Taller "La fórmula cooperativa: una alternativa a la vostra organització"\nEl dia 20 de setembre l’Ateneu Cooperatiu de l’Alt Pirineu i Aran realitzarà un taller formatiu adreçat a associacions, fundacions, altres tipus d’entitats, empreses, etc. Amb l’objectiu de donar a conèixer la fórmula cooperativa i les societats laboral.\nDescarregar fitxar de dades personals\nAquest taller s’emmarca dins de les actuacions que l’Ateneu Cooperatiu de l’Alt Pirineu i Aran desenvolupa per fomentar i promocionar l’economia social al territori i que coordina el Consell Comarcal del Pallars Jussà amb els altres consells de l’Alt Pirineu i Aran.\nL’objectiu de l’Ateneu Cooperatiu és crear i impulsar al territori nous llocs de treball a partir de la promoció de l’economia social i cooperativa i les seves estructures empresarials, consolidades i de nova creació a partir de processos d’emprenedoria.\nEl taller es realitzarà a l’Epicentre , Passeig del Vall, 13 de Tremp. L’hora del taller és de 16h fins les 19h. Les persones interessades es poden inscriure emplenant la fitxa de dades personals


Ajuntament d'Argentona / Ajuntament / Opinió Grups Municipals / Junts per Catalunya\nJunts x Cat - (Gener-Febrer-Març - 2021) - Volem ajudar qui ho necessita. Demanem un pressupost que ajudia la gent necessitada i preservi la seguretat ciutadana\nEls pressupostos per al 2021 demanem que estiguin pensats en les necessitats de les persones que ho necessiten. Fa temps que reclamem un augment de les partides pressupostàries de les entitats, especialment aquelles de caràcter social que ajuden a la gent necessitada, com la Creu Roja, Càritas o la Fundació de la Llar Santa Anna.\nTambé demanarem que es porti a terme el Market place, una plataforma de comerç electrònic per ajudar al comerç local i facilitar les compres als argentonins, vam presentar una moció al Ple de setembre de 2020 per tirar-ho endavant, si bé de moment no s'ha creat.\nUna altra reclamació de cara als pressupostos és la implementació definitiva del sistema de càmeres de videovigilància perimetral al nucli urbà per lluitar contra els robatoris i altres delictes a la via pública. Posant les coses difícils als delinqüents aconseguirem que evitin venir a Argentona.\nTambé demanem que es compleixin els compromisos adquirits en el pressupost del 2020 que no van poder ser executats. Sabem que entre tots tirarem endavant Argentona i ens en sortirem d'aquest mal tràngol de la Covid, però cal que els pressupostos reflecteixin aquesta voluntat política.\nFinalment també volíem fer menció de la moció per convertir Argentona en vila amiga del patrimoni cultural i natural que vam presentar al Ple de març i va ser aprovada per unanimitat. Desitgem que serveixi per reforçar el compromís municipal amb la nostra història, art, cultura i natura. L'objectiu és treballar per protegir allò que ens fa únics i ens dóna identitat pròpia i demanar a les administracions supramunicipals que treballin en aquest sentit.


Això comença a cansar - Totcàmping\nAixò comença a cansar\nTEMA:\tAixò comença a cansar\nAixò comença a cansar\tfa 10 anys 10 mesos\t#38183\nHola companys i companyes avui us escric per demanar-vos el vostre consell. Ens vam comprar una ac fa uns 6 mesos de segona mà en un concessionari. Des del principi la nevera ha fet molta pudor de gas, nosaltres ho vam comentar al concessionari i ens van dir que era normal.\nAl cap d'un mes el cremador es va embussar i no van voler assumir el cost de la "reparació"(desembussar) ja que consideraven que el problema és del gas d'espanya que està brut. Després d'un parell de mesos la nevera no torna ha funcionar, hem tornat al concessionari i ens han dit que s'ha tornat a embussar i que ens posaran un cremador nou que la casa de neveres ha fet especial per espanya (on representa que el gas està brut).\nÒbviament no volen assumir el cost de la reparació ja que diuen que no és culpa seva, però a nosaltres ens sembla indignant que et venguin una ac amb un any de garantia i s'inventin excuses per no assumir-ne el mal funcionament.\nVolia compartir amb vosaltres aquesta història i a veure què en penseu, el cost de la reparació no és res de l'altre món, però vull saber si en un tema així puc recorre a consum per defensar els meus drets com a comprador, i fins a quin punt és certa tota aquesta historieta del gas brut d'espanya. merci.\nRe:Això comença a cansar\tfa 10 anys 10 mesos\t#38184\nSi vas a consum i els hi explicas el cas et diran si tens dret a fer la reclamació, en aquest cas ells s'han cuidan de tot\nRe:Això comença a cansar\tfa 10 anys 10 mesos\t#38186\nOpino com Mar-mar, ves a la OCU i fes una consulta.\nRe:Això comença a cansar\tfa 10 anys 10 mesos\t#38196\nOn tens ac aparcada i tens pols ? dic aixo perque a mi sempre s'envosaba el cremador fins que vaig descrobrir que la pols taponaba la sortida del gas.\nSolucio taparles reixes de ventilacio quan esta aparcada i treure-ho quan surtis.\nRe:Això comença a cansar\tfa 10 anys 10 mesos\t#38203\nPodria ser que tot el problema vingui de la sortida de fums.\nRe:Això comença a cansar\tfa 10 anys 10 mesos\t#38207\nNosaltres en vam tenir un problema amb el cremador de la nevera, ens el van substituir 3 ( sense cap càrrec i venint a fer-ho a casa ) i crec que finalment era que la sortida de gasos no està massa ben dissenyada.\nEl cas és que ens van netejar la sortida i ara fa temps que no tenm el problema.\nRe:Això comença a cansar\tfa 10 anys 10 mesos\t#38212\n... Des del principi la nevera ha fet molta pudor de gas, nosaltres ho vam comentar al concessionari i ens van dir que era normal...\nHola, sens dubte el fet de fer pudor de gas es un indicatiu de PERILL, cap aparell de gas ha de fer-ne; si s'observa (o millor, s'ensuma) aquesta anomalia s'ha de tancar la calu de pas del gas, ja que aquest aparell fuga. Ara si l'olor ensumada es el producte de la combustió, en cap cas s'huria d'ensumar dintre de l'habitacle: PERILL DE MORT (mort dolça). La meva recomanació es NO USAR aquest aparell en modus de gas, fins que hagueu solventat aquest problema.\nDiguens quin concesionari és per tal d'evitar d'anar-hi.\nUn exemple entre molts\nRe:Això comença a cansar\tfa 10 anys 10 mesos\t#38231\nMoltes gràcies a tots i totes, sort en tenim dels vostres consells. Moltes gràcies.\nLast edit: per Cargol.\nRe:Això comença a cansar\tfa 10 anys 10 mesos\t#38277\nHola Cargol, no discrepo de la teva desconfiança al concessionari en qüestió. Jo ja es la segona caravana que hi he adquirit i mai i he tingut problemes, ni amb el material que hi he comprat, també jo en algun cas per aqui he parlat malament d'algun càmping, i per algun altre forero li semblo un assasi descabellat perque en parlo malament, sezillament el que vull dir que desconec el tracte que hauras tingut amb el concessionari pero jo si et puc dir que no he tingut cap problema.\nRe:Això comença a cansar\tfa 10 anys 10 mesos\t#38278\nSuposo que la nevera serà una Dometic-Electrolux.\nAbans d'anar a un altre concessionari, has provat de telefonar directament al fabricant de la nevera?\nT'ho dic per que normalment els concessionaris no toquen res de neveres quan són coses de "gas" i fan venir al tècnic de les neveres.\nNosaltres vam comprar al Penedès i el tècnic de la nevera ( no del concessionari -que van passar de tot- ) va venir 3 cops a solucionar-ho a la porta de casa nostra, fins trobar la solució. Sé del cert que es desplacen fins on tinguis el vehicle.


Alguns mecanismes – Antònia Del Río\nPerformances- instal·lació: full d’instruccions, taula, ventilador, fulls de paper DinA4, pintura negre, càmera fotogràfica instantània, fotografies instantànies, capses de cartró, pintura negra sobre paret.\n2014-2015 en procés\nPeça participant a Tabula Rasa, comissariat per Pau Waelder i Fernando Gómez de la Cuesta. s’ha exposat a Es Baluard, Museu d’Art Modern i Contemporani de Palma. MUU gallery, Helsinki, Finlàndia i Hilvaria Studio’s, Foundations Kunst, Holanda.\nAlguns mecanismes és una instal·lació que presenta el rastre d’una acció i al mateix temps converteix en actor-performer una persona sense que aquesta en sigui conscient d’entrada.\nL’obra creix a mesura que s’exposa. És documentació de sí mateixa i del seu recorregut.\nEls elements que la formen són: un full d’instruccions de muntatge de l’obra, una taula, un ventilador, un munt de fulls de paper en blanc i el títol escrit a la paret.\nL’operari/a de muntatge de l’exposició és en cada cas qui disposa els objectes a l’espai expositiu i executa les accions que se li manen: disposar els fulls a sobre de la taula, engegar el ventilador i escriure el títol a la paret amb la seva pròpia cal·ligrafia. D’aquesta manera, fent la seva feina, que com a muntador d’exposicions consisteix en seguir les instruccions de muntatge, es converteix de forma obligatòria i sense prendre’n consciència en un actor-performer de l’obra, executant les accions a mode de coreografia. El text redactat a mode imperatiu no deixa lloc a la improvisació o a la desobediència. Però hi ha quelcom que el text no pot controlar i és la interpretació que el muntador o muntadora en pot fer.\nL’obra es fa cada cop que s’exposa. De fet, el material que s’exposa finalment, és el full d’instruccions, emplenat pel muntador, la fotografia que ell mateix realitza del resultat i els diversos materials que han servit per muntar la instal·lació, embalats dins capses de cartró.\nL’espectador pot recrear la performance en la seva imaginació al llegir les instruccions de muntatge i apreciar les diferències en les interpretacions que fa cada muntador de l’obra en les fotografies.\nPer més informació sobre el cicle i el projecte concret consulteu el catàleg online:\nTabula rassa o la (im)possibilitat de construir una generació


