Santuari de la Mare de Déu de Puig-aguilar - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl santuari de la Mare de Déu de Puig-aguilar és un santuari que s'aixeca dalt d'un esperó meridional del Puig Aguilar al terme de la Corriu, pertanyent al municipi de Guixers, a la comarca del Solsonès. És un monument protegit com a Bé Cultural d'Interès Local\nLa Corriu, ctra. LV-4241, km 23, a 7,4 pista. Guixers (Solsonès)\n42° 09′ 20″ N, 1° 39′ 37″ E / 42.155549°N,1.660144°E / 42.155549; 1.660144Coord.: 42° 09′ 20″ N, 1° 39′ 37″ E / 42.155549°N,1.660144°E / 42.155549; 1.660144\nS'hi accedeix fàcilment per la carretera secundària, asfaltada i ben senyalitzada, que surt al km. 23,9 (42° 7′ 42″ N, 1° 39′ 54″ E / 42.12833°N,1.66500°E / 42.12833; 1.66500) de la carretera LV-4241-a, de Berga a Sant Llorenç de Morunys, a la dreta, un cop passat el Pont de Valls. Als 4,5 km (42° 9′ 3″ N, 1° 39′ 23″ E / 42.15083°N,1.65639°E / 42.15083; 1.65639) es deixa a l'esquerra el desviament que mena a Sant Martí de la Corriu i al cap de 7,4 km s'arriba al Santuari. Aquesta carretera continua, ja com pista de terra molt dolenta, vers Vilacireres i Gósol.\n1.4 Galeria de fotos de l'interior\n1.5 El portal\n1.6 Galeria de fotos del portal\nPlanta de l'església\nEsglésia d'una sola nau rectangular capçada per un absis quadrat orientat a tramuntana i coberta de teula a dos vessants. Un campanar de torre rectangular adossat a la façana de llevant a l'alçada de l'absis, amb quatre finestres d'arc de mig punt sense campana en cap d'elles i amb teulada a quatre vessants. A la façana de ponent hi ha dos senzills contraforts.\nEl parament està fet per pedres sense escairar. El conjunt ha sofert un sobre-alçament i l'afegit d'un cos rectangular de 7,60 x 3,25 a la capçalera per ser utilitzat com a sagristia. També es va afegir un porxo o nàrtex que cobreix la porta d'entrada.\nUna única finestra rectangular centrada al frontis, que s'obre just damunt de la carena del vessant de la coberta del nàrtex. Al cos afegit de la sagristia, dues finestres rectangulars a la façana de llevant i una a la de ponent.\nLa façana de ponent i el nàrtex\nL'interior del nàrtex vist des de l'accés del costat de ponent\nL'interior del nàrtex vist des de l'accés del costat de llevant\nLa façana de ponent amb el campanar adossat\nEls dos contraforts de la façana de ponent\nEl nàrtex i el frontis\nUna única coberta amb volta de canó cobreix la nau i l'absis. Dos arcs torals de mig punt que arrenquen d'una motllura que s'estén al llarg dels dos murs laterals de la nau.\nLa imatge de la marededéu, amb el Nen als braços, és moderna i a la seva dreta hi té la imatge d'una àliga. Les dues imatges es troben a l'interior d'una senzilla fornícula de fons pla.\nL'altar està constituït per una llosa de pedra tallada que es troba sobre un únic pilar obrat en pedra que s'aixeca al centre del presbiteri, a la banda dreta del qual s'obre la porta que dóna accés al campanar i a la sagristia.\nGaleria de fotos de l'interiorModifica\nLa porta s'obre a l'angle sud-est del frontis. Està constituïda per dos arcs de mig punt en degradació que arrenquen d'impostes que es desenvolupen sobretot a mà dreta.\nHi ha elements esculpits a l'extradós de tres de les dovelles de l'arc exterior, a l'intradós d'ambdós arcs i a les impostes de la banda dreta.\nA la clau hi ha un nínxol excavat en arc a la part superior. A l'interior hi ha esculpida en baix relleu una Mare de Déu sedent amb les espatlles i el cap quadrats i amb el Nen a la falda. Aquest no mostra la posició hieràtica pròpia de les escultures romàniques sinó que està ajagut sobre el cos i el braç esquerre de la mare.\nLa contraclau de l'esquerra és llisa. La de la dreta, en canvi, hi ha representat en relleu un sarcòfag vist des de dalt a l'interior del qual hi ha, també esculpit en relleu, el cadàver d'un albat mascle, nu i amb els braços plegats damunt del pit.\nA la dovella que està al costat de la contraclau de l'esquerra hi ha representada la figura d'un àngel frontal amb les ales caigudes.\nA l'intradós de l'arc exterior, de manera esquemàtica, hi ha tres personatges, dos dels quals sembla que s'agafin les mans i l'altre apareix sol, amb el cap girat en direcció al costat oposat al d'aquells. A l'intradós interior hi ha un motiu floral radial de set pètal inscrit en un cercle.\nA les impostes hi ha un motiu geomètric consistent en la juxtaposició d'una estrella de vuit puntes. Finalment, a tall de permòdols, a l'interior hi ha dos caps humans molt esquemàtics. Aquests relleus denoten la mà d'un artesà popular i la temàtica és de difícil explicació. Les dovelles de l'arc recorden a conjunts en què la Mare de Déu amb el nen són envoltats d'àngels turiferaris, com en el timpà de Santa Maria de Cornellà de Conflent. La figura del sarcòfag pot simbolitzar l'ànima figurada. És estrany, en el romànic català, trobar figuració en arquivoltes disposades radialment però una excepció seria Santa Maria de Covet (al Pallars Jussà). També són problemàtics els personatges de l'intradós; el seu esquematisme recorda la cara frontal del sarcòfag de Castellnou d'Ossó (Urgell). De fet, la flor de set pètals apareix sovint en sarcòfags (malgrat és més usual de sis pètals). De totes maneres, és estrany un motiu funerari en una porta. Els dos caps poden ser només ornamentals com als Tracs (Riner) i al Sàlzer (Odèn).\nGaleria de fotos del portalModifica\nDetall del portal\nLes dues figures enllaçades de l'intradós\nLa flor de set pètals de l'intradós\nLa marededéu amb el Nen\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Santuari de la Mare de Déu de Puig-aguilar\n↑ 3,0 3,1 «Santuari de la Mare de Déu de Puig-aguilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juny 2015].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Santuari_de_la_Mare_de_Déu_de_Puig-aguilar&oldid=22064379»\nDarrera modificació: 8 oct 2019 a les 11:14


Compromís per Puçol presenta la seua candidatura a les Eleccions Municipals de maig\nInicio Actualidad Compromís per Puçol presenta la seua candidatura a les Eleccions Municipals de...\nCompromís per Puçol presenta la seua candidatura a les Eleccions Municipals de maig\nLa coalició Compromís per Puçol presenta la seua candidatura a les Eleccions Municipals que va tindre lloc a la Casa de Cultura el dijous passat, 16 d’abril.\nL’acte presentat per Mª Josep Amigó, exalcaldessa de Bonrepòs i Mirambell i membre de l’Executiva Nacional de Compromís, va comptar amb les intervencions de Sara Gómez, secretària comarcal de Compromís, i de Joan Baldoví, diputat per la coalició al Congrés dels Diputats.\nSara Gómez va explicar com treballa Compromís als pobles de l’Horta Nord on té representació municipal, i en destacà la política de proximitat i les nombroses propostes que presenta Compromís als ajuntaments. Gómez denuncià la política de retallades que el PP ha dut a terme a la Generalitat Valenciana en els darrers anys, “que ha deixat tots els valencians endeutats i ha hipotecat el nostre futur”.\nBaldoví va destacar la manera de treballar al Congrés dels Diputats, on Compromís, amb tan sols un diputat, porta a terme una feina encomiable. El diputat a Madrid explicà que “sempre estic en contacte amb els nostres regidors i regidores, diputats i diputades perquè em diguen quines són les propostes més importants i per les quals cal lluitar i ser l’altaveu al Congrés”.\nTancà el torn de parlaments Enric Esteve, que va començar dient que “als pobles es vota la persona, però no es pot oblidar a quin partit representa cada candidat o candidata i el que eixe partit ha fet. Hem treballat amb valentia per les persones més desprotegides i hem presentat en esta legislatura més de 70 mocions i més de 350 precs i preguntes per millorar la qualitat de vida dels veïns de Puçol”.\nEsteve enumerà les infraestructures que cal realitzar urgentment per les inundacions, les connexions viàries paralitzades des de fa anys i que impedeixen la descongestió dels trànsit i l’abandonament del nucli antic, “tant per uns com per altres”.\nLa candidatura està formada per 9 dones i 8 homes amb vocació de servei públic i preparats per a “governar un gran poble unit i del qual es puguen sentir orgullosos els puçolencs i les puçolenques, i els seus fills i nets”, segons Esteve.\nAl finalitzar l’acte s’obsequià els assistents amb una copa de cava valencià i una planta aromàtica amb el lema #ambvalentia!.\nArtículo anteriorEl PP de Mislata acusa al PSPV de “jugar sucio” al denunciar al ex alcalde Corredera\nArtículo siguienteMás de 300 personas vistan Los Silos en el primer fin de semana de su apertura al público


Andròmines estrena la temporada familiar\nMúsica, teatre i emocions en Andròmines\nEl pròxim 13 de febrer, a partir de les 12.00 hores, començarà la temporada familiar al TMC - amb el permís de Jaleiu -. Es tracta d'"Andròmines", un espectacle de Samfaina de Colors que combina una posada en escènica poètica, amb cançons ben animades. De fet, Enderrock va triar el disc d'Andròmines entre els 10 millors de música familiar del 2021.\nL'espectacle és un viatge al passat. Rebuscar entre caixes oblidades i trobar aquelles joguines amb les quals tant havíeu gaudit durant la infantesa. Es tracta d'una obra poètica que ens parla de la fugacitat del temps i de la capacitat que tenen els objectes estimats de retornar-nos a un moment del nostre passat.\nL'espectacle començarà a les 12.00 hores del diumenge i tindrà una durada de 50 minuts. Les mesures COVID segueixen vigents i caldrà respectar-les, a més de seguir les indicacions, si escauen, del personal del teatre.


