L'alcaldessa de Berga garanteix fermesa en el compliment del "mandat popular" - Teleponent\nInici Política L’alcaldessa de Berga garanteix fermesa en el compliment del “mandat popular”\nL’alcaldessa de Berga garanteix fermesa en el compliment del “mandat popular”\nMontse Venturós titlla la seva detenció "d'insultant" i d'un "atac més de l’Estat absolutament antidemocràtic contra tot el poble català"\nMontse Venturós a la sortida del jutjat. Foto ACN\nL’alcaldessa de Berga, Montse Venturós, ha sortit dels jutjats de la ciutat cap a les dotze del migdia després de declarar davant del jutge i ha assegurat que es mantindrà ferma en el compliment del “mandat popular”. Venturós ha estat detinguda pels Mossos d’Esquadra a primera hora del matí per ordre judicial per no haver anat a declarar en dues ocasions per haver penjat l’estelada a l’Ajuntament de Berga durant les jornades electorals del 27-S i el 20-D. Després de declarar, el jutge l’ha deixat en llibertat provisional sense fiança. Venturós ha qualificat la seva detenció “d’insultant” i d’un “atac més de l’Estat absolutament antidemocràtic contra tot el poble català”.\nL’alcaldessa de Berga ha estat declarant davant del magistrat uns 20 minuts i ha respost a les preguntes de totes les parts. Venturós ha comentat que no va rebre cap requeriment de la Junta Electoral Central per retirar la bandera independentista catalana de l’Ajuntament durant la jornada electoral –ha precisat que només la JEC es va referir a la del parc de bombers- i que va ser diumenge quan els Mossos d’Esquadra la van treure de la façana de l’Ajuntament i que ella no ho va impedir.\nA preguntes del seu advocat, Venturós ha defensat que l’estelada no és una bandera oficial de l’Estat i que es limitava a complir el mandat de l’ajuntament, corresponent al 6 de setembre del 2012 quan ella no era ni alcaldessa ni regidora. D’altra banda, ha afegit que cap regidor li va demanar que es retirés la bandera de l’edifici consistorial.\nEl jutge ha dictat posteriorment la seva posada llibertat sense fiança però amb l’obligació de presentar-se al jutjat “sempre que se li demani”. En la interlocutòria, escrita en català, el magistrat l’adverteix que si torna a no presentar-se se li podrà dictar una altra ordre detenció que podria acabar en presó.\nA la sortida de les dependències judicials, Venturós s’ha refermat en els fets i ha afirmat que la seva detenció no només ha estat un “atac contra les institucions sinó contra el poble català” i ha titllat d’”insultant” que hagi estat “pel simple fet de penjar l’estelada en el balcó de l’Ajuntament”. Segons ha dit, aquest fet no és “constitutiu de cap delicte” i ha reiterat que el govern municipal es va limitar a seguir un mandat popular “claríssim”.\nPer la seva part, el diputat de la CUP Benet Salellas ha denunciat que es privi de llibertat a persones “per la mera expressió d’idees” i ha insistit que l’alcaldessa va seguir el mandat popular. En aquest sentit, ha remarcat que l’arrest de Venturós suposa una “escalada repressiva cap a l’independentisme” ja que es tracta d’un càrrec electe.\nSalellas també ha criticat el Govern i li ha reclamat que defineixi “si està amb la justícia espanyola o està en defensar els càrrecs electes independentistes” davant futures “detencions” i “acusacions”, després que els Mossos d’Esquadra hagin acatat l’ordre judicial i s’hagin presentat al domicili particular de l’alcaldessa per detenir-la i portar-la davant del jutge. D’altra banda, Salellas ha lamentat que la justícia espanyola doni “validesa” a denúncies de “l’extrema dreta”, en referència a Societat Civil Catalana.\nIncompliment de l’article 144 de la Llei electoral\nPer la seva banda, la Fiscalia considera que Venturós va incomplir l’article 144 de la Llei electoral, concretament el primer apartat, en què es prohibeix “fer actes de propaganda” un cop ha finalitzat la campanya electoral. Es tracta d’un delicte que pot ser castigat amb una pena de tres mesos a un any de presó o amb una multa de 6 a 24 mesos.\nEls Mossos d’Esquadra han detingut l’alcaldessa aquest divendres al matí en compliment d’una ordre judicial dictada ahir a la nit després que no comparegués, en dues ocasions, davant del jutge com a investigada per un presumpte delicte electoral.\nEn la interlocutòria, el jutge feia constar que Venturós no va comparèixer en qualitat d’investigada ni el 5 d’abril a les 12.00 h ni, posteriorment, el 17 d’octubre, a les 11.00h, d’aquest any i afegia que les citacions es van entregar personalment i que se li va advertir les conseqüències de no presentar-se. Finalment, en no comparèixer la segona vegada, el magistrat va optar per dictar als Mossos d’Esquadra una ordre de detenció que s’executés de la manera “menys perjudicial”.\nArticle anterior‘Sully’, la cara B del ‘Miracle del Hudson’, d’heroi a pilot qüestionat\nArticle següentEls Bombers reiteren consells per evitar incendis a la llar amb l’arribada del fred


Xavier Rigola: "Al Festimatge, la matèria prima és molt bona".\nEl president de Foto-Film Calella, Xavier Rigola, repassa els trets bàsics del Festimatge d'aquest 2014 i remarca la qualitat que hi ha a totes les activitats.\n- Com es presenta aquest Festimatge?\n- Cada any, el Festimatge no deixa de ser una espècie d'examen de final de curs per a Foto-Film Calella. És la culminació d'un treball que es fa durant molt de temps per part de molta gent. D'alguna manera, cadascú dintre de la seva faceta treballa el millor que pot i amb il·lusió. Després de 8 edicions ja hi ha un esquema muntat i, bàsicament, es treballa sobre aquest esquema. Aquest any problemes de finançament, n'hi ha. Tothom entén que el finançament dels esdeveniments culturals costa molt de tirar endavant.\n- Cal adaptar-se.\n- Tothom, d'alguna manera, ha de posar-se una mica les piles. Per algunes exposicions, per exemples, es demana menys del que es demanava abans, perquè hi ha menys recursos però es pretén fer el menys. És una mica incongruent, però s'aconsegueix.\n- Perquè la qualitat es manté al mateix nivell.\n- Exacte. La gent ara té més temps per a pensar les coses i no es fan sense sentit. La despesa es fa amb molta cura. Tot i així, aconseguim una brillantor espectacular.\n- La gent de Foto-Film Calella compensa la manca de recursos amb més implicació.\n- El tronc del Festimatge ja està muntat i sobre aquest tronc s'hi van afegint noves fulles perquè cada any anem evolucionant. Els membres de Foto-Film s'impliquen més i això fa que doni gust fer les coses, tot i que hi ha tensions i moments complicats.\n- De la secció de fotografia, què destaqueu aquest any?\n- El tronc és la Fàbrica Llobet, amb l'Ajuntament Vell per un altra i, després, altres llocs que hem triat per a les exposicions: hotels, els locals de diverses associacions o les tendes de Calella. Cada seu té la seva característica especial. Al local de la Cooperativa hi ha sempre el Premi Torretes. La Fàbrica Llobet és per a les fotografies de gran format. La Sala de l'Ajuntament Vell acull una exposició curiosa, com és l'evolució a tres països diferents d'un canvi polític i social. És un tema que no s'ha tractat gaire i és molt curiós. Serà una de les exposicions amb més èxit.\n- De la Fàbrica Llobet què en destaca?\n- Allà hi tenim exposicions molt interessants de gran format. És un lloc únic per veure grans obres. Són unes fotos que costen molt de transportar pel seu tamany i tenim la sort de veure-les al Festimatge.\n- Després tenim les exposicions que provenen de galeries.\n- El gran públic no està encara acostumat a la idea de les galeries de fotografia. Poques vegades es va a les galeries a veure fotos. La gent creu que a les galeries només hi ha pintures o escultures. El tipus de fotografia pensada per a una galeria és totalment diferent a la que presenta una agrupació o una persona que fa un treball propi.\n- Per l'enfocament. Per la manera de veure les fotos. És com si es parlessin idiomes diferents. L'idioma que parla un galerista és diferent al que parla el membre d'una Agrupació Fotogràfica. És com si es parlessin dialectes diferents dintre d'un mateix idioma.\n- El Festimatge manté més de 30 exposicions.\n- Per sobre de les 30 exposicions. Intentem que hi hagi varietat i també quantitat.\n- Es podrà veure molta fotografia de viatges.\n- Vam reunir dues exposicions de viatges a la Sala Mozart. Els dos autors vindran a parlar de les seves experiències i un espai intimista com aquell és ideal.\n- A la secció de curtmetratges hi ha quantitat i qualitat.\n- Cada any estem rebent més curts i de més països. És tot un èxit. Això ens obliga a una feinada de visionats previs. Cal veure 556 curts per fer-ne la selecció final. Però val la pena.\n- Les possibilitats que permet Internet han ajudat molt també al Festimatge i l'han fet més internacional.\n- Ara els curts es poden enviar online mitjançant servidors. Molta gent que està lluny pot enviar el seu curt. La tècnica ens ajuda. Va en el nostre favor.\n- Internacionalment, el Festimatge és més conegut.\n- Els autors de curts saben on poden presentar les seves obres. A nosaltres, els autors cada vegada es miren com un festival cada vegada més especialitzat. La nostra plana web funciona cada cop millor. Les coses s'anuncien de forma àgil i més fàcil. La relació internacional sempre costa una mica, però anem avançant poc a poc.\n- El 9'5 celebrarà la Trobada Europea?\n- El certamen de 9'5 és la part romàntica del Festimatge. Cada any esperem més gent i gent més jove. És com la criatura que tots estimen i tots la cuidem. Intentem que estigui bé.\n- Porta 41 edicions.\n- Esclar. S'ho han guanyat a pols. Santi Marré ha fet el que havia de fer. Moltes coses es fan perquè ell té molta empenta.\n- La Trobada Europea es celebra a Calella, coincidint amb el Festimatge.\n- Aquest any encara serem més coneguts en el món del 9'5. És un món cada cop més complex. Cada cop hi ha menys gent que l'utilitza, perquè és un format no habitual. És un format per a puristes del tema, per a molt especialistes.\n- A nivell global, la qualitat del Festimatge es manté o augmenta.\n- A mi m'agrada el que veig. Estem fent un dinar amb una matèria prima molt bona, cada vegada millor. Ara, hem d'acabar de lligar-ho tot, de posar el foc en marxa. Com que la matèria prima és molt bona, m'agrada.\n- Quina crida fa als amants de la imatge?\n- Mentre la gent vingui i parli de les activitats, ja m'està bé. La gent ens pregunta què farem l'any que ve. No ho sabem. Encara no hem acabat aquesta edició. L'any que ve, doncs seguirem. Canviarem alguna cosa? Ja ho veurem. No crec que hi hagi canvis substancials l'any que ve. Sempre hi ha alguna variació perquè escoltem l'opinió dels visitants i dels experts.