Batallons de fotògrafs retraten la violència urbana del 29M | mesque1000paraules\nBy mesque1000paraules / Abril 13, 2012 / Crònica, Moviments socials / Deixa un comentari\nJa des del migdia els fotògrafs s’amunteguen al carrer Balmes de Barcelona, on comença a haver-hi contenidors cremats. Com que encara no saben què els depara la jornada, tant fotoperiodistes com amateurs volen capturar l’encant rogenc del foc esporàdic i el dens fum resultant de plàstic del mobiliari urbà arrugant-se rendit a les flames. Però tot això és territori ja explorat pels fotògrafs de Barcelona; doncs cada cop és menys inusual que a Europa s’hi prenguin aquest tipus de fotografies, producte de la violència de carrer. Pocs anys abans hagués costat de creure que ens trobem al Vell Continent, aquell que era tant segur de la seva maduresa.\nEls ciutadans son conscients que vivim temps de canvi i s’han bolcat a explicar aquesta realitat naixent (o renaixent, depèn del punt de vista). Amb aquest objectiu al cap, tot un batalló de fotògrafs amateurs i professionals van retratar els disturbis que van succeir a Barcelona el 29 de març arrel de la convocatòria de vaga general per part dels sindicats\nSucursals bancàries plenes de nafres.\nDrets d’imatge: Álvaro Palomo i Més que 1000 paraules\nBen entrada la tarda i coincidint amb la celebració de la manifestació pacífica, alguns dels carrers més emblemàtics de Barcelona pateixen aldarulls simultàniament: Pau Claris, Passeig de Gràcia, Diputació, Gran Via. Els fotògrafs són un espècimen més de tota la munió d’individus que es movien entre aquests carrers a base de corredisses.\nEls violents posen especial èmfasi en els bancs. Al carrer Paul Claris, diversos fotògrafs capturen com els grups antisistema irrompen en una seu de Catalunya Caixa i s’emporten una taula per a contribuir a la barricada que estan construint. Es tracta de captar el tret diferencial d’aquestes barbàriques jornades i els fotògrafs intueixen que una imatge com aquesta és consubstancial a les característiques de les protestes del 29M. En tot àlbum de fotografies que pretengui reflectir fidelment la vaga hi hem de trobar sucursals de bancs amb els vidres completament rebentats o escapçats, en el millor dels casos.\nEls antiavalots dels Mossos d’Esquadra realitzen cordons per a separar els manifestants.\nPerò a mesura que el dispositiu dels Mossos d’Esquadra s’esforça per controlar la situació, Barcelona deixa de ser una ciutat sense llei. Els antiavalots aconsegueixen concentrar els manifestants violents a Plaça Urquinaona i a Plaça Catalunya. Un complex cordó policial converteix ambdues places en una mena de presó urbana. És aquí, segurament, on la feina dels fotògrafs esdevé més perillosa. És el moment on aquells que sempre han de ser a la primera línia dels esdeveniments fan un balanç personal: seguretat envers fotografiar els fets més espectaculars.\nPerquè d’imatges insòlites n’hi ha per a tots els gustos. A Urquinaona, els manifestants més radicals incendien un Starbucks Coffee. Són aquests moments en què l’atzar capritxós t’ubica al lloc o no. Aquells que es queden a l’altra banda del cordó policial no van poden fotografiar la famosa franquícia consumida per les flames. S’han de conformar amb imatges de camions de bombers que paren bojos per apaivagar tots els focus de foc esporàdics que taquen el teixit urbà de Barcelona. Res no deixa de ser insòlit, els camions han d’esquivar els contenidors estirats el bell mig de la calçada, a mode de barricada. Qualsevol diria que aquest tipus de conducció amb obstacles només té lloc als videojocs.\nA Plaça Catalunya, el dispositiu antiavalots dels Mossos d’Esquadra ha de dispersar els manifestants amb pots de fum. Un altre fet insòlit, feia gairebé 20 anys que la policia no n’utilitzava a Barcelona.\nFotògrafs amagant-se com autèntics soldats.\nEn gran mesura, la feina d’un fotògraf consisteix en ser al lloc oportú en el moment adequat. Molts cops queda en mans de l’atzar. Però anar d’una banda a l’altra a presenciar el màxim d’esdeveniments possible, maximitza la sort. Al cap i a la fi, es tracta de fer servir la imatge per relatar el món en què vivim, amb tot el valor del què hom pot fer gala i de la forma més humil possible. Però les imatges espectaculars són un gènere en sí mateix. Molts fotògrafs les persegueixen i, qui sap, la teva fotografia pot acabar donant la volta al món.\nGaleries de fotografies del 29M:\nGaleria de fotografies del 29M (per Jesús G. Pastor)\nGaleria de fotògrafs de El Periódico de Catalunya\nEtiquetes: 29M, antisistema, disturbis, fotoperiodsime, vaga general, violència urbana


La Chouette Couette Chevenoz França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nVeure tots els 2 allotjaments a Chevenoz.\nLa Chouette CouetteLe Sablon, Chevenoz, Chevenoz, França, 74500 - Veure al mapaExcel·lent8,7Basada en23comentarisLa Chouette CouetteVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 22 fotosMolt bona ubicació 8,7Veure al mapa8,7UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsjardíaparcament de cotxesbiblioteca\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, La Chouette Couette és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten La Forclaz. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. La Chouette Couette també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a La Forclaz. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen biblioteca, àrea de TV/saló compartit. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. Esquí, pesca, equitació, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, La Chouette Couette és una selecció idònia per a la vostra estada a La Forclaz.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-seequitaciójardí esquípesca Serveis i comoditatsbibliotecazona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.\nAllotjaments a Chevenoz


\tPARIS HILTON MAI NO PORTAVA AQUELL TOP DE 'DEIXA DE SER POBRE' - GENT FAMOSA\nParis Hilton mai no portava aquell top de 'Deixa de ser pobre'\nVa rebutjar la imatge photoshopped al seu TikTok.\nBona part de la bogeria de les xafarderies dels anys 00 que envolta Paris Hilton és, contra tota probabilitat, certa. Sí, realment va llançar la seva carrera d’espectacle prenent la possessió d’una cinta sexual filtrada anomenada 1 nit a París. Sí, el New York Post realment va fer servir el titular 'BIMBO SUMMIT' per descriure una foto dels seus paparazzi, Lindsay Lohan i Britney Spears en un cotxe junts. I sí, ella una vegada va emprar a Kim Kardashian com a ajudant .\nPerò una imatge que fa temps que és sinònim de la ratxa iconoclasta de Hilton com a famosa tabloide socialista famosa per ser famosa va ser en realitat photoshopped. I el 2021 li agradaria que la gent ho sabés.\nRelacionat | El llegat del perfum rosa brillant de Paris Hilton\nAquí teniu la veritat. De tornada durant el Hilton Peak del 2005, el paparazzo Vince Flores va capturar una alegre foto de l’hereva assistint a una festa de Las Vegas mentre portava una samarreta de tirants amb el símbol 'Deixa de ser desesperat'. Uns anys més tard, algú de Tumblr va fotografiar el text per llegir: 'Deixa de ser pobre'. L'edició es va convertir ràpidament en una imatge de reacció popular a Internet, especialment quan es compartien articles sobre la política econòmica republicana.\nViouslybviament, tot el sentiment de 'menjar-se el ric' era tan creïblement desagradable per part de Hilton que pocs van qüestionar-ne la providència.\nDesestabilitzant el fitxer ## STOPBEINGPOOR mite. ♀ No us creieu tot el que llegiu. ## pantalla verda ## Icònic\nSound so original - ParisHilton\nPerò, acabant de complir els 40 anys, Hilton podria estar cansant-se de la seva eterna associació amb la cruel classe dirigent nord-americana. Ahir a la nit es va dirigir al TikTok per establir el rècord.\n'Mai vaig portar aquesta samarreta', explica Hilton als seguidors impactats. 'Això va ser completament Photoshopped. Tothom creu que és real, però aquesta no és la veritat. No us creieu tot el que llegiu.\nTaylor ens va fer un líder santanc\nAixí que ja ho teniu! Paris Hilton mai no et va demanar que deixessis de ser pobra, només volia que et relaxessis en la teva vida de parella. Per al registre, però, sembla que val la pena uns 300 milions de dòlars.\nCaptura de pantalla mitjançant TikTok\nfes la cançó de 2 passos i cowboy boogie


Art abstracte i educació visual infantil | Darabuc · literatura per a infants i joves\n← Bases del premi Mercè Llimona de conte i il·lustració\nBases del premi Carmesina de narrativa infantil →\nArt abstracte i educació visual infantil\nPosted on 4 03 2008 | 3 comentaris\nFamília: mare, pare i nen, per Eric\nEn una certa concepció, l’art i la il·lustració per a infants no només han de ser realistes, sinó que s’han d’emmarcar en un estil força concret, de colors pastel, línies clares, cares rodones i somriures dolços. Un exemple clar en poder ser certs llibres que «regalen» els diaris, tot sovint sota molta fullaraca de Grans Clàssics i Lectures Educatives. En el millor dels casos, trobem imatges correctes. En el pitjor, un sentit utilitarista i barato de l’art, que converteix els llibres, senzillament, en una mala escola.\nLes raons poden ser diverses. Per a començar, qui regala llibres com regala peces del Betlem o manuals de cuina o flors de Bach ho fa com a pur producte, amb la seva relació de cost de producció davant d’imatge percebuda. D’altra banda, qui potencia vendes amb hipotètics regals no sol ser amic d’experiments. Compra un butterfly pillow i et regalaré un collaret per a complir amb la sogra; no un disc de noves tendències de la música experimental.\nEl curiós, i aquí vinc a parar, és que els infants parteixen de l’abstracció. Els seus primers dibuixos són qualsevol cosa, tret de realistes. Ells utilitzen la convenció artística pura, la que permet titolar un filferro com a «núvol i cadira», la del creador gairebé omnipotent: «amb aquest quadre, vull parlar de X (ho sembli o no)».\nJo entenc que és més productiu partir d’aquí i vigilar de no malcriar-los després el gust cap a un realisme de baixa qualitat i cap a una concepció de l’art que només cerca la fotocòpia del que veiem, i no la transmissió plena i emotiva del que percebem amb el conjunt dels nostres sentits. Però aquesta és la meva convicció personal, no més. Què en penseu vosaltres?\nEl quadre és un dibuix de l’Eric a Obert tota la nit, un bloc on la Mar reflecteix activitats del seu fill Eric, seves o del conjunt de la família, a més de les reflexions i lectures que fa i van fent en comú. L’Eric té ara gairebé tres anys.\nAquesta entrada ha esta publicada en Català, Darabuc, Il·lustració, Reflexions. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n3 responses to “Art abstracte i educació visual infantil”\nSàlvia | 13 03 2008 a les 15:33 | Resposta\nPer a mi, personalment, i també professionalment (com a bibliotecària) el text i la il·lustració tenen la mateixa importància. Quan els pares acudeixen amb els fills a la biblioteca troben una selecció molt acurada de llibres infantils, se’ls dona informació sobre la importància de la il·lustració als llibres, se’ls fa xerrades per a que sapiguen seleccionar els llibres més adients per als fills. Després de tot açò comprove que els pares se n’adonen de la importància de la il·lustració i la valoren. Amb els mestres passa exactament el mateix.\nClar, quan tan sols primen criteris econòmics, o criteris pedagògics, o “políticament correctes”, o … ,encara pitjor, no hi ha criteris passa el que passa. Davant la ignorància del que compra els llibres infantils, qualsevol cosa es bona, sempre que hi apareguen empremtes infantiloides a les il·lustracions.\nNo, tot no és bo! No tot val! Caldrà fer una formació estètica des de ben menuts, aprendre a llegir les imatges, gaudir de la gran diversitat de tècniques i estils… després cadascú que es quede en allò que més li agrade . Cal conèixer per a valorar. És una tasca on encara resta molt camí per fer, però…”en ello estamos”.\nMar | 14 03 2008 a les 14:45 | Resposta\nMolt bona reflexió. Trobo que de vegades, hi ha bones històries però les il.lustracions no acompanyen, aleshores a l’Eric deixa d’interessar-li. Això o al revés, vull dir bons dibuixos amb un text dolentot. De fet, fins ara era jo qui triava els llibres a la biblio, però de fa un temps l’Eric també vol dir la seva i fa la seva tria particular: la fa pel que veu i no pel que llegeix. Sort que abans de portar-los a casa fem una primera llegida a la biblio perquè ens emportem unes sorpreses… Gràcies per fer-nos pensar una mica, ja ens va bé! Un petó\ndarabuc | 15 03 2008 a les 06:22 | Resposta\nSàlvia, Mar, moltes gràcies per les reflexions i experiències.\nAquesta educació estètica és principal, és una eina de llibertat. No se m’acut una forma millor de dir-ho que la que has fet servir, Sàlvia: posar de tot a les mans dels nanos (i no només el típic, ni tampoc el disney o l’adisneiat), i que vagin triant amb el major coneixement de causa possible.\nPenso que és en un cert sentit com l’educació musical: no cal que siguin músics, no cal ni tan sols que d’adults practiquin cada dia; però cal que rebin a temps tots els estímuls possibles, i no només el pop de Los 40.\nMar, la doble tria és potser la millor combinació. La Micaela també agafa sola; a vegades, els llibres em fan feredat, altres vegades, em sorpren la facilitat amb la que agafa propostes d’estètica radicalment original. No veig que valgui la pena deixar-los sols, però tampoc, en cap cas, voler limitar els seus passejos autònoms pel món dels llibres i els àlbums.


