, 2.698931 Descripció:A partir del segle XV el monestir de Sant Pere comença a entrar en decadència. Aquesta s'agreujarà amb la guerra del Francès, moment en què es destruirà el claustre.Adreça:Darrere el Monestir de Sant PerePoblació:BesalúCodi Postal:17850Web: http://www.besalu.catTelèfon: 972 590 225\nS’observen les següents: Muralla del carrer Rocafort, Muralla del Fluvià, Muralla del Portalet, Muralla del carrer de la Font.\nDel gran nombre de muralles i torres que envoltaven el casal dels comtes i la vila de Besalú poca cosa ha arribat fins a nosaltres. A la casa dels Figueres es troben algunes restes de considerable alçada, mentre que la majoria d’elles dormen en grans blocs al costat del riu Fluvià. Les muralles estan datades segons sigui el seu recinte i van des de les originàries del segle IX al XI fins al XIV. S’observen les següents: Muralla del C/ Rocafort, Muralla del Fluvià, Muralla del Portalet, Muralla del C/de la Font. Excavacions arqueològiques recents han trobat restes importants de les antigues muralles. Com la descoberta de murs del segle IX a les excavacions de la casa de la Moneda.\nDisperses al marge superior del riu Fluvià\nMuralles 42.200233, 2.701210 Descripció:S'observen les següents: Muralla del carrer Rocafort, Muralla del Fluvià, Muralla del Portalet, Muralla del carrer de la Font.Adreça:Disperses al marge superior del riu FluviàPoblació:BesalúCodi Postal:17850Web: http://www.besalu.catTelèfon: 972 590 225\nPortal dels Horts i Muralla de Pere IV\nEl Portal dels Horts forma part dels portals de la muralla. Aquesta fou alçada al segle XIV i protegia el Prat de Sant Pere.\nL’entramat de carrers de la població es va anar forjant dins els diferents recintes emmurallats. El primer es trobava al voltant del castell, situat al turó de Santa Maria. Es conserva el Portal de la Força, alguns fragments de muralla i les bases d’una torre circular. Al segle XII es va construir la segona anella de muralles que arribava fins al riu Fluvià. La darrera muralla es va construir ja entrat el segle XIV i és la que acabarà configurant l’entramat de l’actual nucli antic.\nPortal dels Horts i Muralla de Pere IV 42.197833, 2.699501 Descripció:El Portal dels Horts forma part dels portals de la muralla. Aquesta fou alçada al segle XIV i protegia el Prat de Sant Pere.Adreça:Portal dels HortsPoblació:BesalúCodi Postal:17850Web: http://www.besalu.catTelèfon: 972 590 225\nRestes arqueològiques de Can Ring. 42.204477, 2.691911 Descripció:Restes d'una vila romana. Data dels segles I i II a.C. al III d.C. S'hi han realitzat diverses intervencions arqueològiques. Fou descoberta l'any 1960.Adreça:Sortida de Besalú, direcció a OlotPoblació:BesalúCodi Postal:17850Web: ajuntament@besalu.catTelèfon: 972 590 225


La plaça dels Comediants ressona amb un esperat: 40 vegades Tàrrega! - Notícies - FiraTàrrega\nLa plaça dels Comediants ressona amb un esperat: 40 vegades Tàrrega!\n► L'acte de commemoració del 40 aniversari de la Fira omple la plaça dels Comediants amb un recorregut històric i emocional pels 40 anys d'història i la bufada d'espelmes del pastís.\n► La inauguració institucional de FiraTàrrega 2021 ha comptat amb la presència de Natàlia Garriga, consellera de Cultura, Alba Pijuan, alcaldessa de Tàrrega i Miquel Curanta, director de l'ICEC.\n► L'ocupació dels espectacles fins a ahir a la nit se situa en el 80,7%. L'espectacle Alter de Kamchàtka es troba ja exhaurit en la seva totalitat.\nTàrrega, 10 de setembre de 2021. Un pastís d'aniversari amb 40 espelmes va presidir l'acte institucional que va tenir lloc ahir a la plaça dels Comediants de Tàrrega. Natàlia Lloreta, directora executiva de FiraTàrrega i Anna Giribet, directora artística, van conduir l'acte a partir de les vivències que elles mateixes han viscut durant la història de la Fira. Les dues amfitriones van proposar al centenar d'assistents a la plaça targarina un breu recorregut cronològic social i emocional per la Fira. Les van acompanyar personalitats rellevants que han tingut un vincle amb el certamen des dels seus orígens com Josep Minguell, artista