Gerres d'aigua amb filtre, són eficaços? | Consumer\nL'Agència Nacional de Seguretat Sanitària de l'Alimentació, el Medi ambient i Treball francesa avalua la seguretat i eficàcia de les gerres d'aigua amb filtre\nLes gerres d’aigua amb filtre tenen com a objectiu netejar l’aigua abans de consumir-la. Però, en realitat són eficaces per garantir la seva innocuïtat? L’eficàcia d’aquest utensili, segons l’Agència Nacional de Seguretat Sanitària de l’Alimentació, el Medi ambient i Treball francesa (ANSES), plantejaria certs dubtes. Un dels seus informes revela que l’ús d’aquestes gerres no descarta que puguin alliberar-se diversos contaminants en l’aigua potable o fins i tot que pugui alterar-se la qualitat microbiològica. L’article explica quins són els pros i contres de filtrar l’aigua i si és millor optar per l’aigua embotellada.\nLes gerres d’aigua amb filtre s’utilitzen precisament per a això, per filtrar l’aigua de l’aixeta. La fi d’aquest objecte és que es filtrin substàncies no desitjades com el clor. Però ha de tenir-se en compte que, en l’actualitat, l’aigua de l’aixeta és potable a Espanya, per tant pot consumir-se sense problema. Abans d’arribar a les cases, l’aigua segueix un llarg camí en el qual exerceixen un paper important els controls, la vigilància i les anàlisis que garanteixen la seva potabilitat per minimitzar possibles riscos microbiològics o químics. L’objectiu és que l’aigua compleixi amb una qualitat sanitària apta. Per tant, l’ús d’articles com les gerres amb filtre no seria necessari, excepte en casos on la qualitat de l’aigua pot millorar.\nS’estima que aquestes gerres milloren la qualitat de l’aigua en termes de sabor i olor i eliminen el sabor a clor o redueixen la concentració de substàncies com el plom. No obstant això, segons un informe de l’Agència Nacional de Seguretat Sanitària de l’Alimentació, el Medi ambient i Treball francesa (ANSES), això hauria de revisar-se, tenint en compte que de la mateixa manera que suprimeixen substàncies no desitjades també és possible que es desfacin de substàncies que sí convé mantenir i que són beneficioses. Per l’ANSES, aquests utensilis poden ser responsables de la disminució del pH o d’una alteració de la qualitat microbiològica de l’aigua, la qual cosa significa que es converteix en un mitjà favorable per a la proliferació de microorganismes patògens, sobretot si s’emmagatzema l’aigua a temperatura ambienti durant un temps.\nPros i contres de filtrar l’aigua\nLes gerres de filtre estan destinades al tractament de l’aigua potable, no a tractar aigua que no és potable\nSi ben l’informe de l’ANSES garanteix que no hi ha un risc per a la salut dels consumidors derivat de l’ocupació de gerres amb filtre, sí conclou que la seva utilització pot conduir a l’alliberament de diversos contaminants (ions de plata o amoni) en l’aigua de beguda, a més dels problemes ja citats. Ha de considerar-se, recorda l’agència francesa, que les gerres de filtre són dispositius destinats al tractament d’aigua en la llar per a consum humà. No estan dissenyades per fer que l’aigua no potable passada a ser-ho. Ho puntualitzen molt bé. Per tant, haurà de tenir-se en compte que el seu ús és sobretot per millorar les qualitats organolépticas de l’aigua o per eliminar alguns metalls com el plom. Però estudis fets per la Direcció general de Competència, Consum i Repressió de Fraus (DGCCRF), també francesa, demostren que es poden alliberar substàncies indesitjables en l’aigua.\nPer assegurar una ocupació eficient de les gerres d’aigua amb filtre, l’ANSES fa una sèrie de recomanacions:\nLlegir les instruccions d’ús, neteja de la gerra i substitució regular del filtre en contacte amb l’aigua.\nGuardar la gerra amb l’aigua en la nevera i consumir-la dins de les 24 hores després de la filtració.\nParar esment als consells dels fabricants.\nEls experts afirmen que es troben amb certes complicacions en determinar els riscos reals d’aquests objectes, ja que hi ha una gran diversitat de materials utilitzats, de sistemes de filtració i una falta de coneixement precís de la composició dels filtres. També recorden un punt molt important: que els materials, tant de gerres com d’ampolles i filtres, compleixin amb els reglaments relatius als components que entren en contacte amb els aliments.\nAigua de l’aixeta o embotellada?\nQualsevol de les dues opcions, tant l’aigua de l’aixeta com l’embotellada, són vàlides des del punt de vista de la qualitat i la seguretat. Sempre que l’aigua de distribució segueixi les normes i aplicació les condicions que estableixen les autoritats sanitàries respecte a l’estabilitat biològica de la xarxa de distribució, els avantatges sanitaris són similars.\nSí ha de tenir-se en compte que en el cas de l’aigua de l’aixeta l’origen és divers, ja que pot procedir de rius, llacs o aqüífers. Aquesta diversitat fa que l’aigua tingui una composició molt variable i, per tant, requereixi de tècniques diferents de tractament perquè el resultat sigui un aigua amb les mateixes garanties de seguretat.\nL’aigua embotellada també és un producte d’alta qualitat que segueix estrictes controls en tots i cadascun de les baules de producció. L’objectiu és envasar l’aigua de manera que quedin garantides les seves característiques originals de composició i puresa i que arribi al consumidor seguint totes les normes de qualitat i seguretat alimentàries. El de l’aigua embotellada és un dels sectors més reglamentats, tant en l’àmbit europeu, com a estatal i autonòmic. En l’àmbit europeu, el sector de les aigües de beguda envasades ha creat la ‘Guia de Bones Pràctiques’ a partir de la qual s’estableixen els requisits d’autocontrol que es basen en la metodologia de l’Anàlisi de Perills i Punts Crítics de Control (APPCC), una eina amb la qual les indústries del sector garanteixen la seguretat de l’aigua a través dels autocontroles en totes les fases: captació, conducció, envasat i emmagatzematge.\naigua ampolla clor Grifo-ca plomo-ca


tramvia | | Propera parada\nTRAM i UNICEF pugen junts al tramvia de la donació amb destí Ucraïna\nEl conflicte bèl·lic que sacseja Europa demana la col·laboració de tothom per a ajudar a les persones més vulnerables: els infants. A banda d’una donació directa de 5 mil euros, s’ha vinilat un dels tramvies amb la finalitat de donar visibilitat al conflicte, i conscienciar la ciutadania de la necessitat de col·laborar amb l’ONG. Des […]\nTRAM 3 de maig de 2022 No comments yet\nTRAM fa 18 anys, per molts TRAMS!\nAquesta setmana el tramvia ha sortit amb la colla a una discoteca a passar-s’ho d’allò més bé i, per arrodonir el dia (o la nit, millor dit), ha brindat pel seu aniversari amb una copa de cava. Ho ha fet tot per primer cop, perquè enguany TRAM fa 18 anys. Celebrem la majoria d’edat! Sembla […]\nTRAM 8 d'abril de 2022 No comments yet\nDones TRAM, el testimoni de sis treballadores del tramvia\nEl Dia de la Dona Treballadora es commemora des de principis del segle XX (a mitjans del segle XIX es van iniciar les primeres manifestacions) sempre amb una mateixa reivindicació: la lluita per la igualtat en els drets per a les dones en qualsevol àmbit. En alguns països és un dia festiu oficial només per a […]\nTRAM 8 de març de 2022 No comments yet\nCuriositats dels tramvies antics\nProbablement coneixes moltes dades interessants sobre TRAM, com per exemple, que va entrar en funcionament l’any 2004, després de 33 anys sense aquest mitjà de transport a la ciutat. Era l’any 1970 quan l’antic tramvia feia l’últim servei a Barcelona. Però sabies que els combois més habituals s’anomenaven Cadeneros? Es coneixien així pel tipus de […]\nTRAM 28 de setembre de 2021 2 comments\nD’acord amb l’IDESCAT (Institut d’Estadística de Catalunya) hi ha 33.825 persones amb alguna discapacitat auditiva reconeguda. D’aquestes, 26.257 resideixen a la província de Barcelona. En el dia a dia s’enfronten a moltes barreres i estereotips que frenen una plena inclusió. Per exemple, una senzilla visita al metge, una consulta en un taulell d’informació o fins […]\nTRAM 27 d'abril de 2021 No comments yet\nL’Adrià avui ha d’anar a treballar a l’hospital; la Mercedes, ha d’obrir la farmàcia; el Gerard, ha d’atendre el supermercat; i el Marcos i l’Anna, han de tenir cura dels avis. Aquests són només uns exemples dels serveis essencials que, amb el transport públic, com el TRAM, poden seguir en actiu des d’aquesta setmana de […]\nTRAM 31 de març de 2020 No comments yet


16.11.2017 | 00:59\nantoni codina girona\nAhir l´ Ajuntament de Girona va aprovar el Pla de la Devesa amb el suport dels diferents grups municipals. Malgrat les queixes de la plataforma Salvem la Devesa i de la Federació d´Associacions de Veïns de Girona, el govern municipal aprova un document en contra de la voluntat del poble.\nÉs un clar exemple del tipus de democràcia que reivindica la nostra alcaldessa: fa veure que escolta però es decideix el que ella vol. Felicito a tots els polítics locals perquè passaran a la història de la ciutat pel mal que estan fent a la Devesa.\nProposen un Pla amb una gran inversió però és pura façana, el que es tracta és de tenir un gran espai on es facin totes les activitats que a l´Ajuntament i a la Fira els interessin sense cap tipus de mirament respecte al parc.\nEl parc és un negoci municipal i no es tracta de perdre´l. És una gran font de recaptació i no val la pena fer un esforç i buscar altres llocs on posar aquestes activitats, això demana un treball mental difícil d´assolir. Ens agrada un parc ple de cotxes, caravanes que deixen vessaments d´olis i restes fecals, amb carpes ocupant espais mesos i mesos, etc., etc. Us imagineu tot això dins el Parc de la Ciutadella, el Retiro, Hyde Parc o Central Parc, veritat que no però a Girona sí! Per això m´enamora!\nI, per acabar, ara ens hi posaran un circ per decisió personal de la nostra faraona. Tenim una mediocritat política que fa por i a més, es mou per seu interès, sense comptar amb la ciutadania. Però tranquils, ja ens han apujat els impostos municipals, suposo que serà per netejar la Devesa.\nLa séquia Monar i la central del molí\nMateu Frigoler Teixidor Canet d´Adri\nPer al senyor Marcel Jornet, un gironí de pedra picada.\nDe l´any 823 es troba el primer document que parla de la séquia Monar que neix sota La Pilastra de Montfullà amb una resclosa que condueix les aigües cap a la séquia passant per les comportes de sota Cal Gegant i desembocant al final de tot el seu recorregut al riu Onyar al centre de Girona. En un principi el seu cabal era aprofitat en forma de rec gros per regar les hortes del pla de Salt i Santa Eugènia i també pel funcionament de rudimentaris molins de gra. D´aquí ve el nom de Monar (moldre). A Salt hi havia vuit molins i una farga i a Santa Eugènia dos. Amb la revolució industrial del segle XIX el rec es va renovar i es fa fer d´obra formant un canal. El seu cabal es va aprofitar per posar en funcionament les primeres fàbriques tèxtils de Salt i Santa Eugènia, que per falta encara d´electricitat se servien de les primitives corretges i embarrats. A l´arribada de les primeres turbines de fundició aquestes fábriques varen instal·lar de seguida centrals hidroelèctriques aprofitant com sempre el cabal del canal. A Girona també es va convertir el molí del carrer de Santa Clara en central i, segons sembla, va estar en desús del 1973 fins al 1987, que va tornar a funcionar fins fa deu anys.\nParlant amb el senyor Jornet, que té una botiga prop de la Central, em deia que li semblava que tornava a estar parada. Des d´aquí faig un toc d´atenció a la senyora Alcaldessa. Com és possible avui dia tenir una font d´ingressos tan important sense treure´n profit al mateix cor de Girona. Ja ho sap que aquestes minicentrals estan cada dia més buscades, i que, amb una moderna turbina, el rendiment pot ser de sis-vuit mil euros diaris? Senyora Madrenas, faci una bona gestió i deixi un bon patrimoni per a Girona amb la central del Molí. Els gironins l´hi agrairan per sempre.\nF. xavier Roca Font palau-saverdera\nEl «Sr.» García Albiol ha demanat la prohibició de la retransmissió de la manifestació en favor al presos polítics, perquè diu que és partidista. Jo em pregunto per què no fa el mateix quan el 12 d´octubre la TVE ens retransmet la desfilada de les forces armades espanyoles, que sens cap mena de dubte és una ofensa per a molta gent.