Pla Estatal RDI 2013-2016 - El Govern aprova més de 1.000 ajuts per a investigadors per 104 milions d'euros - Agenda - IISPV\nPla Estatal RDI 2013-2016 – El Govern aprova més de 1.000 ajuts per a investigadors per 104 milions d’euros\nEl Consell de Ministres ha autoritzat a l'Agència Estatal d'Investigació sis convocatòries d'ajuts per a personal investigador, per un import de 104 M Euros.\nAquests ajuts inclouen les modalitats d'ajuts següents, que es publicaran en les properes setmanes en concurrència competitiva:\nRamón y Cajal. Esta destinada a investigadors amb una experiència postdoctoral de fins a 10 anys i una trajectòria destacada i consolidada en organismes d'investigació. Dotada amb una mica més de 54 milions d'euros, preveu promoure la captació i recuperació d'investigadors espanyols o estrangers amb la contractació de fins a 175 doctors per a la seva estabilització en el sistema espanyol d'R+D+I.\nJuan de la Cierva-Incorporació. Es financen 225 ajuts amb 14,4 milions d'euros per fomentar la contractació laboral de joves doctors perquè assegurin les capacitats adquirides durant la seva primera etapa de formació posdoctoral.\nJuan de la Cierva-Formació. El seu objectiu és fomentar la contractació laboral de joves doctors perquè puguin completar la seva formació investigadora postdoctoral en centres d'R+D espanyols diferents d'aquells on van realitzar la seva formació predoctoral. La convocatòria destinarà 11,2 milions a través de 225 ajuts.\nTècnics de Suport. Aquesta convocatòria incentiva -amb mes de 7 milions per a 180 ajuts- la contractació laboral de personal tècnic de suport per a la utilització d'equips, instal·lacions i altres infraestructures d'R+D+I. Està destinada a titulats universitaris i tècnics superiors en formació professional que vulguin incorporar-se a universitats, organismes públics d'investigació i altres centres d'R+D sense ànim de lucre.\nTorres Quevedo. L'objectiu de la convocatòria es finançar la contractació de 200 doctors en empreses durant 3 anys (inversió de 15 milions d'euros) per desenvolupar projectes d'investigació industrial i desenvolupament experimental. Aquests ajuts afavoreixen la carrera professional dels investigadors i estimulen la demanda en el sector privat de personal per dur a terme plans i projectes d'R+D i consolidar empreses tecnològiques de creació recent.\nDoctorats Industrials. Compta amb 3 milions d'euros perquè 50 estudiants de doctorat realitzin les seves tesis en empreses amb projectes d'investigació industrial o desenvolupament experimental. El seu objectiu és afavorir la inserció laboral de investigadors en el sector privat des de l'inici de la seva carrera professional.\nNotícia informativa del Ministeri


La comunitat docent no pot anar a oposicions. Està saturada i sota pressió per la COVID19. - País Valencià\nEsquerra Republicana del País Valencià veu amb preocupació l’anunci per part de la Conselleria d’Educació de la convocatòria d’oposicions enmig de la situació de pandèmia que patim.\nLa comunitat docent del País Valencià viu sotmesa a una pressió excepcional des del passat mes de març de 2020 amb el decret d’alarma i el confinament. Han hagut d’adaptar currículums, horaris i mètodes de treball per poder seguir formant un alumnat que ha passat bona part del curs passat confinat a casa i que acudeix en dies alterns en el present curs.\nEntenem que la convocatòria d’oposicions prevista per al mes de maig de 2021 és una temeritat per diversos motius.\nEn primer lloc, i principal, perquè molts docents no podran preparar les proves amb un mínim de garantia. L’exigència de la situació actual cap als docents fa que molts no puguen disposar del temps mínim per a preparar les proves. Des de l’inici de la pandèmia, bona part dels docents dediquen més hores de les que els corresponen a pal·liar els problemes derivats del confinament i desdoblament de cursos i aules, agafant hores del seu temps lliure; un temps que ara hauran de dedicar a preparar les proves. Aquesta realitat els obliga a haver de triar entre preparar les proves o donar un servei docent de qualitat durant la pandèmia.\nA més a més, la data de les proves coincidirà amb el període de més activitat del curs: exàmens finals, correccions i proves d’accés, així com de formació en centres de treball. Es pot preveure que molts docents decidirà no triar plaça de borsa de treball, en el cas de les substitucions, per a poder preparar les proves, amb la qual cosa les substitucions que es puguen necessitar seran de difícil cobertura.\nAquesta situació provoca que el col·lectiu de docents que vulga presentar-se a les oposicions no podrà concórrer a elles en igualtat, tal com obliga la llei en aquest tipus de proves.\nPer últim volem remarcar que, a més del col·lectiu de docents, serà l’alumnat qui patirà les conseqüències d’una decisió arbitrària i del tot innecessària, com és la d’aquesta convocatòria d’oposicions. Les famílies, que han hagut d’ajudar al sistema educatiu a pal·liar les mancances derivades del confinament, corren el perill de veure com perd qualitat l’ensenyament dels seus fills i filles perquè els mestres han de preparar unes oposicions.\nEn definitiva, unes oposicions requereixen el màxim d’atenció per part d’aquells que hi opten i, en aquest cas, un nombrós grup, com és el dels docents en actiu, no podran posar l’atenció i empeny que hi requereixen. Fem una crida al conseller d’Educació, Vicent Marzà a repensar aquesta mesura. El País Valencià necessita ampliar la seua plantilla docent des de fa temps, però ho ha de fer amb el màxim de garanties, tant per a les persones que es presenten com per a la qualitat del sistema, de manera que s’assegure que els millors docents tindran totes les oportunitats per preparar la prova.\nNo entenem aquesta pressa per convocar unes oposicions que es reclamen des de fa tant de temps, una pressa que només tindria sentit si la pandèmia hagués interromput el procés ja en marxa. No podem posar en risc la qualitat de l’ensenyament.


De boca a orella - Dones gitanes - RTVE.es\nDe boca a orella - Dones gitanes\nDones gitanes. Perlem amb Maria Rubia, Junta Directiva Unió Romaní i directora del projecte punt informació dones emprendedores; Maria Filigrana, Psicologa i membre de la junta directiva de FAKALI (Federación de Asociaciones de Mujeres Gitanas); Paquita Domingo, vicepresidenta de la Dona de la FAGIC (Federació d’Associacions Gitanes de Catalunya); Beatriz Carrillo (trucar dilluns per confirmar hora), Diputada PSOE al Congreso i presidenta FAKALI; Sara Giménez, Diputada C’s al Congreso i vicepresidenta de la Fundación Secretariado Gitano i Mercedes Porras, Presidenta de la fundació privada Pere Closa i cap d'àrea de suport a la formació.\nveure més sobre "De boca a orella - Dones gitanes" veure menys sobre "De boca a orella - Dones gitanes"


Qui som – Gomà Camps\nGrup Gomà-Camps, tradició paperera i futur\nGomà Camps > Empresa > Qui som\n260 ANYS AL TEU SERVEI\nSom un grup empresarial familiar dedicat a la fabricació i comercialització de paper tissú i solucions afins, amb més de 260 anys d’experiència i amb presència internacional.\nPrincipals dades de l'empresa\nde capacitat de magatzem\ntones de paper fabricades anualment\ntones de producte acabat anualment\nseus internacionals a França i al Marroc\nGC al món\nLa família Camps comença a fabricar paper\nLa família Camps s’inicia en la fabricació de paper amb la construcció d’un molí paperer a la Riba (Tarragona), concedit a Francesc Camps i Camps. El molí fabrica paper a mà, tipus barba, per a documents oficials.\nFabricació de paper per a la indústria tabaquera\nS’impulsa la fabricació de papers fins, de baix gramatge, sobretot paper per fumar, destinat a la indústria tabaquera de les colònies espanyoles.\nCreació de la societat J i M Gomà-Camps S.R.C\nEl mercat per a la indústria tabaquera es perd amb la I Guerra Mundial. Es comencen a fabricar papers d’embalatge fins i papers Manila per embolicar pa, sabates, taronges, etc.\nEl 1941 es constitueix la societat J i M Gomà-Camps S.R.C pels germans Jaume i Maties Gomà-Camps Solé.\nInici de la fabricació de paper higiènic\nLes fronteres espanyoles s’obren a nous mercats i l’arribada de productes, com ara les bosses de plàstic, provoca una aturada en el consum de paper.\nGomà-Camps comença a fabricar paper higiènic llis.\nL’any 1958 es posa en marxa la màquina de paper MP3 per fabricar paper higiènic llis i arrissat d’una capa.\nEl 1959 es produeix un gran incendi que destrueix la fàbrica. Després de mesos de feina s’aconsegueix reprendre la fabricació de paper.\nNova maquinària i instal·lacions per fabricar paper tissú\nEl 1968 es posa en marxa una nova màquina de paper per fabricar paper tissú i comercialitzar nous productes com: rotlles higiènics, rotlles de cuina, tovallons de 2 i 3 capes, mocadors, etc.\nEl 1973 es construeixen unes naus industrials de 10.000 m2 al Polígon Industrial de Valls.\nEl 1975 es crea la societat anònima Gomà-Camps S.A. que absorbeix l’antiga J i M Gomà-Camps, S.R.C.\nEl 1978 es crea la societat Pagar S.A. (Papeles para el Hogar) que ocupa les instal·lacions noves de Valls. D’aquesta manera s’aglutina la fabricació de tovallons i mocadors de paper en una única ubicació.\nPrimera fabricació de paper recuperat\nEl 1986 Gomà-Camps comença a fabricar paper tissú a partir de paper recuperat.\nEl 1989 es construeix la fàbrica a Vilaverd per instal·lar el nou converting de productes industrials per al mercat professional d’Espanya.\nInternacionalització: obertura de les filials a França i Portugal\nEl 1991 s’incendia la secció d’higiènic de la fàbrica de la Riba, que destrueix la maquinària productiva i una segona línia que estava en fase de muntatge.\nEl 1992 es posa en marxa una nova línia de fabricació de paper higiènic.\nGomà-Camps potencia durant aquesta dècada la seva estratègia per fabricar paper tissú reciclat.\nEl grup comença el seu procés d’internacionalització:\n- El 1993 es crea la filial francesa Gomà-Camps France amb seu a Castres\n- El 1995 es crea la filial portuguesa Gomà-Camps Portugal amb seu primer a Évora i més tard a Constância.\nCreació de l’aliança d’empreses GC&Wepa, S.L. destinada al gran consum\nEl 2004 s’estableix un acord amb l’empresa familiar alemanya WEPA per a la creació d’una nova empresa destinada al gran consum al sud d’Europa. La societat es denomina GC&Wepa, S.L. i se situa al polígon industrial d’Ejea de los Caballeros (Saragossa).\nEl 2008 Gomà-Camps celebra el 250 aniversari de la seva fundació amb celebracions conjuntes entre els empleats d’Espanya, França, Portugal, així com de la delegació GC & WEPA.\nEl 2009 s’obre la filial Gomà-Camps Angola amb seu a Luanda, amb dependència de GC Portugal.\nEs llança la línia de tovallons 40x40 i s’amplia la capacitat de producció d’impressions.\nS’inicia la nova fabricació de cel·lulosa indústria Jumbo.\nNoves inversions per a la millora de l’eficiència energètica i expansió internacional\nEl 2014 es crea Gomà-Camps Maroc S.A.R.L. per als mercats professional i de gran consum.\nEs realitzen diverses inversions en instal·lacions i millora de l’eficiència energètica per reduir el 10 % de les emissions de CO2 a l’atmosfera.\nEl 2015 Gomà-Camps adquireix el 100 % de les accions de GC&WEPA i es crea Gomà-Camps Consumer S.L.U., l’empresa del grup orientada al gran consum.\nGomà-Camps com la primera companyia de paper tissú que obté l’Etiqueta Ecològica Europea.\nConcentració de la producció del grup en dos centres productius a la Península Ibèrica.\n2018: 260 Aniversari de Gomà-Camps\n260 Aniversari de Gomà-Camps\nInauguració de la nova màquina de paper (MP7) a Gomà-Camps Consumer, Ejea de los Caballeros.\nAvanzamos en sostenibilidad. Packs de plástico reciclado y compostables\nEn la línea de lo expuesto, en el Grupo Gomà-Camps trabajamos continuamente para alcanzar los valores propuestos, y en ése sentido disponemos del Código Ético, que regula los comportamientos que Gomà-Camps quiere promover, así como las conductas que sugiere evitar tanto en nuestras relaciones internas, como con nuestros colaboradores.\nVolem ser el referent en el sector del paper tisú mitjançant el reciclatge, la diferenciació i l'excel·lència, garantint un creixement sostenible.\nContribuir al repte col·lectiu de millorar el món innovant i oferint solucions d'higiene quotidianes que tenen cura de les persones i del planeta.\nIntegritat i compromís. Honestedat, respecte i responsabilitat, fomentant la igualtat de totes les persones.\nExcel·lència i il·lusió. Entusiasme en tot el que fem per millorar contínuament la satisfacció dels clients, l'optimització dels recursos i la qualitat dels nostres productes.\nSostenibilitat i proximitat. Promoure el creixement, el desenvolupament i el progrés present, sense comprometre els recursos futurs del nostre entorn.\nInnovació i col·laboració. Aportar solucions que responguin a les necessitats de les persones i el mercat, promovent la cultura col·laborativa.\nUna de les prioritatss de Gomà-Camps és el desenvolupament de nous mercats per poder ampliar el nostre radi d’acció cap a territoris amb potencial de creixement.\nDesprés del desenvolupament a Europa, es van buscar oportunitats comercials de creixement a l’Àfrica i, actualment, Gomà-Camps té una filial al Marroc. També hem participat en missions comercials a Benín, Togo, Ghana i Costa d’Ivori.\nConsulta el contenido íntegro del Código Ético