polifacètic i membre impulsor de la primera edició de la Fira, Pau Llacuna, director i gerent de la Fira durant 19 anys, Ester Bartomeu, vicepresidenta de la AADPC (Associació d'Actors i Directors Professionals de Catalunya), Justo Barranco, cap de Cultura de La Vanguardia o Àngela Boix de La Veronal. Les dues directores van recordar que al llarg dels anys han passat per Tàrrega companyies tan mítiques com Comediants, la Fura dels Baus, Vol Ras, Sèmola Teatre, La Cubana, Dagoll Dagom, Tricicle, Els Joglars, Teatre de Guerrilla, Rocamora, T de Teatre, Carles Santos, Pep Bou, Albert Vidal, Christa Leem, Marcel·lí Antúnez, Gelabert Azzopardi, Mudances, Mal Pelo, Sol Picó o Tortell Poltrona.\nMinuts abans Natàlia Garriga, consellera de Cultura de la Generalitat de Catalunya, va fer la inauguració institucional de l'espai professional de La Llotja juntament amb Alba Pijuan, alcaldessa de Tàrrega, Miquel Curanta, director de l'ICEC (Institut Català de les Empreses Culturals), entre d'altres personalitats. La Llotja, espai expositiu, punt de trobada i d'intercanvi professional, compta enguany amb una quarantena d'estands i amb 767 professionals acreditats d'arreu del món: un 55% dels quals són programadors.\nEntre les propostes artístiques que van tenir lloc la primera jornada de FiraTàrrega 2021 hi destaquen [The Frame] dels Eléctrico 28; Desdèmona, d'Alba Sarraute & Les Ofèlies; Quijotes y Sanchos de la companyia [ los números imaginarios ] o Alter, de Kamchàtka.\nL'ocupació dels espectacles fins a ahir a la nit se situa en el 80,7%. Un 58,56% correspon a la venda d'entrades per al públic i la resta son entrades per a professionals. L'espectacle Alter de Kamchàtka es troba ja exhaurit en la seva totalitat.\nSegona jornada de FiraTàrrega 2021\nLa segona jornada l'obriran les dues creacions que es podran veure a Ciutat Piscina, l'espai dedicat al públic infantil i familiar, amb les titelles d'Animalia, INC. de Sàndal Produccions i Kujira, la balena blava del Centre de Titelles de Lleida. La companyia irlandesa Laura Murphy Dance portarà a Ciutat Trepat Abacus i la seva percussió a ritme de galledes. El francès Pierre Sauvageot farà el primer passi del seu esperat Water Music, una estrena internacional en la qual els espectadors s'hauran de posar el banyador i experimentar un concert dins d'una piscina. Entre d'altres propostes destaquen les valencianes de la Cia. Maduixa amb la seva dansa sobre xanques i presentant la peça Migrare; la Cia. Moveo, amb la peça Echoes que barreja teatre, dansa i acrobàcia; els targarins Emília Gargot amb la peça Container que tracta sobre l'odi a les xarxes socials i que han evolucionat dins el programa Suport a la Creació amb una sèrie d'assajos oberts amb la participació de 400 alumnes de l'ESO; els balears Hermanas Picohueso amb P-Acte Idiota; el clown de La Industrial Teatrera amb Herència, una peça sobre el món que lleguem a les properes generacions; i Los Galindos amb Mort de riure, una peça amb tres pallassos que afronten una situació inaudita.\nEspai La Paraula\nAvui arrencarà també el nou espai La Paraula, a la plaça dels Comediants, amb una programació centrada en la paraula, abordada en un sentit ampli i des de diferents disciplines: la música, la ràdio o la poesia. Obrirà l'espai la Conversa Oberta entre David Fernández i Ada Vilaró a propòsit del concepte "Habitar l'espai", leitmotiv de l'edició 2021. Hi trobarem també propostes com la de Barba Corsini, Laura LaMontagne & PicoAmperio, Ikram Bouloum, Ana Polo & Oye Sherman o Cuartito de Poesía.\nDescarregar document relacionat\t(PDF\t364,32 Kb)