| Inici | ESO, Batxillerat i Adults | Producció i impactes\nResultats: de 1 a 20 de 25\nEn aquesta webquest, adreçada a batxillerat i a cicles formatius, es proposa als alumnes una investigació sobre els efectes del consum elèctric.\nEl recurs també està disponible en castellà.\nEn aquest mapa interactiu trobareu diferents problemes ambientals relacionats amb pràctiques extractives arreu del món.\nEl recurs és en anglès i està adreçat a l'alumnat de segon cicle de l'ESO i de Batxillerat.\nQUÈ QUI COM? L'electricitat i L'era de l'hidrocarbur\nUs oferim dos capítols que parlen sobre la producció d'electricitat en termes generals i sobre la crisi energètica i l'esgotament dels combustibles fòssils.\nDuren entre 25 i 30 minuts.\nL'era de l'hidrocarbur (2011)\nAquesta unitat didàctica, adreçada a 2n d'ESO, consisteix en fer un estudi de les diferents centrals elèctriques, el seu funcionament, avantatges, desavantatges i impacte ambiental. Per, posteriorment, construir un dels tipus de generador.\nEn aquesta simulació en anglès, l'alumnat dirigirà una empresa que realitza fracking. Cada acció tindrà les seves conseqüències i es mostren els impactes que aquesta pràctica d'extracció d'energia suposa.\nAquest recurs ofereix diferents unitats didàctiques molt completes que es poden navegar online. Es proposen activitats, jocs i altres recursos.\nAquest recurs no només s'adreça a les competències tecnico-científiques, sinó que també s'apliquen les digitals.\nAquest recurs del Govern de les Illes Balears inclou diferents unitats temàtiques que ofereix la teoria de diferents conceptes relacionats amb l'energia. També es troben 16 activitats sobre l'ús eficient de l'energia, diferents visites virtuals i dos simuladors.\nEn aquesta unitat didàctica en anglès, adreçada a 2n d'ESO, s'introdueix a l'alumnat en els usos quotidians de l'electricitat i en la comprensió del funcionament dels circuits elèctrics.\nEn aquest recurs trobareu diferents activitats adreçades al primer cicle d'ESO sobre producció d'energia. Hi ha diferents activitats com relacionar definicions, completar textos, ordenar paràgrafs,...\nEl vídeo explica, d'una manera molt entretinguda i amb un llenguatge acord amb la joventut, com és possible que l'energia arribi en forma d'electricitat a les cases. Es tracta la Llei de Faraday.\nEl vídeo dura 4 minuts i està adreçat a l'alumnat de batxillerat.\nConjunt d'activitats per a realitzar una unitat didàctica sobre l'energia elèctrica o una part d'un crèdit de síntesi.\nAmbientech: Material de apoyo para educación secundaria\nEn aquesta web trobareu diferents recursos relacionats amb l'energia i el canvi climàtic.\nEls itineraris educatius són molt complets i estan adreçats a alumnes de secundària.\nNoruega: la reserva energética de Europa\nEn aquest vídeo s'explica el sistema de generació d'energia hidràulica de Noruega i les possibilitats de futur en aquest negoci. Es plantegen, no només conceptes teòrics d'energia, sinó la problemàtica política associada a l'estalvi i l'emmagatzematge energètic.\nEl vídeo dura 5 minuts.


Qüestió de banyes | Variacions\n19 Desembre 2009\t/ 0 comments\nPocs debats aixequen tanta visceralitat com el dels partidaris i detractors de les “corridas” de toros. El Parlament acaba de beneir la iniciativa legislativa popular que en propugna la prohibició i s’inicia, per tant, el tràmit d’una possible llei que produirà, sense cap mena de dubte, grans controvèrsies. Però la qüestió no és només destacable pel fet precís que la suscita, sinó que cal remarcar també el fet que és la segona vegada que, en el marge estret d’una setmana, la societat civil catalana pren el relleu d’una forma decidida a la classe política per debatre i decidir sobre els temes que la preocupen. La consulta sobre la independència del dia 13 i la iniciativa popular que posa deures als nostres parlamentaris són dues mostres evidents de la capacitat de mobilització del país i el fenòmen posa negre sobre blanc el ja tòpic allunyament de la classe política de la realitat. No es tracta de dos temes artificials, producte del debat discordant dels partits polítics, sinó de dues qüestions que els ciutadans han volgut posar damunt de la taula malgrat la negativa dels polítics a fer-ho.\nAra, però, parlem de toros. Dic d’entrada que em sembla bé prohibir les “corridas” de toros. Però m’afanyo a precisar que hi estic d’acord sense grans entusiasmes, perquè no em sembla una qüestió cabdal ni molt menys prioritària. Aquests dies els mitjans han repetit diverses vegades que l’afició a aquest espectacle va de baixa amb tota claredat i que econòmicament se sustenta sobretot en el turisme, que el percep encara com un exotisme i, per tant, com un element que ajuda a justificar la vista a un país complexe com aquest. Vull dir que tot sembla indicar que, amb prohibició o sense, la vida d’aquesta tradició té data de caducitat.\nCal dir, en tot cas, que tant els defensors d’una postura com de l’altra fan servir tot sovint arguments penosos, i que aquests arguments s’afegeixen també amb freqüència a actituds i exterioritzacions lamentables de la seva opinió. Fa una mica més de dos anys, quan jo era gerent de l’Ateneu Barcelonès, vaig viure un episodi prou il·lustratiu. Una entitat de treballa per la defensa del que ells en diuen la “fiesta”, va llogar una sala de la docta casa per celebrar-hi una mena de congrés. Els vam tramitar la cessió de l’espai amb tota normalitat, per bé que es va suscitar un cert debat intern sobre la conveniència de fer-ho o no. A la fi, la junta de l’Ateneu va acordar que el lloguer d’un espai per a una activitat de la societat civil s’havia de tractar amb tota normalitat, i que en cap cas implicava un posicionament o opinió de l’entitat sobre la qüestió. El cas és que diverses entitats antitaurines van desencadenar una violenta campanya en contra de l’acte i de l’Ateneu. Van intentar col·lapsar-nos el correu electrònic a base d’enviar sistemàticament un missatge antitaurí, de redactat patètic i formes que vorejaven l’insult. El cas és que, a banda de rebre centenars de missatges, el bloqueig no va tenir cap efecte pràctic més enllà de la molèstia d’haver d’anar esborrant aquella repetició insistent de mal gust. Però no en van tenir prou: van fer pintades al Palau Savassona (no oblidem que l’edifici és un bé nacional d’interès artístic i un monument catalogat) amb greus insults. En tot cas, l’acte d’exaltació taurina es va celebrar amb tota normalitat, sense el més mínim incident, i val a dir que l’entitat en qüestió va donar mostra d’una excel·lent capacitat organitzativa, amb una educació i unes formes exquisides. Això sí, quan els vam proposar que assumíssim a mitges el cost de netejar les pintades a les parets es van enfadar perquè entenien que no hi tenien cap responsabilitat. Hi van oposar resistència, però a la fi ho van acceptar i vam comptartir despeses. Per l’altra banda, vam oferir a les entitats antitaurines que es van queixar la possibilitat d’organitzar un acte a l’Ateneu de signe contrari, en les mateixes condicions que havíem ofert als taurins. Van tardar mesos a fer-ho, però a la fi van celebrar a l’Ateneu una reunió de reduïdes dimensions, amb escàs èxit d’assistència i nul·la repercussió pública. El cas és que, en termes generals, les organitzacions detractores de les “corridas” van mostrar un baix nivell de civiltat i una pèssima educació.\nVull dir, per tant, que en aquesta qüestió existeix una fàcil tendència a l’enrabiada i a la irracionalitat argumental. La justificació estrella dels antitaurins, o com a mínim la que s’usa amb més freqüència, és el dels drets dels animals. Això jo no ho entenc. Afirmar que els toros tenen drets, tenint en compte que són animals irracionals (això em sembla indiscutible, oi?), em sembla, ja em perdonaran, una frivolitat. Manifesto, per tant, una objecció conceptual. No puc deslligar la idea de dret a la de consciència i a la capacitat intel·lectual que hi va lligada.\nUn animal té drets? Quins drets? En termes generals no hi ha dret més elemental que el dret a la vida, i aquest el deneguem per sistema als animals, ja que fem ús de la seva existència a plaer i en funció, com a mínim, de les nostres necessitats alimentàries. En canvi, però, sembla que per als defensors dels toros aquest dret sí seria aplicable als animals banyuts. Perquè a ells sí i no a la interminable llista d’animals que sacrifiquem quotidianament per a la nostra alimentació, tot sovint de maneres terrorífiques si ens ho mirem des del punt de vista del patiment físic? Defensar aquest argument de manera coherent i, si voleu, radical, ens portaria com a mínim a defensar també un sistema d’alimentació vegetarià. De fet, tot i que són minoria, ja hi ha col·lectius que ho mantenen i practiquen aquest sistema d’alimentació. Tot i que no hi estic d’acord, a mi em semblen els més coherents.\nRecordo fa uns anys una lleugera controvèrsia (no recordo si era en algun espai televisiu o a través d’articles als diraris) en la que Quim Monzó feia una crítica en el mateix sentit que ara faig jo a arguments animalistes defensats per Pilar Rahola. L’escriptor deia que no entenia perquè calia defensar els drets d’uns animals i no de la resta i, buscant certament la ridiculització de l’argument contrari, deia que no entenia perquè s’aplicava la norma a uns éssers vius i no a uns altres. En aquest punt va fer una aferrissada defensa dels drets dels enciams, arrencats de viu en viu de terra, trocejats sense compassió i ingerits amb voracitat. En fi.\nPer rebutjar la tradició dels toros, en canvi, a mi m’agraden molt més els arguments de tipus humanista. I és des d’aquesta linia que vull abordar la qüestió. Per això m’ha agradat molt l’article que publica avui Francesc Pané, diputat d’ICV, a l’Avui. La contemplació d’un espectacle basat en un evident maltracte a un ésser viu, dut a l’extrem de provocar-li la mort, denigra la condició humana. Estem d’acord a exigir als nens que no torturin gats, gossos o altres animals, però consentim i acceptem que uns senyors abillats de forma estrident, envoltats d’una parafernàlia ritual, acomboiats per un seguit d’elements externs (música, ritme, moviments, gestos) que podem elevar a la categoria de simbòlics, juguin amb uns animals que estèticament ens semblen atractius, amb instruments que infligeixen ferides de forma continuada, que el fan còrrer fins a l’extenuació amb enganys visuals que exciten els seus instints, fins que la culminació del divertiment arriba amb la seva mort, la major part de les vegades en un procés agònic caracteritzat, és clar, pel dolor físic. I tot això és un espectacle. I ho elevem a la categoria d’art. I ho defensem en nom de la tradició. No és aquesta la mena de sensibilitat cultural i artística que a mi em sembla defensable i digna de ser promoguda. No crec que els drets del toro siguin menystinguts perquè no crec que puguem aplicar la noció de dret a un animal, però crec que l’home esdevé cruel i mesquí quan troba gaudi en un espectacle que frivolitza el dolor físic i que porta la mort a l’alçada del símbol cultural. Estèticament no m’agrada, tot i que puc acceptar que estèticament pugui ser bell per a algú altre, però intel·lectualment em repugna. No és aquesta la mena de sensibilitat que jo crec digna de ser promoguda.\nCertament, hi ha milions de persones que pateixen al món, víctimes de violència física, de fam, d’inclemències mediambientals o de totes aquestes circumstàncies combinades. Queda clar que en les nostres prioritats aquestes persones s’han de situar al capdamunt, i que no veig de quina manera podríem condemnar els toros abans que les situacions que pateixen totes aquestes persones. I és per això que, tot i que les “corridas” em semblen poc edificants i estic d’acord a prohibir-les, mai no em veureu al capdavant d’una manifestació ni mobilitzat per aquesta qüestió. El tema no forma part, certament, de les meves prioritats.\nL’altra qüestió rellevant en aquest afer és la qüestió identitària. T0thom s’afanya a negar que el debat hagi de passar pels arguments de l’espanyolitat i la catalanitat, però em temo que uns i altres, volgudament o instintivament, l’hi fan passar. Es queixen els taurins que els seus opositors, de fet, són nacionalistes que veuen en els toros un símbol d’espanyolitat i que, per tant, la seva lluita contra les “corridas” és, de fet, una lluita contra Espanya. Asseguren, per tant, que el tema s’ha de deslligar de la qüestió identitària i limitar-la a la defensa de la tradició, d’una forma d’expressió cultural. Home… sí i no. És una evidència històrica que la tradició dels toros a Catalunya ve de lluny, que s’ha documentat la seva existència primigènia fins a uns quants segles enrera i que, com a mínim, és molt anterior a la guerra civil i, per tant, a l’intent d’anorreament de Catalunya per part del feixisme tronat de Franco. Però també és cert que, malgrat que els origens els hàgim de buscar en una altra banda i en una altra època, la dictadura va voler convertir els toros en un símbol d’espanyolitat i de reafirmació de la singularitat ibèrica. I no és menys cert que avui encara l’estampa del torero (i esmenteu-me totes les excepcions que vulgueu) simbolitza la de l’espanyol d’una peça, de pura raça, geni i figura. I també és una veritat com un temple que la “fiesta” és un símbol del nacionalisme espanyol perfectament actual i vigent. És cert que no és així per a tothom. És cert que hi ha molta gent que és amant dels toros d’una forma completament deslligada de la qüestió política. És indubtable que hi ha catalans a les antípodes de l’espanyolisme que són aficionats a la cosa. Però una cosa no treu l’altra. Vull dir que l’efecte d’acció-reacció en aquesta qüestió és un fet, i que és injust assegurar que l’origen de la controvèrsia identitària al voltant dels toros és un producte purament català. Jo aconsellaria als taurins que, si efectivament estan convençuts que s’ha de deslligar la seva afició de l’afirmació del nacionalisme espanyol més recalcitrant, s’esforcin per netejar-la de tota simbologia patriòtica i, m’atreviria a dir, predemocràtica.\nPer l’altra banda, diria als independentistes eixelebrats que, si volen de veres oposar-se a les “corridas”, defugin els arguments identitaris. Entre d’altres coses perquè s’hauran d’enfrontar a no pocs nacionalistes catalans que tenen una sòlida afició als toros.\nLa defensa de les “corridas” en tant que tradició és simplota, és clar. Que és una tradició, és evident. Però que sigui tradicional no implica que sigui bo ni acceptable. No cal que seguim per aquest camí, perquè ens estrellarem. I per aquesta mateixa raó, s’ha de fer notar la incongruència dels qui, oposats a les “corridas”, continuen defensant els correbous, aquests sí, netament catalans. Segurament podrem trobar una distinció entre el ritual del dolor físic, l’agonia i la mort en una plaça de toros, i el joc festiu en un tancat per a correbous. I potser podrem delimitar una manera de mantenir la tradició del joc amb els animals si som capaços de garantir el tracte civilitzat a les bèsties, tot evitant l’acarnissament. Però si podem, hem de fer-ho. I si busquem una llei per abolir les “corridas”, hem de buscar també una llei per posar límits als correbous, si és que no els volem eliminar.\nUna altra de les bajanades que he sentit aquests dies és la que es refereix a la pressumpta virtut ecològica de la “fiesta”, perquè garanteix la pervivència d’una espècie animal que, sense ella, s’extingiria. Aquesta sí que és bona. Si la única manera de preservar una espècie és garantir-ne la cria per dur-la a matar en un espectacle públic, hauríem d’acordar que estem davant d’una refinadíssima forma de crueltat animal o de perversió humana. És com dir que la preservació d’espècies sense dotar-les d’una utilitat, diguem-ne cultural, no té sentit. Tenim dotzenes de programes que persegueixen la preservació d’espècies animans i en cap cas busquem justificació tradicional o cultural. Si ens posem d’acord sobre el fet que la diversitat biològica perdrà un valor important amb la desaparició dels toros, generem els programes conservacionistes que calgui, montem una reserva per als toros, i mantinguem-ne l’existència per la via científica. Però no siguem tan carallots de defensar les “corridas” com a única manera de preservar la continuïtat dels toros.\nEl darrer argument que voldria revisar és el de la llibertat. Després de l’admissió a tràmit de la iniciativa legislativa popular, des de Madrid s’han multiplicat les veus que diuen que prohibir els toros és limitar la llibertat. No en volia sentir d’altra! Que un Parlament escollit democràticament accepti a tràmit una iniciativa legislativa recolzada per 180.000 persones és una de les màximes expressions de llibertat i democràcia que ens permet el nostre sistema polític. Si la iniciativa es discuteix amb rigor i amb garantires democràtiques i el seu resultat final no violenta cap de les nostres normes fonamentals, estarem davant de l’evidència que som en una societat política, moral i èticament avançada. Fixeu-vos-hi: els partits polítics sempre han defugit tocar a fons el tema dels toros. Potser perquè pensaven (com jo mateix, d’altra banda) que no constitueix cap prioritat, però segur que, també, perquè els fa por picar-se els dits en una qüestió tan controvertida. Com que hi ha un grup social conscienciat sobre el tema que considera que sí és una qüestió que mereix ser debatuda amb un alt grau de prioritat, s’ha organitzat per defensar la seva postura i se n’ha sortit. Excel·lent, des del punt de vista democràtic. Com gosen dir que és expressió d’una falta de llibertat?\nEn fi. Queda clar que la qüestió és polièdrica, i que el tema no s’esgota en un matí de discussió parlamentària ni amb dues dotzenes d’articles periodístics. Repeteixo que no sóc partidari dels toros; em sembla bé que es prohibeixin. Però no ho considero una qüestió essencial. I tampoc no crec que hagi de ser un tema que centri el debat del país. Ara bé, si tenim 180.000 persones que consideren que s’ha de legislar sobre el tema, és una qüestió de pura democràcia que es faci. I allò que decideixi el Parlament serà expressió de la llibertat de què ens dotem. Ja que sobre d’altres qüestions no ens permeten legislar, com a mínim, en això, que ens deixin decidir.\npolítiques, sensacions, societat civil