Alumnes | Bloc de l’Alzina\nCategory Archives: Alumnes\nEl proper dia 7 de setembre comença el curs escolar 2010-2011 a l’institut. El primer dia està dedicat a rebre als alumnes segons el següent horari:\n09:00 rebuda de l’alumnat de 1n i 2n de BATX.\n10:00 rebuda de l’alumnat de 3r i 4t d’ESO.\n12:00 rebuda de l’alumnat de 1r i 2n d’ESO.\nEls alumnes seran rebuts pel tutor o tutora del grup i coneixeran la seva aula, grup i horari de classes.\nEl dia 8 de setembre començaran les classes amb normalitat.\nThis entry was posted in Alumnes and tagged Alumnes, Inici curs on 30 agost 2010 by IES l'Alzina.\nDel 12 al 19 de juny els alumnes de 4t d’ESO van fer un viatge per la Mediterrània com a acomiadament d’aquesta etapa d’estudis. A la motxilla moltes ganes i il·lusions, moltes més que les que es posen cada dia per anar a l’institut. També anava carregada d’interrogants: com serà el vaixell, què farem, què veurem, inclús algun més amagat al fons de la motxil·la… anirà bé?\nEls pares ens acomiaden amb una mica de tristesa i un munt d’enveja, és un bon atractiu i, com ens va dir l’Ester Sobré, “poseu-vos el xip de vaixell i gaudireu del viatge”.\nEls primers moments són de descoberta: canvis de camarot, simulacre de naufragi; però a poco a poc i sense adonar-nos, ens vam anar acostumant a aquesta nova forma de viure, a aquesta caseta flotant amb vistas al mar. Guau!\nNo ens destorbavem pasuns als altres, però tampoc teníem la sensació que no els véiem. Quan volíem trobar a algú, en qüestió de cinc minuts els véiem perquè, si alguna cosa bona, però molt bona he trobat d’aquesta sortida, és que ha hagut companyerisme i bona entesa entre tots. Els nois/es no anavem pel seu compte, entre ells s’agrupaven i anaven tant dins com fora del vaixell junts, en petits grups, però junts. Tots cuidaven de tots.\nMònaco, Florència, Roma, Nàpols, Pompéia i Tunícia han estat les nostres parades. S’han vist com una pinzellada més del que hauríem volgut, però així ens quedaran més ganes per visitar-les amb més calma.\nKaraoke, dansa del ventre, discoteca… la varietat d’espectacles ens animaven les nits del creuer. Ens va faltar el sopar amb el capità que no sabem encara de quin color té el cabell, el que si sabem és que duia uniforme blanc impecable, com impecable ha estat l’atenció de tot el personal que ens ha atès al llarg d’aquests set dies de “Món feliç”.\nThis entry was posted in Alumnes and tagged Alumnes, Quart, Sortides on 1 juliol 2010 by IES l'Alzina.\nEl Collell 1r ESO final !!!\nI ja està. Ja hem dormit a casa. Avui toca descansar. Però ahir…\nAhir encara vam tenir temps per acabar el dossier. I anar a la piscina. I recollir i endreçar les habitacions (algun mitjó perdut, poca cosa).\nI acomiadar-nos de les amistats fetes aquests dies.\nI tornar a Barcelona. Retrobar-se amb la família. Foragitar els enyoraments.\nI, sobretot, sobretot, felicitar-nos perquè aquests dies ens hem portat molt bé. I hem sabut aprofitar l’ocasió per gaudir de molts d’aquells detalls que ens fan feliços a la vida: la feina ben feta, cuidar els amics, jugar, la natura, …\nEP! Que falten les fotos! 😉\nThis entry was posted in Alumnes, Primer, Sortides and tagged El Collell, treball de síntesi on 18 juny 2010 by agarcia.\nEl Collell 1r ESO 3r dia\nAvui ja no tenim pluja.\nA les tres de la matinada una noia s’ha despertat neguitosa. Ha despertat unes companyes que, al seu torn, han aconseguit despertar un dels profes que dormien plàcidament. Res. Unes terapèutiques paraules de tranquilitat i el silenci ha tornat a regnar.\nLa seqüència feina, piscina, descans funciona amb normalitat. Els dossiers de treball ja estan més plens que buits i han perdut aquell aspecte de nous que tenien dilluns quan ens els van donar al Parc dels Volcans.\nAvui els canelons han tingut més éxit que les llenties d’ahir.\nEsperant la nit, la discoteca provoca indiferència en uns i expectatives inusuals en altres…\nThis entry was posted in Alumnes, Primer, Sortides and tagged El Collell, treball de síntesi on 16 juny 2010 by agarcia.\nEl Collell Fotos\nFotos del dilluns 14 de juny:\nThis entry was posted in Alumnes, Primer, Sortides and tagged El Collell, treball de síntesi on 15 juny 2010 by agarcia.\nEl Collell 1r ESO 2n dia\nPlovia al llevar-nos però després ha sortit el sol i hem pogut fer les activitats programades i anar a la piscina.\nLes llenties del dinar no han tingut gaire éxit.\nTenim veïns de Canet de Mar i Taradell i hem establert bones relacions amb ells.\nPenjar fotos serà un problema. No podem accedir en bones condicions a Picasa.\nEl Collell 1r ESO 1r dia\nJa hem arribat a El Collell. I ja ens hem instal·lat sense problemes (bé, les habitacions de les noies són amb mirall i una no en tenia).\nAbans, però, ens hem aturat al Parc dels Volcans i hem començat a fer feina.\nEn el moment de redactar aquesta entrada, feia una estona que havia començat a ploure de valent però ara ja ho fa més suaument.\nSi la velocitat de la connexió ens ho permet, a la propera entrada provarem d’incloure-hi fotos.\nThis entry was posted in Alumnes, Primer, Sortides and tagged El Collell, treball de síntesi on 14 juny 2010 by agarcia.\nReflejo del recuerdo\nAquest vídeo ha obtingut el tercer premi a la XXII mostra de programes culturals que organitza l’Ajuntament de Barcelona. Ha estat elaborat pels alumnes de 4t d’ESO a l’assignatura de Informàtica.\nTambé el podeu veure a la mediateca del CaixaForúm, junts amb els altres vídeos de la mostra, fins al 12 de juny.\nThis entry was posted in Alumnes, TIC, Video and tagged Alumnes, Concurs, Quart, Video on 10 juny 2010 by IES l'Alzina.\nCALENDARI ALUMNES SEGON BATXILLERAT, MATRÍCULA PAU\nDIMECRES 26 : SESSIONS D’AVALUACIÓ\nDIJOUS 27 : A primera hora del matí tindreu penjades les ACTES D’AVALUACIÓ. Entre les 9:30 i les 12 podreu comentar , amb els professors corresponents, les notes obtingudes.\nDIVENDRES 28 : MATRÍCULA PER LES PAU\n8 :30 ALUMNES DE 2on B\n9 :30 ALUMNES DE 2on A\nLES MATRÍCULES LES FAREM A L’AULA D’INFORMÀTICA ON JA US VÀREU PREMATRICULAR.\nUN COP FETA LA MATRÍCULA HAUREU DE BAIXAR A SECRETARIA ON US DONARAN L’IMPRÉS PER SOL·LICITAR EL TÍTOL DE BATXILLERAT\nAMB L’IMPRÉS DE LA MATRÍCULA DE LES PAU I EL DEL TÍTOL ANIREU A LA CAIXA A PAGAR\nFAREU FOTOCÒPIA DEL RESGUARD DE PAGAMENT DE LES PAU I M’HO DANAREU A MI EN PERSONA\nM’HAUREU DE FACILITAR TAMBÉ EL VOSTRE NÚMERO DE TELÈFON MÒBIL I L’IMPORT DE L’AUTOCAR\nQUANTITATS QUE CALDRÀ PREVEURE:\nPAU:Quota fixa (30€)+Quota fase general(50€)+Quota fase específica(10€ per materia)=90 €.(mínim)\nPagament títol batxillerat:\nPagament autocar per als tres dies de la prova: Dependrà del nombre de matriculats ( preveieu uns 12-15 €)\nCAL RESPECTAR AQUESTES INSTRUCCIONS, DONAT QUE ELS TERMINIS SÓN MOLT AJUSTATS.\nBONA SORT A TOHOM I SÓC A LA VOSTRA DISPOSICIÓ PER A QUALSEVOL DUBTE QUE TINGUEU\nThis entry was posted in Alumnes, Batxillerat and tagged Batxillerat, Selectivitat on 21 maig 2010 by IES l'Alzina.\nSant Jordi 2010. Punts de llibre\nEls guanyadors del concurs de punts de libre de Sant Jordi d’enguany són:\n– 1r premi Raquel Blázquiz Leiro de 2n C.\n– Tres accèssits a Marc Sabaté de Haro de 2n B, Anna Gas Serra de 2n C y Zoe García Castaño de 2n D.\n– Accèssit al missatge per a Josep María Mateu de 2n B.\nThis entry was posted in Alumnes, EVP, Sant Jordi and tagged Concursos, Punts de llibre, Sant Jordi on 10 maig 2010 by IES l'Alzina.


/Els cocodrils que van conviure amb els dinosaures caminaven més drets que els actuals\nCocodril negre actual a la sorra (de Pexels sota llicència CC0 1.0) Cocodril negre actual a la sorra (de Pexels sota llicència CC0 1.0)\nLes icnites (petjades fòssils) atribuïdes a cocodrils no són gaire abundants al registre fòssil mundial, però la província de Sòria n'és una excepció. En aquesta zona de la península s'han trobat petjades de cocodrils que van conviure amb els dinosaures durant el Cretaci inferior, fa uns 145 milions d'anys. És un dels pocs llocs del planeta on s'han trobat rastres d'aquests rèptils.\nDos dels autors del treball documentant un jaciment d'icnites de dinosaure a Bretún,\nlocalitat de comarca de Terral Altas de Soria on es van trobar les icnites de Crocodylopodus\nAra, un equip investigador del grup Aragosaurus -IUCA de la Universitat de Saragossa (UNITZAR) i l' Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont (ICP) ha analitzat les empremtes de cocodril conegudes amb el nom científic de Crocodylopodus, descobertes al poble de Bretún (Soria). Tot i que aquestes petjades es van trobar fa més de 20 anys, ha estat recentment quan els investigadors han estudiat detalladament la seva morfologia per aclarir-ne les diferències i relacionar-les amb la forma de locomoció d'aquests animals. Les conclusions han estat publicades en un article a la revista internacional Journal of Vertebrate Paleontology .\n“Per la seva forma, les empremtes d'aquests cocodrils fòssils s'assemblen molt a les dels cocodrils actuals, tant a les marques de les mans com a les dels peus. Tot i això, ens va cridar l'atenció algunes diferències en els rastres, és a dir, en la seqüència d'empremtes que deixaven en caminar”, explica Diego Castanera, membre del grup Aragosaurus -IUCA (UNIZAR) i investigador de l'ICP que ha liderat l'estudi. En comparar-los amb rastres de cocodrils actuals van veure que eren considerablement més estrets i amb els peus i les mans més pròxims entre ells. “A més, no presenten marques de la cua, la panxa o de l'arrossegament de les extremitats, un tret molt habitual en les traces de cocodrils actuals”, apunta Castanera.\nFotografia d'un dels rastres de Crocodylopodus analitzats\nLa comparació de les icnites amb una gran quantitat de dades d'empremtes fòssils i actuals ha portat els investigadors a concloure que aquests cocodrils extints caminaven en una posició més dreta i d'una manera més àgil que els cocodrils actuals.\nQui va ficar la pota?\nLa majoria d' icnites estudiades són de mida petita, d'un màxim de 7 cm de llarg i s'estima que corresponen a cocodrils de no més d'un metre de longitud. Al que no han pogut donar resposta els investigadors és a la presència d'empremtes de tres mides diferents. “Podria tractar-se d'animals en diferents estadis ontogènics, és a dir, de diferents edats o bé poden ser degudes al dimorfisme sexual i que les empremtes de mascles i femelles siguin de mides diferents. O fins i tot podria ser que es donessin les dues circumstàncies alhora”, indica Eduardo Puértolas-Pascual , investigador de la Universitat de Saragossa i coautor de l'estudi.\nEls autors han realitzat també una recopilació de les dades de les espècies de cocodrils que van habitar la Península Ibèrica al Cretaci inferior per intentar determinar quina espècie és l'autora de les empremtes. Tot i això, amb les dades actuals no es pot concloure a quin grup concret de cocodrils pertanyen. “Encara que pensem que seria alguna espècie dins del grup de cocodrils coneguts com els neosuquis, no sabem exactament quin subgrup o espècie les va produir ”, explica Púertolas-Pascual. Hi ha diversos candidats, entre els quals es troben Goniopholis , Atoposaurus o Bernissartia, que eren els dominants dels ecosistemes en aquell moment. “El que sí que sabem és que possiblement el productor tenia unes extremitats davanteres més llargues en relació amb la longitud total del cos, un centre de masses localitzat més endavant i una cua més lleugera o curta que els actuals. Aquests cocodrils estarien millor adaptats per a la locomoció en medis terrestres”, conclou l'investigador.\nComparació dels rastres de Crocodylopodus (a dalt) i d'un cocodril actual (a baix) mostrant les diferències principals (major amplada i angle de pas i marques de la cua en els actuals).\nAquest nou estudi és una mostra més de la importància de les icnites per reconstruir la locomoció d'éssers extints i, a més, un nou exemple de la importància científica que tenen els jaciments de les Terres Altes de Sòria.\nImatge principal: Cocodril negre actual a la sorra (de Pexels sota llicència CC0 1.0)\nLast modified on Lunes, 16 Mayo 2022 16:34\nMore in this category: « VI Setmana dels Geoparcs Europeus 2022\tGrans rius plens de vida recorrien Mallorca abans de la major extinció en massa de la Terra »