PARAULA DE DÉUDiumenge 5 de juny 2022 – Bloc de Pere Codina Gironella\nPARAULA DE DÉUDiumenge 5 de juny 2022\n–¿No són galileus, tots aquests que parlen? Doncs com és que cada un de nosaltres els sentim en la nostra llengua materna? Parts, medes i elamites, habitants de Mesopotàmia, de Judea i de Capadòcia, del Pont i de l’Àsia, de Frígia i de Pamfília, d’Egipte i de les regions de Líbia tocant a Cirene, i els qui han vingut de Roma, tots, tant jueus com prosèlits, cretencs i àrabs, els sentim proclamar en les nostres pròpies llengües les grandeses de Déu.\n• Veniu Sant Esperit…!\n• La música de fons que ens acompanya és el molt reposat cant de Taizé «Veni Sancte Spiritus».\n• Omplim-nos d’aquesta invocació quieta, repetitiva, un mantra que a poc a poc es va instal·lant, suaument, no produït pels nostres voluntarismes, sinó acollit.\n• Situem-nos enmig del grup d’amics de Jesús que estaven pregant, on Maria també hi era present. Maria no presidia, sinó que estava discretament al costat de tots. Ella no era el “centre” de l’escena (com sovint ens la pinten), però en la seva discreció, potser en un raconet, era “central” (Ac 1,14).\n• Jo des de la insistència, la discreció, la pau, en un racó de la comunitat, vaig repetint “Veni Sancte Spiritus”.\n• I potser em trobo envaït per una ventada interior, abrusat pel foc i amb “paraula creador” als llavis (Veni Creator Spiritus!). I em descobreixo repartint “bona notícia” en un món assedegat de “bones notícies”, que sovint són tan escadusseres…!\n• En la Pentecosta d’enguany, sortint dels estralls del Covid-19, que va estar una ventada, terratrèmol que ho esmicola tot, volem escoltar l’Esperit que ens diu: compte, no vulgueu ara tornar simplement al món injust d’abans de la pandèmia, feu costat a l’Esperit dels profetes que ens van repetint: “un altre món és possible”.\nAutor LA VIDA EN UN BLOCPublicado el 4 junio, 2022 Categorías Sin categoría\nAnterior Entrada anterior: PREGÀRIA D’AVUI DE CAP I CORDiumenge 5 de juny 2022\nSiguiente Entrada siguiente: ESCRIT DEL BLOC Diumenge 5 de juny 2022


El govern presenta el 'Llibre blanc' - VilaWeb\nDilluns 29.09.2014 06:00\nEl govern presenta el 'Llibre blanc'\nRecull els informes del CATN i traça el camí cap a la creació de l'estat català\nAvui a les set del vespre el govern català presentarà el 'Llibre blanc de la transició nacional a Catalunya'. La presentació anirà a càrrec del president del Consell Assessor de la Transició Nacional (CATN), Carles Viver Pi-Sunyer, i del president de la Generaltat, Artur Mas. Amb aquest llibre, de més de 1.300 pàgines, el govern assumeix la tasca feta pel CATN. Aquest organisme ha fet en un any divuit informes que en el llibre aniran acompanyats d'una síntesi, elaborada per la secretaria del consell.\nAquests informes se centren bàsicament en tres apartats: com fer la transició de comunitat autònoma a estat, quines estructures d'estat caldrà crear i com pot ser la relació de Catalunya amb Espanya, la Unió Europea i la comunitat internacional.\nEl CATN va ser creat amb la funció d'assessorar la Generalitat sobre les grans qüestions que tenen a veure amb el procés obert al Principat, i ha fet cinquanta-cinc reunions plenàries. Cap dels membres del consell no cobra pel fet de formar-ne part.\nLa setmana passada el president Mas va demanar als seus membres de continuar formant-ne part, després d'haver acabat la feina principal amb aquest 'Llibre blanc'.


Hebron i Jerusalem | Elena Embuena\nHebron i Jerusalem\n1 Agost 2010 eembuena\nAquestes són les dues ciutats a les que hem anat en els darrers dies de la nostra estada a Palestina.\nEl dia 29 al matí, sortint de l’Hotel a Betlem, hem visitat un taller tèxtil. Allà els qui porten la fabricació ens expliquen els seus problemes en com aconseguir la matèria primera.\nCom no tenen capital suficient per comprar fora de Palestina estan obligats a comprar als jueus al preu que ells estipulen, amb els recàrrecs per l’aplaçament; a més, estan obligats a vendre’ls-hi els que han fabricat, a un preu molt baix i que difícilment els hi permet sortir de la roda, mentre que a les etiquetes que pengen hi apareixen preus astronòmics.\nHi ha molts homes treballant al taller i molt poques dones.\nA Hebron vàrem arribar cap al migdia després d’haver visitat alguns dels projectes que duu a terme l’ONG ASECOP (Associació Europea de Cooperació amb Palestina).\nUn d’aquests projectes és l’hivernacle que fa tres mesos que s’ha construït a Sa’eer a Cirjordània (Sahir), que és una de les zones més perilloses per passar el check-point i així es dóna l’oportunitat per a les dones del poble a poder treballar sense haver de sortir de la ciutat.\nEviten el perill i poden atendre a la seva canalla petita. Hem menjat uns tomàquets fantàstics!!!\nAixí que quan hem arribat a Hebron hem anat a voltar per la ciutat.\nCaminant pel mercat d’Hebron dues coses sorprenents. En primer lloc, la necessitat de posar una reixa per evitar que caigui a sobre del cap de la gent les coses (escombraries, pedres, objectes diversos i altres coses més impensades) que el veïnat jueu llença sobre les persones que passen pel mercat.\nÉs l’evidència de l’ocupació utilitzada de manera denigrant, ja que les famílies jueves que han ocupat les cases de la planta alta utilitzen aquesta ocupació per llençar qualsevol cosa.\nLa segona és que, tot passejant, barrejades entre les dones, homes i criatures que compren i venen, ens hem topat amb un escamot de soldats israelians, dins de la zona palestina, completament equipats amb tot l’armament possible, passant d’un carrer a l’altre com si els estiguessin atacant. Feia la sensació d’aquelles pel·lícules que tenim costum de veure a la tela, però a la realitat fa molta por.\nAl final del carrer, el check-point que ens permetrà passar a la zona israeliana. Reixes, torns de ferro, passaports i preguntes, gens comparat amb els que els hi fan a la gent de Palestina; a més, no poden passar pel mig del carrer hauran de seguir pel lateral, mentre nosaltres ho podrem fer pel centre com els i les israelianes.\nUn camí diferents per a uns i altres, semblem tots tocats de l’ala.\nSi anem des de Betlem a Jerusalem amb l’autobús que tenim contractat, el pas pel check-point és relativament senzill perquè només hem de parar dues vegades; una perquè el conductor expliqui qui som i on anem i la segona perquè puguin pujar els soldats, dos nois o bé un noi i una noia, que no deuen tenir més de 20 anys, i que es passegen per l’autobús amb les metralletes a punt i donant un cop d’ull als passaports que hem de dur a la mà.\nPerò passar a peu per agafar el transport de línia públic és una altra cosa. Primer s’ha de passar per un passadís de tancat amb reixes d’uns 100 metres i vigilants per càmeres,\ndesprés un torn i un altre passadís interminable. Després de sortir al carrer, s’ha de tornar a passar per un altre passadís enreixat i finalment la garita dels soldats que demanen la documentació.\nAixò, a les hores d’entrada o sortida del treball, es converteix en un suplici. Cues llarguíssimes en aquest espai tan reduït. Nosaltres hem tingut la sort de poder-hi anar a una hora on no hi ha ningú.\nAvui 31 hem visitat Jerusalemt. Han estat dues visites ben diferents: una més reivindicativa i una altra més turística.\nLa turística està aviat explicada: Carrers de la part vella que sembla com un túnel del temps per com va vestida la gent i que fa una mica de por,\nveient com vesteixen les dones, que han de dur faldilles llargues i no se’ls hi pot veure els cabells a les que ja estan casades; amb la qual cosa han de dur o el cap tapat o bé una perruca.\nI ja no diguem els nens i les nenes que no tenen res a veure amb els nostres infants.\nSón moltes les coses que desconeixem de la radicalitat dels jueus ortodoxes i sovint apareixen notícies de la radicalitat mulsulmana. Jo, després del que he escoltat i he vist en aquest viatge em sembla que el problema és el mateix: les religions que es converteixen en una dominació, sobretot de les dones, portada a la màxima expressió són perilloses. Ja sigui la catòlica, la jueva o la mulsumana.\nCom és natural ens hem apropat al Mur de les Lamentacions on les dones quedem arraconades en un extrem,\nHem anat Sant Sepulcre amb totes les picabaralles de les diferents branques del catolicisme que es reparteixen la “territorialitat” de l’espai, però ha estat impossible accedir a l’Explanada de les Mesquites, tot i que no s’ha pogut aclarir exactament el per què, simplement no era dia, potser en un altre moment, però em sembla que no podrà ser.\nLa part reivindicativa l’explicaré demà amb més detall.\nOne thought on “Hebron i Jerusalem”\nMaía Angeles ha dit:\nm’agrada molt el teu blog!\nés molt important escriure tot el que hem vist i donar a conèixer la situació que està patint el poble palestí.\n2 Agost 2010 at 7:45