L'aterratge d'Ikea a Tarragona podria quedar en no res\nEra una de les inversions més esperades per l'Ajuntament, però la falta de respostes de la companyia sueca fa témer el pitjor\nRedacció 09/10/2018 - 13.39 Actualitzat 11/10/2018 - 15.41\nTarragona podria acomiadar-se de la botiga d'Ikea. S'esperava l'arribada de la companyia sueca des del 2010, quan es va anunciar que havia escollit un solar de la ciutat. El fet que, a dia d'avui, Ikea no hagi confirmat el seu aterratge, fa pensar que aquest potser no arribarà mai.\nAquesta inversió era una de les més anhelades a la ciutat, ja que suposava el finançament de la urbanització d'un nou barri, entre Campclar i Bonavista.\nUna de les condicions que Ikea sol·licitava era garanties jurídiques, per evitar possibles problemes futurs. La firma del conveni d'urbanització es va allargar perquè els tres propietaris dels terrenys no ho veien amb bons ulls. Ara que l'Ajuntament l'ha aconseguit, hi ha la incògnita de si Ikea hi segueix interessada.\nEl silenci d'Ikea\nAra, però, Ikea es manté en silenci i el consistori ho dona per perdut. Josep Maria Milà, regidor d'Urbanisme, explica que l'Ajuntament ja busca alternatives:\n"No podem estar perdent el temps. L'objectiu principal de l'Ajuntament és desenvolupar aquest sector i ens estem movent per poder posar al mercat aquesta finca."\nHi ha veus, com la de Laura Roigé, presidenta de la Cambra de Comerç de Tarragona, que consideren que la lentitud administrativa de l'Ajuntament ha fet que Ikea ho deixi córrer:\n"Malauradament, a Tarragona estem perdent moltes oportunitats i molta culpa la té l'administració local."\nIkea, de moment, guarda silenci. A l'Ajuntament li van arribar informacions que apuntaven que la companyia s'ho hauria repensat per un canvi d'estratègia comercial, en què s'aposta més per la venda "online" i la creació de petites botigues al centre de les ciutats i no pas per l'obertura de macrobotigues als afores.\nEl pla urbanístic\nAl costat de l'Anella Mediterrània, a la zona de ponent, i a prop de les principals vies de comunicació, com la carretera de Reus i l'A-7, el pla urbanístic incloïa una superfície de 68.000 metres quadrats per a ús comercial i 30.000 metres quadrats per a ús residencial.\nEl cas de Tarragona obre l'interrogant de si també podria perillar l'obertura de la botiga d'Ikea a Salt, Girona. Un cas molt similar en què Ikea també es manté en silenci, mentre els propietaris dels terrenys negocien la firma del conveni amb l'Ajuntament.\nEconomia de butxaca Urbanisme\nIKEA no ve a Tarragona


Sant Sebastià (3) - Parròquia de Santa Maria Magdalena SOLLANA (COMUNITAT VALENCIANA)\nSant Sebastià (3) - Parròquia de Santa Maria Magdalena - SOLLANA (COMUNITAT VALENCIANA)\nEn primer lloc, al terc trobem l'advocació a la que es dedica la campana: "# # SAN SEBASTIAN # #". Al mig continua amb la marca de fàbrica: "Ctrs ROSES HERMANOS / SILLA - VALENCIA". Finalment al mig peu trobem el nom del poble i l'any de fundició: "# # # SOLLANA DICIEMBRE DE 1939 AÑO DE LA VICTORIA. # #".\n(00) "# # SAN SEBASTIAN # #"\n(09) (marca de fàbrica amb el escut franquista) "Ctrs ROSES HERMANOS / SILLA - VALENCIA"\n(00) "# # # SOLLANA DICIEMBRE DE 1939 AÑO DE LA VICTORIA. # #"\n(03) motor de vol continu, (09) martell.\nAcabada la Guerra Civil la parròquia va iniciar la reconstrucció del patrimoni perdut. Una de les primeres actuacions va ser la fosa de un nou conjunt de campanes, entre les que estava aquesta, la mitjana d'elles i batejada amb el nom de Sant Sebastià. Va ser fosa en decembre de 1939 pels Hnos Roses, acabats de traslladar a la propera localitat de Silla, sent beneïda i pujada al campanar.\nAquesta campana no es va mecanitzar en 1967 amb les altres, a més compta amb truja de ferro de la Casa Manclús (diferent a la casa Roses encarregada de la mecanització), per tant es posible que aquesta es mecanitzara abans o després de les altres campanes.