El diputat de Projectes Europeus, Bartolomé Nofuentes, participa en un esdeveniment que congrega a Màlaga a més d'un centenar de persones per a parlar de polítiques de gènere\nEl diputat de Projectes Europeus, Bartolomé Nofuentes ha participat com a ponent en el VII Encuentro de Mujeres Andaluzas de la Comunitat Valenciana i Joventut, una cita en la qual ha acostat als assistents el pla estratègic d'igualtat de la Comissió Europea.\nLa trobada, organitzada per la Federació d'Entitats Culturals Andaluses a la Comunitat Valenciana ha congregat a més d'un centenar de persones procedents de les diferents cases d'Andalusia de la Comunitat Valenciana per a tractar les diverses polítiques existents en matèria d'igualtat i els reptes a superar.\nNofuentes també ha destacat els diferents programes finançats per la UE que contribueixen a desenvolupar aquest compromís, com “els 5.850 milions d'euros que durant el període 2014-2020 han destinat els Fons Estructurals i d'Inversió Europeus per a engegar mesures per a promoure la igualtat”.\nAixí mateix, el diputat ha tingut paraules d'agraïment per a la presidenta del FECA-CV, Puri Torres López, “per l'immens treball que estan realitzant des de l'associació per promoure valors d'igualtat, fomentant la implicació juvenil en açò”. I ha destacat el seu compromís per “seguir col·laborant i treballant mà a mà amb la FECA-CV”.


Wutaishan Xinhai Inn Taihuai Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n500 Meters Near Puhua Temple,Yangbaiyu, Taihuai Town, Taihuai, Taihuai, Xina, 035500 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Wutaishan Xinhai Inn és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Wutaishan. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Wutaishan Xinhai Inn, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Wutaishan Xinhai Inn no troba competidors en cap categoria.


Olga Xirinacs: TRES LLÀGRIMES\nTotes tres llàgrimes són italianes. " una lacrima sul viso".\nJa ho diu la frase clàssica: "Ni França, ni Espanya: Països Italians"\n5 de juny de 2018, a les 17:27\nhem vist aquestes escenes de pel·lícula, totes, i de cadascun dels protagonistes la versió del seu plor\n5 de juny de 2018, a les 20:05\nA mi em va emocionar molt la llàgrima de Totò, ja que Cinema Paradiso és una de les meves pel·lícules preferides, i he de dir que quan la miro a mi també em cau alguna llàgrima.\nI la música també hi ajuda!\n5 de juny de 2018, a les 20:41\nDe les tres escenes, em quedo amb la de Totó, perquè "Cinema Paradiso" és la pel·lícula que tinc, ara per ara, més propera. Sense que la llàgrima de Burt Lancaster em deixés indiferent, està clar.\nSobre les Memòries d'Adrià, m'has fet recordar que l'he de rellegir. Ja toca.\nI sobre la vella dama, el que desitjo per tu és que, quan miris les joies, quan les sospesis, sigui per escollir aquelles arracades estimades, per posar-te-les en sortir a fer un volt per la Rambla, o, si esculls aquell collaret preciós que et va regalar algú amb amor, que sigui per posar-te'l, orgullosa, damunt del vestit o la brusa que t'està esperant a l'armari per anar a qualsevol acte literari, i, en tot cas, si cau alguna llàgrima, que sigui perquè recordes, emocionada, com et va fer de feliç el regal d'alguna preuada joia.\nUna abraçada ampla com el nostre mar!\n5 de juny de 2018, a les 21:39\nJo també em quedo amb Cinema Paradiso. I et desitjo també que la teva llàgrima sigui d'emoció per un record feliç. Una abraçada.\n5 de juny de 2018, a les 22:28\nAh, doncs jo em quedo amb la de Fabrizio, tot i que les tres siguin llàgrimes que van més enllà de la vida i de la mort.\n6 de juny de 2018, a les 6:33\nLes llàgrimes, a vegades, tenen un valor molt especial... una abraçada, Olga!\n6 de juny de 2018, a les 12:53\nLa teua sensibilitat en escriure, també es nota en les pel·lícules que tries.\n6 de juny de 2018, a les 22:01\nAquestes llàgrimes amb comptagotes, selectes, són mostra d'una ànima viva però que no fa drames, escarafalls. Dignitat per damunt de tot.\nLa teva tria és fantàstica.\n7 de juny de 2018, a les 11:21\nM'has fet recordar "L'elisir d'amore" i la seva bellíssima ària, "Una furtiva lacrima". Poden ser la màxima expressió del sentiment més sincer, i per tant són capaces d'emocionar qui les contempla...\n7 de juny de 2018, a les 17:18\nJo, la darrera. Per moltes coses que t'he explicat, i que aquí no vull escampar.\nUn petó ben fort, padrina. Sempre és bell veure't de molt aprop.\n10 de juny de 2018, a les 12:33\nJo recordo molt la de Fabrizio, i és que "solo digo mi canción para quien conmigo va", encara que pugui semblar que no hi tinc res a veure. Connectar d'aquesta manera amb una obra d'art és una joia.\n10 de juny de 2018, a les 19:45\ntres moments gloriosos i tendres i una mica tristos de la història del cinema , tres llàgrimes ben adients .....em deso al cor la llàgrima vessada per la desaparició d'un món d'infantesa del cine paradiso\n15 de juny de 2018, a les 11:24


La cançó més terrassenca - Diari de Terrassa\nDos cantants egarencs, Lildami i Killah Man, estrenen “0822”, un tema que van compondre plegats a principis d’aquest any\nHo va anunciar Lildami a través de les xarxes socials amb un concís i, a la vegada, enigmàtic missatge: 0822. Va advertir, en una piulada a Twitter, que només la gent de Terrassa entendria la lògica d’aquests números: “aquest tweet només li fara rt gent de Terrassa”, va escriure textualment. “0822”, que fa referència al codi postal de Terrassa, és la cançó que ha unit a aquest cantant egarenc amb un altre representant de la música de la ciutat, Killah Man, en una col·laboració iniciada a principis d’any, i que ha vist la llum la nit d’aquest dijous a divendres.\nLa idea de compondre aquesta cançó, diu Lildami, “no va venir de res en concret i els dos som de Terrassa i vam pensar que seria divertit fer un tema dedicat a la ciutat”. Van trobar-se a casa de Lildami i allà van donar forma a un tema que tracta sobre “la superació personal i també d’anteposar-se als problemes del dia a dia”.\nAquesta cançó forma part d’una mixtape que està elaborant, que es diu “Cal Damià”. “Els temes que vaig traient els poso aquí i és com un disc en constant canvi”, afirma. Un mixtape és com una mena de recopilatori de música. Pel que fa a l’estil musical, el tema “diria que és de trap, amb un vessant de drill i que acaba amb techno”.\nEls dos han compost la cançó i Lildami explica que “sempre que faig coses i treballo amb gent m’agrada compartir la composició” i afegeix que “vam començar el mes de gener i en dues tardes ja ho teníem llest, com aquell que diu. Va anar molt ràpid”. Una tasca de col·laboració en la qual van estar d’acord de com enfocar des del primer moment.\nNo descarta futures col·laboracions amb Killah Man i, de fet, està convençut que serà així, encara que no té clar si les cançons serien relacionades amb la ciutat. “Tampoc pots dir moltes coses d’una ciutat a una cançó”, manifesta. El que sempre té clar i ho fa evident sempre és que està molt content de ser de Terrassa “per les coses bones i per les coses dolentes”.\nKillah Man es diu Adrián Rojas i té en l’actualitat 24 anys. Es va iniciar molt jove a escriure cançons, influenciat per estils com el reggae o el dancehall jamaicà. Un dels seus primers temes de rellevància va ser “No valoran ná”, si bé, el seu primer gran èxit a nivell nacional va ser amb el tema “Kill Them”, que va realitzar en col·laboració amb Calero LDN i SWIT EME. Aquesta cançó va donar pas a una gira, anomenada “Kill Them Tour”, que el va portar per moltes ciutats espanyoles.\nEn l’actualitat, Lildami està sent un dels protagonistes del programa de TV3 “Eufòria”, un concurs per a joves cantants en un format similar a altres programes com “Operación Triunfo”, amb gal·les i tot el protocol habitual. El cantant terrassenc és un dels jutges del programa i assegura que s’ho està passant d’allò més bé en aquesta nova etapa de la seva vida, com a integrant d’un programa televisiu.\n“És molt divertit i està anant molt bé, té molta audiència i a la gent li agrada”, comenta. Explica que mai s’hauria imaginat participar en un concurs com aquest i a la televisió. “Mai havia fet res semblant i és una experiència molt maca”, declara. De fet, si en el futur hi ha més edicions i volen continuar comptant amb ell, està molt disposat del tot, afirma. Un altre cantant de Terrassa, Miki Núñez, també forma part d’aquest concurs, però en el seu cas, exercint com a presentador. Una representació local doble.\nTemes:Killah Man, Lildami, Terrassa


Alta Ribagorça, 28 d’agost 2017: 3000 PERSONES VISITEN LA FIRA DEL FORMATGE DE TAÜLL – Pirineus TV\nAquest cap de setmana, el poble de Taüll ha acollit la tercera edició de la Fira del Formatge. Des de l'organització s'ha comptat que al llarg de la fira han passat sobre les 3000 persones.\nEn l'edició d'enguany, han participat una desena de productors de formatge i una vuitena de productors locals. Entre els productors de formatge artesanals hi havia un productor local, la Formatgeria de Taüll, la resta procedien de Catalunya, la península i Europa.\nLa fira permet allargar la temporada d'estiu.\nDes de l'organització es destaca l'auge en què es troba el mercat de formatges artesanals. L'èxit d'aquesta fira, comenta Ausiàs Ballart, organitzador de la fira, és la combinació de l'element del formatge amb la gran riquesa patrimonial de la vall.\nPer complementar la fira s'ha organitzat activitats pels més menuts perquè coneguin la procedència i elaboració del formatge.\nLa fira és una de les activitats que des de la vall s'organitzen per dinamitzar els últims dies d'estiu.\nParlen al vídeo: MERITXELL RAMON, REGIDORA TURISME VALL BOÍ - AUSIÀS BALLART, ESDEVENIMENTS 7 VETES - JOSEP GRIMA, ESDEVENIMENTS 7VETES