Posa't les piles: com és el procés de retorn al món laboral? - EMFO\nPosa’t les piles: com és el procés de retorn al món laboral?\nEMFO > Comunicació > Posa’t les piles: com és el procés de retorn al món laboral?\nBy:EMFOPosted: març 4th, 2019In: Comunicació, General\nAquesta setmana ens han acompanyat a Ràdio Mollet la Neus, la Silvia i la Vanessa per explicar-nos quin és el seu procés de retorn al món laboral després de molt temps a l’atur.\nLa Neus va arribar a EMFO “a través dels serveis socials de l’Ajuntament de Mollet”i “portava 8 anys sense treballar perquè vaig optar per cuidar els fills”. Ara per ara “estic treballant per reorientar el meu objectiu professional ja que amb la situació familiar no puc retornar a l’hostaleria”. Després de tants anys a l’atur “necessites suport perquè tens pors ja que no tractes tant amb la gent i perds confiança en tu mateixa; i a més, he perdut l’habilitat de buscar feina”. Actualment “estic cercant feina relacionada amb la manipulació”. La Neus ha realitzat pràctiques en una empresa “així tornes a agafar hàbits i et cuides més”.\nLa Silvia ens ha exposat que “no trobo feina del que estic buscant perquè és molt concreta: auxiliar de veterinària i perruqueria canina”. En el seu cas “no tinc suport per part del meu entorn” i “des de l’Hospital de Mollet em van adreçar a EMFO per tal que m’orientéssin”. A través d’EMFO “he realitzat noves pràctiques a Mollet i he agafat més confiança per trobar feina del que busco”. En total “porto 9 anys a l’atur i tinc clar que no vull treballar de manipuladora perquè la prioritat és la meva família”. La Silvia manifesta que “vull treballar del que he estudiat”.\nLa Vanessa ha optat per l’autoocupació i “he decidit muntar el meu propi negoci: una botiga de llaminadures, pastissos i regals pels aniversaris”. Va arribar a EMFO “per decisió pròpia perquè els meus amics me’n van parlar”. En un primer moment “les feines que em buscaven no m’anaven bé pels horaris i em van proposar gestionar el meu propi negoci”. Tot just fa una setmana que ha obert la botiga “i ha rebut assessorament en tot moment per part d’EMFO”.\nA través de programes d’acompanyament i d’orientació que s’adrecen a diferents col·lectius, l’equip d’EMFO dona eines a pesones que porten molt temps a l’atur per tal que retornin al mercat de treball. Aquests programes són el SIOAS, subvencionat pel Servei d’Ocupació de Catalunya, el Departament de treball, afers socials i families, i el Fons Social Europeu, i el projecte “Renda garantida de Ciutadania. Itineraris d’inserció” està subvencionat pel Departament de Treball, Afers socials i famílies de la Generalitat de Catalunya. I a través d’aquests programes, com que són col·lectius vulnerables, es fa un treball de sensibilització amb les empreses.


Tripulació de la FEF 08 i família | Planetes Wiki | Fandom\nTripulació de la FEF 08 i família\nLa revisió el 23:13, 9 març 2018 per Josep Maria Roca Peña (discussió | contribucions) (Robot afegeix: bg:Екипажът на кораба FEF 08 и тяхното семейство)\nAquest és un llistat dels tripulants més importants de ľunivers estès de Planetes que van servir a bord de la vuitena nau talosiana (posteriorment rebatejada com a FEF 08) i la seva descendència.\nArticle principal: Groka\nLa Groka Birka és la capitana de la vuitena nau de la Flota Talosiana, i és nimbeanesa. Ella recluta dos tripulants de Nimbea (Biurk i Lemba) i dos tripulants de Mira (Parth i Mol). Quan surten s’uneix a la tripulació una dona ďuna raça desconeguda, anomenada Margareeda, que té habilitats telepàtiques i que ajuda psicològicament a la tripulació. Més tard té un fill amb un humà anomenat Diego: Dídac Arguedas. En Diego mor.\nEn Parth té el rang de comandant i és el primer oficial de la vuitena nau de la Flota Talosiana. És mirícola, i és el més llest de la tripulació, en el que a vegades arriba a destacar amb les seves llargues converses científiques.\nCom els altres mirícoles, ell respira nitrogen. En el seu planeta, Mira, no existeix el color blau, que és tan abundant a la Terra. La seva pell és de color verd, igual que el seus cabells. Els mirícoles tenen el poder del raig negre, un raig que surt dels seus ulls que petrifica qui sigui disparat.\nEll va estar present en el primer contacte entre mirícoles i humans, però els humans que van trobar van preferir guardar el secret. En Parth surt amb la Mol, i més endavant es casen.\nLa Mol té el rang de tinent comandant i la Groka la recluta com a cap de seguretat, i és una noia mirícola.