Confinats archivos - Pàgina 2 de 2 - Balaguer Televisió\nPer fer front a la crisi del coronavirus i tenir cura de les persones vulnerables, des de la Paeria de Balaguer s’ha impulsat la Xarxa de Voluntariats. Avui en volem parlar amb en Kevin Bruque, paer de Governació, Afers Socials...\nEl confinament obligatori que implica l’estat d’alarma decretat pel Govern espanyol pel coronavirus obliga a moltes dones en situació de violència masclista a conviure les 24 hores amb els seus agressors. Això implica que el risc de patir agressions sigui...\nEl confinament pel coronavirus ha atrapat a milers de catalans pel món. Una d’elles és l’Ariadna Sánchez, una estudiant de 22 anys de l’Hostal Nou que es troba a El Calafate, a Argentina. Avui a Confinats volem saber com està...


One-Bedroom Holiday home in Bøstad 2 Melbu Noruega - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDissenyat tant per oci com per negoci, One-Bedroom Holiday home in Bøstad 2 està situat idealment a Melbu; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, One-Bedroom Holiday home in Bøstad 2 és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera, renta vaixelles a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Melbu, faci de One-Bedroom Holiday home in Bøstad 2 la vostra llar.


Lluís Vila i d'Abadal - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n10 setembre 1937 (47/48 anys)\nUnió Democràtica de Catalunya (1931–1937)\nAcció Catalana (–1931)\nLluís Vila i d'Abadal (Vic, província de Barcelona, 1889 - Barcelona, 10 de setembre de 1937) fou un polític i metge català. Era descendent de carlins per part del seu pare, hereu de la casa pairal el Cavaller de Vidrà, que havia estat quarter general i escola militar durant les guerres carlines. La seva mare era germana de Ramon d'Abadal i Calderó. Un nét seu, Josep Maria Vila i d'Abadal, va ser escollit alcalde de Vic per CiU.\nEl 1913 es graduà en medicina i s'especialitzà en otorrinolaringologia. Milità en el carlisme, i quan els carlins donaren suport a la Solidaritat Catalana el 1906 s'enfrontà amb el Partit Republicà Radical. Amb Josep Maria Gich i Pi fundà l'Agrupació Escolar Tradicionalista, però l'abandonaren perquè era censurada la seva actitud clarament catalanista, alhora que s'oposava a les posicions germanòfiles dels carlins en la Primera Guerra Mundial. El 1922 abandonà definitivament el carlisme i participà en la fundació d'Acció Catalana. Alhora, un dels fundadors del Sindicat de Metges de Catalunya, de la Mutual Mèdica i del Casal del Metge de Barcelona.\nEl 1930 cofundà el Diari de Vich i el 1931 abandonà Acció Catalana, disconforme amb la seva posició davant la qüestió religiosa, per a fundar amb altres Unió Democràtica de Catalunya (UDC), des d'on lluità per tal que no s'identifiqués el catolicisme amb la dreta reaccionària. També es mostrà partidari de l'aprovació de la Llei de Contractes de Conreu.\nDurant la guerra civil espanyola treballà a la Clínica Plató, convertida en hospital de guerra, i intentà muntar la Columna Pau Claris, una força militar d'obediència a la Generalitat de Catalunya formada amb membres d'UDC i de Palestra. En fracassar aquesta es dedicà a ajudar a sortir de Catalunya persones amenaçades, a través de Josep Andreu i Abelló, raó per la qual s'enfrontà personalment amb el dirigent de la FAI Dionís Eroles i Batlló. Gràcies a la seva amistat amb Manuel de Irujo, dirigent del Partit Nacionalista Basc i aleshores ministre sense cartera de la Segona República Espanyola, pogué sortir a l'estranger per contactar amb el cardenal Francesc d'Assís Vidal i Barraquer i amb Jean Verdier, amb qui muntà una xarxa d'ajut econòmic als sacerdots i als religiosos catalans perseguits. Va morir a Barcelona envoltat dels seus col·laboradors, i la tasca fou continuada per Maurici Serrahima i Bofill i Josep Maria Trias i Peitx.\n↑ «Lluís Vila i d'Abadal». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ Notícia de l'elecció de Josep Maria Vila i d'Abadal com a candidat a l'alcaldia de Vic\n↑ Escrits polítics, cívics i religiosos de Miquel Coll i Alentorn p. 141\nLluís Vila i d'Abadal - Galeria de Metges Catalans\n«Biografia de Lluís Vila i d'Abadal al web d'UDC». Arxivat de l'original el 20 de juny de 2012.\nISNI: 0000 0000 2991 283X\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lluís_Vila_i_d%27Abadal&oldid=22432744»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 des 2019 a les 01:09.


Massa política a la televisió | NacióDigital\nMassa política a la televisió\n«Tothom espera tan sols escoltar allò que li interessa, que confirma les seves opinions i escoltar les alienes incomoda, provoca sensació de traïció, és igual l’emissora que sigui, pública o privada»\nper Toni Vall , 14 de febrer de 2017 a les 11:00 |\nPrograma «La Sexta Noche» | La Sexta\nJa fa un temps que la tele viu sotmesa a una presència asfixiant de la política. Es fa pesat, es fa una mica angoixant. La primera frase que ahir dilluns es va pronunciar al programa Divendres, de TV3, va ser: “Mariano Rajoy ha tingut el congrés més plàcid de la seva vida”. De veritat? A quarts de cinc de la tarda és el que volem escoltar? Fa uns anys això era impensable. Algú podrá dir que és el que interessa la gent, que és senyal de maduresa col·lectiva del poble català, demanda de l’audiència. Suposo que ho deuen tenir estudiat tot això i que si ho fan així deu ser per alguna cosa, esclar, però a mi que el programa de sobretaula de TV3 comenci amb una tertúlia política em fa una mica d’angúnia.\nLa tertúlia és, de fet, un gènere estrella avui en dia. En altres emissores se’n fa ús i abús. A La Sexta, per exemple, Al rojo vivo és un indiscutible. També el tristament famós La Sexta Noche dels dissabtes a la nit. Algú s’hauria de fer mirar que dos personatges tan impresentables com Eduardo Inda i Paco Marhuenda s’hagin convertit en imprescindibles. Quan asseguren que són periodistes se m’escapa el riure. En aquest programa el que es fa no té res a veure amb el periodisme, ni tant sols amb la política. Es espectacle caspós, persecució dogmàtica. “Tothom pot dir-hi el que vulgui”, assegura el seu presentador. Ah si? Potser és precisament aquest el problema.\nSi aquest és el tipus de cultura política que es predica des dels mitjans de comunicació massius -la confrontació, la brega, la incultura, el sectarisme- després encara algú s’estranyarà dels resultats electorals? Algú encara tindrà els nassos de dir que els ciutadans voten malament? A La Sexta Noche si algú intenta raonar, exposar algun argument o mostrar matisos enriquidors, ràpidament se’l castra amb insults dels dos comediants llardosos.\nUna de les estrelles de La Sexta, Jordi Évole, va fer aquest dissabte passat un discurs polèmic al Concert pels refugiats del Palau Sant Jordi, que vam poder veure per TV3. Va assenyalar la llotja de les autoritats i els va dir que no haurien de ser allà. Em va semblar un dard interessant. Perquè a veure, què nassos hi feien allà ben reunits? Tenien càtering? Calefacció? No s’adonaven que feien el ridícul allà juntets mirant l’espectacle? A Évole se li va escapar una mica la rauxa populista i certament demagògica però potser, només potser, estaria bé posar en valor les paraules que fereixen els polítics perquè els fan moure de la poltrona, perquè els sacsegen i els ofenen. Alguns ja s’han afanyat en portar l’aigua al seu molí: per què no podem acollir? Perquè l’estat espanyol ho impedeix. Més instrumentalització política, vinga va, que n’hi ha poca!\nPaco Marhuenda, en una tertúlia de televisió\nNomés li faltava això a una setmana caldejada pel judici del 9-N, per la continuació del judici del cas Gúrtel, pels congressos del PP –recordem, el més plàcid de la vida de Mariano Rajoy- i de Podemos... Tot el que acostumem a escoltar a les tertúlies polítiques fa ferum de tietisme, d’opinions en bucle. Avui sobre què toca opinar? D’això, d’allò, d’allò altre i també d’un crim masclista que ha passat a Matafaluga de Riucorb. Ah doncs au vinga a opinar encara que no hi hagi absolutament res a dir. La nomenclatura de tertulians “independentistes” i “unionistes” és d’un esquematisme terrorífic. D’això va el famós procés? De veritat? De veritat hi ha tertulians que estan d’acord amb ser etiquetats com a “unionistes”? Només falta que es facin una tarja de visita amb aquesta ocupació.\nAhir vaig topar amb la tertúlia de 8 al dia i em va agradar. Tres avocats –Ricard Fernández Deu, Montserrat Nebrera i Marc Molins- i un notari –Juan José López Burniol- conversaven amb passió i arguments sobre el judici pel 9-N. Era un gust escoltar-los parlar dels ets i els uts de la seva professió aplicats a les qüestions més tècniques de l’absurd judici que aquests dies té el país tant ocupat. Sabien fer-se entendre, sabien contradir els seus companys de taula si ho creien oportú, tenien la informació que tocava i sabien com servir-la amb diligència a l’espectador que, com jo, és neòfit en la majoria de termes que estaven posats en consideració.\nEm va alegrar trobar una píndola televisiva de política ben servida. A recer de les famoses quotes imposades pels partits polítics, que és on hauria de viure aquest gènere viciat i acomodatici. A Els Matins de TV3, per cert, han fet darrerament un esforç lloable de renovació de tertulians que val molt la pena ressenyar. Hi ha massa política a la televisió d’avui. Tothom espera tan sols escoltar-hi allò que li interessa, que confirma les seves opinions i escoltar les alienes incomoda, provoca sensació de traïció, és igual l’emissora que sigui, pública o privada. Els bons i els dolents són assenyalats.\nI per si no fos prou tenim a Trump constantment a la tele. I a Le Pen que pot ser escollida presidenta de França. La tele es pot tornar literalment boja. Mare meva, quin drama.\nEl president de la Generalitat, Carles Puigdemont, entrevistat pel periodista Josep Cuní. Foto: ACN\nImperdibles, Les anàlisis de NacióDigital, Cultura i Mitjans, La Sexta Noche, 8 al dia, televisió, Filiprim, TV3, anàlisi, Els matins de TV3\nPer qui pregunta ja respon el 14 de febrer de 2017 a les 20:42\n¿De debò creus que son igual la 13 que tv3? , ¿de debò no saps per què les autoritats eren on eren? ¿no has preguntat a la organització? ¿ no contrastes el que escrius? ¿de debò penses que escriure qualsevol cosa que faci polèmica és periodisme? ¿de debò ets periodista? ¿de debò et sembla que hi ha massa política a la TV? ¿ de debò saps el que és la política? . Si us plau, perla, llegeix-te una mica a Hannah Arendt, o alguna cosa consistent, i mira d'il·lustrar-te mínimament (si vols realment sortir de la llista de perles que anomenes periodistes de més amunt)\nPer Anònim el 14 de febrer de 2017 a les 18:23\n"Tothom espera tan sols escoltar-hi allò que li interessa, que confirma les seves opinions i escoltar les alienes incomoda..." Tothom?? A mi m'agrada el debat, m'agrada escoltar gent amb coneixement i experiència. M'agradaria trobar algú que donés arguments sòlids a favor de la unitat d'Espanya. Vull dir arguments raonats, no tipus parenostre de l'unionisme i no ho trobo. La política no és avorrida, la lectura no és avorrida, la mediocritat sí.\nI vinga pixa colònia\nPer Anònim el 14 de febrer de 2017 a les 17:17\nToni, posats a criticar, podries criticar la sobresaturació de futbolitis que patim a la tele. Que si 20 minuts als TN i TD, que si 10 minuts al 324 i al C24 cada 30 minuts, que si E3 i TDP al 90% de futbol, que si les tertúlies remenant la merda, que si el Chiringuito repetit ad nauseam... I no em diràs que tot aquest temps i esforç té la més mínima importància en la vida de la gent. Ànims, que tens moltes coses per arreglar, fillet.\nPer Anònim el 14 de febrer de 2017 a les 15:53\nSi no les TV de porqueria s´enfonsen... alguna cosa tenen de fer, si tenen de posar un polític en ridicul es igual la audiencia es la audiencia...\nPer Anònim el 14 de febrer de 2017 a les 14:52\nFa dos dissabtes, la Sexta noche va obrir programa debatent sobre Catalunya. Dels 6 tertulians, cap ni un proper al moviment independentista pel que alló es va conertir en un aquelarre anticatalanista sense cap argument ni defensa possible de les nostres institucions. Aixó és el que entenen a Espanya per pluralitat.\nPer Anònim el 14 de febrer de 2017 a les 14:21\nEt va agradar la tertulia de 8 al dia, pues ja saps el què fer en aquella hora, que ja es molt. A mi hem costa mes copsar programes que no siguin tendenciosos. Et recomano què et tornis a lleguir el teu article.\nQui va decidir i organitzar la llotja del concert de dissabte?\nPer Anònim el 14 de febrer de 2017 a les 12:34\nToni, Quan dius "Perquè a veure, què nassos hi feien allà ben reunits? Tenien càtering? Calefacció? No s’adonaven que feien el ridícul allà juntets mirant l’espectacle?" , no t'has parat a pensar 5 minuts qui va decidir, preparar, organitzar i muntar la llotja del concert de dissabte? Els qui hi estaven asseguts o els organitzadors (megasolidaris i alternatius i gens polítics) del concert!!!??? Es evident, oi? Perquè Èvole o tu no diueu o escriviu: Perquè a veure, què nassos feia la Plataforma Casa Nostra, Casa Vostra organitzant una llotja d'autoritats? Què és una Plataforma classista? No s'adonaven del ridícul que feien fent a anar a la llotja uns polítics que estan a favor de la seva mateixa causa? Qui dimitirà de la Plataforma per això? Però, potser, i només potser, és més fàcil i rep molts més aplaudiment la mentida i la demagògia fàcil contra "les autoritats". Primer demanes ajuda " a les autoritats" per muntar el concert, pagar el Palau Sant Jordi, etc..., després els demanes que vinguin (pagant-se tothom la seva entrada, obviament), els dius que la ORGANITZACIÓ els ha assignat un seient i que es posin allí i finalment et guanyes uns aplaudiments fàcils de la gent criticant-los en directe perquè estan en una llotja. Es de 1er de demagògia (i de la més barata i cutre). Normalment escrius coses bastants millors que la d'avui. El proper dia esforçat-hi una mica més.\namb el teu article has quedat ben retratat\nPer Anònim el 14 de febrer de 2017 a les 11:52\nno falta fer masses comentaris. massa política?....volies dir que et sobren els d'un cantó, dels altres n'estas encantadíssim...encara sorten poc aquests unionistes per tu. les caretes totes van caient. i si d'alguna cosa n'hi ha massa és d'esport (sobretot futbol), però clar hi ha molts interessos econòmics pel mig i això no és toca, ni és pot criticar, oi?