La CUP demana uns pressupostos participatius i organitzats per regidories i amb criteris d’eficiència | Candidatura d'Unitat Popular\nLa CUP demana uns pressupostos participatius i organitzats per regidories i amb criteris d’eficiència\nAbans de les festes de Nadal es va convocar un ple extraordinari per aprovar els pressupostos municipals. El ple va tenir lloc el 23 de desembre i s'ens va convocar a una reunió informativa dos dies abans, el 21 de desembre per tal que ens els poguessin explicar. Amb el poc marge que que ens van donar aquests dos dies, vam preparar la nostra intervenció i posicionament. Per això, vam demanar que de cara al proper any, se'ns pugui tenir en compte per poder-hi participar o almenys, se'ns informi amb més temps.\nPrimer de tot, vam plantejar dues qüestions: Si entre setembre i octubre s’han d’haver liquidat els comptes per conèixer-ne l’estat en què es troben i així poder fer arribar al ple (o als grups que formen el ple) una proposta de pressupost. Perquè no ha sigut així? (ens va arribar al desembre). Si entre octubre i novembre els pressupostos han d’estar en exposició pública, aprovar-los en ple municipal i obrir un període d’al·legacions. Perquè no ha sigut així?\nEl termini que sí que s’haurà complert és el que abans del 31 de desembre aquests s'han aprovat - obrint un termini d’al·legacions, coincidint amb les festes, tot i que a la web encara no s'han publicat -.\nUn altre motiu pel qual vam votar en contra és perquè ens van presentar els ingressos i les depeses d’aquest pressupost nomès per “capítols” segons criteris econòmics. Fet que fa que la proposta nova de pressupostoss no vagi més enllà de veure quina quantitat es va gastar l‘any anterior per cada partida econòmica determinada i procedir a l’actualització pel proper any.\nDes de la CUP hem pogut veure que s’estan fent dues altres classificacions contables: per “programa”, segons finalitats i objectius, i per “àrea” i tot i que precisen millor l’orígen o el destí de les partides, creiem que aquestes dues estan massa allunyades de l’organització real, tant de l’ajuntament com de l’equip de govern. El fet que el pressupost de BSM es presenti a part i classificat en 4 àrees n’es una mostra.\nPer això, trobem a faltar i vam demanar la classificació dels pressupostos de forma “orgànica” amb la màxima especificitat possible en la justificació de despeses, organitzat per regidories i amb criteris d’eficiència. No poder saber quines partides disposen les diferents regidories ens fa preguntar: com organitzen o planifiquen i quins criteris es segueixen per l’equip de govern?\nPer tot això, no vam creure que calgués entrar en anar questionant l’augment o disminució de partides específiques, però si que vam voler destacar alguns punts concrets:\nVam veure que un 40% del pressupost es destina a despeses de personal, però no vam tenir accés al catàleg de llocs de treball (funcionaris, personal aboral i eventual) amb les tasques i hores concretes classificades per lloc, grup i àrea. Document que s’hauria d’haver aprovat en aquest ple. Aquesta informació creiem que era necessària en la planificació de llocs de treball que requereix l’ajuntament, ja que pel nombre d'habitants i pressupost es podria destinar fins a un 50% a la partida de personal. Des de la CUP apostaríem per reforçar la tresoreria per poder portar el control orgànic de les despeses, un conserge per l’escola Valeri Serra i pel Casal d’entitats Carme Serra.\nFinalment, ens van sorprendre els 14.000€ en mobiliari pel casal d’entitats quan encara no està definit el model de gestió ni s’ha convocat a les entitats.\nPer acabar, vam recordar la proposta que havíem fet de que la partida d’ajuda a desenvolupament es gestionès a través d’una entitat de banca ètica i veure les possibilitats que s’ofereixen en gestió municipal.\nLa Cup Bellpuig-Seana vam votar en contra pel procediment d'elaboració dels pressupostos ja que va donar nul·la capacitat de participar tant a la ciutadania com als grups de la oposició. A més, considerem que el període amb què es va definir hauria de tenir un recorregut més llarg, participat i consensuat i no, uns dies abans del ple.\nPressupost Bellpuig 2015


Concentració en memòria de Germán Ortega - ACCIO ECOLOGISTA-AGRO\nArrel de la web > Col·lectius > València en Bici > Concentració en memòria de Germán Ortega\nConcentració en memòria de Germán Ortega\nEl nostre condol per als familiars i amics d’este ciclista que va morir atropellat a València\ndimecres 7 de desembre de 2016, per AE-Agró\nEl passat divendres, 2 de desembre, València en Bici-Acció Ecologista-Agró va convocar una concentració silenciosa en memòria de Germán Ortega i de totes les víctimes del trànsit. Este ciclista va morir el passat 29 de novembre quan va ser atropellat per un vehicle en l’encreuament de l’avinguda Constitució amb el carrer Ruaya. La concentració va comptar amb la participació de tota la Massa Crítica de València, que va envoltar en un silenci absolut la bicicleta blanca instal·lada en memòria de Germán. El nostre més sentit condol per a la seua família i els seus amics. Esperem no haver de reunir-nos mai més junt a una bicicleta blanca. Llarga vida a tota la comunitat ciclista de València i del món sencer.\nConvocats per València en Bici-Acció Ecologista Agró, desenes de ciclistes es van reunir el passat divendres, 29 de novembre, per a acomiadar a Germán Ortega. Este ciclista va morir el passat 29 de novembre, dilluns, quan va ser atropellat per un vehicle en l’encreuament de l’avinguda Constitució amb el carrer Ruaya. L’acte en memòria de Germán va coincidir amb la Massa Crítica, que no va dubtar a sumar-se a la concentració.\nDes de la Plaça de la Mare de Déu, la comitiva ciclista va pedalejar fins al lloc del fatídic atropellament, on unes mans anònimes havien instal·lat una bicicleta blanca en record de Germán. Tots els participants en la concentració van envoltar en un silenci absolut esta bicicleta blanca. I així van estar durant una bona estona fins que un emotiu aplaudiment va trencar el silenci. El nostre més sentit condol per a la seua família i els seus amics. Esperem no haver de reunir-nos mai més junt a una bicicleta blanca. Llarga vida a tota la comunitat ciclista de València i del món sencer.\nMesures per a pacificar el trànsit en la CV-500\nEl passat dijous, 1 de desembre, un centenar de persones es van manifestar al Cap i Casal contra la reducció de velocitat i les mesures per a pacificar el trànsit a la CV-500, vial més conegut com carretera del Saler. Des de València en Bici-AE Agró considerem que la reducció de la velocitat salva vides, per exemple la de ciclistes com Germán. I, en este cas concret, també la d’animals, a més a més de millorar substancialment la qualitat ambiental del Parc Natural de l’Albufera de València.\nPer això, pensem que el lema de la pancarta de la manifestació amaga una contradicció immensa, ja que la supervivència del parc natural està estretament lligada als interessos dels pobles del seu entorn. Si no posem límits al creixement a l’Albufera, com demanaven els manifestants, com anem a conservar els seus valors ambientals? Valors que, al cap i a la fi, són el principal motor econòmic del parc natural i de molts dels negocis de localitats com El Saler, El Palmar o El Perellonet.


viurealspirineus/Marta Lluvich 20:10 16/10/20\nUns 5.000 vehicles de mitjana circulen pel tram aranès de la C-28 i durant trenta dies d'esquí uns 15.000\nprojecte la tercer vielha mesos redacció\nEl conseller de Territori, Damià Calvet, parlant amb el síndic d'Aran, Francés Boya /Marta Lluvich\n(Foto: Un cartell amb indicacions a Arties, Salardú i Baqueira, a la C-28, a la Val d'Aran / Marta Lluvich)\nEl conseller de Territori, de visita a l'Aran, ha anunciat que aviat es publicarà el traspàs de la gestió de l'os i els grans carnívors del Govern de la Generalitat al govern aranès. La dotació econòmica és de 170.000 euros. Calvet ha explicat que la voluntat del Govern és mantenir la convivència entre l'os, el turisme i la ramaderia.\nPreguntat per la notícia de la negativa de la promotora de la mina de Salau (Parc Natural de l'Alt Pirineu) a tirar endavant el pla d'explotació que tenia previst, segons ha avançat El País, Calvet ha dit que és una "molt bona notícia" i ha afegit que, en gran part, ha estat gràcies als informes redactats pels tècnics del Parc i al requeriment d'un informe ambiental complet, a l'empresa. Aquests tràmits administratius, sembla que han fet "desistir" a l'empresa promotora. Calvet ha sentenciat que el Parc Natural de l'Alt Pirineu "no era el lloc per fer una explotació minera".