Cogovernar per a l’experiència del ciutadà – Catostera 2016 | Graellsbloc\nEls serveis han de ser digitals perquè són més fàcils d’usar i són més barats: els serveis electrònics tenen un cost 20 cops inferior al del mateix servei en suport telefònic, per exemple.\nL’estratègia continua sent la prestació del servei a uns ciutadans que són al mig de tot plegat: definint normes per al disseny de bons serveis integrals, construint components comuns per a uns serveis fàcils de muntar i una infraestructura digital compartida, assegurant uns recursos humans amb les habilitats necessàries, donant solució a les notificacions (plataforma), etc.\nPolítiques i serveis públics en un govern digital\nTanmateix, aquesta transformació digital va més enllà de la tecnologia. Pel que fa a les polítiques i als serveis públics, cal:\nRefer la llei de la funció pública per convertir els recursos humans en actors del canvi.\nPosar la normativa i els procediments d’organització al servei de la transformació i que deixin d’actuar com a bloquejadors.\nDissenyar serveis útils per al ciutadà. Les idees i l’aplicació han d’estar més juntes (cap idea sense implementació). Les polítiques es retroalimentaran dels serveis contínuament.\nReemplaçar els llibres blancs (i verds) de reforma de l’Administració per autèntics prototips públics de serveis i anar-los revisant per veure si funcionen (investigació de com actua el ciutadà) i així saber què cal canviar.\nTenir en compte, per això, la prestació de serveis com la millor font d’evidència del que funciona i del que no per considerar si una idea és apta.\nPersonalitzar els serveis; tant, que seran gairebé d’un sol ús. Segurament es crearan sempre dues versions lleugerament diferents d’un servei i es veurà quina funciona millor. I, després d’investigar-ho i de reiterar el millor, simplement caldrà eliminar l’altre no tan bo.\nConcebre el govern com una plataforma de serveis, amb components digitals interconnectats, plataformes de programari, registradors de dades, estàndards, models, serveis i habilitats en els equips dels serveis.\nPromoure consultes al ciutadà molt concretes, petites i sovintejades.\nAdvocar per unes administracions i governs més petits, àgils i flexibles, que actuïn de manera més valenta i decidida.\nImpulsar un model col·laboratiu per a l’elaboració, desplegament i avaluació de serveis i polítiques públiques.\nDues propostes per al nou govern digital\nHo podem concretar una mica més? Com donar més valor als serveis que elaborem?\nCom en la resta de serveis, es tracta d’aplicar fórmula:\nPrestacions x Emocions\nCost x inseguretat x incomoditat\nD’aquí deduïm que, com més implicació emocional i bones funcionalitats tingui el servei, més valor tindrà.\nQuè podem fer a la Generalitat?\nEn els sistemes d’informació ciutadana\nWebs gencat.cat. Dissenyats amb empatia amb els stakeholders (actors implicats o grups d’interès) interns (o shareholders: treballadors, directius…) i externs (ciutadania, empreses, proveïdors…) tenint en compte mètrica, proves heurístiques… Són en format responsiu perquè siguin accessibles des de dispositius mòbils. Així, el ciutadà els pot consultar arreu quan vulgui.\nEn els canals d’atenció ciutadana\nXarxes socials. Apropen el ciutadà a l’Administració i el seu Govern perquè s’ofereixen serveis i continguts de manera empàtica per a ell. Tanmateix, les xarxes socials (Twitter, Facebook, Instagram) estan esdevenint més uns aparadors útils per a la reputació en línia de la persona o institució. Permeten conèixer l’activitat d’aquestes organitzacions, però cada cop és més difícil trobar-hi converses i interaccions entre els usuaris i la institució.\nI és que aquesta conversa entre usuaris i institució està migrant més cap a aplicacions de missatgeria instantània i xat (Telegram, WhatsApp, Facebook Messenger, SnapChat, WeChat… cada una amb funcionalitats diferents o específiques). Aquí la finalitat és conversar i trobar noves experiències de comunicació personal. Les aplicacions de missatgeria i xat faciliten enormement les converses des d’uns dispositius mòbils, amb disponibilitat 24 hores al dia i funcionalitats potents com la georeferenciació, afavoreixen la relació i el contacte de proximitat. La Generalitat presenta precisament avui la Guia de missatgeria instantània en què desplega criteris i pautes en l’ús de l’aplicació Telegram http://missatgeria.gencat.cat.\nXatbots (robots de xat). Quan la informació que es dóna és de caràcter repetitiu i es pot codificar, l’atenció per bots pot ser una bona solució. Si es vol complementar la informació d’un servei presencial (o per xarxa social o per perfil de missatgeria atès per persona) com una demanda d’informació o una queixa amb una altra informació complementària (com la predicció del temps o la localització d’una farmàcia, per exemple), aleshores el ciutadà en pot percebre molt bé la utilitat. Ara bé, a l’inrevés (com ara atendre una queixa per bot), seria una mala experiència per a l’usuari i, per tant, un fracàs per a l’Administració.\nEn els procediments i en la tramitació\nTransferir a la gent la llibertat d’idear i usar amb enginy els tràmits i serveis per millorar-los (retroalimentació i iteració). Una bona mesura seria introduir una part social als tràmits, és a dir, introduir-hi un camp de formulari on la gent pogués explicar i valorar la seva experiència un cop fet un tràmit.\nGovern basat en dades\nUn millor ús de les dades canviarà el món dels negocis, el govern i els ciutadans. En el cas de governs i administracions, cal que siguin valents en la valorització de les dades que posseeixen sobre la ciutadania (big data) perquè repercuteixi en la millora dels seus serveis. Però, mentre debaten sobre l’escrupolós respecte per la privacitat, moltes empreses monitoritzen tota l’activitat dels seus clients i fan de les dades i la seva transacció el seu actual model de negoci.\nL’Administració ha de ser experta a obrir i reutilitzar dades. Fixem-nos en aquestes idees.\nDave Brailsford https://en.wikipedia.org/wiki/Dave_Brailsford va fer guanyar l’equip Sky al Tour de França amb la recerca constant de guanys marginals relacionats amb el seient de la bicicleta, la crema líquida del massatge, etc. Va significar una millora de l’1%, un avantatge decisiu per al triomf.\nEl Servei de Bombers de Cheshire cheshirefire.gov.uk, a la Gran Bretanya, combinen les dades de l’NHS (Sistema de Salut Britànic) amb dades demogràfiques en obert i així poden identificar persones grans que poden necessitar ajuda addicional. Els ofereixen serveis proactivament: consells de salut, prevenció de caigudes, suport a demències…\nUn canvi de caire legislatiu pot permetre que l’agència de duanes i tributària britànica (HMRC gov.uk/government/organisations/hm-revenue-customs) connecti dades anònimes dels ingressos de les persones amb el seu nivell d’estudis. I estudiar i avaluar, així, quina formació condueix a obtenir majors ingressos.\nLa reutilització de dades públiques per terceres persones o organitzacions dóna lloc a noves aplicacions i models de negoci. Un bon exemple és el CityMapper https://citymapper.com.\nSimplificant al màxim, aquests poden ser els principis rectors bàsics per construir un nou Estat o una nova Administració:\nDonar als funcionaris el poder i la confiança per impulsar la millora contínua i la innovació.\nUtilitzar la tecnologia de manera intel·ligent per fer front a la burocràcia i canviar l’organització.\nObrir al màxim les dades de l’Administració perquè se’n beneficiï tothom; sense por.\nL'entrada va ser publicada el government - ogov, innovation i etiquetada catosfera, cogovernar, digitalització, experiència del ciutadà per Jordi Graells. Guarda l'enllaç permanent.\nUn pensament sobre “Cogovernar per a l’experiència del ciutadà – Catostera 2016”


Bellacer | Grupo Hiemesa – Tubs per a micropilots\nBellacer, ofereix als seus clients un servei de subministrament de tubs d’acer per a micropilots, amb personal qualificat per tal de poder realitzar a mida les necessitats que pugui disposar cada projecte.\nDes de fa anys, subministrem tubs de micropilots per a totes les empreses de fonamentacions especials del país,Servim des d’obres de grans dimensions fins a les més petites, adaptant-nos a les necessitats dels clients tant en les mides de tub requerides com en els terminis de lliurament.\nA les nostres instal•lacions d’Andorra disposem de més de 300 Tn de tub d’acer en stock. Aquest fet, junt amb la maquinària que disposem, amb torn numèric de fins a 155 mm de diàmetre i serres de tall, ens permeten mecanitzar les peces a mida del client en uns temps mínims des de la recepció de les comandes.\nEl nostre stock el formen tubs que varien des de 88.9 mm a 139.7 mm de diàmetre, amb espessors de 6,3 a 10 mm.\nTipus d’acers i característiques mecàniques\nQualitat J 55 API5CT\nLímit elàstic (N/mm2): > 379\nResistència tracció (N/mm2): > 517\nQualitat N 80 API5CT\nLímit elàstic (N/mm2): > 551\nResistència tracció (N/mm2): > 689


Dansacat.org // ColorDansa presenta Serrat Balla, una obra de moviment basada en les cançons de Joan Manuel Serrat\nInicio / Actualidad / Noticias / ColorDansa presenta Serrat Balla, una obra de moviment basada en les cançons de Joan Manuel Serrat\nColorDansa presenta Serrat Balla, una obra de moviment basada en les cançons de Joan Manuel Serrat\nColorDansa estrena el diumenge 10 d'agost, dins el Festival Castell de Peralada, la nova creació de Mudit Grau: 'Serrat Balla'.\nÉs una proposta coreogràfica inspirada i vehiculada a través de la música d'un dels cantautors més il·lustres de Catalunya, Joan Manel Serrat. Tres ballarins i cinc ballarines d'estils ben diferents (clàssic, contemporani, hip hop i flamenc) interpreten sobre l'escenari el món d'en Serrat.\nD'aquesta manera, Mudit Grau troba una oportunitat única per experimentar amb el món teatral i construeix una obra de moviment dramàtic i coreogràfic únic: 'Joan Manel Serrat canta històries amb dramatúrgia pròpia. I jo, amb la llibertat que em dóna la dansa, transformo i trasllado aquestes històries damunt de l'escenari i doto als personatges d'una intensa força dramàtica'.\nL'espectacle permet al públic escoltar la música, la lletra i, en definitiva, les cançons de Joan Manel Serrat, mentre visualitza imatges, situacions i personatges plens de màgia i intensitat. Cada moment, cada escena i cada seqüència rep un tractament diferent i adient a cada situació. Cada tema de Joan Manuel Serrat té el seu plantejament dramàtic i coreogràfic.\nPel que fa a l'escenografia, d'una paret hi pengen mil objectes diferents, entre quotidians i inversemblants, màgics i familiars.\nJoan Manel Serrat creu que el muntatge és una idea fantàstica: 'Mai abans s'ha fet res semblant i quin gust donar a veure les meves cançons ballades i, a més, en color...'.


Programa Educació Financera a les Escoles de Catalunya (EFEC), una iniciativa perversa\nA més de ser més que discutible la seva utilitat, està allunyada de la visió crítica de l’economia que necessita la ciutadania\nDes de fa quatre cursos el Departament d’Ensenyament ofereix a tots els centres educatius de Catalunya que ho demanin uns tallers de formació financera dirigits a l’alumnat de 4t d’ESO. Aquesta formació és impartida per professionals del sector bancari, tots ells voluntaris, la majoria en actiu i alguns d’ells jubilats. Naturalment, el primer que volem deixar clar és que aquestes persones ho fan amb la millor de les voluntats i ni de bon tros no és la nostra intenció posar en dubte la seva bona fe.\nUna altra cosa és la valoració que, des del sector d’Educació de la UGT de Catalunya, fem d’aquest programa. En primer lloc, el programa és el resultat de la col·laboració entre el Departament d’Ensenyament, l’Institut d’Estudis Financers (IEF) i una sèrie d’entitats financeres, en concret, CaixaBank, Banc Sabadell, BBVA, Banco Santander i Caixa d’Enginyers, així com l’Institut Català de Finances (ICF). Des del nostre punt de vista és escandalós i esgarrifós que mentre es continuen produint desnonaments, mentre l’escàndol de les preferents continua obert i milers de persones esperen resposta a les seves demandes de justícia després d’haver perdut els seus estalvis i mentre no hi ha la menor intenció de restituir els 60.000 milions d’euros que els contribuents vam aportar per salvar el sector, els nois i noies de quinze i setze anys rebin formació financera sota el patrocini d’aquestes entitats.\nAlgú pot dir que aquestes entitats en concret no van rebre fons públics, però això no és cert del tot. Tant el BBVA, com la Caixa, com el Sabadell van apropiar-se d’entitats amb un fons de comerç immens per sumes irrisòries (un euro, en alguns casos) i amb la cobertura d’Esquemes de Protecció d’Actius (EPA) pel que pogués passar en el futur. Algunes d’aquestes entitats ja estan cobrant milions d’euros en virtut d’aquestsEPA, amb la qual cosa la factura de l’hecatombe bancària encara l’estem pagant els contribuents.\nPer altra banda, des de la UGT no tenim cap dubte que els professors i les professores d’economia dels nostres instituts són perfectament competents per a dur a terme aquest tipus de formació. Entenem, per tant, que es tracta d’una operació de maquillatge davant de l’opinió pública d’aquests monstres corporatius amb la complicitat d e la Generalitat. És del tot inadmissible.\nPer aquest motiu, la UGT participa activament en la Plataforma per a una Educació Econòmica Crítica i Plural (PLEEC) juntament amb altres organitzacions sindicals i un bon nombre d’entitats socials. Per a nosaltres és irrenunciable introduir el punt de vista crític en l’educació econòmica que reben els ciutadans. Com hem començat dient, la utilitat del programa ja és prou discutible, però l’absència de visió crítica i, per tant, el biaix ideològic, és innegable.\nSobre Carles Ferrer\nCarles Ferrer Casas. Membre UGT Educació. Professor de secundària del Cicle Formatiu d'Activitats Comercials INS Eugeni d'Ors (Vilafranca del Penedès). Extreballador de Caixa Manresa. Contacte: Página web | Més articles


solde's blog: Manhattan\nPublicat per Jordi Soldevila a dilluns, d’abril 16, 2007\nJordi,... Jordi,... ens estàs posant les dents llargues. I després haurem d'anar-hi... i serà culpa teva...\nDéu n'hi do, si senyor...que el Jordi quedi impressionat, han de passar coses molt gruixudes ehh?? I que, no vau anar a cap paradís Gangsta?Si home, aquells que et fan un canvi de imatge instantani: entres amb els teus texans, el teu polo i les teves vambes...i surts nét i polit,jeje...;)\nja pujaràs les fotos bandarra!\nVox ha dit...\no sigui que lo de les torres bessones es veritat?Jo em pensava que s'ho havien inventat els americans. M'alegro molt que us ho passessiu molt be. A canvi de veure les fotos us convidarem a sopar. Lo de no poder pujar a l'estatua de la llibertat em sona a excusa perque no sabiem com apagar-li l'antorcha. :->\nJoan, Esther i Vox.