ESCOLA L'ESQUEIX: CLASSROOM ESCAPE\nDimecres 15 de juny, l'Oriol i la Mome van preparar-nos un Classroom escape, que consisteix en què et deixen tancat dins una sala, en el nostre cas la classe, i has de resoldre jocs i enigmes per trobar la clau i sortir.\nA primera hora del matí vam fer tres grups de 5 i vam anar entrant a la classe. Va ser xulíssim! Hi havia proves de tot tipus: enigmes, puzzles...\nPrimer vam mirar un vídeo curt que ens deia que havíem de sortir de la classe en una hora com a molt. A l'instant va entrar la primera pista per sota la porta i vam engegar el compte enrere.\nPrimer vam haver de trobar una pista amagada sota d'una cadira, resoldre un laberint i un enigma. Amb el codi que vam trobar obrir un arxiu de l'ordinador i fer un sudoku. Amb uns números que hi havia marcats havíem d'obrir una maleta on vam trobar-hi vàries coses. Després de resoldre un altre enigma numèric vam poder obrir una motxilla on hi havia una espelma, llumins i un paper amb un codi secret. Anàvem apuntant unes paraules que ens anaven sortint que ens van portar a un llibre.\nDesprés de resoldre un puzzle d'un diari i descobrir on hi havia l'última pista, vam trobar, seguint unes coordenades, el codi que obria la bossa on hi havia la clau... però estava congelada!!!\nVam haver de posar-la sota l'aigua de l'aixeta per recuperar-la.\nFinalment tots tres grups vam sortir a temps de la classe. Ens ho vam passar molt i molt bé!!!\nTarek, Samuel i Isaac - Classe Mil i una nits\nPublicat per Primària Grans Esqueix a 18:00\nEtiquetes de comentaris: 4t, 5è, 6è, Cicle superior, classe mil i una nits, classroom escape\nAnais Ruiz López 5 d’agost de 2016 a les 17:11