Els sindicats i les patronals del 78, s’uneixen… article d’Agustí Colomines | ANNA notícies\ncontra el 78/39\n30 de novembre de 2020 ANNA_Catalunya\tDeixa un comentari\nQUERELLES POLÍTIQUES (versión en castellano)\nper Agustí Colomines\n1. La patronal de la petita i mitjana empresa Pimec, que és, juntament amb Foment del Treball Nacional, la principal organització empresarial de Catalunya, ha decidit querellar-se contra Joan Canadell, president del Consell de Cambres i de la Cambra de Comerç de Barcelona. Canadell va gosar denunciar, sense esmentar Pimec, que hi ha patronals que fa 25 anys que no elegeixen president i que s’escull a dit. Josep González es va sentir al·ludit perquè, efectivament, és president de Pimec des del 1997, quan l’antiga patronal del Baix Llobregat, Sefes, que ell també presidia, es va fusionar amb Pimec. Hi ha dirigents patronals i sindicals que s’enganxen a les cadires amb pega. Un vell costum del règim del 78.\nEstà clar que les organitzacions patronals i sindicals estan nervioses davant la tramitació de la llei de cambres que obre la porta al finançament públic i la representativitat institucional a les entitats camerals. És una proposta de Junts i Esquerra, mitjançant el tràmit de lectura única i urgent. El projecte de llei ha unit Foment del Treball, Pimec, UGT i CCOO de Catalunya per oposar-s’hi. Les patronals i els sindicats del règim del 78 van remetre una carta als grups parlamentaris en la qual exigien que no es tramités la iniciativa i de moment ja han trobat el suport del PSC, que aquest cap de setmana ha anunciat que el portarà al Consell de Garanties Estatutàries. Això ha provocat que ERC ara dubti, per pur seguidisme dels socialistes, i perquè els republicans —com els antics convergents— no han apostat mai de veritat pels sindicats independentistes de classe. Patronal i sindicats no volen compartir el finançament públic de què gaudeixen per llei amb les cambres, que tanmateix representen 500.000 empresaris i autònoms que sí que tenen l’opció de votar candidatures obertes i realment competitives. Estan en joc “les competències dels que fins ara som els agents socials”, ha manifestat González sense embuts.\nAquest és el pinyol de la polèmica i el rerefons de la querella. Xavier Coronas, secretari general de la Cambra, ha recordat fa poc que la representativitat de les cambres és diferent, de manera que, “a tot el món, el que defineix una cambra de comerç és la defensa dels interessos generals. En canvi, les patronals defensen els d’una part”. Josep González i els altres implicats no ho veuen així, és clar, i es queixen de l’intrusisme d’un Canadell que ja va fer saltar la banca en les eleccions a la Cambra del maig del 2019 en derrotar els candidats de l’establishment, Carles Tusquets i Ramon Masià, amb un programa renovador i independentista. Potser tot s’entén millor si hom recorda que llavors Josep González era vicepresident segon de la Cambra que presidia Miquel Valls i formava part de l’entorn convergent, simplement perquè era el partit governant, i, des dels negocis alertava que el “seu mal no vol soroll”.\nSi fos un treballador normal, Josep González faria deu anys que estaria jubilat. Ha estat més conegut com a dirigent patronal que no pas com a empresari. Avui dia presideix una entitat —una més— públic-privada, Pallarsactiu SA, “que té com a objectiu influir, promocionar i desenvolupar els interessos econòmics del Pallars Jussà i Sobirà”. I tanmateix, la Pimec de González va boicotejar —com també va fer Foment— la trobada sobre el dèficit en infraestructures que va convocar la Cambra i que va comptar amb la presència del Racc, FemCat, el Col·legi d’Economistes, d’Enginyers i de Camins i el Consell de Cambres. La guerra entre els vells empresaris del subsistema autonòmic del règim del 78 i l’empresariat sobiranista és total. Canadell subverteix cada dia un món acostumat a manar arreu.\nJosep González també presideix la Fundació Pimec, creada el 2007, la missió de la qual es confon amb els propis de l’organització general, si bé té una personalitat jurídica pròpia. El que sorprèn més és que fa cosa d’un parell d’anys Pimec transferís els seus actius a la Fundació no se sap ben bé per quin motiu. ¿És que González vol perpetuar el seu control de l’organització patronal un cop sigui substituït per Antoni Cañete, actual secretari general de Pimec, a qui ja ha ungit com el seu hereu?. Segons explicava Àlex Font Manté l’estiu passat, González ho té tot lligat i ben lligat, incloent-hi la reforma dels estatuts de l’entitat per assegurar un salari a Cañete, per quan acabi el mandat el 2022 i piloti el relleu a favor de Cañete, a la manera clàssica dels antics politburó sindicals: primer es designa i després es vota per ratificar, que és al que es referia Canadell.\nUn dels punts febles del moviment independentista és l’escassa incidència que té dins de les patronals i dels sindicats del règim autonòmic del 78 que s’alimenten amb diners públics directes, incloent-hi els recursos —que no són pocs— destinats a la formació. Això no vol dir que no hi hagi empresaris i treballadors independentistes. L’èxit de la candidatura de Canadell en les eleccions de la Cambra i la irrupció de la Intersindical-CSC, un sindicat independentista i de classe sense complexos, indica el camí a seguir per “ampliar la base”. Ocupar “espais de llibertat” sota el règim franquista —als col·legis professionals o inclús dins de les estructures del sindicat vertical— va ajudar a corcar el franquisme però no va tombar-lo. No n’hi va haver prou per fer net i, en realitat, segons com, va ajudar a perpetuar persones que van transitar de la dictadura al parlamentarisme com si no hagués passat res. Cal fer foc nou i apoderar-se de les institucions per canviar-les i no pas per seguir fent el mateix.\nAntoni Cañete ha fitxat ara Josep Ginesta com a cap de l’àrea de Treball de Pimec. El fitxatge s’ha realitzat deu dies després que Ginesta —encara avui secretari d’Emprenedoria, Treball i Funció Pública d’ERC— fos destituït pel conseller Chakir el Homrani com a secretari general del departament de Treball, Afers Socials i Famílies, degut al fiasco de les ajudes als autònoms.\n¿Quin millor exemple hauríem pogut trobar de porta giratòria dels temps de l’autonomisme? Velles pràctiques amb nous protagonistes en una època de renúncies en què el fracàs obté premi. El fitxatge fa mal als ulls, però ningú alça la veu per denunciar-ho, ni tan sols els republicans que abans eren tan exigents amb els convergents. Tothom sap qui exerceix la dictadura mediàtica a Catalunya i per què s’imposa la llei del silenci. Potser és perquè la mentalitat dels que conceben el món públic com una finca privada retorna amb nous protagonistes. Deuen pensar que “ara els toca a ells”, com va dir Alfonso Guerra el 1982, no per governar, sinó per treure’n un profit personal i partidista. És per això que Canadell molesta tant. Ell i el seu equip estan impregnats d’un real esperit republicà que topa amb les formes del subsistema català del règim del 78, que malda per acabar amb el procés mitjançant complicitats incomprensibles. L’estat ha judicialitzat la política per destruir el moviment independentista i els dirigents de l’1-O. Es veu que hi ha qui està disposat a fer el mateix en altres àmbits.\nEntrada anteriorLaura Borràs arrasa en les primàries de JxCSegüent entradaDe moment i per a un observador rigorós… un article blanquejant el regim espanyol del 78 (amb presos i exiliats polítics i dos milers d’encausats catalans)… amb un ham al final que per a nosaltres no cola.