Vols barats de La Corunya a Burgos a Iberia\tUtilitzem cookies pròpies i de tercers per millorar la teva experiència i els nostres serveis. Si continues navegant considerem que n’acceptes l’ús. Pots obtenir més informació a la Política de cookies.\nVols barats Espanya Burgos La Corunya-Burgos\nNecessitem que ens indiquis les dates concretes del viatge per poder mostrar-te els preus per a aquest trajecte. Vols barats de La Corunya a Burgos de La Corunya a Burgos La Corunya-Burgos, Espanya Vols barats de La Corunya a Burgos (RGS)\nConsulta l’oferta de vols de La Corunya a Burgos i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de La Corunya a Burgos. Els preus mostrats corresponen a cerques de vols a de La Corunya a Burgos fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Emma: la flamenca del Delta malalta de càncer de mama\nEl projecte Emma necessita finançament per a tirar endavant. | TarragonaDigital\n«Aixeca a volar» un projecte de recerca contra el càncer de mama sota el símbol d'una flamenca del Delta\nRedacció 28/01/2020 13:17h\nEl projecte durarà tres anys i es necessita un mínim de 150.000 euros per poder contractar més investigadors. «Estem desbordats de feina i ens falta ajuda. Tenim tantes coses a fer que cal contractar durant tres anys un investigador, atreure talent al territori i que es quedi», ha assegurat López. «Sempre estem invisibilitats, fa més de 15 anys que fem recerca al territori, som un grup consolidat i hem decidit sortir perquè la crisi ha fet molt mal i en l'àmbit de recerca encara més. Hem aconseguit sobreviure però necessitem fons per seguir treballant i calia donar-li visibilitat a les coses que es fan des del territori», ha afegit. La Lliga Contra el Càncer aportarà 30.000 euros a l'Emma i també es concretarà aviat una aportació de la Cambra de Comerç de Tortosa.\nL'objectiu del projecte és fer un estudi en profunditat, sobre la resposta immune dels ganglis de les aixelles en pacients amb càncer de mama. Es vol avaluar, mitjançant diferents tipus de tincions i procediments d'anàlisi d'imatges microscòpiques digitals —de malaltes dels últims 10 anys—, quines diferències hi ha a les cèl·lules immunes entre pacients amb metàstasi o sense en aquests ganglis. «Les cèl·lules immunes tenen un paper important en l'eliminació de cèl·lules anormals i tumorals però el tumor té mecanismes d'enganyar o passar desapercebut a aquestes cèl·lules», ha explicat Carlos López, biòleg i director del projecte Emma.\nÚltima hora Última hora Terres de l'Ebre Última hora Ebre Última hora salut Última hora Baix Ebre Última hora Tortosa\n🔴VÍDEO: El ple d'Amposta acaba amb empentes i cops de puny


ERC i JxCat exigeixen garanties del compliment de les inversions promeses per aprovar els comptes a l'Estat\nEl president d'ERC, Oriol Junqueras, aquest dissabte durant la reunió del consell nacional del partit. Maria Belmez / ACN\nEn ple congrés del PSOE per reforçar el lideratge de Pedro Sánchez, ERC redobla la pressió sobre els socialistes perquè moguin fitxa si volen el suport dels seus 13 diputats al Congrés als pressupostos de l'Estat, uns vots clau perquè tirin endavant. Quan falten poc més de quinze dies perquè els comptes se sotmetin al debat a la totalitat al Congrés (3 i 4 de novembre), Oriol Junqueras ha llançat un avís a la Moncloa: "No seria el primer cop que ens veiem obligats a tombar-los". El president d'Esquerra ha deixat clar davant el consell nacional dels republicans que en aquests moments queda "molt camí per recórrer" per fer possible el sí del seu partit als números estatals. Però l'exvicepresident del Govern no ha fet referència al cop de porta del govern espanyol al traspàs de vies de Rodalies ni de la comissaria de Via Laietana, o a un acord imminent per blindar el català a la nova llei de l'audiovisual, cavalls de batalla de l'independentisme en la negociació. Sinó que s'ha limitat a assenyalar que l'executiu del PSOE i d'Unides Podem "hauria de ser conscient i haver après que, si vol aprovar uns pressupostos, han de ser bons per a la ciutadania". I això en què es tradueix? "Que es compleixin", ha resolt el líder republicà. Una premissa que posteriorment també ha exigit JxCat.\nJunqueras ha posat com a "condició indispensable" per al sí d'ERC que s'executin les partides previstes per a Catalunya. "De res serveixen promeses i declaracions d'inversions que mai no arriben", ha argumentat. Les dades d'execució pressupostària han perjudicat històricament Catalunya –el primer semestre d'aquest any només s'havia rebut l'11% del total– en relació amb altres territoris com Madrid, i és en aquest punt on Junqueras s'ha agafat per pressionar Sánchez. Poc després, en declaracions a TV3, el vicepresident del Govern i home fort de Junts a l'executiu, Jordi Puigneró, ha brandat aquest mateix argument. "No podem aprovar pressupostos màgics, que després no es compleixen. Necessitem garanties que s'acaben executant", ha afirmat. El conseller ha assenyalat que les liquidacions dels comptes dels darrers anys "són clarament insuficients" pel que fa a Catalunya i, en canvi, a Madrid "no només s'executen totalment, sinó per sobre del 100%". "El que hem de negociar són les liquidacions dels pressupostos, obligar i fer complir el que l'Estat cada any promet que és una pluja de milions que no s'acaba produint", ha sentenciat. Les seves paraules feien referència al fet que la ministra de Transports, la catalana Raquel Sánchez, prometés aquesta setmana 3.000 milions d'euros dels comptes per a Catalunya.\nMalgrat el to d'amenaça en les declaracions, el discurs de Junqueras davant del consell nacional ha concedit al president espanyol una de freda i una de calenta. Tot i advertir-lo d'un possible rebuig als comptes, també ha deixat clar que si els pressupostos resolen els incompliments del passat és "evident" que tindran el seu suport. I ha acabat llançant un missatge per als recelosos amb l'entesa amb els socialistes: "No donem suport als pressupostos d'un partit o d'un govern concret, donem suport i aprovem els que són bons", ha sentenciat. El president d'ERC no ha rebut resposta del PSOE, immers en el conclave socialista celebrat a València, però des d'allà sí que ha replicat el líder del PSC al Parlament i cap de l'oposició, Salvador Illa.\nObviant qualsevol aspecte relacionat amb l'execució pressupostària, Illa ha considerat, que si ERC és "autènticament" d'esquerres, es fa "molt difícil" que voti en contra dels pressupostos. I ha aprofitat per recriminar als republicans que, a diferència del que ha fet la Moncloa, la Generalitat no hagi presentat encara els seus pressupostos. També des dels comuns s'ha reclamat a ERC que sumin pels números a l'Estat. La portaveu de la formació al Congrés, Aina Vidal, ha reivindicat el projecte pactat pel PSOE i Unides Podem com "els millors pressupostos que hem tingut a la història objectivament". Entre altres coses, ha argumentat, perquè "tindrem un sostre d'impostos molt més alt" i hi haurà per tant més capacitat per implantar noves polítiques.\nLa "solidaritat" amb Puigdemont\nLa intervenció de Junqueras, que ha insistit que cada dia hi ha més "raons" per ser independentista, ha evitat vincular les exigències sobre dels pressupostos del context de judicialització. Això no ha evitat però que arrenqués el discurs descarregant l'artilleria sobre el Tribunal de Comptes, que aquesta setmana va tombar l'aval de l'Institut Català de Finances (ICF) per cobrir la fiança de 5,4 milions d'euros de la trentena d'encausats, entre els quals el mateix líder d'ERC. Segons el seu parer, el tribunal no és sinó un òrgan "purament polític" que compleix una "missió política" per encàrrec d'aquells partits que van nomenar-ne els membres (el PP i el PSOE, a banda d'IU). I ha denunciat l'especial acarnissament que està tenint amb l'independentisme: "El que pretenen embargar no són les nostres cases, són també les cases on viuen els nostres fills!", ha denunciat.\nDavant d'aquesta ofensiva, el republicà ha subratllat la necessitat d'unitat i ha reivindicat la "solidaritat" d'ERC. Ho ha fet després del xoc aquest divendres entre el seu partit i JxCat pel fet que els republicans paguessin, entre altres, la fiança per l'acció exterior de l'expresident Carles Puigdemont. "No volem ni ens podem permetre el luxe de deixar cap independentista sol, no volem deixar ningú pel camí", ha defensat. Des de Junts critiquen que s'havia pactat fer els pagaments en nom de la Caixa de Solidaritat, i afegeixen que el seu soci al Govern no s'ha posat en contacte amb Puigdemont "en cap moment" per "cap gestió relacionada amb aquest tema". Junqueras ha obviat les crítiques i ha insistit que ERC posava "totes les eines i recursos" al servei de la causa antirepressiva. "Ho fem amb modèstia però també amb orgull", ha reblat.