\nElla també va estar present en el primer contacte entre mirícoles i humans. Ella era una nena i anava en un viatge escolar, juntament amb la seva millor amiga Arial, que va ser la noia mirícola que va fer més tractes amb un humà anomenat Antoni. Aquest humà i el seu avi els van recollir, i els van ajudar a tornar a Mira perquè la seva nau s’havia espatllat. Després van decidir guardar el secret.\nQuan van passar uns anys del primer contacte amb els humans la Mol s’enamora ďen Parth, que ľhavia acompanyat també en el viatge escolar a la Terra. En els primers capítols de SèrieStar4 surten junts, i més endavant es casen i tenen dos fills: Courier i Tuc.\nEn Biurk Grog té el rang ďalferes i és un dels timoners de la nau, i és nimbeanès com la majoria de la tripulació. Com tots els nimbeanesos, és molt prim (al contrari dels gobolians) i té poders telecinètics. Té tres dits en lloc de cinc i els seus ulls són daurats. Ells poden transmetre poders a algunes races, com la humana.\nEll sempre ha tingut un bon concepte dels humans, al contrari de la resta de talosians. Quan era jove, ell va viatjar a la Terra i va contactar amb un nen humà de 9 anys anomenat Fèlix Sarracín. Aquest era un noi que tenia problemes a ľescola, perquè un nen ľassetjava. Llavors en Biurk, amb la seva habilitat de transferència de poders, li va transmetre els seus poders de telecinesi a en Fèlix, que els va usar per venjar-se del trapella. Al final, espantat i sorprès, aquest va deixar ďassetjar en Fèlix. En Fèlix va guardar el secret del seu amic alienígena.\nEn Biurk es casa amb la Lemba i tenen un fill: Fèlix, que es diu com el nen que en Biurk va conèixer.\nLa Lemba Pund té el rang ďalferes i és ľaltra timoner de la nau. Ella és nimbeasa i surt amb en Biurk, i més endavant es casen i tenen un fill: Fèlix, que es diu com el nen que en Biurk va conèixer.\nEs coneix poc del passat de la Lemba, ja que ella és una noia reservada i callada, i en cap ocasió revela el seu passat amb el que cal suposar que no va tenir una infància agradable. És la noia més jove de la tripulació original sense comptar en Padok i la Margareeda.\nLa Margareeda és la ajudant i psicòloga dels tripulants de la vuitena nau de la Flota Talosiana (que després és reanomenada com a FEF 08) i prové ďuna raça diferent.\nElla és una nena que escapa del seu planeta, del qual mai vol parlar, i es troba amb la vuitena nau de la Flota Talosiana. La capitana Groka ľacull i descobreix que la Margareeda té grans poders telepàtics. La seva raça no només és telepàtica, sinó que també és empàtica pel que ella, malgrat la seva curta edat, pot ser una bona psicòloga per a la nau, i més ďuna vegada ha ajudat a la tripulació en moments de depressió.\nS’enamora ďen Padok, i quan aquest pateix el Pon Farr, s’aparella amb ell. És la més jove de la tripulació original comptant els que s’afegeixen en els primers capítols.\nArticle principal: Padok\nEn Padok és un nen vulcanià que serveix com a alferes. Té 13 anys, però té un aspecte ďun humà de 7 anys. En el primer capítol, quan van a Vulcà, en Padok demana a la capitana Groka ďunir-se a la seva nau, i ella accepta el jove vulcanià a la vuitena nau de la Flota Talosiana com a alferes. Ell pateix el Pon Farr i la Margareeda, que estava enamorada ďen Padok, s’aparella amb ell i comencen una relació.\nArticle principal: Diego\nEn Diego Arguedas va estar com a metge de les naus 04, 05 i 06 amb els nens que estaven atrapats a Tèkoda pels bursífers. A la FEF 08 que surt a SèrieStar4 és el metge de la nau durant poc temps. S’enamora de la capitana Groka, i tenen un fill: Dídac. Posteriorment en Diego mor.\nQuan passen molts anys, a poc a poc els protagonistes es casen i tenen fills, i així van canviant la tripulació:\nGeorge: fill de la Margareeda i en Padok, el més gran dels descendents.\nDídac Arguedas: fill ďen Diego i la Groka. Ell passa a ser el metge quan el seu pare mor.\nCourier: el fill gran ďen Parth i la Mol.\nTuc: el fill petit ďen Parth i la Mol.\nFèlix Grog: el petit fill ďen Biurk i la Lemba.\nObtingut de «https://planetesfanon.fandom.com/ca/wiki/Tripulació_de_la_FEF_08_i_família?oldid=1145»