Sant Fèlix fa tocar de peus a terra\nEFREN GARCIA Actualitzada el 31/08/2011 00:00\n260x366 El quatre de nou amb folre i agulla que van descarregar, en primera ronda, els Castellers de Vilafranca a Sant Fèlix. / TJERK VAN DER MEULEN El quatre de nou amb folre i agulla que van descarregar, en primera ronda, els Castellers de Vilafranca a Sant Fèlix. / TJERK VAN DER MEULEN\nLes expectatives no deixaven veure al món casteller el seu nivell real. La diada de Sant Fèlix a Vilafranca del Penedès es va saldar amb sis llenyes importants però també va deixar per al record cinc castells de gamma extra descarregats. Ja se sap que quan una diada comença carregada d'expectatives el més habitual és que decebi el públic més exigent; els resultats i les sensacions mai no van de bracet i això fa que les valoracions en calent distin molt de les idees reposades. A Vilafranca es van viure les estrenes de dos castells de gamma extra inèdits en l'inici de temporada -el quatre de nou amb agulla i el nou de vuit- i es va aconseguir una suma d'estructures de la màxima dificultat digna només de les millors places castelleres. Tot i així, uns i altres van deixar la feina a mitges i això genera en general un sentiment d'insatisfacció una mica irracional.\nEnguany Sant Fèlix rebia quatre colles amb diferents estats de forma, cada una lligada a circumstàncies desiguals, i això fa que un judici global sempre resulti injust. Tant els Castellers de Vilafranca com la Colla Joves Xiquets de Valls van quedar lluny del que se'ls podia demanar però això no ens ha de fer oblidar els èxits dels Minyons de Terrassa i la Colla Vella dels Xiquets de Valls, que van aconseguir els seus objectius i van tornar a casa amb esperit vencedor.\nDesprés d'uns quants dies de somnis embriagadors, la realitat ens fa tornar a tocar de peus a terra. Els castells que proposaven els Castellers de Vilafranca són encara miratges d'una dificultat incontrolable i, mal que ens pesi, esperar que la Colla Joves Xiquets de Valls finalitzi una actuació amb dos castells de nou pisos sembla un record nostàlgic d'anys que queden enrere.\nLes evidències manen i el nivell actual no pot ser superior a l'exhibit ahir, tenint en compte que, fins ara, només dues de les estructures extra que es van descarregar a Vilafranca s'havien portat amb èxit a plaça. No podem criticar una colla que intenta un castell de vuit sense aconseguir els de la gamma alta de set i justificar qui vol fer el salt als clàssics de la gamma extra per descarregar castells de somnis.\nEls resultats, a més, reobren l'etern debat dels que no combreguen amb la immobilitat del cartell de Sant Fèlix. La Colla Vella va saber superar les dificultats, alçant el seu llistó i aconseguint un castell de gamma extra diferent, com és el nou de vuit, però la Joves va tornar a posar en dubte la seva participació a la diada més important del món casteller.\nFins i tot a mig gas, els Castellers de Vilafranca van ser els millors\nMalgrat no complir les expectatives, els Castellers de Vilafranca van ser els que van aconseguir els millors resultats. L'important bagatge demostrat en el primer tram de temporada va fer que poguessin resoldre una mala situació amb tres castells de gamma extra: el quatre de nou amb folre i agulla, el dos emmanillat i el pilar de vuit.\nVan iniciar la diada segons el programa descarregant un castell que han exhibit a Sant Fèlix en els últims deu anys i encarrilant la que havia de ser una jornada memorable. El quatre de nou amb agulla, el primer de l'any, es va mostrar solvent però va fer patir quan el pilar interior va quedar lliure, ja que les primeres passes del descens van ser excessivament tenses. De seguida, però, les coses es van tòrcer. El dos sense manilles va tirar amunt amo d'una concentració immillorable, els Castellers van intentar aturar en sec el moviment lateral de la fràgil estructura però una forta sotragada la va tallar gairebé de soca-rel quan els dosos tot just anaven a ocupar els seus llocs. Com ja va passar amb el dos de vuit de la temporada passada, aquesta estructura demostra necessitar cert moviment i quan els esforços es doblen per no deixar passar el seu vaivé natural el resultat queda lluny del que és desitjable.\nAmb el tres de deu amb folre i manilles encara en cartera, van decidir emmanillar la torre i, amb el segon gamma extra al sarró, anar per l'altre gran objectiu de la jornada. El tres de deu, però, va mostrar uns Castellers de Vilafranca irreconeixibles. Van bastir-lo correctament i quan només faltava culminar-lo la canalla es va fer enrere. Mentre l'intentaven desmuntar, a més, el peu es va ensorrar i els verds van necessitar l'ajuda dels Minyons de Terrassa per esmorteir el cop. Van resoldre la jornada descarregant el segon pilar de vuit de la temporada, no sense haver-lo de treballar.\nSense el pilar de vuit, però amb el dos emmanillat\nEls Minyons de Terrassa van rubricar una genial diada de Sant Fèlix en la qual tan sols els va faltar la resolució del màxim espadat. Amb aquesta actuació posen fi a la planificació de la primera part de l'any i divendres començaran a treballar en noves fites per al tram final de temporada. Tot i que pugui sonar a excusa clàssica, la realitat diu que els egarencs arribaven a la cita castellera més important de l'any amb només quinze dies d'assajos que, tot i així, van saber rendibilitzar de la millor manera possible.\nVan aparcar els rumors que han protagonitzat durant l'última setmana descarregant el tres de nou amb folre a la primera ronda. L'estructura es va alçar esvelta i lleugera i, si bé aviat podria transformar-se en castell de deu pisos, encara haurà d'esperar a ser alçada en forma de gamma extra.\nLa millor carta, el dos de nou amb folre i manilles, es va resoldre sense aparents complicacions. Els Minyons van forjar uns fonaments ferms en la soca, el folre i les manilles i poc més van haver de fer els membres del tronc per materialitzar el tercer castell de gamma extra de la temporada per als malves.\nA l'última ronda de la diada de Sant Fèlix, un defecte al pis de terços del quatre de nou amb folre va fer patir durant gran part del descens. Però l'estructura que, sense cap mena de dubte, més mal regust va deixar als Minyons de Terrassa va ser la del pilar de vuit.\nL'espadat va tornar a presentar-se tou al tercer pis i el lapse en la pujada dels dos últims castellers va impossibilitar que s'arribés a coronar, víctima d'un fueteig constant.\nLa Vella, triomfadora moral\nDesprés d'un inici de temporada dubitatiu la Colla Vella dels Xiquets de Valls va esvair qualsevol dubte fent els deures a Vilafranca: va consolidar els castells de nou pisos i va aconseguir el primer registre extra en descarregar el nou de vuit. La Vella va resoldre el tres de nou amb folre a la primera ronda i, abans de fer el pas desitjat, va completar les seves obligacions descarregant també el quatre de nou.\nEn el moment més ambiciós, els vallencs van atacar el tercer nou de vuit de la història. Van alçar una estructura de tres sòlida en què confluïen els tremolins de tres torres adossades. Sense ensurts van coronar els diferents poms de dalt i van celebrar com calia el premi a la superació personal.\nA la ronda de pilars, a més, els vallencs van carregar l'espadat de set amb folre però no el van poder completar perquè el pilar es va acabar trencant per la part de dalt. Al final de la diada, doncs, tres i quatre de nou amb folre, nou de vuit i pilar de set carregat.\nLa Colla Joves Xiquets de Valls, a la corda fluixa a Vilafranca\nLa Colla Joves Xiquets de Valls arribava a Vilafranca amb els pitjors registres. Marcats per les nombroses baixes, els de la camisa vermella eren conscients que només farien silenciar les veus crítiques aconseguint els seus reptes a la plaça de la Vila. Encara lluny dels mínims exigibles, els vallencs van tornar a ensopegar amb els castells de nou pisos i no van poder dur a plaça el cinc de vuit que tant se'ls ha resistit en els moments decisius de l'estiu.\nVan iniciar l'actuació de Sant Fèlix carregant el primer tres de nou amb folre de la temporada. El castell va començar bé de mides però amb moviment constant. Van controlar l'ascens però quan tota la canalla estava a punt de tancar la construcció van ser assaltats pels dubtes. L'acotxadora va intentar fer-se enrere en col·locar el primer peu sobre el pis de dosos però se'n va desdir animada per un públic que desitjava l'èxit dels homes de Joan Barquet. L'enxaneta del castell va travessar amb convicció però els nervis van complicar la sortida fent que l'estructura acabés cedint.\nBuscant asserenar els ànims entre els més menuts de la colla, la Joves va optar per descarregar un dos de vuit folrat que ja han demostrar tenir apamat enguany i que es podria haver convertit en castell de gamma extra si la temporada hagués avançat per camins diferents. El món casteller no sempre fa justícia.\nA la tercera ronda de la diada, els vallencs van alçar el quatre de nou amb folre. La construcció va mantenir els nervis ferms i el moviment controlat en el primer tram d'execució però, quan es disposava a reeixir per primer cop en el que va de temporada, una forta sotragada el va trencar per la part baixa.\nDubtes al G-5\nFins ara, la possibilitat d'atacar un castell de gamma extra en els moments més importants de la temporada mantenia la Colla Joves Xiquets de Valls en l'anomenat G-5 casteller, però el pobre nivell exhibit durant la temporada passada i en l'inici del present curs casteller posa en entredit la seva continuïtat en la festa vilafranquina.\nEnguany, sense anar més lluny, els Capgrossos de Mataró han tancat un primer tram de temporada de nivell, demostrant poder atacar els castells de gamma extra abans del mes d'agost. A més, la Colla Jove Xiquets de Tarragona també pica fort a la porta amb set castells de nou pisos descarregats.