Síndrome postvacacional i TDAH, què tenen en comú? | unbloceducat\nIn Fets i raons on Abril 30, 2011 by Paco Raga\nCom explicar-nos aquesta epidèmia d’una malaltia que o no existeix o no està clar que existesca? Ens fa l’efecte d’estar davant un constructe cultural, un fenòmen que, com a tal, s’ha desenvolupat particularment en la nostra societat. Pareix que aquesta síndrome siga més una invenció cultural nascuda a l’ombra d’una societat pensant, però ociosa, que no una entitat patològica consistent. Si és així, el cas de la síndrome postvacacional no deu ser únic. Se’ns fa inevitable pensar en uns altres transtorns, com el TDAH (transtorn per dèficit d’atenció amb hiperactivitat), que també semblen artefactes de creació humana.\nDe fet, la síndrome postvacacional i el TDAH tenen dos importants elements en comú: a) les dues són “entitats” recentment identificades; i b) el nombre de persones a les quals es diagnostica aquestes noves patologies creix a un ritme accelerat, de caràcter epidèmic.\nÉs cert que, a diferència de la síndrome postvacacional, en el cas del TDAH sí que s’han fet troballes neurològiques. En comparar els circuits frontals de xiquets amb TDAH i sense, mitjançant resonància magnètica, es comprovà que dues regions del cos callós (el rostrum i el cos rostral) apareixien significativament reduïdes en el primer grup. Aquesta evidència d’un desenvolupament anòmal del lòbul frontal explica consistentment la seua disfunció, acompanyada d’una disminució en l’habilitat de la persona per inhibir les seues reaccions, característica fonamental del TDAH. Però, encara tenint en compte aquestes troballes, alguns autors (Timimi, 2004) sostenen que si el TDAH es classifica com trastorn és a causa de convencions socials respecte al que es consideren conductes normals i anormals. És a dir, aquesta anomalia, entesa en clau de neurodiversitat, justificaria l’existència d’un espectre de comportaments però, no la catalogació com a problemàtics d’aquells que estan en la part alta de l’espectre d’inquietud i d’inatenció. I això seria igualment vàlid per al fet de posar una etiqueta mèdica (diagnòstic).\nEn definitiva, en el cas del TDAH (amb base neurobiològica) no estaríem davant d’un constructe en sentit estricte, encara que la seua expansió epidèmica sí que es manifeste com a tal. Per contra, tant la síndrome postvacacional (la seua definició, simptomatologia, etc) com la seua ràpida propagació no són més que constructes culturals.\nSempre podreu tornar a la feina amb aquesta filosofia i preguntar-vos si esteu caient víctimes d’algun tipus d’onanisme mental. Feliç tornada de vacances!\n3 Respostes to “Síndrome postvacacional i TDAH, què tenen en comú?”\nJordi Abril 30, 2011 a les 9:49 pm | Resposta\nEncara ens queda un día a Londres i ja sabem que ens farà pena tornar. Al mateix temps tenim ganes de tornar a escola, de tornar a vore-vos Per compartir una recta final de curs amb més propostes estimulants. Per cert, què bona la nova plantilla! Una abraçada des de Londres!\nPaco Raga Abril 30, 2011 a les 10:07 pm | Resposta\nLa nostra sort és la de ser feliços amb el nostre treball. Encara que, de rutinari té ben poc. Una abraçada.\nVicent Ballester Mai 4, 2011 a les 6:15 pm | Resposta\nSalutacions i enhorabona pel bloc, amics!! No sé si és enveja sana o insana, però em sorpren la vostra capacitat per encetar projectes, i que a més siguen tan engrescadors i interessants sempre.\nQuant a aquesta entrada, no sabeu fins a quin punt em veig reflectit. M’ha interessat (tot i que ho imaginava) que les persones amb estudis són més afectades per aquesta síndrome). Estic convençut que les persones anem a dir “inquietes” patim cada vegada més les limitacions del sistema horari i de les estructures burocràtiques. L’imaginari de la nostra societat és cada vegada més alienant, i només genera institucions alienants, com ara la forma d’entendre el treball i l’oci (que, no ho oblidem va massa vinculat al neg-oci).\nBesets i fins la pròxima.


Salut demanarà que es prorrogui el tancament de l'oci nocturn a Catalunya 15 dies més - El Gerió Digital\nLa Fecasarm reclamarà mesures cautelaríssimes al TSJC\nSalut demanarà que es prorrogui 15 dies més la resolució que suspèn l'obertura de discoteques i altres sales d'oci nocturn a Catalunya, una mesura que expira aquest cap de setmana. Ho ha confirmat el secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon, en roda de premsa.\nEs tracta d'una resolució que va entrar en vigor el 25 de juliol per 15 dies, durant els quals el sector hi ha recorregut i ha demanat que no es prorrogués. Argimon ha explicat que la situació epidemiològica es manté estable a Catalunya i el risc de rebrot baixa "a poc a poc" -ara és de 163,87; 177,35 la setmana passada, tot i que els nivells són molt elevats-.\nFecasarm reclamarà mesures cautelaríssimes\nLa Federació Catalana d'Associacions d'Activitats de Restauració i Musicals (Fecasarm) reclamarà mesures cautelaríssimes al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) si la Generalitat confirma la pròrroga del tancament de 15 dies de les discoteques i sales de festes.\nFecasarm feia dies que reclamava a la Generalitat reprendre una taula de treball que s'havia constituït per pactar la reobertura de les discoteques a Catalunya, amb l'objectiu d'acordar com tornar a l'activitat a partir de diumenge. La patronal denuncia que aquesta proposta no ha estat contestada i tampoc la instància presentada al Departament de Salut. També lamenten que s'hagin "ignorat" les propostes per reobrir amb restriccions i de deixar fora de la prohibició els espais a l'aire lliure.\nLa federació ha recordat que el TSJC ja va acceptar dues mesures cautelaríssimes la setmana passada que van deixar sense efecte la limitació horària imposada a restaurants de determinades localitats catalanes i als salons de joc de tota Catalunya.\nTambé recorden que, en cas que es confirmi la notícia, la restricció haurà de ser "proporcionada" i "afectar el mínim àmbit geogràfic possible i al mínim nombre de persones possible per ser eficaç". "Això entenem que no es complirà, ocasionant de manera innecessària greus danys i perjudicis a tots els empresaris i treballadors del sector de manera indiscriminada", han afegit.


Joan Roma: PSOE, RECORDANT EL PASSAT, PERÒ MIRANT AL FUTUR- art. Nació digital Solsona\nPSOE, RECORDANT EL PASSAT, PERÒ MIRANT AL FUTUR- art. Nació digital Solsona\nPSOE – RECORDANT EL PASSAT, PERÒ MIRANT AL FUTUR.\nNo entenc els incomprensibles errors d’estratègia, comunicació i acció dels partidaris de Susana Díaz, i el posicionament d’ella mateixa, davant el gran repte de les Primàries del PSOE. Mai hagués imaginat unes imatges, com les vistes el passat diumenge, en l’acte de presentació a Madrid, totalment contràries al que esperem del proper Secretari General.\nSegur que tots els socialistes som conscients de l’autèntica revolució que vàrem impulsar l’any 82, modernitzant Espanya, fent-la entrar a la UE, promovent polítiques d’igualtat, i llibertat, però el passat, passat està, i es dona per amortitzat, sobretot per part de les joves generacions que veuen aquells anys amb una enorme llunyania, i fredor. I situació similar produeix Rodríguez Zapatero, amb un final de mandat, prou controvertit com perquè hagin de passar uns quants anys més per fer-ne una valoració més positiva. Ara per ara, el record de la majoria de ciutadans ,no és bo.\nPer tant, recordem el passat, però no vulguem serveixi com carta de presentació i exemple del que volem fer, en el futur. La gent té escassa memòria, i veu els problemes d’avui dia, i vol solucions als seus problemes, no parlant-li del passat, sinó proposant projectes de futur immediat. L’acte de Susana Díaz del diumenge passat és la contraposició dels actes de Pedro Sánchez, en els quals parla de futur, i molt poc del passat. Per això, aixeca ànims i passions a favor, i per això, existeix aquesta dualitat en el partit- Sánchez – Díaz. Ho sento per Patxi López, però quan s’ha de triar entre dos, no pot haver-hi un tercer en discòrdia, per molt valuós, valent i preparat que sigui.\nEns juguem molt els socialistes en aquestes Primàries, i de moment, els moviments de la Gestora no ajuden en absolut ,a tenir un joc net. Des del principi, han estat massa decantats cap als plantejaments favorables a Susana Díaz, i això ho veu tothom, de dintre i de fora del partit, i això motiva encara més la mobilització de la militància, de manera que estem assistint a una batalla desigual entre els quadres del partit i els militants de base. I hem de recordar que tant val el meu vot, com el de Felipe González, Alfonso Guerra , Garcia Page o Lambán. Es més, declaracions absolutament desencertades de José Bono o García Page, respecte les eleccions perdudes de Pedro Sánchez, van encaminades a encrespar els ànims dels afiliats per quan les victòries i les derrotes son patrimoni de tots. No del qui va al davant, només. I si creuen que teníem el partit prou ben armat com per guanyar les darreres eleccions ,és que desconeixen la realitat, i estan en el passat.\nEn resum, les imatges, el protocol, els discursos de l’acte de Susana Díaz, m’han portat al passat. El seu propi discurs de presentació que esperava fos, el de les propostes innovadores, engrescadors, trencadores amb la vella política, no ho va ser. Fou un discurs ple de tòpics, de repeticions de frases , mil vegades escoltades, sense l’ànima necessària per fer-les creïbles i animadores. Tenir fans al darrere, no vol dir, tenir el poble planer al costat. Per tant, no m’ha convençut gens el pas endavant que ha fet, i tinc més clar, ara que abans, que el partit necessita una persona engrescadora i propera a les noves generacions. Un home que pensi en el futur, i deixi el passat per al record. Aposto clarament per Pedro Sánchez.\n# posted by Joan Roma Cunill @ 2:24 AM


Mudances Especials: pianos, obres d'art i altres objectes 【Servieco】\nRealitzem mudances d'objectes específics.\nMudances barates, trasllat de pianos, obres d’art, mudances compartides, etc.\nQuè passa quan ens mudem i entre les nostres pertinences hi ha una obra d’art, un piano o qualsevol objecte delicat? Què passa amb la vaixella i la cristalleria? I amb els electrodomèstics? Una mudança pot ser molt més complicada del que sembla a primera vista, especialment quan hi ha objectes pesats o complicats de manipular i transportar.\nEn qualsevol cas, el millor és recórrer a professionals que s’ocupin tant del muntatge i el desmuntatge, si cal, com de l’embalatge i el transport. D’aquesta manera, els nostres béns més valuosos no patiran cap contratemps.\nServieco ofereix un servei de mudances barates i de qualitat gràcies a un preu competitiu en el qual només es facturen els serveis que realment necessitis i, sobretot, gràcies a un personal qualificat i amb experiència que fa la seva feina amb rapidesa i eficàcia.\nMudances amb objectes especials\nEs poden considerar molts tipus d’objectes especials:\nObres d’art: Cada objecte artístic és un món i no es pot transportar igual un quadre que una col·lecció de gravats. Es necessiten embalatges especials i persones professionals de primer nivell que assegurin els teus béns.\nPianos: Servieco t’ofereix un transport de pianos gestionat per especialistes que els manipularan amb la seguretat i la cura que requereix aquest instrument. Portaran la infraestructura necessària per fer desplaçaments per escales, rampes o entrades amb grua.\nVaixella i cristalleria: S’empaqueten correctament amb un encoixinat addicional per a més seguretat i es marquen com a fràgils.\nEquips informàtics: Es transporten empaquetats juntament amb els seus cables. És recomanable desconnectar-los amb antelació perquè no estiguin calents.\nElectrodomésticos: Es aconsejable vaciarlos y limpiarlos (el hielo del frigorífico, por ejemplo), para que a la hora del transporte sea lo más seguro posible y llegue en perfecta condiciones.\nAltres objectes pesats i/o fràgils:Consulta’ns què necessites exactament i obtindràs un pressupost personalitzat.


Governació fa balanç de les sol·licituds del PUOSC 2008-2012 dels municipis de l'Anoia\nEl secretari general del departament, Jaume Oliveras, donarà a conèixer aquestes dades a Sant Martí de Tous\nEl secretari general de Governació, Jaume Oliveras, explicarà quines han estat les principals sol·licituds que han formulat els municipis de la comarca de l’Anoia per a la convocatòria del Pla únic d’obres i serveis de Catalunya, PUOSC 2008-2012. La presentació tindrà lloc a l’Ajuntament de Sant Martí de Tous, el proper divendres, 28 de març, a les 10.30 hores.\nPrèviament, el secretari general de Governació es reunirà amb l’alcalde de Sant Martí de Tous, David Alquézar. Després de l’atenció als mitjans de comunicació, el secretari general de Governació i l’alcalde del municipi visitaran la zona del futur casal d’avis.\nA les 12.45 hores, el secretari general de Governació també realitzarà una visita institucional a Piera, on es reunirà amb l’alcaldessa Josefina Altarriba i l’equip de govern local per parlar dels futurs projectes del municipi.\n10:30|.Ajuntament (c. de les Escoles, 12)|Sant Martí de Tous (Anoia-Penedès)\nEl secretari general de Governació, Jaume Oliveras, explicarà quines han estat les principals sol·licituds que han formulat els municipis de la comarca de l’Anoia per a la convocatòria del Pla únic d’obres i serveis de Catalunya, PUOSC 2008-2012.