Quatremer: "El procés intel·lectual de Rajoy és el mateix d'Erdogan"\nActualitzat Divendres, 9 de febrer de 2018. 05:30\nJean Quatremer (Nancy, França, 1967) és un dels periodistes més influents de Brussel·les. Va arribar fa vint-i-cinc anys a la capital belga, i des d'allà ha explicat el procés de construcció europea —i totes les seves crisis— a les pàgines del diari francès Libération. Està frontalment oposat als independentismes (també al català), però admet que, si fos català, votaria sí. Ho faria per “estar al cantó dels oprimits”: els votants que reben garrotades i els dirigents polítics i socials que són empresonats per les seves idees.\nQuatremer recorda que fa poc va descobrir que Mariano Rajoy el seguia a Twitter. No sap si per a espiar el que diu. Sense anar més lluny, la passada tardor va rebre una trucada del Ministeri d’Exteriors espanyol perquè no moderés un debat amb l’expresident Artur Mas. No va cedir a les pressions.\nVostè ha denunciat una deriva de l’Estat de dret a Espanya...\nHo he fet perquè el poder polític madrileny tracta d’arreglar una crisi polític per mitjans judicials, interpretant la llei en el sentit més repressiu possible. El delicte de rebel·lió, sense violència, no se sustenta. L’única violència va ser la de l’Estat, no dels independentistes.\nDe la mateixa manera, posar en presó els Jordis i una part del Govern és un atemptat contra la llibertat d’expressió i la llibertat política. En democràcia no s’empresona amb qui no estàs d’acord, encara que aquesta idea hagi consistit a proclamar la independència de Catalunya (que no va derivar en violència).\nI el veto a la investidura de Puigdemont?\nÉs un altre element que mostra aquesta greu deriva. En cap moment ha estat jutjat ni desposseït dels seus drets civils. Com tot diputat en qualsevol democràcia normal, gaudeix d’immunitat parlamentària. Aquests que t'he dit només són alguns exemples, que podria multiplicar si hi sumem les persecucions judicials contra simples ciutadans. O els policies espanyols que obliguen ciutadans francesos a treure la senyera de la matrícula del cotxe. Estic sorprès per la falta de reacció d'altres països europeus sobre el que està passant avui a Espanya.\nEl mateix Rajoy va posar-se en contacte amb els magistrats del TC abans que es reunissin. Hi ha també un problema de separació de poders?\nNo sóc jo, sinó un òrgan del Consell d'Europa a Estrasburg, un grup de magistrats, qui ja ha denunciat la "independència problemàtica" de la magistratura espanyola. Està extremadament polititzada, sotmesa al poder polític. Hi ha molts nomenaments polítics. Quan agafes el rànquing dels sistemes judicials europeus, t'adones que Espanya està gairebé en última posició en independència de la justícia. Avui el sistema espanyol mostra els seus límits heretats de la dictadura.\nNo tinc cap simpatia per la independència, però el problema polític de Catalunya no s'arregla amb la repressió\nTothom sap que la Constitució del 78 va ser negociada i acceptada sota la por d'un cop d'estat militar. Els seus redactors tenien la por al ventre que la transició democràtica fos interrompuda, com va poder ser-ho el 81 amb Tejero. Contràriament a la llegenda daurada d'una transició democràtica exitosa, Espanya no és una democràcia completa, sinó una democràcia problemàtica.\nAquesta deriva és comparable a la d'altres països europeus?\nPer mi, el que passa avui a Espanya amb Catalunya és tan greu com el que passa a Polònia i Hongria. Està al mateix nivell. Dit això, m'agradaria fer-te una precisió important...\nJo no tinc cap simpatia per les tesis independentistes. Per mi el regionalisme és un error, contrari a la idea europea. Però a Catalunya hi ha un problema polític, que no s'arreglarà per la repressió i la justícia. Fins i tot si sóc contrari a la independència, la resposta repressiva del poder central madrileny no fa més que agreujar el problema. El problema va crear-lo Madrid anul·lant l'Estatut el 2010, i ara l'agreuja més reprimint els independentistes i no tenint en compte el resultat d'unes eleccions que el mateix poder madrileny va convocar.\nMolts dels qui, des de fora, denuncien tot això que vostè denuncia, són acusats de fer propaganda independentista... Penso en Julian Assange, per exemple.\nPerquè l'objectiu dels defensors de l'Estat espanyol és simplificar al màxim el debat. Els hi va molt bé que sigui binari, blanc o negre, quan és molt més complex. Però no pots fer com si no existís una aspiració a la independència. No pots fer com si aquesta aspiració no hagués estat creada per un Tribunal Constitucional que ha fet política quan se li demanava fer dret. No pots evitar veure que Rajoy ha negat tot diàleg. Simplificar el debat és la millor manera d'acabar en un enfrontament.\nPerò no és la primera vegada que el govern del PP mostra el que realment és. Ho va fer amb la llei de l'avortament, o amb la famosa llei mordassa, que és un escàndol democràtic absolut. Es veu bé que una branca del PP encara està marcada pels seus orígens franquistes. I l'única resposta que coneixen és la repressiva.\nUna branca del PP encara està marcada pels seus orígens franquistes. I l'única resposta que coneixen és la repressiva\nTornant al que parlàvem... Vostè també ha comparat l'Estat espanyol amb la Turquia d'Erdogan.\nSí. Ho comparo pel procés intel·lectual, no per la pràctica. Per sort, no hi ha l'exèrcit espanyol amenaçant d'ocupar Catalunya, i no hi ha gent que mori a Catalunya. Gràcies a Déu. Però el procés intel·lectual és exactament el mateix: negar-se a discutir-ho. Erdogan rebutja frontalment discutir sobre el problema kurd, quan la realitat és que hi ha un problema que s'ha arreglar políticament. Però ell respon amb violència i repressió. Aquest procés intel·lectual és el mateix que el de Rajoy.\nJunqueras, Forn i els Jordis són presos polítics?\nSí, sí que ho són. No han comès cap acte de violència. Una gran part dels juristes espanyols consideren que els delictes dels quals se'ls acusa no se sustenten. Estan empresonats únicament per les seves opinions. En una democràcia normal, s'empresona la gent que representa un perill per la societat. No és el seu cas. No representen cap perill ni per a la societat catalana, ni per a la societat espanyola. És el mateix de sempre: tracten d'arreglar per la via judicial un problema polític. Després d'haver fet com si res, Amnistia Internacional acaba de reconèixer que hi ha un problema...\nPerò Amnistia rebutja el concepte "presos polítics".\nJo crec que tenen por, perquè és molt difícil parlar de presos polítics a Europa. Pensa que al costat hi ha Turquia i altres països que, ara per ara, són molt pitjors que Espanya. Però Amnistia s'equivoca. Són presos polítics perquè els han empresonat per les seves idees. El cas més flagrant és el dels Jordis, que ni tan sols tenien cap responsabilitat política ni van proclamar la independència.\nI les interlocutòries del jutge Pablo Llarena diuen que continuen a la presó perquè "mantenen el seu ideari".\nEls diu que si renuncien a la independència, a les seves idees, els alliberen. És increïble. Em recorda als processos comunistes a la plaça pública, com a la Xina de Mao. O fins i tot l'Espanya de la Inquisició. És el retorn de Torquemada. Estic realment aterrat.\nLlarena diu que, si renuncien a les seves idees, els allibera. Em recorda a l'Espanya de la Inquisició: és el retorn de Torquemada\nPer què Europa fa com si no passés res?\nHi ha diverses raons, però totes són indignes. La primera raó és simplement política. El PP és membre del Partit Popular Europeu, de la gran família conservadora, que protegeix Rajoy. L'únic país que és perseguit actualment per la UE és Polònia, perquè el partit Llei i Justícia pertany a la família dels euroescèptics. Rajoy hauria d'arribar molt lluny perquè Europa reaccionés. Un segon motiu són els Estats nació. El precedent català podria servir de base per altres reivindicacions, com les corses o les bretones a França. Emmanuel Macron ho ha dit ben clar: no vol que demà, si té un problema amb Bretanya, la Comissió Europea vingui a donar-li lliçons. Per això deixen que Rajoy s'encarregui tot sol del problema català. Només si arribés molt lluny en la violència França li retiraria el suport.\nDit això, Europa corre el risc de perdre el sentit dels seus valors tancant els ulls amb Catalunya. Estic molt xocat pel rebuig d'Europa de mirar el que està passant en aquests moments a Espanya. Tots els nostres valors estan amenaçats per l'actitud de Madrid.\nLa crisi catalana és un dels rostres de la crisi europea?\nJo diria més aviat que la crisi catalana pot convertir-se en una crisi europea.\nEncara no ho és?\nEncara no ho és, però pot esdevenir en una crisi europea. La repressió no portarà cap solució. Hi ha un precedent a Irlanda. Anglaterra primer va escollir la repressió durant trenta anys, fins que Tony Blair va veure que s'havia d'abordar políticament. Va ser en aquest moment que la pau va imposar-se. També hi ha l'exemple del Quebec. Ha fet dos referèndums que eren totalment il·legals, perquè no estaven previstos per la Constitució. Però Ottawa va deixar que se celebressin, i els independentistes van perdre dues vegades.\nTots aquells que han escollit la via de la repressió, han fracassat. En canvi, els que han triat la via del diàleg, han tingut èxit. Jo penso que si hi hagués un veritable debat a Catalunya sobre la independència, l'autonomia i el federalisme, Madrid podria guanyar aquest referèndum. Però, amb aquesta actitud, jo votaria per la independència, encara que no sigui independentista. Perquè sempre he estat al costat dels oprimits, no del poder que oprimeix.\nDes de fora, quina solució hi veu?\nCal partir de la base que la Constitució del 78 està morta. Rajoy l'ha assassinat. Aquesta Constitució conté articles que estan heretats directament del franquisme, especialment l'article 155, i que són utilitzats ara contra els independentistes. Se li ha acabat el temps. La solució, l'única que hi ha, no passa per un nou Estatut, perquè ja és massa tard. Cal posar el federalisme sobre la taula, crear un veritable estat federal espanyol, basat en el model alemany, per exemple. Qualsevol intent de bricolatge serà insuficient.\nL'actitud de Rajoy ha posat en qüestió el contracte que existia entre les nacions espanyoles. Per això crec que no serà possible fins que el PP sigui escombrat. Una cosa que he descobert amb la crisi catalana, i que m'ha xocat, és l'arrogància de les autoritats madrilenyes. L'Espanya monàrquica és al·lucinant.\nUna cosa que he descobert amb la crisi catalana, i que m'ha xocat, és l'arrogància de les autoritats madrilenyes\nDescarta qualsevol mediació europea?\nEuropa no intervindrà perquè, si intervé, donarà certa legitimitat als independentistes catalans enfront el poder central madrileny. I en cap cas Brussel·les vol posar en qüestió l'autoritat de l'Estat perquè aquesta Europa no és l'Europa dels pobles. És l'Europa dels Estats i dels Estats nació.\nA tot això, on queda la refundació europea?\nÉs una pregunta excel·lent. Amb aquesta crisi catalana, Europa ha de prendre consciència de fins a quin punt l'Europa dels pobles no existeix. Per refundar-se, haurà de convertir-se en l'objecte de passió pels pobles que no és avui. Com Espanya, s'haurà de convertir en un veritable Estat federal, sotmès a un veritable control democràtic d'aquests pobles.\nTurquia Erdogan retira la teoria de l’evolució de Darwin de les escoles El Nacional\nRepressió policial La Comissió Europea no demanarà a Espanya que investigui la violència policial de l'1-O El Nacional


Tarragona commemorarà el Dia Internacional per Sortir de l’Armari\nHa començat fa 2 hores i 30 minuts.\ninici / notícies / Tarragona commemorarà el Dia Internacional per Sortir de l’Armari\nPublicat dijous 10 de Octubre de 2019 08:56\nL’11 d’octubre se celebra el Dia Internacional per Sortir de l’Armari. La data busca conscienciar sobre la importància de visibilitzar davant de la societat el fet que hi ha altres maneres de viure la sexualitat, l’afectivitat, la identitat i el gènere, informa el consistori. Per aquest motiu, la conselleria de Feminismes i LGTBQ de l’Ajuntament de Tarragona proposa a totes les persones i, especialment, el col·lectiu LGBTIQ+ perquè, entre altres accions, aquest dia utilitzin alguna peça de roba relacionada amb l’orgull, com un triangle o els colors de l'arc iris.\nAquesta data va ser implantada pel Dr. Robert Eichberg i Jean O’Leary el 1988, en conjunt amb la celebració de la Segona Marxa pels Drets de Gais i Lesbianes, que va tenir lloc a Washington DC, Estats Units, per demanar la igualtat de drets per a totes les persones.\nCal assenyalar que Tarragona disposa del Servei d’Atenció Integral a les Diversitats Sexuals i de Gèneres, ubicat a l’edifici municipal de la plaça Imperial Tàrraco, número 1, on s'ofereix atenció directa, individualitzada i gratuïta a les persones interessades. L’horari és de 10 a 14 hores, els dimecres.\nLa Plataforma 25N del Camp de Tarragona convoca una concentració dimecres a la plaça de la Font\nEls restaurants de la ciutat reobren amb 'molts dubtes'\nERC proclama Raquel Sans com a cap de llista a les eleccions del 14F


Pre-estrena del documental web: Orgull de Baix | Biblioteques de Sant Boi de Llobregat\n14/11/2016 · by Biblioteques de Sant Boi\t· in Activitats, Actualitat, Col·lecció local, Sant Boi.\t·\nEl proper dijous 24 de novembre a les 18.30 h es presentarà a la Biblioteca Jordi Rubió i Balaguer la segona part del documental El Pati del darrere que és un retrat del paisatge i de la gent del Baix Llobregat. Aquest primer documental va ser emès fa ara un any a TV3 al programa Sense Ficció i ara podrem gaudir de la pre-estrena del documental web de la plataforma interactiva Orgull de Baix amb els seus creadors.\nOrgull de Baix vol ser espai interactiu que completa el relat de la pel·lícula documental, proporcionant una experiència de viatge virtual sobre la comarca a través d’un mapa web en 3D navegable, i preparat per a allotjar més contingut d’àudio i vídeo.\nUs recomanem que porteu els vostres dispositius mòbils i tauletes per poder provar in-situ la nova plataforma.\nActivitat De l’Hort a la Biblioteca. Propera activitat del cicle:\nDijous 1 de desembre a les 18.30 h a la Biblioteca Jordi Rubió i Balaguer:\nPresentació de llibre i taller-demostració: Guarir amb plantes remeieres. Recull de les àvies remeieres. Presentació del llibre i demostració pràctica de preparats de remeis per l’hivern. Les avies també ens explicaran curiositats històriques de les plantes remeieres, les seves propietats i diferents utilitzacions.\nA càrrec de l’Associació Pedra Tosca de Les Preses (Garrotxa).\nEtiquetes: Agricultura, Baix Llobregat, De l'hort a la biblioteca, El pati del darrere, Parc Agrari del Baix Llobregat, Territori\n← “El gust de la paraula” Premi Teresa Rovira 2016\nLes lectures de batxillerat a l’eBiblio →


La nostàlgia de les joguines torna a Netflix | EL CINÈFIL\nDocumentalTV 22 de Maig de 2018 JR Armadàs 0\n'The toys that made us' la història de les joguines torna a Netflix\nJo jugava amb He-Mans i la meva germana jugava amb Barbies… Suposo que això no es pas una raresa sent un nen a la dècada dels 80 i els 90. En un moment on la nostàlgia (sobretot dels 80) està més de moda que mai, Netflix llença una sèrie de documentals sobre les joguines que ens van marcar: The toys that made us. Reconec que abans de començar a veure els quatre capítols d’aquesta mini-sèrie em va fer molta mandra però després de 5 minuts estava totalment enganxat. Sí, addicció! Per què? El motiu és doble. La primera raó és l’humor. Les històries sobre cadascuna de les joguines està explicada des del rigor (protagonistes de les principals empreses que les van dissenyar, fabricar i vendre) però amb un to atractiu i divulgatiu a la vegada. Senyores i senyors això és que ha de tenir un bon documental: rigor + enganxòmetre al màxim! Des que es va acabar la 1a temporada Netflix s’ha posat a treballar per tenir-ne a punt una segona i han tardat només 5 mesos.\nLa 2a temporada de la sèri documental dedicada a les joguines mítiques abordarà 4 fenòmens globals: Hello Kitty, Lego, Transformers i Star Trek. Igual que la primera temporada esperem que la relació que tot plegat té amb el món del cinema continuï.\nThe toys that made us explica l’origen del merchandasing massiu de personatges de cine amb Star Wars i continua explicant com es creen productes audiovisuals ad hoc per la simple raó de vendre i vendre i vendre… El capitalisme al poder amb la complicitat i la connivència de la indústria audiovisual. I és que per si no ho sabíeu encara el cine és una indústria on el que de veritat importa és fer diners. Si de camí fas una mica d’art… doncs fantàstic però sobretot que ompli bé les butxaques dels directius. A continuació farem un petit repàs de cada capítol de la 1a temporada per descobrir què ens ensenya cada peça documental i per si serveix als fans per enganxar-se a la 2a.