Barça - Lenovo Tenerife: Primer punt de les semifinals amb un nou recital ofensiu (112-69)\nUna segona part molt efectiva, amb 16 triples transformats en 20 minuts, han estat determinants en el triomf del Palau\n07 de juny 21\nEl Barça ja té el primer punt de la sèrie al sac. Els de Sarunas Jasikevicius han derrotat el Lenovo Tenerife (112-69), al Palau Blaugrana, i s’avancen en aquestes semifinals. En un partit que ha costat encarar, després d’una primera part igualada, però en què la gran efectivitat mostrada en el tercer quart, tal i com va passar fa 48 hores contra la Penya, ha tornat a ser definitiva, amb un parcial de 40-18. Això i l’exhibició des de la línia de tres després del descans, amb 16 triples transformats (17 en total). Ara, l’eliminatòria es trasllada a Tenerife, el proper dimecres (21.15 hores), per intentar buscar un lloc a la final del play-off.\nBon inici del Tenerife\nEls blaugrana no han tingut un inici encertat, especialment en el triple (1 de 10), i això ho ha aprofitat el Tenerife per no deixar respirar els catalans, malgrat els bons minuts de Mirotic (18-18, min 10). Un intercanvi de cistelles, alt ritme i igualtat que s’ha mantingut durant força minuts (34-34, min 18). Però l’augment de l’encert des de la línia de tres, especialment amb l’aparició de Kuric, el control del rebot i un parcial de 9-2 han permès al Barça poder marxar al descans amb una mica més de marge (43-36, min 20).\n10 minuts pràcticament perfectes\nGuió que s’ha mantingut a la represa, ja que els de Jasikevicius han anat fent més gran el parcial en un nou tercer quart espectacular en atac. El Barça, amb l’efectivitat totalment recuperada tant des de la línia de dos (9 d’11) com, sobretot, des del tir exterior (7 triples de 8 llançaments), ha superat la barrera dels 30 punts (83-54, min 30).\nUna renda suficient, després dels 40 punts anotats en el tercer quart (quart més anotador de la història dels play-off), que han fet que el Tenerife ja no hagi pogut fer res en l’últim període. I encara menys davant la continuïtat en el joc del Barça (101-58, min 36), que ha mantingut el pas ferm i l’encert.\nL’equip català, de fet, ha acabat amb 9 blaugranes que han anotat, com a mínim, un triple. Números sensacionals que, al final, han deixat el 112-69 per començar aquestes semifinals de forma immillorable.\nBarça: Davies (8), Abrines (13), Higgins (2), Mirotic (21), Calathes (8) –cinc inicial- Westermann (2), Hanga (5), Bolmaro (17), Smits (10), Gasol (11), Oriola (2) i Kuric (13).\nTenerife: Fitipaldo (5), Jenkins (6), Shermadini (8), Cavanaugh (6), Doornekamp (7) –cinc inicial- Yusta (-), Huertas (12), Salin (6), Rodríguez (5), Sulejmanovic (-), Guerra (14).\nParcials: 18-18, 25-18 (43-36), 40-18 (83-54), 29-15 (112-69)\nÀrbitres: Juan Carlos García, Fernando Calatrava, Martín Caballero.


L’OBC i Dietrich Henschel – El Cronista Musical – El Binari\nL’OBC i Dietrich Henschel\nOfelia Roca 21 diciembre, 2016\nDissabte, 17 de desembre de 2016 Gustav Mahler\n– Des Knaben Wunderhorn. Selecció (1892-1901)\n– Simfonia núm. 6 en Si menor, op. 54 (1939)\nDietrich Henschel – baríton\nA començaments del segle XIX, fruit de l’interès del primer Romanticisme alemany per difondre la saviesa popular, Clemens Bretano i Achim von Arnim van publicar el cicle de poemes Des Knaben Wunderhorn, una antoligia de més de 700 peces que s’estenen al llarg de tres segles. A partir d’aquesta obra literària, el compositor bohemi va escriure més de vint lieder i en fragments de les simfonies 2, 3 i 4, anomenades sovint Simfonies Wunderhorn. De fet, la xarxa de relacions creuades entre totes aquestes obres és tan espessa -alguns lieder es van fer servir com a base temàtica de les simfonies-, que en dificulta la cronologia. Ja entre 1887 i 1891, Mahler va musicar nou poemes del cicle per a veu i piano, als quals va afegir durant els sis anys següents dotze cançons per a veu i orquestra.\nEn la interpretació dels Der Knaben Wunderhorn estava programat el baríton Thomas Hampson que va tenir que cancel·lar per malatia, i en el seu lloc va cantar Dietrich Henschel. La interpretació de Henschel va ser lineal com la de Kazushi Ono. El seu cant va ser sobri en el seu fraseig amb una expressivitat molt endinsada amb sempre cura de la emissió de la veu. El baríton posseeix una veu de bell timbre amb bona dicció i linea vocal, però amb pocs contarstos sonors i musicals amb una emissió sempre mezo-piano. L’OBC va sonar apagada durant tots els lieder de Mahler.\nLa Simfonia nº 6 de Dmitri Xostakóvitx va ser composta al 1939, i estrenada a Leningrad el 21 de novembre del mateix any per l’Orquestra Filarmònica de Leningrad dirigida per Evgeni Mravinsky. S’havia anunciat que la Sisena Simfonia de Xostakóvitx anava a ser una “Simfonia Lenin” a gran escala. El propi compositor va anunciar al setembre del 1938 que estava frisós per emprendre la composició d’una gran obra amb solistes i cor basada en el poema Valdimir Ilyich Lenin de Vladimir Mayakovsky, però es va trobar amb dificultats pràctiques, degut al caràcter declamtori del poema. Posteriorment va intentar sense èxit introduir en l’obra altres textes sobre Lenin. Al gener de 1939, en una entrevista radiofónica va comentar aspectes de la seva nova composició, sense fer cap referència a Lenin. La nova simfonia, finalment purament instrumental, es va completar el setembre de 1939. Sobre ella Xostakóvitx va comentar: “El caràcter musical de la Sisena Simfonia serà diferent en l’estat d’ànim i el tó emocional de la Quinta, en la que eren característiques els moments de tragèdia i tensió. En la meva última simfonia predomina la música de tipus contemplatiu i líric. Volia transmetre en ella l’estat d’ànim de la primavera, l’alegria i la joventut”.\nA la segona part l’OBC va brillar amb una interpretació brillant i clara per part del director, amb grans contrastos dinàmics i sonors, amb gran relleu orquestral amb unes sonoritats riques, amb un bon treball timbric de les diferents seccions de l’orquestra, amb una batuta ferma i clara per part de Kazushi Ono. L’OBC va sonar fresca i expansiva durant tota la simfonia.


Som Terra de Safrà celebra la seva VII edició amb afluència tot i la pluja | EFMR.cat\nInici Notícies Cultura Som Terra de Safrà celebra la seva VII edició amb afluència tot...\nRepresentació històrica de Som Terra de Safrà (startap.cat / Ajuntament de Santa Coloma de Queralt)\nSom Terra de Safrà celebra la seva VII edició amb afluència tot i la pluja\nEl passat dissabte Santa Coloma de Queralt va celebrar la VII edició de Som Terra de Safrà, que tornava després d’un any d’aturada a causa de la Covid-19. Tot i la pluja els actes es van mantenir en peu, adaptant algunes de les activitats a la previsió meteorològica.\nÉs el cas del Mercat de Safrà que, amb 16 parades participants, es va acabar situant a les voltes de la Plaça Major per refugiar-se de la pluja. Un altre dels actes que va patir un canvi d’ubicació va ser la paella popular, que va congregar un centenar de persones i que es va celebrar a l’interior del Casal de Santa Coloma.\nDurant la jornada matinal, també es va poder visitar l’exposició ‘Un viatge a la terra del safrà: Macedònia‘, al Castell del Comtes; realitzar dos tallers, l’’Imaginart‘ amb la Narina Villegas i el taller ‘Identifiquem l’olor i el gust del safrà‘. També hi va haver un espai pel teatre històric amb ‘La Taula del Safrà‘, en què s’explicava la importància que va tenir aquesta planta al municipi a través del diàleg teatralitzat amb tres personatges que representaven la població colomina de segles enrere.\nMercat del Safrà a Santa Coloma de Queralt (Imatge: startap.cat / Ajuntament de Santa Coloma de Queralt)\nPer dissabte a la tarda la companyia Fem Teatre va ser l’encarregada de representar ‘Crocus i el delme del safrà. Sainet en un sol acte‘. Finalment, els actes es van tancar amb un parell de demostracions de cuina i tast, també al Castell, en les quals, es va exemplificar la influència que pot arribar a tenir el safrà en la nostra cuina.\nMés enllà dels actes principals que es van celebrar dissabte, el Som Terra de Safrà es va iniciar el dijous 28 d’octubre amb la visita a Santa Coloma de l’Escola Agrària d’Alfarràs per conèixer tot el procés de recol·lecció, esbrinat i assecat del safrà. Divendres van ser els alumnes de l’Institut Joan Segura de Santa Coloma els qui es van apropar a un dels camps de safrà per conèixer-ne tots els detalls. Finalment, el dilluns 1 de novembre, dia de Tots Sants, es va fer l’ensafranada, oberta a tothom i on també es va recol·lectar i esbrinar el safrà. Acabant-ho tot, això sí, amb un tast de productes ensafranats.\nArticle anteriorClub 8 del dimarts 2 d’octubre del 2021\nArticle següentLa Conca de Barberà se suma a la setmana de la ciència amb una vuitena d’activitats


Salut construirà un nou hospital de proximit... - Govern.cat\nSalut construirà un nou hospital de proximitat al Vallès Occidental\nquery_builder 18 desembre 2020 17:57\nEl centre atendrà a 176.383 habitants de cinc municipis: Cerdanyola del Vallès, Montcada i Reixac, Ripollet, Badia del Vallès i Barberà del Vallès\nEl cost estimat del projecte és d’uns 50 milions d’euros i es calcula que s’executarà en 5 anys\nLa gestió dependrà de l’Hospital de Parc Taulí de Sabadell i s’ubicarà en terrenys situats entre Montcada i Reixac i Ripollet.\nEl projecte s’ha explicat als alcaldes i alcaldesses de les poblacions que donarà cobertura\nEl Departament de Salut ha anunciat la construcció d’un nou hospital de proximitat al Vallès Occidental, que donarà resposta a les necessitats actuals i futures d’envelliment de la població del territori i acompanyament a un nombre cada cop més creixent de malalts crònics.\nEl centre projectat és el d’un hospital innovador amb treball multidisciplinari i amb una atenció integral que, a més, acostarà a la ciutadania els dispositius adequats de seguiment domiciliari. La nova infraestructura es dotarà de gabinets d’alta resolució en atenció ambulatòria especialitzada i de proves diagnòstiques de proximitat, així com cirurgia ambulatòria.\nAixí ho han explicat avui, la consellera de Salut, Alba Vergés, i el director del Servei Català de la Salut, Adrià Comella, i la gerent de la Regió Metropolitana Nord, Anna Aran, als alcaldes i alcaldesses dels municipis als quals donarà cobertura el nou centre. Concretament, l’hospital atendrà una àrea formada per 176.383 habitants corresponent a cinc poblacions: Cerdanyola del Vallès, Montcada i Reixac, Ripollet, Badia del Vallès i Barberà del Vallès. El Protocol d’inici del projecte se signarà a finals del proper mes de gener.\nL’elevada pressió assistencial que diàriament gestiona el mateix Hospital Parc Taulí o la manca de recursos en diferents àmbits d’atenció en aquest territori són alguns dels motius pels quals el nou hospital és una necessitat que ja feia temps que s’havia previst cobrir. El centre permetrà descongestionar les entrades dels altres centres de la zona i donar una cobertura més àmplia i de proximitat a tot el territori d’aquesta regió.\nLa construcció del nou hospital garantirà una cobertura assistencial més àmplia en un de les regions –l’àmbit sanitari Metropolità Nord- amb més densitat de població de tot Catalunya, i que requereix amb més urgència un nou centre sanitari. El cost estimat del projecte és d’uns 50 milions d’euros en 5 anys. La gestió dependrà de l’Hospital Parc Taulí de Sabadell. És previst que el nou centre s'ubiqui en terrenys situats entre Montcada i Reixac i Ripollet.\nL’equipament del nou hospital està dissenyat per prestar serveis a patologies més prevalents i de complexitat baixa i moderada. El centre es proveirà de consultes externes, de capacitat per fer proves diagnòstiques i de quiròfans. En definitiva, un nou hospital interdisciplinari basat en un model d’atenció integral de les persones.