ERC només pactarà amb Colau si se suma al full de ruta independentista - Diari de Girona\nERC només pactarà amb Colau si se suma al full de ruta independentista\nJunqueras veu "difícil" reeditar un govern tripartit a l'Ajuntament de Barcelona perquè estan "molt allunyats" del PSC\nEl president d'ERC, Oriol Junqueras, va dir ahir que només pactaria amb la guanyadora de les eleccions a Barcelona, Ada Colau, si s'adheria al pacte pel full de ruta per la independència. En una entrevista a Catalunya Ràdio, Junqueras va explicar que posarien com a condició per pactar amb Colau el seu "compromís pel país" que passava per la seva adhesió al full de ruta per la independència. Va esmentar que també volia un compromís amb els canvis econòmics, socials i ètics que Catalunya necessitava.\nJunqueras va assegurar que reeditar un govern tripartit a l'Ajuntament de Barcelona amb BComú i PSC era molt difícil perquè "estan molt allunyats" dels socialistes, sobretot en el tema de la independència. Junqueras va reconèixer que alguna vegada havia xiulat l'himne espanyol, va dir que entenia que la gent ho fes i que rebutgés els símbols que consideraven no compartits, tot i que creia que "és millor no fer-ho" perquè els símbols representaven els sentiments de moltes persones. En un altre ordre de coses, el líder d'ERC va reiterar que estaven negociant actes comuns durant la campanya electoral, en la seva obertura i el seu tancament amb altres formacions sobiranistes.\nEl Govern espanyol va advertir ahir la futura alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, que no respectar les lleis la situaria "fora de la democràcia" i, davant la seva amenaça d'incomplir alguna norma, va considerar que "això s'haurà de veure i caldrà veure fins on la condueix". Va ser el secretari d'Estat de Relacions amb les Corts, José Luis Ayllón, que, en una reunió amb periodistes al Palau de la Moncloa, va llançar aquesta advertència a Colau davant les seves declaracions en les quals va avançar que desobeirà les lleis que li semblin injustes. Ayllón va considerar "una gran irresponsabilitat" fer una declaració d'aquest tipus i li va recordar que Espanya era una democràcia que tenia lleis aprovades per majoria tant al Parlament nacional com el Parlament de Catalunya.\n"Són normes elegides per la majoria i absolutament democràtiques", va reiterar, abans de precisar que qui determinava en una democràcia si les lleis eren justes o injustes eren els tribunals de Justícia. Quan un càrrec no compleix la llei, se surt de la democràcia i es converteix en "antidemòcrata", va insistir Ayllón, que va emplaçar a comprovar en el futur com actuava Colau: "Això que desobeirà, s'haurà de veure, i caldrà veure fins on la condueix".\nEl diputat al Parlament de la CUP David Fernàndez va assegurar que no veia el seu partit entrant al govern municipal de Barcelona i es va mostrar més partidari d'arribar a "acords puntuals" amb la guanyadora de les eleccions, Ada Colau. En declaracions a Els Matins de TV3, Fernàndez va destacar les seves simpaties cap a Colau i va subratllar que un canvi de cicle polític en l'àmbit metropolità "era imprescindible". El dirigent de la CUP va rebutjar completament que la victòria de la cap de llista de Barcelona en Comú "deixi tocat de mort el procés sobiranista".\nPer la seva banda, el president del grup del PP a l'Ajuntament de Barcelona, Alberto Fernández, va instar Colau, a "complir la llei" i li va demanar que no assumís el paper d'"alcaldessa justiciera".


La commemoració del Dia Internacional de la Dona es durà a terme a Santa Margarida i els Monjos amb diverses activitats que s’han programat per reivindicar el col·lectiu femení en l’actual entorn social.\nLes accions de conscienciació s’iniciaran aquest divendres 6 de març amb la inauguració de l’exposició ‘A la luz de las mujeres’ que es podrà visitar fins al 27 de març a la casa de cultura Mas Catarro. El dia 10, l’equipament Tangram ha organitzat també una activitat adreçada a joves.\nUn dels actes més concorreguts de la programació anual a l’entorn del 8 de març és el Sopar de Dones, que enguany es farà el dia 13, a la pista poliesportiva amb la participació d’unes 400 dones majors de 12 anys.\nEls actes finalitzaran amb una caminada familiar per a la igualtat, que es farà el diumenge dia 15 amb un format de grups reduïts que aniran fent parades per conèixer la història de tres dones del municipi fins a la Casa de Cultura Mas Catarro per visitar la exposició fotogràfica “A la luz de las mujeres” i presentar el nou projecte participatiu de recuperació de la memòria històrica de les dones de Santa Margarida i els Monjos.\nLa programació de la commemoració del Dia de les Dones es complementa al municipi amb les iniciatives d’entitats com el CCRR de la Ràpita, que ha programat un cabaret feminista el dia 7 i un dinar de la dona l’endemà diumenge 8 de març.\nLes activitats estaran acompanyades d’accions visuals amb domassos liles a totes les finestres de l’Ajuntament i pancartes de conscienciació als equipaments públics i algunes entitats.\nProgramació del Dia de les Dones a Santa Margarida i els Monjos\nA les 19 h, a la Casa de Cultura Mas Catarro\nPresentació interactiva de l’exposició fotogràfica “A la luz de las mujeres”\nEn acabar tertúlia amb refrigeri.\nLa Boheme, cabaret feminista\nA les 19.30 al CCRR de la Ràpita\nAmb Les Lloronas, Mama Calypso, Mariona Sagarra, Amanda Wilson i Nia Torres.\nA les 14 h, al CCRR\nInscripcions 2 i 3 de març de 18.30 h a 20.30 h al CCRR. Preu sòcies 15€ i no sòcies 18€, Apuntar-se per grups.\nOrganitza: Associació de Dones del CCRR\nTangram en femení\nA les 16 h, al Tangram.\nActivitat gratuïta i adreçada a jovent a partir de 1r d’ESO.\nA les 21.30 h a la pista poliesportiva\nVenda de tiquets els dies 2 i 3 de març a Dona al Dia (c/ St. Josep 1) de 9 h a 13 h i 4 i 5 de març a la Parafarmàcia Ràfols\nVenda a càrrec dels Diables Spantus.\nCal fer les inscripcions per grup. Preu 7 euros. Per a dones majors de 12 anys.\nCaminada familiar per la igualtat\nA partir de les 10 h, des de la plaça de Pau Casals.\nCal apuntar-se 20 minuts abans de la sortida a la mateixa plaça, perquè la caminada es farà en grups reduïts esglaonats\nCaminada amb parades per conèixer la història de tres dones del municipi fins a la Casa de Cultura Mas Catarro per visitar la exposició fotogràfica “A la luz de las mujeres” i presentar el nou projecte participatiu de recuperació de la memòria històrica de les dones del municipi.


Club Escacs Amposta: Obert Actiu d'escacs "Ciutat d'Amposta" 2014 - inscripcions obertes\nObert Actiu d'escacs "Ciutat d'Amposta" 2014 - inscripcions obertes\nDesprés d'un llarg període de treball, ja estan obertes les inscripcions per al campionat de partides semiràpides que el Club Escacs Amposta organitzarà en motiu de la celebració de la festivitat del Mercat a la Plaça en la nostra ciutat.\nObert Actiu d'escacs "Ciutat d'Amposta"\nAmb aquest Actiu ens sumem a la resta de clubs de Catalunya que organitzen aquest model de torneig, a la vegada que oferim un nou tipus de campionat que permet un altre tipus de partides una mica més pausades que no les ràpides a 5 minuts que hem organitzat anteriorment.\nEl ritme serà de 15 minuts + 5 segons/jugada, el qual serà vàlid per a ELO català (1/2 K) d'acord amb la Federació Catalana d'Escacs.\nLa seu on es celebrarà el torneig serà el Ball de la Lira Ampostina, ubicat a l'avinguda Santa Bàrbara núm. 35, al centre d'Amposta. És el mateix lloc on es va jugar al mes de desembre el campionat de ràpides de la Copa de Fires 2013.\nBall de la Lira Ampostina\nEstà obert a tots els jugadors amb llicència federativa de la FCE i en total es disputaran 7 rondes (4 al matí i 3 a la tarda) pel Sistema Suís FIDE en un únic grup (els aparellaments es faran a través del programa informàtic Swiss Manager). El rànquing inicial es formarà tenint en compte l'’ELO Català.\nEls drets d'inscripció seran de 6,00 € / jugador, excepte per als socis de Club Escacs Amposta que la inscripció serà gratuïta. La manera d'inscriure's serà:\nPer e-mail a: club.escacs.amposta@gmail.com\nOmplint el Formulari d’inscripció (www.actiu.escacsamposta.cat)\nLa data límit d’inscripció és el dissabte 17 de maig a les 16:00h.\nEls premis consistiran en trofeus per als millors classificats en el campionat i en les diferents categories:\nCampió absolut i per al 2n i 3r classificats\nMillor per tram d'ELO Català: 1700-1799, 1800-1899, 1900-1999\nMillor sub-08, sub-10, sub-12, sub-14 i sub-16\nMillor jugador local\nMillor jugador veterà\nEs considerarà sub-16 anys tota aquella persona que no hagi complert 17 anys abans del 01/01/2014, i així successivament per als sub-14, sub-12, sub-10, i sub-8.\nEs considerarà veterà tots els jugadors nascuts l’any 1954 o anteriors i a totes jugadores nascudes l’any 1959 o anteriors.\nEls desempats per qualsevol lloc de la classificació general seran els sistemes següents:\n1. Bucholz-1 amb ajustament FIDE,\n2. Bucholz total amb ajustament FIDE,\n3. Sonneborn-Berger amb ajustament FIDE,\n4. Resultat particular,\n5. Color (en taules guanyen negres)\nL’ajustament FIDE serà per l’oponent virtual (C.04.5 General Handling Rules – FIDE Handbook).\nPodeu consultar les bases complertes en el següent enllaç.\nEsperem que l'Actiu tingui la major acceptació i participació possible. Ens veiem el 18 de maig!\nPublicat per Escacs.Amposta a 20:50\nEtiquetes de comentaris: Semiràpides\nCurs d'escacs "dues torres" - 2a edició\n2a edició de la Lliga d4, "memorial Fidel Font"\nLliga Catalana 2014 - Ascens a Segona provincial T...\nLliga Catalana 2014 - Ascens a Primera provincial TGN\nObert Actiu d'escacs "Ciutat d'Amposta" 2014 - ins...