Temporada de bolets! - Camping Prades Temporada de bolets! - Camping Prades\nBook Now Book Now Ofertes % +34 977 868 270\nLa temporada de bolets comença animada\nEls boletaires de les províncies de Lleida i Tarragona visiten les muntanyes de Prades cada tardor per omplir el cistell de bolets. Aquestes muntanyes es troben enmig de les dos províncies, amb una altura de mil metres i un clima ideal pel famós i apreciat bolet Rovelló.\nGràcies a un clima mediterrani, la humitat de la nit i les pluges de mitjans de Setembre, aquest Octubre es preveu un bon mes per anar a buscar bolets. Doncs aquests primers caps de setmana d’octubre, en cada racó de les carreteres principals ja s’hi han vist turismes aparcats en busca de bolets. Això si, si volem més bolets a finals d’octubre té que ploure més.\nSi agafem una mostra de boletaires de nivell mig/alt, podem observar els cistells plens, sobretot hi trobem Rovellons, com també mucoses blanques, ous de reig, pebrassos i algun que altre cep. No us deixeu portar per les xarxes socials, buscar bolets no es gents fàcil, s’ha de tenir paciència, orientació, coneixença del bosc, coneixença dels arbres i dels bolets tòxics.\nDes de càmping Prades, tenim a peu de càmping els camins naturals de les muntanyes de Prades i això fa que es pugui anar a buscar bolets sortint caminant des del mateix càmping. Això sí, al tornar al càmping amagueu el cistell o ens quedarem un Rovelló de comissió!\nMolta gent es pregunta perquè el Rovelló de Prades té millor gust que el Rovelló del Pirineu, i si ho analitzem bé, el tipus de terreny, vegetació i les oscil·lacions tèrmiques del clima mediterrani a les muntanyes de Prades generen unes condicions totalment diferents a les del Rovelló del Pirineu. Cal recordar que el Rovelló és un bolet que necessita zones càlides i una mica assolellades.\nUs animem a entrar en aquest món tan apassionant, tenint en compte que som uns privilegiats de tenir tanta varietat en un mateix país a causa de la altura i el clima, però sobretot quan es va a buscar bolets s’ha de cuidar el bosc sense embrutar-lo i vigilar les burilles!\nAltres noticies interessants\nUn nou turisme que es desperta a Prades!


Els mentors de B-Value es posen #EnTusZapatos – Fundació Banc Sabadell\nEn aquesta segona edició de B-Value, el programa d’innovació social que impulsem juntament amb Ship2B, hem incorporat un curs de formació per als mentors que participaran assessorant a les 40 entitats socials de tota Espanya que han estat escollides per participar.\n‘En tus zapatos’, és el títol d’aquest curs de formació que va dirigit als empleats de Banc Sabadell que participen, de manera voluntària, com a mentors en B-Value. L’objectiu d’aquestes sessions és transmetre la inspiració i sensibilització sobre el Tercer Sector, així com formar-los sobre innovació social compartint amb ells casos d’èxit de transformació d’entitats a través de la innovació social. Per a això, comptem amb diferents emprenedors, entitats socials i mentors que compartiran les seves experiències després del seu pas per la primera edició. D’aquesta manera, aconseguim combinar formació i experiència coneixent projectes socials de primera mà.\n#EnTusZapatos s’imparteix paral·lelament a Barcelona i Madrid amb tots els empleats de l’entitat i també amb voluntaris corporatius de AftershareTV, un dels partners estratègics que s’han unit en aquesta segona edició.


Metereologia | Revista 5027/11/2012\nSi un fenomen meteorològic es pot associar amb La Mussara, aquest és sens dubte la boira. Amb més de 1100 hores anuals, és habitual pujar a La Mussara a qualsevol època de l’any i trobar-se el poble dins els núvols, mentre a llocs tant propers com La Febró hi pot estar lluint un sol esplèndid.\nTal i com relatava l’Anton Agustench al seu llibre “Records de la Mussara”, hi ha dues situacions clàssiques de boira. La primera és la que es forma quan l’aire que ve de mar es veu obligat a pujar la muntanya, refredant-se i condensant la seva humitat. Això passa majoritàriament amb les marinades de primavera i estiu, on a mitja tarda no és estrany veure el cims de tapats per núvols.\nL’altre tipus de boira es forma curiosament amb el vent contrari, el mestral, quan bufa després d’un front de pluges o després d’una situació de boires espesses a l’interior de Catalunya. La humitat que recull de l’interior puja pel vessant nord i forma de nou la boira. Des del camp es pot observar com una característica “cella” damunt la serralada, des de Colldejou a La Mussara i que sembla que no es mogui, fet que sobta perquè el mestral està bufant considerablement. De fet es mou contínuament empesa pel vent, però mentre es forma pel cantó interior, s’esvaeix pel vessant sud tant bon punt inicia la baixada de la serralada, donant la impressió que el moviment és nul.\nPerò de tant en tant, a la boira sembla que li agradi jugar i inverteix els patrons cobrint de núvols baixos tot el camp i deixant a La Mussara com a mirador privilegiat per damunt la capa nuvolosa. L’espectacle que es pot gaudir llavors és d’una bellesa i d’una pau extraordinària. És el mar de núvols. Un enorme coixí de cotó fluix als nostres peus, la visió dels núvols des de dalt sense haver d’enlairar-se. No he comptat el número exacte de dies en que això passa, però deu rondar els 10-15 cada any. Queda pendent de confirmar. Aquest fenomen es produeix quan entra una massa d’aire càlid i sec a una altura per sota els 1000 metres de La Mussara. D’aquesta forma, la humitat que prové del mar i forma els núvols no pot arribar fins dalt el cim i queda atrapada per sota. Normalment aquesta capa seca es situa a uns 800 metres, però en alguns casos pot baixar fins als 500.\nPodeu saber si això està passant tant sols mirant una mica el cel i alguns paràmetres a l’estació de La Mussara. No hi ha regles infalibles, però si sou a Vilaplana, Alforja, Reus o qualsevol altre poble de la plana, amb humitats superiors al 75% i el cel cobert de núvols baixos, i veieu que a La Mussara la humitat és baixa (50% o menys) ja podeu pujar de peus que teniu servit el mar de núvols per poder-ne gaudir. No ho dubteu i pugeu-hi, podreu veure imatges com aquesta:


Portal de centre » Normativa » Educació d'adults\nLlei 3/1991, de 18 de març, de formació d'adults (DOGC núm. 1424, de 27.3.1991).\nDecret 130/2009, de 25 d'agost, de modificació del Decret 325/2006, de 22 d'agost, de creació de centres de formació de persones adultes ubicats en centres penitenciaris. (DOGC núm. 5452, de 27.8.2009).\nDecret 161/2009, de 27 d’octubre, d’ordenació dels ensenyaments de l’educació secundària obligatòria per a les persones adultes (DOGC núm. 5496, de 2.11.2009).\nDecret 213/2002, d'1 d'agost, pel qual s'estableix l'ordenació curricular de la formació bàsica de les persones adultes (DOGC núm. 3694, de 7.8.2002).\nAquest Decret queda derogat pel Decret 161/2009, de 27 d'octubre, d'ordenació dels ensenyaments de l'educació secundària obligatòria per a les persones adultes, a excepció del capítol 2 referit a l'ordenació de la formació instrumental, els efectes de la derogació del qual queden demorats fins l'entrada en vigor de la regulació prevista a la disposició final primera.\nDecret 72/1994, de 6 d'abril, pel qual es regulen els centres de formació d'adults (DOGC núm. 1884, de 15.4.1994).\nOrdre ENS/290/2013, de 12 de novembre, per la qual s'estableix l'equivalència entre els certificats de competència digital (COMPETIC) de l'educació de persones adultes i els certificats de l'acreditació de competències en tecnologies de la informació i la comunicació (ACTIC) (DOGC núm. 6508, de 25.11.2013).\nOrdre ENS/154/2011, de 14 de juny, del procediment i els documents i requisits formals del procés d’avaluació a l’educació secundària obligatòria per a les persones adultes (DOGC núm. 5922, de 18.7.2011).\nResolució ENS/447/2018, de 12 de març, de modificació de la Resolució ENS/924/2014, de 23 d'abril, per la qual s'estableix el procediment d'avaluació i certificació dels ensenyaments de competència digital a l'educació d'adults. (DOGC núm. 7580, de 16.3.2018)\nResolució ENS/924/2014, de 23 d'abril, per la qual s'estableix el procediment d'avaluació i certificació dels ensenyaments de competència digital a l'educació d'adults (DOGC 6614, de 02.05.2014).


Un informe jurídic de la Generalitat avala que la caserna de Sabadell és de l’Ajuntament | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nUn informe jurídic de la Generalitat avala que la caserna de Sabadell és de l’Ajuntament\nEl Consistori vol anul·lar un conveni entre el Ministeri de l'Interior i l'exalcalde Bustos que obliga la ciutat a pagar tres milions per recuperar l'edifici\nBarcelona 19 GEN 2018 - 15:50\tCET\nAl centre, l'alcalde Maties Serracant. Ajuntament\nL'Ajuntament de Sabadell no ha de pagar tres milions d'euros al Ministeri de l'Interior per recuperar l'antiga caserna de la Guàrdia Civil perquè ja és titular de finca. Així ho dictamina un informe de la Comissió Jurídica Assessora de la Generalitat, encarregat per l'actual equip de govern local per anul·lar un conveni del 2006 signat entre els llavors alcalde i ministre de l'Interior, Manuel Bustos i Alfredo Pérez Rubalcaba, respectivament, segons el qual l'Ajuntament recuperava l'immoble a canvi de tres milions d'euros i de cedir un solar valorat en cinc milions més per ressituar els agents.\nEl dictamen de la Comissió Jurídica, amb data de l'11 de gener, veu dos motius per anul·lar aquest acord del 2006. D'una banda, considera que el conveni "no era el procediment idoni" perquè la caserna tornava a les mans de l'Ajuntament i es remet a l'acord signat amb l'Estat el 1944, que fixa que la cessió de l'edifici a la Guàrdia Civil "quedarà sense efecte quan l'Estat deixi d'utilitzar-ho" per albergar agents d'aquest cos. El segon motiu que addueixen els juristes és que el conveni amb Interior s'hauria d'haver aprovat per majoria absoluta al ple, i no per decret d'alcaldia, com es va fer.\nEls partits de l'oposició en aquell moment, molts dels quals són ara al govern local (Entesa per Sabadell, ERC, ICV i EUiA), havien presentat un contenciós, però el jutge no el va admetre. L'any passat, ja amb les regnes del Consistori, van iniciar els tràmits per anul·lar el conveni i es va demanar un informe a la Comissió Jurídica, un tràmit perceptiu. Amb el dictamen a la mà, el govern municipal portarà al proper ple la proposta per anul·lar aquest acord del 2006.\nL'alcalde de la ciutat, Maties Serracant, s'ha felicitat per l'informe jurídic, perquè recull l'argument que fa anys que defensen: que la titularitat de l'edifici era municipal. "La caserna ha estat sempre nostra", ha resumit, al mateix temps que ha afegit que es posa punt i final "a una situació que era absurda i injusta per a la ciutat". L'Ajuntament encara no ha concretat l'ús que li donarà a aquest edifici.\nLa recuperació de la caserna és una les reivindicacions històriques de la ciutat. Durant la seva etapa com a alcalde, Manuel Bustos va voler recuperar l'immoble, però van considerar que fer-ho per via judicial seria complicat i van optar per negociar amb el Ministeri d'Interior, en aquells moments governat pel PSC. El 2006 Bustos va signar el polèmic acord amb Alfredo Pérez Rubalcalba, llavors ministre de l'Interior, pel qual l'Ajuntament recuperava la titularitat de la caserna pagant tres milions al Govern central i, a més, cedia un solar de 5.000 metres quadrats, valorat en cinc milions, a Sant Pau de Riu-sec per construir-hi una nova caserna per a la Guàrdia Civil. La intenció del govern local era convertir aquestes antigues instal·lacions –situades a la Gran Via, molt a prop de l'Hospital Parc Taulí– en un centre d'innovació en tecnologies aplicades a la medicina, anomenat Parc de Salut, que va ser un dels projectes estrella durant l'etapa Bustos.\nTots els grups de l'oposició, excepte el PP, van presentar un recurs contenciós administratiu contra el conveni perquè defensaven que la finca ja era propietat municipal. El 2010 el jutge va tombar la demanda i va donar la raó al govern de Bustos.\nEl ple municipal no tindrà problemes per anul·lar el conveni per majoria absoluta, una altra cosa serà esperar si el Ministeri de l'Interior impugna la decisió.