Pra de la Casa Pinzolo Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nVeure tots els 51 allotjaments a Pinzolo.\nPra de la CasaLocalita Brenta Bassa, Pinzolo, Pinzolo, Itàlia, 38086 - Veure al mapaExcepcional9,7Basada en202comentarisPra de la CasaVeure més fotos"We had so much fun!!! very nice, welcoming and helpfull host..."EinatIsraelVeure més fotosVeure totes les 33 fotosExcel·lent ubicació 9,7Veure al mapa9,7Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Pinzolo, no busqui més enllà de Pra de la Casa. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Pra de la Casa és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar, restaurant per garantir el més gran comfort possible als seus clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, articles de tocador, plat de dutxa, assecador de cabell per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Esquí, pesca, parc infantil, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Pra de la Casa.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsarticles de tocadorcalefaccióplat de dutxaassecador de cabellempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


El cavaller Floïd – Mecenes activista revolucionari - Al vent\nHi ha molts fets que fan gran el personatge, un és l’origen humil dels avantpassats, els seus pares van fer el salt cap a Barcelona, agafant el camí d’emigrar del camp de Tarragona, concretament de Valls, per guanyar-se les garrofes més còmodament. De la barberia de Valls a una altra a l’escorxador de Sants, anomenada “Buenos Aires”. És aquí on el pare i l’oncle Emili desenvolupen una formula del massatge per després d’afaitar, el Floïd. Un fill de la immigració interna, amb esperit de superació i constància. Amb només vint anys, mor el seu pare i Cendrós fill porta la fàbrica, la publicitat, les vendes…ho controlava tot directament. Un innovador i creatiu, la publicitat era extensa i generosa a la premsa, tanques, tornejos de tennis, Camp Nou… Amb tota seguretat va ser un gran emprenedor i empresari d’èxit en totes les vessants.\nD’una formula singular de massatge per després de l’afaitar, una barreja de diferents flors, vinagre, alcohol, vainilla, llimona… es crea un massatge dels més coneguts arreu, el Floïd. Els inicis van ser com el porta freda a les barberies, una tècnica a l’antiga amb un dot innat especial, anant amunt i avall per introduir i vendre el producte. Senzillament s’ha de tenir una mercaderia especial i tècnica de venda per col·locar-lo. Persistència i constància. Cendrós va obrir delegacions de Haugron Cientifical S.A., l’empresa del Floïd a Nova York, Londres, París, Ginebra…El clàssic viatjant amb un producte que li prenien de les mans, el Floïd. Es va vendre tant que va fer-se ric, milionari, però amb dòlars, com deia en J. B. Cendrós, fins aconseguir ser una multinacional referent en el sector. Molt interessant de ser valorat pels nous emprenedors i com del no res crea un imperi.\nA part d’Òmnium i també sota el franquisme va ajudar la represa i el finançament d’institucions com l’Institut d’Estudis Catalans, la recuperació d’Edicions Proa i de l’editorial Aymà. Promou el Premi Sant Jordi de novel·la i la Nit de Santa Llúcia. També va implicar-se amb el moviment de la Nova Cançó, la creació de la Gran Enciclopèdia Catalana, premi Honor de les Lletres Catalanes, Banca Catalana, recuperació del teatre Romea…\nDues anècdotes marquen el tarannà i personalitat del biografiat, una, la pugna amb Tarradellas. S’explica com Tarradellas, amb un ego gran com tot ell, en una xerrada volia fer tancar la delegació d’Òmnium a París. Era l’any 1967, després de que el govern franquista fa tancar Òmnium, els empresaris, mecenes que van engegar Òmnium compren de la seva butxaca un pis cèntric a París per posar-hi la delegació d’Òmnium a l’exterior. Tarradellas no volia que ningú li fes ombra en cap aspecte, i sostenia que era contrari als seus interessos. Van tenir una entrevista a un Hotel de París Tarradellas amb Cendrós. Tarradellas insistia de que s’hauria de tancar la delegació d’Òmnium a París, després d’un discurs d’hores i anant repetint que s’hauria de tancar Òmnium, deia convençudíssim que el volien enfonsar, i que no és podia fer ombra al president de la Generalitat a l’exili, hauríeu d’ajudar més al president a l’exili…Cendrós explosiu de mena, a la primera de canvi saltava, i aquesta vegada va haver d’aguantar molt, va esperar-se fins al final, però es va anar escalfant. I quan no va poder més va explotar “Mireu, president, jo fins ara he callat molt i us he escoltat amb el màxim interès, però us he de dir una cosa que em surt de dins i us la diré amb la màxima sinceritat, perquè m’entengueu bé i utilitzaré, potser, alguna expressió barroera, però vós, com a bon català, m’entendreu perfectament: mireu, el pis de París, sabeu per què l’hem obert?, perquè a mi m’ha sortit dels collons. I sabeu quan el tancaré?, quan a mi em torni a sortir dels collons” La reunió va acabar-se a l’instant.\nAl llegir la biografia, magníficament desgranada per Genís Sinca, altament recomanable, cadascú pot trobar-hi alguna sensibilitat important, virtuts i qualitats eloqüents i no deixa ningú indiferent. Segurament tothom que llegeixi el llibre trobarà alguna peça considerable i segurament li cridarà l’atenció innombrables fets. A l’acabament del llibre, El cavaller Floïd, biografia de Joan B. Cendrós, financer, editor, patrocinador, valent, excèntric, impulsiu….pot entrar perfectament a la categoria d’un personatge singular, un homenot empresari, mecenes, activista revolucionari com una casa de pagès.\nAmb la bata blanca que sempre portava, en una visita a la nova fàbrica d’Haugron Cientifical S.A.\n1982 – JBC al terrat de casa seva a Sant Feliu de Guixols amb l’estelada.\n1975 – JBC lliurant xec del Premi d’Honon de les Lletres Catalanes a Joan Fuster.\nJBC amb membres d’Òmnium Cultural amb l’Abat Escarré.\nJ.B.C. amb Joan Oliver (Pere Quart) que va fer de director literari d’Aymà/Proa durant vint anys.\nJoan Babtista Cendrós i Carbonell Barcelona 1916-1986


14 maig 2021 05:44\nEscena tòpica de cafè. S'acosta un personatge desconegut. Sense saludar ni presentar-se, envesteix amb ira. Proclama l'espanyolitat sempiterna de Ceuta i Melilla. Crida contra els qui estan disposats a cedir els «dos pedazos de España a los moros». Inútil intentar explicar-li que allò que hem escrit no deriva de cap decisió personal de modificar les actuals fronteres d'Espanya. Davant la manca de resposta, creix la seva irritació i passa, sobtadament, a la cridòria. A la fi, amb la mateixa descortesia, desapareix manotejant i llançant improperis contra el separatisme antiespanyol.\nLa civilització és una suma quasi infinita de matisos. Les idees fixes i fermes, les veritats immutables i pètries, les afirmacions pomposes i dogmàtiques... tot això és, en uns temps canviants, pur decorat de cartó pedra. L'abrandat espanyolista de cafè creu que Espanya és una cosa intemporal, de futur etern. Al llarg de la Història, però, de quantes eternitats hem vist la fi? Els èxits del GIL a Ceuta i Melilla són un xoc que imposa reflexionar sobre uns territoris marginals que poden generar una situació explosiva. Les comunitats espanyoles de les dues ciutats africanes saben que s'acosta un fi d'etapa. El món oficial intenta mantenir la ficció. Ni debat. Ni regociació. Ni tan sols reflexió. Però els patètics trompeters de l'espanyolitat saben que les més altes jerarquies d'Espanya no s'atreviran a passejar pels dos antics «presidios» com si es trobassin a Valladolid. L'autonomia pogué esser un expedient per reforçar el caràcter hispànic d'ambdues ciutats. Però, en mans del sinistre bufó de Marbella, el poder autonòmic s'hi podria convertir en un instrument al servei del pitjor matonisme. Després d'haver-hi gaudit d'àmplies majories, els partits nacionals han passar a esser-hi minoritaris o marginals. Mentrestant, un eixam de formacions locals hi fa costat a un GIL clarament hegemònic. Degradació emblemàtica. El sentiment d'abandonament, de no tenir futur pot dur-hi les comunitats espanyoles a allò de: «El demà és incert. Facem bons negocis». És l'oferta GIL.\nNo es pot navegar en contra dels corrents de la Història. Temps enrere, Espanya "perdudes les darreres joies del vell Imperi" s'aferrà a quatre roquissars del Rif, s'endinsà pels arenals del Sahara i es plantà a la insalubre Guinea per fer-se creure que encara era una potència. Tot allò acabà sense honra ni barcos. Geoffrey Regan ha descrit el desastre d'Annual com una de les mostres antològiques de la «història de la incompetència militar». Deixàrem una dictadura a Guinea, una vergonya al Sahara i un oblid al Rif.\nAprenguem la lliçó dels qui foren senyors de grans imperis. Després de figurar en el bàndol guanyador a la darrera Guerra Mundial, França i Gran Bretanya foren convidats "per l'amic nord-americà" a desfer-se de les seves colònies. França s'hi resistí. Saber tornar petit és un art difícil... L'obstinació no alliberà França de sagnants desastres. Fins i tot vorejà "en el cas d'Algèria" la guerra civil.\nUn país que fou "no fa tant de segles" un centre de poder mundial ha de saber desfer-se de les darreres relíquies d'Àfrica. Les comunitats espanyoles només persistiran a Ceuta i Melilla si hi ha reflexió, negociació i acord amb el Marroc. Si no fos així... faran part, temps a venir, d'allò que el vent s'endurà.