Nuestros albums | Lacuina Visual\nFOTOGRAFIA FAMILIAR - FOTOGRAFIA DE CASAMENTS\nNENS/FAMÍLIES/EMBARÀS/PART A CASA\nELS NOSTRES ÀLBUMS\nL'àlbum de fotografies de casament que oferim és elegant i senzill. Les seves tapes estan realitzades amb diferents materials naturals com el lli, la fusta, pell, vellut, etc ... i les seves mesures poden ser des de 30x30 fins 40x30.\nInclouen 30 plecs (60 pàgines) en paper fotogràfic (el de tota la vida) o paper fineart, tots dos en acabat mate d'alta qualitat, i l'enquadernat es realitza de manera artesanal, assegurant així un àlbum perfectament encolat i resistent.\nEl nostre estil de maquetació és senzilla i elegant, un estil que no passa de moda, elaborat perquè la fotografia guanyi protagonisme en l'àlbum. Una maquetació personalitzada, en què cada parella pot contribuir i decidir sobre el contingut final. Aquest contingut és clar, està basat en els grans moments de la vostra boda, la vostra gent, i les emocions. La quantitat de fotos que compondran l'àlbum, sota el nostre criteri, va en pro de l'estètica del mateix, per això aconsellem un màxim de 90/110 imatges.\nCom a extra, els àlbums poden anar acompanyats amb caixes o fundes decoratives a joc amb el material escollit per a les tapes de l'àlbum (fusta, tèxtil, metacrilat ...) Les tapes de les caixes poden personalitzar amb imatges, logotips, noms, frases, etc ...\nEls àlbums de pares, són rèpliques exactes de l'àlbum principal, impresos en el mateix paper i per defecte en una mida inferior més manejable.\nUs lliurem el reportatge fotogràfic en un USB de 32gb personalitzat, en una capseta de fusta amb 20 fotografies en paper fineart mate d'alta qualitat.\nÀlbums i enquadernacions\nGràcies Joan Otaegui


La revisió el 21:05, 20 juny 2009 per Tatatabot (Discussió | contribucions) (Robot esborra: de:Montsià, fr:Montsià)\nAl municipi d’Alcanar trobem el llegat iber, de la comarca del Montsià, concretament la Moleta del Remei, es tracta d'un poblat ibèric costaner lligat a les rutes comercials de l'Ebre. Era un centre emmurallat del qual depenien els petits assentaments propers. En ell hi viuria l'elit de la tribu que controlava els excedents de la zona, principalment cereals, i els intercanviava per productes de luxe amb diferents pobles de la Mediterrània. Des de la Moleta es pot gaudir d'una fantàstica vista panoràmica sobre la costa i la desembocadura de l'Ebre, tal com feien els ibers fa 2.500 anys. Des del punt de vista turístic destaquem el pas de la Ruta dels Ibers, i el Centre d’Interpretació dels Ibers a Alcanar.\nUna vegada hem visitat el Delta, sense sortir quasi bé del parc, podem visitar el Centre d'Interpretació de les Barraques del Delta situat a Sant Jaume d'Enveja, allí descobrirem com eren els habitatges de la gent que vivia i treballava al Delta de l'Ebre. La pròxima parada és Amposta capital de comarca, no se'ns pot passar passejar prop del Riu Ebre i visitar el Museu del Montsià amb exposicions permanents sobre el llegat històric de la comarca. Per tal de conèixer el llegat històric de la comarca no podeu deixar de visita La moleta del Remei situada al municipi d'Alcanar, forma part de la Ruta dels Ibers, i actualment s'està construint un Centre d'interpretació dels Ibers. Però la visita obligada és a Ulldecona, per visitar l'actiu cultural més important de la comarca del Montsià, Les Pintures Rupestres Abrics de l'Ermita declarades Patrimoni de la Humanitat per l'UNESCO l'any 1998 és el conjunt d'art llevantí més important de Catalunya i formen part de la Ruta de l'Art Rupestre impulsat pel Museu d'Arqueologia de Catalunya. Una recomanació es descobrir l'artesania de la comarca del Montsià, tot-hi que el pas del temps, fa que es perdin aquest oficis tan singulars, la comarca del Montsià conserva aquesta tradició, a La Galera podem visitar el Centre d'Interpretació de la Terrissa "Terracota", veure els diferents estils dels artesans, comprar productes artesanals i gaudir d'una demostració del mestre artesà. Al país del moble nom comercial dels fabricants de mobles de La Sénia, on podem trobar gran quantitat de fàbriques i venda de mobles podem visitar mestres de la fusta, per entendre la tradició d'aquest municipi i la fusta. Finalment s'ha de visitar el Mas de Barberans i descobrir la recuperació d'un ofici singular com és l'Art de la Pauma, visitar el taller de les mestres llatadores, veure com treballen i com amb les mans fan peces tan variades, com arracades, collars, bosses, ect..\nObtingut de «https://wikitravel.org/wiki/ca/index.php?title=Montsià&oldid=5143»


Bombers de Silla rescaten a una gosseta en Alginet – La Veu d'Alginet\nBombers de Silla rescaten a una gosseta en Alginet\nLa protectora Potes i Pèls s’han fet càrrec de la gosseta\nEls bombers de Silla van actuar ahir per tal de rescatar a una gosseta podenc que estava dins d’una bassa del recinte d’una pedrera, a 4 metres de profunditat.\nFinalment, els bombers van poder rescatar-la. La protectora Potes i Pèls s’han fet càrrec de la gosseta que després de passar per la veterinària, han pogut comprovar que es troba anèmica, plena de paparres i sense xip.\nDes de Potes i Pèls han mostrat el seu agraïment als Bombers de Silla “per haver acudit al rescat d’este angelet. Gràcies per estar sempre disposats a ajudar, sense excuses, sempre al costat de gent i dels que vos necessiten. El treball en equip ha fet possible que ja estiga en un lloc segur”, comentaven des de Potes i Pèls.\nSi alguna persona està interessada a ajudar a aquesta associació o desitgen adoptar algun animalet poden contactar a través del correu electrònic potesipels@gmail.com o per Messenger Salva Mestizos Valencia o Messenger Potes i Pèls – Associació.\nEn cas de voler col·laborar es pot fer a través de:\n– Donatius Caixa Rural Alginet (Cajamar): ES59 3179 2375 7027 2000 9470\n– BIZUM: Donar a ONG ; codi 02385\n– Fes-te soci/a per 12 € trimestrals!\n– Col·labora amb un donatiu d’1 euro al mes! Una xicoteta aportació que suposa una gran ajuda per als animals! https://www.teaming.net/potesipelsassociacio


Bloc de l'Eduard Batlle: La gran esperança blanca\nPublicat per Eduard Batlle a 8:25:00 a. m.\nTrini Milan ha dit...\nEl lideratge de les dones en política fins ara el porten molt les dretes. Les grans responsables fins ara com Tatcher o Merkel, fins i tot Rice, són de partits de dretes. Per això la Nebrera pot tenir la seva oportunitat, de fet a l'Espe li cau força bé, i tindrien el tàndem perfecte Madrid- Barcelona. Estarem a l'agüait Eduard.\n¿Per què no reconeixes el feling que fa temps que tens amb la Nebrera?\nNo imagino el lideratge de la Nebreda al PP.\nCert que és una dona ambiciosa. Però el PP espanyol busca una altra cosa a Catalunya. I en Sirera ho representa magníficament bé.\nVols dir que aquesta amiga no és ella mateixa que t'ha trucat...\nEl meu fill porta una samarreta on s'autodefineix com a "antifeixista", no seria més modern, més cómode, més curt i més efectiu dir-se "antiPP"? Fins i tot jo me'n compraria una.\natalaia ha dit...\nSes illes amb n'Antich? Demostració de com la mediocritat i grisor més absoluta pot arribar a ser president d'escala de veïns


BENVINGUTS I BENVINGUDES A 1R DE PRIMÀRIA - Un Entre Tants\nPublicat per pepa guardiola en setembre 13, 2011 a les 23:00\nCom altres cursos que comence cicle, amb aquesta salutació feta de viva veu, amb gestos i abraçades, presentada amb cartells penjats per la classe i des de la PDI amb imatges i so, he rebut els xiquets i xiquetes de la meua classe de 1r. Per a ells i elles un dia important, ple de neguit i il.lusió. Comencen una nova etapa, la que els durà de ple pels camins de l'aprenentatge i el coneixement, i ho saben, perquè em miraven ( em miren) amb una careta de dir: " Sí, ja s'ha acabat Infantil, ara he d'esforçar-me més i treballar de valent".\nJo els promet que a canvi del seu esforç els ensenyaré les meravelles de la lectura, els misteris de l'escriptura, les fantasies de les matemàtiques, els moviments de la pintura, la gràcia dels sons, la proximitat de les TIC ...els laberints del món i la grandesa de conviure en pau amb l'univers.\nComentari de pepa guardiola setembre 19, 2011 a les 20:57\nEsperem! Però ja tenim feina, ja, Edurad, per a que s'obriga.\nComentari de Eduard Boada setembre 16, 2011 a les 23:40\nEl futur s'obre, s'eixampla, a partir d'aquest curs :-)\nComentari de Oreto Doménech setembre 15, 2011 a les 18:57\nI tant, Pepa! Un beset\nComentari de pepa guardiola setembre 14, 2011 a les 23:04\n"Bon curs tinguem tots Oreto ". Tant de bo els desitjos es feren realitat només per escriure'ls, però no bufen vents bonancencs per a l'ensenyament públic. Tanmateix el nostre entusiasme no faltarà ni en el treball docent ni en la defensa de la bona docència.\nComentari de Oreto Doménech setembre 14, 2011 a les 14:09\nM'agrada! Bon curs!