Notícies > A fons\nIGADI por Jaume Giné 31/08/2009\nAlternança política al Japó (1)\nEl 30 d'agost es van celebrar eleccions generals i els japonesos van escollir els seus 480 representants a la Cambra Baixa. Ha estat una data històrica al produir-se una alternança política al Govern del Japó. L'ampla victòria del Partit Democràtic del Japó (PDJ) va acabar amb el quasi monopoli del poder polític en mans del Partit Liberal Democràtic (PLD) que ha governat el país des de 1955, menys un breu període d'11 mesos, el 1993-1994. El triomf del PDJ estava anunciat en totes les enquestes, especialment després dels seus excel·lents resultats obtinguts, el 12 de juliol, en les eleccions de l'Assemblea Metropolitana de Tòquio.\nIGADI por Jaume Giné 12/08/2009\nEl "KOREA-INDIA CEPA": la gran aposta sud-coreana a l'Àsia del Sud\nLes relacions bilaterals entre Corea del Sud o l'Índia són molt fluïdes i es van impulsar decisivament a partir de la visita oficial que l'anterior president Roh va realitzar en aquell país l'octubre de 2004. Així mateix, els Estats Units, el Japó, la Xina i la Unió Europea estan mostrant un clar interès econòmic - i estratègic- per concloure acords econòmics amb la tercera economia asiàtica. L'Índia està en negociacions d'acords comercials amb la UE i el Japó. Ja ha negociat un FTA amb l'ASEAN però la seva ratificació està bloquejada per l'oposició o reticències d'alguns estats federats indis com el de Kerala, governat pel Partit Comunista Indi i contrari a les polítiques liberalitzadores del Partit del Congrés. Les negociacions amb la Xina encara no s'han iniciat.\nEntrevista a Ángel Sala, director del Festival de Sitges 2009\nA menys d'un mes perquè comenci un dels festivals més importants a Espanya per als aficionats al cinema asiàtic, el Festival de Sitges 2009, aquí us portem l'entrevista realitzada aquest mes d'agost al seu director, Ángel Sala. En un restaurant al centre de Barcelona i entre 'claretes' i 'tintos de verano', Ángel ens va anar explicant poc a poc la collita asiàtica que aquest any es presentarà al festival entre les diverses seccions... Un panorama molt, però que molt, afalagador. Ale, a llegir...\nL'Acord de Lliure Comerç entre Corea del Sud i la UE: la gran oportunitat\nDurante la visita oficial a Suecia los días 11 y 13 de julio, El president Lee Myung-bak i el primer ministre Fredick Reinfeld, que exerceix la presidència de la UE en aquest segon trimestre de 2009, van confirmar el final feliç de les negociacions de l'Acord de Lliure Comerç entre Corea del Sud i la UE (KOREA-EU FTA). Es van iniciar el maig de 2007 i després de celebrar 8 rondes, les dues parts negociadores van aconseguir l'acord.\nRelacions Corea del Sud- Unió Europea: L'assignatura pendent de la diplomàcia sud-coreana\nLee Myung-bak ha desenvolupat des de la seva arribada a la presidència sud-coreana, el febrer de 2008, una trepidant acció exterior. Les seves prioritats en la política exterior són molt clares. En primer lloc, ha impulsat l'anomenada 'Four-Power Diplomacy' amb els EUA, el Japó, la Xina i Rússia, amb el conflicte intercoreà com teló de fons. Lee Myungbak\nva visitar el 2008 i pel següent ordre, Washington, Tòquio, Pequín i Moscú, les capitals d'aquests 'quatre grans'. En canvi, no va xafar la Unió Europea (UE) durant el seu primer any de mandat presidencial.\nMadrid Global entrevista a Jesús Sanz, director general de Casa Àsia\nEl director general de Casa Àsia, Jesús Sanz, explica en una entrevista a Madrid Global les claus de la diplomàcia urbana. Madrid Global ha tingut l'oportunitat de fer algunes preguntes sobre el paper que exerceix Casa Àsia dins de l'estratègia de posicionament d' una ciutat com Madrid.\nDos iots per navegar en plena crisi nordcoreana\nLa policia fiscal italiana de Lucca (regió de la Toscana) ha confiscat dos luxosos iots demanats per Kim Jong-il i llestos per ser transportats des de Viareggio cap a Corea del Nord. La confiscació es va realitzar en el marc de les sancions internacionals aprovades per les ressolucions de NNUU.\nMés míssils, menys aliments\n<< Anterior 1 2 3 4 … 25 26 Següent>>


Tema 5 Psicobiologia II  | Fonaments de Psicobiologia II: neuroanatomia (UAB) | Unybook\nTema 5 Psicobiologia II (2015)\nTema 5 Psicobiologia II\nT.5. MEDUL·LA ESPINAL 1. Descripció morfològica de la medul·la espinal i els nervis espinals La medul·la espinal està situada dintre dels forats espinals, que són els orificis que hi ha entre la cara ventral i la cara dorsal de les vèrtebres. La columna vertebral està formada per 31 vèrtebres: 7 cervicals, 12 de toràciques, 5 de lumbars, el sacre (5 vèrtebres fusionades)i el còccix.\nLa medul·la espinal està protegida i envoltada per: Cada un dels segments medul.lars està associat a un parell (dreta i esquerra) de nervis espinals. Cada nervi espinal conté arrels sensorials i arrels motores, és a dir axons de neurones sensorials i axons de neurones motores. La numeració de cada vèrtebra comença per les cervicals i cap a baix.\nLa medul·la espinal està dividida en diversos segments i cada segment té un dermatoma assignat.\nDermatomes: cada una de les regions del cos que envien informació sensorial a un segment medul·lar.\nPer tant, el cos (exceptuant la cara, que no està innervada per la medul·la espinal) està dividit en 31 dermatomes. Cada dermatoma rep el nom del segment medul·lar corresponent.\nTenim 31 parells de nervis espinals. Els nervis espinals contenen axons sensorials i motors i alguns de vegetatius (només a nivell toràcic i en els primers segments lumbars). A les banyes dorsals hi arriba al informació sensorial i a les banyes ventrals la informació motora. A les banyes laterals hi arriba la informació vegetativa.\nA les banyes s’hi troben els somes de les neurones: - - - Ventrals  somes de motoneurones: controlen el moviment de la part del cos relacionada amb aquell segment medul·lar. Els axons de les motoneurones són informació eferent (soma al SNC, el soma va a fora). Surten els axons per l’arrel ventral o motora. S’ajuntaran amb els axons sensorials a nivell del nervi espinal.\nDorsals  somes de neurones es troben al gangli o dorsal o espinal (es troba l’arrel sensorial). Somes de les neurones somatosensorials (les neurones sensorials tenen forma de T). A les banyes dorsals hi ha neurones que reben informació sensorial (aquestes no capten directament la informació). Els axons sensorials passen per l’arrel sensorial o dorsal. La informació és aferent.\nLaterals  axons de sortida que passen per l’arrel ventral i d’entrada per l’arrel dorsal. La informació vegetativa pot ser tant aferent com eferent.\nLes neurones sensorials  porten informació somatosensorial o somestèsica, els sentits somestèsics (somatosensorials) inclouen tots aquells sentits que tenen el òrgan sensorial a la pell, al sistema musculoesquelètic i a alguns òrgans viscerals. Informació somestèsica: dolor o nociocepció, temperatura, propiocepció i cinestèsia (si estan en moviment o no, una gran part és conscient i l’altra no) i el tacte. Tacte epicrític o discriminatiu (ex: llegir en braille. Ho tenim als llavis, llengua, dits) i tacte protopàtic o “groller” (pressió en un punt ample de la pell, ex: pessigolles).\nLes motoneurones també porten informació a diferents llocs depenent d’on estiguin situats. A la substància blanca hi passaran axons que porten informació i que facin sinapsi a la mateixa substància blanca i altres poden pujar cap a dalt i portar informació cap a l’encèfal (pujarà per la substància blanca). Les neurones motores reben ordres de l’encèfal, hi ha d’haver axons que vagin del encèfal, que baixin per la medul·la i acabin fent sinapsis en neurones motores. Substància blanca  axons que van de la medul3la espinal cap a l’encèfal (sensorial) i motors que van de l’encèfal cap a la medul·la espinal.\nA nivell del segment lumbars, els axons que passin per la substància blanca processaran informació de les cames i del segment cervical de to. Les parts altes de la medul·la tenen axons de tot el cos, com més amuntm més axons passen (tant informació sensorial com motores).\nLesió: - A nivell cervical  lesió tetraplègica (braços i cames) A nivell lumbar  paraplègica (només les cames) Banyes dorsals: reben Arrel Gangli informació sensorial espinal o de sensorial Banyes l’arrel dorsal: laterals: conté els Nervi informació somes de les Arrel espinal vegetativa neurones Banyes ventrals: motora somatosensori contenen els somes de als les motoneurones 2. Substància grisa i substància blanca Organització funcional de la medul·la espinal:  - Substància grisa: Les banyes ventrals contenen els somes de les motoneurones.\nLes banyes dorsals contenen neurones que reben informació sensorial.\nLes banyes laterals (en els segmentes que en tenen: segments toràcics i segments lumbars alts) contenen somes de neurones vegetatives.\nAixí, doncs, en termes generals, les banyes dorsal intervenen en funcions sensorials, les banyes ventrals, en funcions motores, i les banyes laterals en funcions vegetatives.\n - Substància blanca (Conté axons organitzats en vies o fascicles): Ascendents (porten informació sensorial cap a l’encèfal).\nDescendents (porten informació motora).\nAxons que comuniquen diferents segments medul·lars.\nPrincipals fascicles:   Fascicles ascendents (sensorials: Fascicle espinotalàmics o sistema anterolateral (començen a la ME i acaben al tàlem). Porten informació sobre el tacte protopàtic, dolor i teperatura.\nFascicle de Goll o pracilis i Burdach o uneiforme (cordó posterior). Informació de tacte epicrític, propiocepció i cinestèsia (només la conscient).\nFascicles descendents: corticoespinal lateral (piramidal): moviments iniciats volutàriament de molta precisió. Aquests axons vénen del còrtex.\nEls axons del tracte corticoespinal lateral fan sinapsi amb les motoneurone s i controlen els moviments precisos Aquests fascicles també s’anomenen “cordó posterior” .\nPorten informació de tacte fi o discriminatiu (epicrític) i propiocepció conscient del tronc i les extremitats Els axons dels tractes espinotalàmics porten informació de tacte groller (protopàtic), dolor i temperatura La ME serveix per: - Recollir i transmetre informació sensorial de tot el cos menys de la cara Rep les ordres motores de l’encèfal i organitza els moviments de tot el cos menys de la cara Control d’algunes funcions del SNA.\nPot controlar respostes reflexes.\nResposta reflex (sensoriomotor): la medul·la espinal rep alguna informació que ha de donar alguna resposta molt ràpida i no passa per l’encèfal. Reflex medul3lar. Per regular la postura corporal i d’altres protectors.\n3. Aspectes funcionals Funcions: - Controla els moviments del tronc i les extremitats.\nRecull informació sensorial del tronc i les extremitats.\nControla algunes respostes vegetatives.\nOrganitza respostes reflexes del tronc i les extremitats.\nEn canvi, la informació sensorial i motora de la cara no és processada per la medul·la espinal.