Sense presses: Reflexions entorn de "Sense comentaris"\nPublicat per Brian a divendres, de juny 11, 2010\nAllau 11 de juny de 2010 a les 20:42\nBrian, has exposat molt bé l’estat de la qüestió i els relatius punts de vista i, encara que jo ja vaig dir la meva, la lectura del teu apunt m’ha suggerit algunes precisions i algunes qüestions addicionals.\na) Me n’adono rellegint el meu apunt que no vaig mencionar com a motiu “lícit” per comentar, el d’oposar-se a les tesis de l’autor, quan de fet penso que ho és, encara que poc freqüent.\nb) Cal tenir present que hi ha molts tipus de blocs diferents i cada bloc té el seu propi estil de comentaris. Per exemple, en un bloc de poesia, s’ha de ser molt “troll” per comentar que el poema és infecte. En canvi en blocs com el teu, on exposes determinades opinions i que des del propi perfil incites al debat, és més fàcil que els comentaris tinguin suc i es pugui establir una mena de diàleg entre autor i comentarista (més difícil és aconseguir-lo transversalment entre diferents comentaristes).\nc) El tipus de comentari també depèn molt del tarannà de l’autor. Per exemple, en Jesús Tibau publica cada dilluns tres “desdefinicions” i els seus comentaristes tenen per costum dir quina és la seva preferida. En canvi al meu “disseccionari” faig una cosa similar, però els comentaristes tendeixen més a fer noves propostes.\nd) És molt certa la teoria dels clusters que es van formant per afinitats mútues. Suposo que d’això la psicologia social tindrà alguna cosa a dir. I es poden produir moviments molt curiosos, amb nuclis, satèl·lits (que poden ser nuclis d’un altre cluster) i transvassaments d’un a un altre grup.\ne) Aquests clusters han de tenir necessàriament una grandària limitada, perquè requereixen una interrelació mitjanament constant. Per això cada vegada em costa més fer-me seguidor de nous blocs, tot i que m’agradin. El meu filtre d’exigència va augmentant i actualment només m’hi adhereixo si m’enlluernen a la primera.\nf) Per a la formació del cluster és necessari que l’autor procuri respondre a cadascun dels comentaristes. En cas d’un bloc amb molts comentaris, això esdevé impossible, i enlloc d’un cluster es genera un sistema solar amb l’autor al bell mig.\nNo et podràs queixar, Brian, m’has inspirat un comentari que gairebé és un nou apunt.\nBrian 11 de juny de 2010 a les 21:34\nNo em queixaria encara que t'haguessis limitat a dir "l'has clavat", però val a dir que has superat amb escreix les meves expectatives més optimistes :)\na) Oposar-se a les tesis de l’autor o, més generalment dit, entrar a debatre-les totalment o parcial, seria, en efecte, el més semblant a la forma de debat a la que em referia.\nb) Òbviament el tipus de bloc i la matèria que s'hi tracte condicionen el que pot donar de sí el debat. Seria una mica surrealista entrar al teu bloc a rebatre la biografia de Dickens. I sí, la inevitable asimetria entre autor i comentaristes fa difícil el debat transversal entre aquest.\nc) Res a afegir.\nd) Sí, les combinacions son gairebé il·limitades. Potser es podria parlar de xarxa amb grumolls (és una idea que se'm acaba d'acudir).\ne) Això és molt cert, i suposo que ens hi trobem tots; arribaria un moment que ni dedicant-hi full time donaries abast. (Això fa doble d'agrair que el meu bloc sigui un dels que segueixes. Val a dir que tampoc et dono molta feina). La meva avia sempre em deia: que el llegir no et faci perdre l'escriure; aquí correm el risc de que l'escriure ens faci perdre el llegir.\nAnònim 11 de juny de 2010 a les 22:53\nEstic d'acord amb els punts que heu exposat.\nPel que fa als comentaris no de debat sinó de creació literària o gràfica, crec que al comentari de cortesia habitual pot superar-se si hi sumem continuacions de diferents tipus que facin créixer el post, que li donin continuïtat.Afegiria que seria preferible acostumar-nos a una llibertat total d'opinió i de gustos, i sense necessitat d'ofendre es pot dir tranquil·lament el que un pensa, no sempre ens agradaran tots els poemes o relats o el que sigui.\nPer a mi és important aquesta llibertat total tant en rebre com en fer comentaris perquè sinoó res no té sentit.\nEns demanem sobre els comentaris, però, per què escrivim en un blog? perquè ens llegeixin, per compartir, volem saber opinions, però opinions, no fórmules de cortesia, encara que són d'agrair, a qui no li agraden..\nEls blogs d'opinió i debat són més senzills en el seu funcionament perquè es debat entre dues o més propostes i un es pot posicionar més fàcilment.\nDavid 12 de juny de 2010 a les 0:30\nÉs cert que, depèn de com t'ho miris, això dels comentaris pot tenir un toc una mica absurd. Però hi ha de tot. El que sí que em desagrada és l'oblit -es veu que intrínsecament necessari- en què cauen els comentaris i posts antics. És ben oportú reflexionar sobre el sentit i les raons que ens porten a (de moment) continuar amb els blogs. En tot cas, m'alegro d'haver trobat el teu.\nAllau 12 de juny de 2010 a les 0:46\nDavid, no creguis, no tot queda soterrat. Un dels plaers més exquisits del blocaire és quan, de tant en tant, algú aterra a algun dels teus textos antics i hi fa un comentari. I t'asseguro que aquestes coses passen, poc, però passen.\nQuim Tubert 12 de juny de 2010 a les 9:35\nMolt interessant el teu apunt Brian. Jo ja vaig fer un post parlant del perquè dels blocs. Ara, rellegint-lo tinc els meus dutes que el que vaig insinuar sigui cert. Vull dir que no tinc gaire clar que els blocs siguin un nou espai-àgora perquè tinc els meus dubtes que realment en els blocs s'hi estableixi algun tipus de diàleg.\nBrian 12 de juny de 2010 a les 18:22\nM'ha agradat això que dius, Lolitalagarto, sobre comentaris que facin créixer el post, tot i que visitant el teu bloc s'hem fa difícil imaginar com, algú tant negat per a la poesia com jo, podria fer-ho en aquest cas. Llibertat per descomptat, per discrepar o per acordar.\nCom diu en David, a mi també em fa pena veure com els apunts vells son oblidats. Alguna vegada m'ha passat el que diu l'Allau, que algú deixa un comentari a un apunt antic, però més d'un cop m'he endut un desencís al veure que simplement era spam (des que no admeto anònims, no m'ha passat més). L'arxiu del bloc i les etiquetes son eines que podrien ajudar a mantindre una certa vigència als apunts vells, però, per alguna raó no acaben de acomplir aquesta funció. I, tanmateix, és evident que, si haguéssim de valorar amb criteris racionals la distribució del temps que dediquem a llegir apunts, arribaríem a la conclusió de que fora més valuós rellegir-ne (o llegir-ne) de vells que explorar una i altre vegada els nous. Però sembla que sentim la necessitat compulsiva de estar a la última...\nEl comentari d'en Quim em fa recordar com alguna vegada m'havia imaginat aquest espai-àgora a l'entorn d'un cluster de blocs: de manera similar a com en els ateneus s'organitzen xerrades seguides de debat, periòdicament un blocaire faria un apunt seguit d'un debat de lliure participació. D'acord, no tan diferent del que fem ara, però molt menys estressant; en lloc de seguir 10 0 15 blocs cada dia només caldria llegir, i comentar, "l'apunt del dia". En fi, cabòries meves...\nLEBLANSKY 13 de juny de 2010 a les 21:49\nDic la meua:\n-Trobo molt bona la tesi dels clusters, penso que realament passa així.\n-Pel que fa als comentaris, quan vaig encetar el meu bloc ni tan sols pensava en ells: el bloc l'entenia com una forma d'expressió que podria ser llegida per qui vulgués. En canvi, ara soc conscient que sense els comentaris el meu bloc no tiraria endavant, ja que són aquests el que sovint em donen idees. Penso en la immediatesa dels bolcs: no m'agrada deixar enllaunat cap post, el que penjo ho he escrit poques hores abans. I sovint els comentaris m'aporten imatges o temes, habitualment sense que el comentarista s'ho proposi. Per tant, en el meu cas, la funció del comentari que m'arriba excedeix la de "fòrmula de cortesia".\n-També en un bon nombre de blocs el comentari fa una funció essencial que podriem definir com feedback metalinguístic.\n-I respecte a la "funció de cortesia", en molts blocs apareix un pop amb un missatge que diu allò de "Un bloc s'alimenta dels comentaris". Penso que en gran part és així, i que el simple fet de respondre amb un "molt bé, m'ha agradat" aporta una bona dosi de benzina blocaire. I ja, si el comentari és llarg i succulent, no diguem!\n-El que no tinc massa clar és la funció crítica: quan realment hom té una visió negativa o crítica d'un post o d'un bloc sencer, simplement el que fa és no dir res, o no seguir al bloc en qüestió. Fins i tot els comentaristes assidus es guarden molt de llençar crítiques ferotges.\nPer cert, el teu post m'ha agradat molt, i no puc deixar de dir-t'ho: et llegeixo, cada dia et superes :)\nmatilde urbach 14 de juny de 2010 a les 9:28\nCada bloc té els comentaris que es mereix.\nDit això, no entenc aquestes postures, com la de l'Uberto l'altra dia, que carreguen contra les complicitats que es poden establir al pis dels comentaris (o al menys així ho vaig entendre). Això sí, la suposada no pertinença al ramat de comentaristes de l'Allau (com si juguéssim a seguir al rei, com si ens tingués en nòmina), no el priva de fer un comentari de llargaria considerable. O tres.\nJo, en això dels comentaris (i en tot el que puc, si puc) faig el que em dóna la gana. I que es fotin, el blocaire de torn i els lectors que el llegeixen, comentin o no.\nI si algun blocaire pensa que els comentaris no tenen cap sentit...la solució és ben fàcil.\nBrian 14 de juny de 2010 a les 17:18\nJa em perdonareu que trigui a contestar, però es que he canviat el S.O. de l'ordinador i m'he fet un petit garbuix que em costarà una mica de desembolicar.\nDoncs la veritat, Leblansky, es que, a costa de rumiar-ho, des que vaig començar a redactar aquest apunt fins ara, m'he adonat de hi ha una diversitat de blocs més gran del que em semblava al primer moment. Quan t'hi apropes una mica t'adones de que no hi ha dos blocs iguals. El teu, com deixes entendre, em sembla que és, sobretot, la recerca constant d'una forma de expressió -artística, en bona mesura- on la realitat de cada dia és una font més, però no la única ni la més important. M'agrada, però, que convinguis en que també necessites els comentaris, sigui per inspirar-te, pel feedback o per ambdues coses. Mai m'he acabat de creure aquests artistes que diuen prescindir de si la seva obra arriba o no al públic. La funció crítica, sobre tot si és una crítica agre, te poc sentit; si a un un bloc el desagrada simplement el deixa de visitar i santes pasqües; no serà per manca de oferta! No, jo més aviat em referia al debat -crític o no- amb la finalitat primera de intercanviar idees i reflexions.\nM'agrada quan et poses en plan de rompe i rasga :) (és broma)\nLo del Uberto a ca l'Allau jo ho vaig interpretar com de bon rotllo. És cert que va entrar una mica embalat, aportant cites literàries i opinions contundents, com si volgués canalitzar el debat. Be, no hi ha cap mal; simplement, però, l'Allau li va deixar entendre ell dona al bloc el caire que considera més adient. Aquesta es precisament una de les característiques pròpies del bloc, i difícilment podria ser d'un altre manera. Dit això està clar que hom s'ha de poder expressar amb llibertat, sigui al bloc propi o al d'altri.\nEvocacions 14 de juny de 2010 a les 20:58\nA mi una cosa que m'agrada molt dels blog són les aliances entre gent molt i molt diferent amb la que potser no parlaries mai i, en canvi, t'enllaces i això, vulguis que no, et fa prendre en consideració altra gent.\nCriteri 14 de juny de 2010 a les 21:50\nAl final te n'has sortit he Brian? Maldant per encetar i convocar a parlar sobre la blogueria i has aconseguit un bon grapat d'opinions ben bones -són qüestions que lògicament interessen a tots el blogaires. En canvi a mí la meitat dels que em vénen són afectats per les psicopatologies més delirants, no tontos del tot però sonats. Has fet bé en facturar-me :) Espero però que de tant en tant en tant em llegeixis.\nBrian 15 de juny de 2010 a les 12:01\nEvidentment, Evo, malgrat l'escepticisme de l'amic Quim, jo crec que el diàleg (poc o molt reeixit) és una part important de l'univers blocaire. No és l'àgora, certament, però els blocs tampoc son compartiments estancs; d'aquí la idea del cluster.\nNo t'he facturat, Criteri (i ja saps que t'he llegit amb assiduïtat) però, si t'he de ser sincer, em fa una mica de pena entrar al teu bloc i trobar-me'l ple de pocasoltades. (No ho dic per tu, evidentment).\nJuan Poz 15 de juny de 2010 a les 18:42\nEntiendo, como el del dibujo, que los contenidos lo son todo, en el mundo de los blog, incluso aunque se visiten los de amistades anteriores al fenómeno del blog. En mi caso particular, abrí uno para un sólo lector, y lo cierto es que no echo de menos a quienes no entran. Eso sí, espero siempre su comentario para poder continuar con mi "manzana" particular. Cuando acabe la "manzana" y continúe con mi Diario, tampoco espero la visita de nadie. Con todo, y en función de los contenidos, entro en cinco o seis blogs a los que visito regularmente. El peligro es el crecimiento geométrico del interés, y lo conjuro con fortísimas dosis de disciplina. Es difícil no hallar contenidos de mucho valor, y más aún resistirse a ampliar la nómina de visitables. Insisto, la dsciplina lo es todo.\nrokins 18 de juny de 2010 a les 15:14\nconyorrrrr.... bueno i després preguntes si valen la pena comentaris??? en aquest cas concret el teu post i els comentaris publicats em desperten el mateix grau d'interès... ;-p


L’Ajuntament de Santpedor rebutja la petició de l’Onada d’encarir les places privades - Regió7\nL’Ajuntament de Santpedor rebutja la petició de l’Onada d’encarir les places privades\nEl consistori no veu que hi hagi una justificació econòmica en la proposta formulada per la residència\nL’Ajuntament de Santpedor ha aprovat el desistiment de la sol·licitud de l’empresa l’Onada, concessionària de la residència municipal i centre de dia Can Jorba, en relació a l’increment de les tarifes de les places privades. Si bé l’Ajuntament va requerir a l’empresa que aportés la documentació per justificar una possible modificació de les tarifes, els serveis jurídics municipals i intervenció consideren que la informació facilitada no aporta un estudi econòmic justificatiu perquè el preu públic d’usuaris privats es pugui modificar com volia l’empresa.\nEn aquest sentit, l’Ajuntament també ha aprovat resoldre el procediment informatiu en relació al presumpte incompliment de preus establerts a l’ordenança fiscal per part de la concessionària l’Onada, incoat al ple de l’abril. L’Ajuntament desestima les al·legacions formulades i resol el procediment en el sentit que no s’ha disposat d’informació per aclarir si els preus que s’apliquen són els que preveu l’ordenança i requereix a la concessionària que en un mes lliuri la relació completa i detallada de tots els usuaris actuals del servei.\nTambé en relació a la residència, s’ha aprovat la resolució del procediment informatiu que va incoar el mes d’abril en relació a la prestació del Servei d’Atenció al Domicili per part de l’empresa concessionària. L’Ajuntament conclou que els plecs del contracte no preveuen que des del centre de titularitat municipal s’hi puguin prestar serveis que no siguin de titularitat municipal i, per tant, notifica a l’Onada que en cas de fer-ho es prendran les accions legals corresponents.\nEn una altra matèria, el darrer ple també va aprovar mesures que comprometen l’Ajuntament amb el medi ambient, i properament estarà enllestit el Pla de transició energètica.