El PSC portarà al Parlament el tancament de TV3 a les Terres de l'Ebre - marfanta.com\nEl PSC portarà al Parlament el tancament de TV3 a les Terres de l'Ebre\nTORTOSA (Baix Ebre).- El grup parlamentari del PSC ha anunciat aquest divendres que preguntarà al govern de CiU sobre el tancament de les delegacions territorials de TV3 a les Terres de l'Ebre, Pirineus, Andorra i Perpinyà. De fet, l'executiva del PSC de Tortosa, reunida dijous a la nit, també va acordar, en conèixer la informació sobre el tancament de les delegacions de TV3, rebutjar aquesta mesura, que implica la rescissió del contracte amb la productora local que realitzava la feina per a Televisió de Catalunya a les Terres de l'Ebre.\nSegons els socialistes, aquesta decisió se suma a altres polítiques de recentralització, com la pèrdua de gerència pròpia de l'hospital Verge de la Cinta, i que és un clar exemple de "provincialització" del govern de CiU amb el suport d'ERC, que no està actuant per aturar aquest degoteig d'atacs al territori.\nEl PSC creu que aquest fet certifica la manca de convicció del govern amb la vegueria de les Terres l'Ebre. Els socialistes han volgut mostrar la seua solidaritat amb els professionals del territori i demanen a la direcció de la corporació que rectifiqui en aquesta mesura perquè cal que els mitjans públics nacionals tinguin en compte la diversitat territorial de Catalunya. Per la seua banda, la JSC de les Terres de l'Ebre també han lamentat i rbutjat la mesura de tancar la delegació de TV3 al territori, a través d'un comunicat en què afirmen que Televisió de Catalunya "ja no és la nostra".\nPer la seua banda, també la primera secretària del PSC a les Terres de l'Ebre, Núria Ventura, que és periodista de professió, va lamentar dijous al vespre l'anunci del tancament de les delegacions territorials de TV3. Ho va fer amb un tuit en el seu compte personal de Twitter.\nEl tancament del tv3 a l,Ebre i altres territoris demostra q de servei públic li queda ben poc , nul.la sensibilitat territorial\n— Núria Ventura Brusca (@NuriaVentura) 28 de febrer de 2013


Trial Watch critica que Marchena interrogués Trapero amb preguntes que el tribunal havia negat a la Fiscalia | Català Digital | Diari Català Digital\nLa plataforma International Trial Watch, els observadors internacionals que segueixen el judici de 1-O, veuen falta d’imparcialitat en l’actuació del president del Tribunal Suprem. En l’últim informe, els observadors critiquen que Manuel Marchena interrogués el major dels Mossos d’Esquadra, Josep Lluís Trapero, amb preguntes que el tribunal havia negat a la Fiscalia, a petició de les defenses. Unes qüestions que tractaven sobre les reunions celebrades entre el govern de la Generalitat i els Mossos d’Esquadra.\n“El president està limitant, especialment les defenses, la possibilitat d’interrrogar o repreguntar a testimonis proposats per altres parts sobre temes que la part proposant no hagués tractat. Aquesta és una limitació no prevista per la llei i de la que aquesta setmana afloren les seves conseqüències més negatives: en protestar una defensa per tal que el Fiscal no realitzés una pregunta en aquest sentit, ha estat el mateix president de la sala el que ha traslladat aquesta mateixa pregunta al testimoni (Sr. Trapero). Tal manera de procedir podria ser un indici de falta d’imparcialitat objectiva del Tribunal.”\nEls observadors també adverteixen d’una descompensació temporal entre sessions: algunes han durat fins a uns deu hores i, d’altres, tot just vint minuts i també alerta sobre l’ordre de testimonis que podria afectar el dret de defensa.\n“S’adverteix una descompensació temporal entre sessions: algunes han durat fins a deu hores i, d’altres, tot just vint minuts, I s’adverteix, també, que l’ordre de testimonis no permet concentrar l’examen dels diferents delictes imputats per l’acusació. Tot això podria estar afectant el dret de defensa.”\n“Això posa de relleu que funcions no jurisdiccionals d’alguns membres de la sala, que són perfectament renunciables, estan condicionant la bona marxa de les sessions. D’altra banda, no consta en l’acord 55/2019 que aquests dos magistrats s’hagin abstingut en la seva votació. Això podria també suposar un indici de falta d’imparcialitat objectiva del tribunal.”\nLímit a l’exhibició de vídeos\nTrial Watch torna a concloure que el Tribunal Suprem limita l’exhibició de vídeos durant l’interrogatori dels testimonisi recorda, en aquesta línia, que diverses defenses dels líders independentistes en presó preventiva va presentar un escrit divendres al·legant la vulneració del dret de defensa.\n“El tribunal limita els interrogatoris així com la possibilitat de confrontar els testimonis amb imatges videogràfiques que consten en les actuacions. Aquesta qüestió serà especialment important la propera setmana en la que declaren com a testimonis agents de la policia actuants en operacions que són la base d’acusació. En aquest sentit, reiterem que el dret a un procés sense dilacions no pot ser invocat pel tribunal en detriment del dret de defensa i menys tenint en compte les altres peticions de presó que sol·liciten les acusacions.”\nEls observadors denuncien que la setmana passada la Fiscalia va demanar a alguns testimonis la seva afiliació a una determinada associació i que la protesta de les defenses no va ser admesa pel president de la sala segona del Suprem. Per ells, això podria constituir també falta d’imparcialitat del tribunal i denuncien que la secretària judicial del jutjat número 13 de Barcelona, Montserrat del Toro, no va tenir el mateix tracte:\n“Aquesta setmana s’ha vist corn la Fiscalia demanava a alguns testimonis per la seva afiliació a una determinada associació. La protesta de les defenses no ha estat admesa pel President. a diferencia del que va succeir la setmana passada quan un testimoni va ser preguntat per una de les defenses sobre la consulta de determinades pagines web. Aquesta diferència de tracte del president entre acusació i defensa, davant de preguntes que podrien revelar el biaix ideològic dels testimonis (i restar, així, credibilitat al seu testimoni) podria constituir també un indici de manca d’imparcialitat objectiva del tribunal.”\nTambé denuncien que Marchena hagi retret a Jaume Mestre, que des del febrer del 2016 és responsable de Difusió Institucional de la Generalitat, del Departament de la Presidència, la seva falta de memòria davant d’un nombre elevat de respostes sense contestar, quan no va fer el mateix en el cas de l’exministre de l’Interior Juan Ignacio Zoido, de l’expresident espanyol Mariano Rajoy i de la l’exvicepresidenta Soraya Sáenz de Santamaría:\n“El president de la Sala ha retret a alguns testimonis la seva falta de memòria quan el nombre de respostes sense contestar ha estat elevat. Però no a tots ells. I només a un, tot i que diversos han estat els casos (per exemple. Sr. Rajoy, Sr. Zoido o Sra. Sáenz), l’ha advertit sobre la possibilitat que en sentència puguin aflorar indicis de fals testimoni. En aquest mateix ordre de qüestions: si el President avisa un testimoni, davant la falta de resposta per llacuna de memòria, que això pot representar una negativa a contestar, aquesta reprovació pot condicionar allò que a continuació pugui dir el testimoni.”\nEls observadors alerten que la disgregació d’aquest procés en tres processos diferents (davant del Suprem, de l’Audiència Nacional i davant del Jutjat núm. 13 de Barcelona) provoca que persones que haurien de comparèixer com a acusades, compareguin només en qualitat de testimonis, com el cas del major dels Mossos.\n“La disgregació d’aquest procés en tres processos diferents (davant del TS, davant l’AN i davant del Jutjat num. 13 de Barcelona) provoca que persones que haurien de comparèixer com a acusades en el present procediment, ara compareguin nomes en qualitat de testimonis. Això genera distorsions en l’ordre de les declaracions (que ha estat evident, aquesta setmana, en el cas del Major Trapero. que hagués declarat corn a acusat abans que, per exemple, el Sr. de los Cobos); en la possible afectació del seu dret de defensa; en la limitació de les preguntes de les parts no proposants dels testimonis (en el sentit indicat); i, en definitiva, en vista a aclarir la veritat dels fets.”\n“Tot això, a més, directament relacionat amb un fals punt de partida: és qüestionable que el TS sigui, en aquest cas, el jutge predeterminat per la llei (art. 24.2 CE).”\nCom a aspectes positius, International Trial Watch destaca que Marchena hagi estat flexible per la declaració dels testimonis que no viuen a Espanya permetent que declaressin un altre dia i que permeti a acollir-se al dret de no testificar als que estan imputats en altres processos. També que continuï limitant les preguntes amb valoracions conclusives durant l’interrogatori.\nValoracions d’ @InterTrialWatch del judici 1-O (Setmana 5):\n➡ S’adverteix d’una descompensació temporal entre sessions: algunes han durat fins a deu hores i, d’altres, tot just vint minuts. pic.twitter.com/dsstWa7IWt\nTags: JUICIO PRESOS POLÍTICOS ?, Marchena, Trapero


Pla Educatiu d'Entorn de Manresa: de març 2017\nTaller d'estratègies per atendre la diversitat lingüística a l'aula. Secundària\nEl Pla d'Entorn Educatiu (PEE) de Manresa ha organitzat per al professorat de Secundària a participar en un taller d'estratègies per atendre la diversitat lingüística a l'aula, el dia 30 de març de 2017 a les 16,30h, a càrrec d'Elizabeth Coelho http://www.multilingualclassrooms.org/\nLa diversitat lingüística i cultural suposa un repte tant per a estudiants com per al seu professorat. En aquest taller es pretén dotar d’estratègies per atendre millor a l’alumnat amb dificultats en l’aprenentatge d’una nova llengua.\nEs treballen estratègies per a la inclusió social i cultural a l’aula. Es realitzen pràctiques que donen suport a la comprensió i fomenten la participació, sempre tenint present la diversitat lingüística com a recurs a l’aula.\nB024131B02 Taller d’estratègies per atendre la diversitat lingüística a l’aula (secundària)\nPublicat per Antoni Casserras Gasol a 11:38 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: aula multilingüe, Elizabeth Coelho, PEEM, Secundària, Suport Lingüístic i Social\nCantem a P3, Cantarells i cantarelles\nAquest més iniciem les activitats pels grups més petits de les escoles de primària, amb aules d'acollida o suport lingüístic, de Manresa.\nAquest segon trimestre l'activitat organitzada és la del treball amb cançons: "cantarells i cantarelles". El "Lluís Pinyot" cantarà cançons o jugarà amb elles, per poder fer un treball de llengua oral amb l'alumnat més petit.\nÉs una activitat organitzada des de la comissió d'acollida del PEEM.\nEsperem que en gaudiu moltíssim!!!\nPublicat per Antoni Casserras Gasol a 11:20 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: acollida, cançons, Lluís Pinyot, P3, Pla Educatiu d'Entorn de Manresa, Suport Lingüístic i Social\nTaller d'estratègies per atendre la diversitat lingüística a l'aula. Primària\nEl Pla d'Entorn Educatiu (PEE) de Manresa ha organitzat pel professorat de primària un taller d'estratègies per atendre la diversitat lingüística a l'aula, el dia 16 de març a 2/4 de 6 de la tarda, a càrrec d'Elizabeth Coelho http://www.multilingualclassrooms.org/\nText de la presentació utilitzada\nPublicat per Antoni Casserras Gasol a 11:39 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: aula multilingüe, Elizabeth Coelho, Pla Educatiu d'Entorn de Manresa, Primària\nTaller de Disfresses i Comparsa de Carnaval\nAquest diumenge 12 de març s'ha celebrat el carnaval de Manresa.\nDes de la comissió de famílies i llars del Pla Eduactiu d'Entorn de Manresa hem organitzat una petita comparsa per tal d'animar als més petits de la ciutat i les seves famílies a participar en "la carnavalada a la Manresana".\nEns ho hem passat moooolt bé! Gràcies a totes les famílies que ho heu fet possible!\nPublicat per Antoni Casserras Gasol a 11:13 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Carnaval, Famílies, Llars d'Infants, Manresa, Pla Educatiu d'Entorn de Manresa\nTaller d'estratègies per atendre la diversitat lin...