Què saps de l’Escola Pia Sarrià? - La Torre de Barcelona\nQuè saps de l’Escola Pia Sarrià?\nEscola Pia Sarrià - La Torre de Barcelona\nL’Escola Pia Sarrià-Calassanç es troba al c/ Immaculada 25-35 de Barcelona i va ser fundada el 1894, és a dir, té més de cent anys d’experiència en l’àmbit de l’educació i la docència. Forma part de les 20 escoles de L’Escola Pia que podem trobar a Catalunya i compta amb educació infantil, primària, secundària i batxillerat a més d’oferir cicles formatius privats de grau mitjà i superior de l’àmbit d’esports. Cal afegir que és una escola cristiana i que per això és una escola inclusiva que potencia el treball basat en valors des de l’inici fins al final de l’educació.\nLes coses que diferencien i destaquen de l’Escola Pia Sarrià són l’educació basada en els valors i les emocions, el seguiment personalitzat dels alumnes, l’aprenentatge interdisciplinari i cooperatiu i la internacionalitat. També tenen un model d’inclusió per a tothom i tenen en compte tant la responsabilitat com les decisions dels alumnes.\nEn relació amb la internacionalitat, l’escola imparteix matèries en anglès i disposa de mesures per fer més eficaç l’aprenentatge de les llengües com les hores de conversa amb nadius, el desdoblament en grups i els projectes europeus com els intercanvis. D’altra banda, respecte a les tecnologies, es destaca per l’aplicació de les TIC-TAC d’una forma transversal a totes les etapes.\nEl valor del col·legi:\nFormació en valors i educació emocional.\nInnovació metodològica amb el nou projecte educatiu SUMMEM.\nEducació primària musical de qualitat a través d’un conveni amb el Conservatori del Liceu de Barcelona.\nFormació esportiva durant tota l’etapa escolar i formació professional en l’àmbit de l’esport.\nBatxillerat dual, científic-tecnològic, humanitats i socials i artístic.\nLlengües que s’imparteixen: Català, Castellà, Anglès, Francès i Alemany.\nIntercanvis internacionals per la pràctica de les llengües estrangeres: Anglès, Francès i Alemany.\nCuina pròpia atenta a les al·lèrgies i intoleràncies alimentàries dels alumnes\nTransport escolar per Barcelona, el Prat de Llobregat i Sant Cugat del Vallès.\nServei d’acollida de matins i de tarda gratuït\nPiscina pròpia amb activitat obligatòria de natació\nBosc i hort\nMoltes activitats extraescolars\nCasal d’estiu durant juliol i setembre.\nPer a més informació sobre l’Escola Pia Sarrià:\nTelèfon: 93 212 09 08


L'Eixample i Gràcia superen les concentracions de diòxid de nitrogen per segon any consecutiu\nL’Eixample i Gràcia superen les concentracions de diòxid de nitrogen per segon any consecutiu\nSón dos punts de trànsit intens de la capital catalana i obtenen el mateix resultat que el 2018\nEls districtes de l’Eixample i Gràcia excedeixen les concentracions de diòxid de nitrogen per segon any consecutiu. Són les estacions que han excedit el valor límit anual permès de NO2 –situat en 40 µg/m3 (micrograms per metre cúbic)– el 2019. La Direcció General de Qualitat Ambiental i Canvi Climàtic constata que es manté la tendència de la qualitat de l’aire en aquesta àrea. De fet, el resultat del 2019 és el mateix que el del 2018. Respecte a l’any anterior, s’observa que els nivells d’NO2 es mantenen similars en general.\nEl 93% de les estacions que hi ha a les zones de protecció especial de l’ambient atmosfèric (28 de les 30 estacions de l’anomenat Àmbit-40) compleixen el valor límit anual. A la primera corona de la ciutat de Barcelona, la Zona de Qualitat de l’Aire 1 (ZQA1), un 88% de les estacions compleixen amb la normativa (16 de les 18 estacions), i a la segona, la ZQA2 (que comprèn municipis del Vallès Oriental i Occidental i del Baix Llobregat), el compliment és del 100% (12 de les 12 estacions).\nPel que fa als valors límit horaris d’NO2, durant el 2019 s’ha complert l’objectiu a tot el territori, com en l’any anterior. Així doncs, no s’han donat les condicions per declarar un episodi d’alta contaminació per diòxid de nitrogen.


Hem fet una sel·lecció de les activitats i llocs d'interés més atractius i propers a la Torre d'en Bofill.\nPodeu filtrar els resultats pel tipus d'activitat o lloc d'interés.\nCastell i Col·legiata de Sant Vicenç de Cardona\nSituat a la plaça de la Fira, sota les voltes d'Aimines, just davant de l'Ajuntament de Cardona, aquest centre facilita la interpretació de la vila i el seu centre històric, declarat Bé d'Interès Cultural.\nUna exposició permanent, amb un ampli repertori gràfic i audiovisual, explica la gènesi i evolució de la vila fins a la construcció del seu recinte emmurallat, que la va protegir durant més de cinc-cents anys.\nEsglésia de Sant Miquel de Cardona\nSant Vicenç de Cardona és una església romànica situada a Cardona (el Bages). L'arquitecte de l'obra és desconegut tot i que sabem que el seu comitent fou el vescomte Bermon. L'obra fou construïda entre el 1029 i el 1040. Actualment, l'església es troba en un perfecte estat de conservació.\nLa visita al Parc Cultural de la Muntanya de Sal, dins les antigues instal•lacions de Mina Nieves, ens ofereix la possibilitat de conèixer els afloraments salins de Cardona i el singular patrimoni natural i cultural que fan d'aquest indret un lloc únic en el món. La geologia, la mineralogia, la botànica i la història tenen en aquest recinte un punt de trobada en el context de l'explotació que l'home ha fet d'aquest mineral des del neolític fins a arribar a l'explotació industrial.\n( Esport )\nHípica a prop de Cardona\nEls camins de la nostra història\nPodreu gaudir d’un seguit d’itineraris pels voltants de la vila de Cardona.\n( Museus )\nMuseu de la Sal de Cardona\nJosep Arnau i Ratera obria una petita exposició de peces de sal a les estances de la seva llar, sota la voluntat d'omplir el buit deixat a Cardona pel cèlebre museu de sal de mossèn Joan Riba. Cinquanta anys després, aquella primera col·lecció s'havia ampliat de manera significativa amb l'ajut de les seves filles fins a constituir el Museu de la Sal Josep Arnau.


Valenciana | Bloc de la Vall d'Albaida\nTag Archives: Valenciana\nLa Generalitat exclou 7 municipis de la Vall d’Albaida dins la seua estratègia territorial del País Valencià\nPosted on 23/06/2010 by blocvall\nEl 22 de juny la Generalitat Valenciana presentava a Ontinyent l’Estratègia territorial de la Comunitat Valenciana 2010-2030. Una presentació plena de mancances i desconeixement de realitat social de la comarca i des del BLOC volem denunciar amb contundència tres aspectes que durant la presentació d’ahir es van constar:\n1.- L’estratègia territorial, segons ens informaven du més de 2 anys treballant-se per part de la Conselleria i sembla que cap responsable polític de la comarca en tenia ni idea. Les propostes i prioritats semblen fetes al cap i casal sense tindre en compte la realitat de la comarca. (no vol dir que no hi hagen idees i propostes vàlides) ¿Com es pot elaborar una estratègia territorial sense comptar amb la participació de les organitzacions, administracions e institucions del territori per al qual es vol dissenyar una estratègia?\nLa Generalitat no deu conèixer que el Consorci de les Comarques Centrals Valencianes, presidit pel president de la Diputació de València, Alfonso Rus, va elaborar l’any 2002 el Pla de Promoció Socioeconòmica i de l’Ordenació Territorial de les Comarques Centrals Valencianes. Aquest pla va ser elaborat des de la participació pública i engloba tot un seguit de projectes dirigits al desenvolupament econòmic i social d’estes comarques, i que la Generalitat no ha contemplat.\n2.- L’estratègia es realitza per a una “àrea funcional” que no correspon amb la comarca, tant sols arreplega 27 poblacions. Però segons es desprenia d’algunes declaracions encara tenim que estar agraïts. Sembla que inicialment aquesta àrea funcional ni existia al mapa, la nostra comarca es diluïa entre les àrees funcionals de Gandia, Xàtiva i Alcoi. Tant sols les al•legacions presentades per les organitzacions empresarials de la comarca han possibilitat l’existència d’aquesta àrea i la celebració mateixa de la jornada, inicialment prevista per a Xàtiva.\n¿On esta l’ajuntament d’Ontinyent, la Mancomunitat, que ni presenten al•legacions, ni sembla que tinguen idea de la estratègia de futur que els seus companys de partit ens tenen preparada? (estratègia que segons sembla és desaparèixer, encara més, del mapa) Hem d’apostar per la comarcalització del País Valencià i crear veritables pols d’atracció econòmica i després interactuar dins unes àrees funcionals més grans, en el nostre cas les Comarques Centrals Valencianes. Presentar el futur Hospital d’Ontinyent com a motor econòmic d’una comarca que està dividida en tres centres d’atenció (Ontinyent, Gandia i Xàtiva) és no conèixer el territori que es pretén dinamitzar.\n3.- I per rematar el dia, ens trobem a l’alcaldessa LINA INSA que presenta l’acte i abans de que comence el tècnic corresponent a desenvolupar el contingut de l’estratègia que la Generalitat té prevista per a la comarca, dona l’ordre als seus regidors alliberats i tots cinc abandonen el saló on es realitzava la presentació. Alcaldes de la comarca, representants empresarials i de diverses associacions locals ens quedem bocabadats, sense entendre res.\n¿Que li passava a la senyora alcaldessa, que no era la protagonista? ¿i com poden quatre persones adultes i responsables polítics obeir cegament l’ordre de la seua cap i desentendre’s del contingut de l’acte? ¿No hi ha ningú amb criteri i sentit comú? ¿a ningú li importa el que la Generalitat planifica per a la Comarca? I per si faltava poc,.. ¿on eren els representants del PSOE?\nOntinyent, 23 de juny de 2010.\nPosted in Uncategorized | Etiquetat CCV, centrals, comarques, estratègia Territorial, Generalitat, ontinyent, Valenciana, valencianes, vall d'albaida\t| Deixa un comentari


Daniel Climent Giner, Autor a Revista Mètode - Pàgina 2 de 2\nEl biòleg Daniel Climent ens fa una aproximació des de l'etnobotànica a una fruita característica de la tardor, el codony. Coneguda com "la poma d'or", aquesta fruita és protagonista a la gastronomia, a la mitologia i fins i tot a obres pictòriques, especialment bodegons.\nÉs comú que els pessebres nadalencs incloguen representacions de la figuera de pala, però es tracta d'un anacronisme. Ens ho explica Daniel Climent.\n© Ernest Costa i Savoia El naixement del riu Ter al Ripollès, en la imatge, és conegut com Ull de Ter. La idea que la\n© V. Rodríguez La tensió s’incrementava per moments i, malgrat que es tractava del fill del Déu-pare,\nUna de les famílies botàniques amb efectes més contraposats sobre la salut humana és la de les apocinàcies, una família que, malgrat la distribució