Ja podeu comprar el Calendari Casalero 2018! Aquest any, antirepre! | Espai Casalero\nJa podeu comprar el Calendari Casalero 2018! Aquest any, antirepre!\n11 gen, 2018 Notícies ST\nCalendari Casalero 2018! Aquest any, antirepre!\nJa tenim aquí el calendari casalero 2018! Aquest any, amb temàtica antirepressiva. Perquè sabem que la solidaritat és la nostra millor arma!\nPer què antirepre?\nPer visibilitzar i donar suport al cas 9 de Vilanova, que es quedin a casa i per denunciar la repressió que pateix el jovent organitzat. Tots els beneficis d’aquest calendari aniran destinats als costos del procés judicial d’aquest cas.\nCom els podeu aconseguir?\nEl calendari antirepre de Casals de Joves de Catalunya té un cost de 3€.\nSi en voleu comprar o distribuir contacteu a secretariageneral@casaldejoves.org o al telèfon 93 601 16 16\nEl cas dels 9 de Vilanova\nEl passat 21 de maig de 2014, en motiu de l’acte de campanya electoral que el Partit Popular organitzava al Pòsit de pescadors de Vilanova, on hi eren presents el ministre d’Hisenda Cristòbal Montoro i la Senadora a les Corts Espanyoles Alícia Sánchez Camacho, diversos col·lectius convocaren una concentració per evidenciar el rebuig a les polítiques antisocials que aplicava i continua executant el Govern Espanyol contra les classes populars. A la sortida de l’acte i desobeint les recomanacions policials, la comitiva del PP decidí sortir pel Carrer Magatzems Nous on s’hi trobava un grup de manifestants que restaven impedint pacíficament la sortida dels vehicles oficials, els quals van ser dispersats i agredits per agents de la Policia Local durant la marxa de vehicles.\nCom a conseqüència dels fets, deu joves vilanovins van ser identificats – cinc dels quals mitjançant llistes policials il·legals- i imputats d’una sèrie de delictes i faltes. Un d’aquests joves, menor d’edat, va ser jutjat el passat mes de novembre del 2015 i condemnat a una pena de 8 caps de setmana en arrest domiciliari i una indemnització de 775€ a un sergent de la Policia Local de Vilanova. Els 9 joves restants, tots veïns de la ciutat, ja han rebut la petició de la Fiscalia i la petició del mateix sergent de la policia Local. Els demanen, per uns delictes de desordres públics, atemptat a l’autoritat, resistència a l’agent de l’autoritat, atemptat a l’agent de l’autoritat i per una falta de danys, un total de 29 anys de presó i unes multes que superen els 10.000€.\nDes del Grup de Suport als 9 joves vilanovins encausats volem denunciar l’intent de persecució política, policial i judicial contra el jovent organitzat de la ciutat i volem manifestar el nostre rebuig frontal a les penes totalment desproporcionades que se’ls demana pel sol fet de manifestar-se. Entenem que es tracta d’una estratègia perfectament dissenyada i emparada per la Llei Mordassa, per desactivar i controlar qualsevol mostra de dissidència i malestar contra les polítiques que ens estan condemnant a totes a la misèria. Assenyalem també com a còmplice l’Ajuntament de Vilanova, que tot i aprovar una moció demanant l’absolució dels encausats, no ha reclamat responsabilitats ni ha tirat endavant cap tipus d’acció contra el sergent de la Policia Local amb TIP 156, responsable d’agredir nombrosos manifestants durant els fets i ara acusació particular en la causa oberta contra els joves.\nPer tot això, exigim la lliure absolució dels 9 joves i demanem a totes les persones, entitats i associacions el seu suport a la campanya NI 29 ANYS DE PRESÓ NI 10.000€ EN MULTES. ELS 9 DE VILANOVA, QUE ES QUEDIN A CASA


Tornen els talls a la Carrerada per reprendre la poda dels arbres del passeig | Ajuntament de Palau-solità i Plegamans\nTornen els talls a la Carrerada per reprendre la poda dels arbres del passeig\nEl dimarts 8 de gener es reprenen les feines de poda dels arbres del passeig de la Carrerada i del carrer Sant Oleguer –una via és la prolongació de l’altra-. Per dur a terme aquests treballs és imprescindible realitzar talls de trànsit entre els dies 8 i 18, segons la previsió. Els talls de trànsit es realitzaran de 8.00h a 18.00h, de dilluns a divendres.\nEn una primera fase, es talla el trànsit en ambdós sentits de la marxa en el tram de la Carrerada i del carrer St. Oleguer comprès entre els carrers Camí de Can Pavana i Montjuïc. En la segona fase quedarà afectat un tram del carrer St. Oleguer, entre els carrers Montjuïc i Sagrera.\nAquests talls inutilitzaran el pont de la Carrerada per travessar la Riera de Caldes. Els desviaments dirigiran el trànsit cap al pont de Can Cladellas, com a via de comunicació entre el centre del municipi i bona part dels barris situats a l’altra banda de la riera. Malgrat això, es permetrà el pas de forma puntual i controlada del bus urbà i dels vehicles pesats que hagin d’accedir a les indústries de l’av. Navarra.\nAbans de les festes de Nadal es van podar els arbres situats al tram del passeig de la Carrerada que travessa el centre del municipi, entre els carrers Camí Reial i Camí de Can Pavana. Aquests treballs van suposar també desviaments de trànsit.\nEl passeig de la Carrerada i el carrer de Sant Oleguer compten amb un arbrat format per plàtans monumentals, amb exemplars de molta antiguitat i de grans dimensions. Per això la poda requereix la intervenció de maquinària pesada i de grues, cosa que fa incompatible aquests treballs amb el trànsit de vehicles.\nTreballs de poda al tram de la Carrerada que travessa el centre\nPlànol: Talls de trànsit i desviaments


ELS 10 GRUPS DE K-POP MÉS POPULARS DEL MÓN - ENTRETENIMENT\nEls 10 grups de K-Pop més populars del món\nEsteu buscant els 10 millors grups de k-pop? Aquí teniu una llista de les 10 millors bandes i grups de pop coreans que us agradaria afegir a la vostra llista de reproducció personal.\nPotser heu sentit parlar del K-pop a tot arreu recentment i heu decidit que ara és el moment de provar-ho. Has arribat a la ubicació correcta. Si no esteu familiaritzat amb el terme, K-pop significa pop coreà i és força popular a tot el món. Aquest gènere musical abasta una àmplia gamma de gèneres, com ara pop, rap, R&B, EDM, rock i molt més. Però el K-pop no es tracta només de la música, per això és tan addictiu: coreografies elegants i vídeos musicals salvatges també són aspectes importants de Hallyu, el tsunami cultural coreà que està arrasant el món.\nLa meva pròpia llista de reproducció de suggeriments és infinita, però hi ha alguns noms que hauríeu d'afegir a la vostra llista de reproducció immediatament per començar amb algunes cançons addictives. Aquí teniu 10 K-Pop que us encantaria.\nExempció de responsabilitat : Abans d'anar més lluny, és important tenir en compte que aquesta llista es basa completament en els gustos personals de l'autor. Cadascun dels grups de la llista és increïble a la seva manera, i l'article no pretén ser una comparació. Tots els grups de la llista apareixen en ordre aleatori, no per ordre de superioritat.\n1. Negre Rosa\nSerà difícil acomiadar-se de Jennie Kim, Lisa, Jisoo i Rosé un cop els hagis acollit a la teva vida. BLACKPINK és un dels grups de K-pop més destacats d'aquesta època, i les seves cançons són èxits; et desafio a escoltar una de les seves cançons i no tenir-la enganxada al cervell durant dies. Han fet història de la música al llarg dels anys amb les seves melodies dinàmiques i atrevides, així com una coreografia increïble que et sentiràs obligat a aprendre.\nVols una banda que et pugui oferir qualsevol gènere que se t'ocorri? No busqueu més enllà de (G)I-DLE, que combina sense esforç tot, des de la música house tropical fins a la música llatina fins al hip-hop i el trap sense perdre el ritme. Què és més fresc que això? (G)I-DLE està molt involucrat en la creació de la seva música, amb els membres Soyeon, Minnie i Yuqi que aporten les seves habilitats de composició i producció als seus àlbums.\n3. Dues vegades\nTWICE és un dels actes de Corea del Sud més addictius, gràcies a les seves melodies melodioses i la barreja eclèctica d'estils. Les nou reines de l'estil bubblegum estaven destinades a la popularitat des del moment en què van debutar el 2015, amb un so tan brillant com les seves personalitats. Ha estat colpejat rere cop des de llavors! Trieu qualsevol dels seus senzills per començar, però tingueu en compte que necessitareu molt d'espai per ballar.\nTrobaràs els fanàtics fervents d'aquest grup cridant el seu provat crit de batalla STAN LOONA a les respostes a qualsevol tuit viral. Aquest suport inquebrantable l'ha guanyat, sens dubte, el col·lectiu de 12 membres. Tenen himnes llegendaris del K-Pop que us quedaran enganxats al cap, així com imatges increïblement innovadores per combinar. Per començar el vostre viatge a LOONA standom, us recomano les pistes Butterfly i Hi High.\nEls dolents del K-pop es mereixen un lloc a la vostra llista de reproducció. La popularitat de Monsta X continua augmentant, amb cançons que encapçalen diverses llistes de música i trenquen cors a tot el món, i veuràs per què tan sols premeu el botó Play. Cada cançó de Monsta X és un regne en el qual voldràs submergir-te, aportant hip-hop, EDM i pop a la taula. A les cançons, capes i capes de veus apassionades es troben amb línies de rap apassionades, convertint-te a l'instant en un Monbebe.\nObteniu el millor dels dos mons amb Irene, Seulgi, Wendy, Joy i Yeri: el dolç i l'atrevit, el brillant i el sexual, el vermell i... el vellut? Creu-me, són altament addictius. Durant els darrers anys, el trio ha estat sacsejant les llistes d'èxit a tot el món, sorprenent contínuament als seus fans amb nous sons, conceptes i versions en anglès dels seus clàssics.\nEXO ha agafat el cor dels seus fans per una raó... o bé, per moltes raons, amb veus fortes, bones vibracions i vídeos musicals que no podràs deixar de reproduir. Aquest grup de nou membres porta nou anys al mercat i ha estat traçat des del principi.\nEXO ha provat totes les idees que se'ls puguin imaginar mentre es reinventen: sexy, simpàtic, noi dolent, efervescent, etc., i han fet un treball fantàstic amb cadascun.\n8. Girls’ Generation\nVols completar la teva llista de reproducció amb alguns clàssics? Girls' Generation és exactament el que estàs buscant. Tot i que els intèrprets ja no toquen com a grup, hi ha una bona possibilitat que hagin estat els qui us hagin presentat a vosaltres o algú que coneixeu al K-pop en primer lloc.\nEl seu so únic d'electro-bubblegum va evolucionar amb el pas del temps i el seu públic va veure com es transformaven de noies a dones davant dels seus ulls, robant un lloc al cor de tothom per a la resta de les seves vides.\nJa saps, el k-pop no només es tracta de grups? També hi ha altres solistes que creen història, i Sunmi és un dels que cal vigilar. L'especialitat de Sunmi són temes de ball efervescents amb veus vívides, i només espereu fins que assistiu a les seves rutines de ball. També va produir una OST fantàstica.\nÉs possible parlar de K-pop sense esmentar BTS? No ho crec. BTS és, sens dubte, el grup de K-pop més popular del planeta, i per una bona raó. Entre els seus èxits es troben convertir-se en els primers músics de la història d'iTunes a tenir vuit cançons al número u en 100 països, batre el rècord de més espectadors per a un debut a YouTube i destruir una gira per estadis als Estats Units.\nNo és sorprenent? El grup, format per tres rapers i quatre vocalistes, incorpora hip-hop, pop, alguns EDM i rap a la seva discografia, alhora que aborda els problemes d'amor i salut mental a través de les seves cançons. Només cal una ullada a un dels seus vídeos per veure per què s'han convertit en una sensació mundial.\nPer tant, aquí teniu els deu millors grups de k-pop de l'autor que hauríeu d'afegir a la vostra llista de reproducció. Espero que us hagi agradat llegir l'article.


Andorra Telecom "s'esforçarà" per ajudar digitalment tots els sectors econòmics\nLa Jornada Empresa de la companyia de telecomunicacions assoleix un total de 180 inscrits\n2 min. Andorra la Vella 26/09/2019 13:52\n651x366 Marc Vidal, en el moment de la seva conferència. / C. A. (ANA) Marc Vidal, en el moment de la seva conferència. / C. A. (ANA)\n651x366 La conferència de Marc Vidal ha general molta expectació. / C. A. (ANA) La conferència de Marc Vidal ha general molta expectació. / C. A. (ANA)\nAmb l'objectiu de donar a conèixer i fomentar la transformació digital i les noves tecnologies al petit comerç, Andorra Telecom ha portat a terme aquest dijous una nova edició de la Jornada Empresa. El director general de la companyia de telecomunicacions, Jordi Nadal, ha afirmat que "posarem el màxim esforç per intentar ajudar a tots els sectors econòmics del Principat". En aquesta edició, i a causa del canvi d'hàbits produïts per la societat que obliga als comerciants a reinventar-se, Andorra Telecom ha cregut oportú que el convidat fos el divulgador i assessor Marc Vidal. Després, per cloure la jornada, s'ha portat a terme una taula rodona sota el títol 'Els reptes immediats del comerç a Andorra' amb la presència de la presidenta de The Shopping Mile, Sònia Yebra; el representant de Sogar, Marc Soliva, i l'analista de relació amb el client de Pyrénées Andorra, Marta Ballús, a més de Marc Vidal i Jordi Nadal.\nL'anàlisi actual de la societat, sobretot amb la irrupció dels anomenats ' milenials' fa que, segons Marc Vidal, "hi ha generacions que estan creixent que no han de passar per cap botiga físicament". Per aquest motiu, el ponent de la Jornada Empresa d'Andorra Telecom ha afirmat que "venir a Andorra haurà d'incorporar algun valor afegit, sigui turístic, mediambiental o formatiu". Vidal ha clos dient que "tot el comerç s'haurà de vincular a més coses, ja que haurà de donar un valor afegit al fet de la venda, també, i fins i tot poder caldria no vendre tants productes i apostar per una oferta més específica".\nAndorra Telecom, com a organitzador de la Jornada Empresa, també guanya importància en aquesta digitalització del comerç. "És cert que som una part necessària perquè el comerç pugui digitalitzar-se però només una part", segons Nadal. En referència a la cita organitzada aquest dijous, Nadal ha comentat que "estem molt contents de l'acceptació de la jornada amb 180 inscrits, fet que demostra que el comerç està sensibilitzat a prendre consciència de la situació de la qual està i millorar".


Cinema: "Rec 4" i "Kill Bill 2"; i futbol: Barça 0- Celta 1 - blogs.flog.cat\nCinema: "Rec 4" i "Kill Bill 2"; i futbol: Barça 0- Celta 1\nDecebedora traca final de la saga "Rec", que mereixia una altra cloenda. "Rec 3" com a mínim tenia la virtut de no prendre's seriosament a ella mateixa, però aquí Jaume Balagueró és víctima de la seva tendència a la grandiloqüència que, en no anar acompanyada d'un bon guió, acaba inclinant la balança cap a alguns moments de ridícul que en les entregues anteriors havia sabut esquivar. Només se salva el ben trobat personatge de l'única supervivent del casament de "Rec 3". El primer gran mal de "Rec 4" és que ja no queda ni rastre de les bones idees que van fer memorables els inicis: ni càmera subjectiva, ni retrat social (n'hi ha algun intent en un parell de rèpliques, però sense substància) ni res de res. El segon gran mal és que la capacitat de sorprendre l'espectador és nul·la. Ho intenta recorrent a l'habitual recurs trampós dels somnis, però és incapaç de jugar bé les seves cartes: en cap moment suggereix, de seguida mostra, i així el que queda és un film d'acció correcte, però en cap cas una pel·lícula de terror. Per no quedar, no queda ni la marca de fàbrica de Balagueró: fer que les seves pel·lícules acabin malament per deixar un regust de desolació en l'espectador. Dit tot això, que consti que "Rec 4" no és una pel·lícula dolenta. És entretinguda, però no ofereix el que s'hi va a buscar. S'hi nota una actitud massa desmenjada, tant en el director com en la protagonista (una Manuela Velasco lluny de la intensitat de les primeres entregues). Sort que tots els implicats diuen que no n'hi haurà més. Així podrem recordar amb plaer els inicis.\nRecordar amb plaer és justament el que vam fer ahir a la tarda, amb el segon volum de "Kill Bill 2". Molt més sòbria i menys joganera que la primera part, ofereix igualment un seguit de seqüències i diàlegs memorables. Tarantino és capaç d'aconseguir fins i tot que la venjança de l'heroïna acabi adquirint un sentit vital per a ella, i avança la gran habilitat de reformular gèneres a partir de la seva cinefàgia, que culminarà amb la seva extraordinària "Inglorious bastards". Excel·lent manera de passar una tarda de diumenge.\nI del Barça, què es pot dir? És evident que els que intentem veure el got mig ple vam veure dissabte com se'ns vessava una mica més d'aigua. Continuem sense jugar com un equip, en una suma de talent individual que no porta enlloc sense un pla definit de joc. Alves i Busquets van quedar retratats en la jugada del gol del Celta, i fa temps que no estan fins. Però encara queden unes gotes on agafar-se: l'equip ho va intentar, no es pot negar que un pèl de mala sort també hi va ser, Suárez va deixar evidències del seu immens talent, i Luis Enrique... Bé, cada vegada em costa més il·lusionar-me amb Luis Enrique, però com a mínim no va deixar que els minuts passessin i va intentar que passessin coses amb uns canvis arriscats. No vull cremar-ho tot, encara, de manera que prefereixo continuar a l'expectativa. Potser els culers serem més feliços quan entenguem que ja no som l'equip admirable que vam ser. Som un equip gran, amb serioses possibilitats, però un equip més. Treballem tots junts a partir d'aquí.\nComentaris (7)03-11-2014 15:09:41\nNeus, 03-11-2014 16:30:29\nLa veritat és que m'hagués agradat passar por a "REC 4", però la pel·licula em va distreure molt i fins i tot em va fer riure. No és el que esperàvem d'ella, això sí.\nI "Kill Bill 2", quina passada! La primera escena ja aconsegueix enganxar-te al màxim\ndavidcuenca , 04-11-2014 19:52:31\n"Rec 4" està pensada per fer diners i prou. Però em fa l'efecte que Balagueró és un director honest que no s'hi voldrà estancar. Hi guanyarem tots, perquè de talent en té.\nI de "Kill Bill 2" poca cosa més es pot dir. Destacaria un dels flash-backs més intel·ligents que recordo, mentre esperem com s'ho farà l'heroïna per no morir enterrada viva.\ndavidcuenca , 04-11-2014 19:53:28\n(Anònim), 07-11-2014 20:19:11\nHala Celta, que vagui tot molt bé ;)\ndavidcuenca , 08-11-2014 02:31:38\nMolt graciós, Òscar! (Per què ets tu, oi?) Quina barra aparèixer pel blog justament ara, que el teu Celta ens ha fet aquesta mala jugada! :-)\n(Anònim), 29-11-2014 01:49:59\nsi si soc jo Cuenca jajaja veig que ara us heu recuperat, gràcies a l'empenta del Celta ;)\ndavidcuenca , 29-11-2014 04:48:45\nSí, ens va servir de toc d'atenció, i ara anem com una moto! (si el València diumenge no diu el contrari) :-D


JMBalcells - Notes d'un exdiputat: Madrid i Euskadi concentren els focus d'actualitat\nNo hi ha hagut vacances per Zapatero. No en tindran mai més el dos equatorians morts a Barajas. El desig i l'esperança que el 2007 podia ser un any que ens apropés una mica més a la pau a Euskadi i a Espanya ha quedat frustrat per la bomba d'ETA del dia 30.\nQuin sarcasme el comunicat de la banda. Han prostituit les paraules que havien generat expectatives de pau. L'alto el foc i la treva en llavis d'ETA no tenen cap credibilitat i per això el diàleg no és possible. Perquè el diàleg es construeix amb mots i paraules que els interlocutors han de poder interpretar sense ficció.\nEntenc que ara cal obrir un període de reforçament de la unitat dels que creuen en la possibilitat de la pau. I aquí hi haurien de ser tots els partits democràtics i tota la societat espanyola. Les bombes de Barajas han fet una trencadissa: han segat vides humanes, han destrossat la T-4 però també han fet miques el referent polític de Batasuna que ja no pot erigir-se com a pont o mitjancer entre els violents i el govern. Batasuna ha desaprofitat l'ocasió de la condemna sense matisos de l'atemptat. Li serà difícil, per no dir impossible, reivindicar una presència en el joc democràtic d'una eleccions municipals que són a la cantonada. Zapatero ha quedat també sorprès i descolocat i el PP, renunciant un cop més al sentit d'Estat, ha volgut aprofitar el trencament de la treva per erosionar l'autoritat del govern culpant-lo de la tragèdia.\nJo vull creure que es tornaran a donar les condicions per a la represa d'un procés de pacificaciò. No es podrà fer amb els mateixos termes i potser tampoc amb els mateixos interlocutors, però caldrà un dia o altre tornar a asseure's en una taula per generar les condicions per a una pau estable al País basc.\nDe moment, el que cal és reforçar la unitat i la cohesió de tota la ciutadania. La crida a sortir al carrer ha der tenir una resposta massiva. Els que se n'excloguin demostraran que busquen alguna cosa diferent de la condemna del terrorisme.\nPublicat per JM Balcells a 1:43 p. m.


Universal Hotel Marqués Mallorca Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPlaca Moli De Sa Sal, Ses Salines, Mallorca, Espanya, 07638 - Veure al mapa\nBarri Ses Salines Palma de Mallorca Llucmajor Muro Sant Llorenc des Cardassar Calvia Cala Santanyi Capdepera Calvia Calvia\nL'Universal Hotel Marqués està situat al costat de les platges de la Colònia de Sant Jordi i ofereix un restaurant i bar que serveix cuina mediterrània amb l'opció de menjar a la terrassa amb vistes al mar. També ofereix internet WiFi per un suplement. Les habitacions inclouen aire condicionat, balcó, TV de pantalla plana, nevera petita i caixa forta per un suplement. El bany és privat i està equipat amb dutxa i assecador. L'hotel té una piscina exterior amb gandules, una sala de conferències i un gimnàs. A més, organitza espectacles al vespre. L'establiment proporciona, a petició, un servei de trasllat a l'aeroport de Palma, ubicat a 45 minuts amb cotxe.\nCal que informeu el Universal Hotel Marqués de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (684) Parelles (446) Viatgers en solitari (71) Famílies amb infants petits (71) Famílies amb infants grans (24) Grups (74)


Tallen els fils de dotze fanals del nucli antic d'Argelaguer i el deixen dos dies sene llum - Diari de Girona\nTallen els fils de dotze fanals del nucli antic d'Argelaguer i el deixen dos dies sene llum\nHan valorat els danys en uns 2.000 euros Ahir van fer una reparació d'emergència\nUn electricista treballava ahir en la reparació dels cables. X.V.\nUn electricista treballava ahir en la reparació dels cables.\nEls veïns del nucli antic d'Argelaguer han estat dues nits a les fosques perquè algú va tallar els fils que connecten els fanals a la conducció general. Es tracta de fanals de forja enganxats a les parets a unes altures d'entre 2,5 i 3 metres. En gran part el nucli antic està format per cases antigues de planta baixa i dos pisos. Els fils surten de la base del carrer protegits per un tub de metall i abans d'arribar a les lluminàries dels fanals queden a la vista en un petit tram sense protecció.\nAlgú va aprofitar aquest petit espai per tallar amb algun instrument de tall els fils de dotze fanals. Tot el nucli antic, format per la plaça de l'Església i diferents carrers, va quedar sense llum. Només van deixar el carrer Santa Anna amb llum. L'alcalde d'Argelaguer, Artur Ginesta, ha valorat els danys en 2.000 euros.\nGinesta ha considerat que no es tracta d'una acció contra l'Ajuntament ni contra cap persona. Segons ell, es tracta «d'un sabotatge contra un poble». Segons l'opinió de l'alcalde, el més lògic és que algú amb unes tisores de podar dotades d'un pal extensor s'hagués dedicat a tallar els fils aprofitant la nit. Un veí va apuntar que havia vist gent estranya la tarda vespre del dimarts voltant pel poble amb motxilles. També va opinar que l'autor havia de tenir coneixements d'electricitat. Segons l'alcalde, en cas de curtcircuit salta l'automàtic de l'enllumenat públic.\nAhir al matí, un electricista havia acabat de reparar sis fanals i comptava que abans de la tarda els tindria tots operatius. Així, anit van tenir llum als carrers i la plaça de l'Església. L'alcalde ha precisat que la reparació d'ahir és provisional i que en els dies vinents en faran una de més completa.\nL'Ajuntament ha denunciat els fets als Mossos d'Esquadra que han iniciat una investigació i, segons l'Ajuntament, ja tenen alguna pista. L'Ajuntament ha difòs missatges per si algú ha vist alguna cosa que ho faci saber.