Ben jugat! Jocs tradicionals. Biel Pubill: d’abril 2014\nEls jocs de 1714 a TV3\nA Els Matins de TV3 avui han tractat el món lúdic de la Catalunya de 1714. I és que el joc era molt important a la Barcelona del 1700 i hi havia una veritable passió pel joc a totes les edats. A l'entrevista hi han participat l'Albert García Espuche, historiador i autor del magnífic llibre Jocs, triquets i jugadors. Barcelona 1700, editat pel Museu d'Història de Barcelona, i l'Oriol Ripoll, especialista en jocs i autor de nombroses publicacions.\nEn el transcurs del programa hem pgout veure una mostra i exhibició de jocs tradicionals que ha dut a terme un grup de nens i nenes que s'han divertit jugant amb els jocs de l'època. Entre aquests jocs cal destacar el de l'argolla, joc que des de la Cia. de Jocs l'Anònima vam recuperar fa un any i que ja hem donat a conèixer a espais com la Festa dels Súpers o en tallers de jocs fets a diverses poblacions com Ascó o Seròs entre d'altres.\nPodeu veure aquest programa, que dura 18 minuts, a través d'aquest enllaç.\nSi esteu interessats en organitzar una tarda de jocs del 1714 no dubteu en posar-vos en contacte.\nPublicat per Biel Pubill a 4/30/2014 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Jocs del 1714, Oriol Ripoll\nVetaina a Brasil!\nLa nostra enigmàtica Vetaina ha viatjat a Brasil!!! Ha vist sortir i amagar-se el sol entre la selva que envolta al riu Negre, a l'Amazones. Ha fet cap a Rio de Janeiro i ha gaudit de les fantàstiques vistes des del Corcovado i el Pan de Azúcar. No ha deixat passar l'ocasió de passejar per les platges d'Ipanema i Copacavana. També ha visitat Salvador de Bahia i no ha volgut perdre's les impressionants cascades d'Iguaçú.\nMentre veieu les imatges d'aquesta presentació us proposo que escolteu la música de Chico Buarque.\nEls propers dies podreu gaudir d'alguns dels jocs, joguines i diversions que ha pogut veure la Vetaina en aquest viatge a Brasil.\nPodeu consultar tots els viatges de la Vetaina a través d'aquest enllaç!\nPublicat per Biel Pubill a 4/28/2014 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Brasil, Jocs de Brasil, Jocs tradicionals, Vetaina, Viatge\nJugar com els romans dins del jaciment d'Empúries!\nEls alumnes de 2n d'ESO de l'institut de Flix van fer el projecte de síntesi al Camp d'aprenentatge d'Empúries, a l'Escala. Fins aquí tot normal. El que surt de la normalitat és que durant tot el curs hagin estat preparant i treballant el món lúdic d'època romana, descobrint i practicant els jocs i diversions dels nens i nenes que habitaven Empúries fa més de 2000 anys, i que a més hagin pogut tenir l'ocasió de posar en pràctica i de jugar en els mateixos llocs on dos mil·lenis enrere eren practicats.\nMalgrat el treball també va centrar-se en el sistema dunar i el coneixement del medi natural, el gruix de l'activitat, que va durar 3 dies, es va centrar en la història, coneixent l'assentament, l'urbanisme i les formes de vida dels romans. Es va dedicar bona part de l'activitat a conèixer in situ les formes lúdiques dels nens, joves i adults de l'antiga Emporium. Tot seguit podeu veure imatges dels jocs que vam poder practicar en el mateix assentament arqueològic, duent a terme jocs d'època romana dins de les domus, als carrers de la ciutat romana i al mateix forum.\nPodeu trobar més informació a través d'aquest enllaç.\nCarreres de xapes a Barakaldo!\nEls alumnes de la Ikastola Alkartu, de Barakaldo, han esdevingut protagonistes d’una autèntica volta ciclista de xapes que s’acabarà el divendres a l’estadi San Mamés.\nPublicat per Biel Pubill a 4/08/2014 0 comentaris\nApareix el número 9 de la revista Món aualé\nL’amic Jordi Climent acaba de publicar el número 9 de Món aualé, revista divulgativa dels jocs mancala. Volum 3 número 1 (gener - març 2014) ISSN20147597.\nEn aquest número, entre altres, es tracten els següents temes:\nLes imatges que ens han acompanyat durant 2 anys a Món aualé. Volem agrair a totes les persones que al llarg d’aquests dos primers anys ens han cedit les seves excel·lents obres fotogràfiques per ser publicades.\nRegalem un tauler aualé. Vols guanyar un tauler aualé? Cal endevinar quantes llavors hi ha en el recipient de la fotografia de la pàgina 7. Us expliquem com participar en el concurs.\nCronologia de la recerca en els mancala (II). Us mostrem la segona part d’una breu cronologia (que no pretén ser una llista exhaustiva o completa) de publicacions, monografies, articles, estudis de camp o fets rellevants sobre la recerca en els jocs mancala. Aquesta segona part inclou referències dels segles XX i XXI.\nAprenem a jugar al joc al Nchuwa i altres jocs mancala de Malawi i Moçambic. Us expliquem les regles per jugar al Nchuwa i a altres jocs mancala de Malawi i Moçambic: Msuwa, Msuwa wa Kunja, Njombwa, Tshuba i M’palé (també conegut com Txuva, Ntxuva, Ntxuwa o N’tshuwa).\nEs publica online un treball de recerca sobre l’Ayo i altres mancala de Nigèria. Editat en català, anglès i espanyol. Es pot llegir, en línia, de forma gratuïta.\nI també, les seccions habituals del Racó del col·leccionista i la novena part del Glossari, on s'explica la “disposició mixta” és a dir, que els jugadors poden escollir entre diverses vies per iniciar una partida, com en el cas del joc Njombwa.\nPodeu consultar-la a través d'aquest enllaç.\nPublicat per Biel Pubill a 4/04/2014 0 comentaris\nCom esdevenir mestres de jocs?\nL'alumnat de 2n d'ESO de l'institut de Flix està preparant des de fa dies la seva estada al Camp d'aprenentatge d'Empúries. Allí coneixerà de primera mà com vivien els primers pobladors d'aquelles terres, com va ser el contacte amb els grecs i com més tard es va crear la ciutat romana d'Emporion.\nUs presentem un seguit de jocs que han recollit que ja practicaven els romans, i que ara ells ensenen als nens i nenes de 6è de primària.\nPublicat per Biel Pubill a 4/03/2014 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Institut de Flix, Jocs romans, Taller jocs


Compromís emplaça el PSOE de Catarroja a seguir treballant per un govern de progrés i apel·la a la seua responsabilitat política | Valencia Extra\nCompromís emplaça el PSOE de Catarroja a seguir treballant per un govern de progrés i apel·la a la seua responsabilitat política\n06/06/2019 - València Extra\nCompromís per Catarroja aposta per un acord programàtic potent com a base de la legislatura, apostant per l’estabilitat des del primer dia per seguir amb els projectes encetats la passada legislatura. Amb esta intenció el passat dilluns Compromís va citar la representació del PSOE per a obrir converses, amb la intenció de començar a treballar immediatament. En l’esmentat encontre la delegació del PSOE ens va traslladar el manament de la seua assemblea local de compartir l’alcaldia, sense voler entrar a treballar la part programàtica de l’acord, decisió que es va reiterar per les bases socialistes este dimecres, tancant així unilateralment la porta a qualsevol negociació.\nCompromís per Catarroja lamenta profundament l’entrebanc que això suposa per a la consecució d’un govern estable i de progrés, i apel·la a la responsabilitat política de les forces d’esquerra per seguir duent endavant un govern progressista i valencianista, com així ho farà Compromís, passe el que passe, per responsabilitat amb el poble de Catarroja. Hem volgut posar per davant sempre les línies programàtiques de consens que han de guiar el nou govern en esta legislatura. Un govern reforçat i equilibrat entre les dues forces, que ha funcionat òptimament durant els darrers quatre anys amb un evident tarannà dialogant, com ho demostren la gran quantitat d’acords plenaris que s’han pres per unanimitat.\nAl mateix temps, reiterem el nostre desig de cogovernar Catarroja amb l’equip de regidores i regidors del PSPV, que han demostrat la seua capacitat de gestió al front de les seues àrees de responsabilitat i que, junt a l’equip de Compromís, poden formar un govern de total garantia per al progrés de Catarroja, l’objectiu comú que ens uneix absolutament. Apel·lem, doncs a la responsabilitat política dels socialistes per poder seguir duent a terme les polítiques encetades.\nLes portes del diàleg, per a Compromís, continuen obertes de bat a bat, però apremiem a que les converses continuen per tal de fer les coses bé, com mereix el poble de Catarroja.\nCatarroja presenta el seu primer Consell de la Infància i la Adolescència\nCatarroja comença la campanya de teatre escolar en anglés i francés\nCatarroja impulsarà noves mesures per a la campanya de 2020 de recollida de la palla d'arròs\nLa falla El Mercat de Catarroja presenta la seua proposta de llibret sostenible\nAlumnat de primària del CEIP Paluzie prepara un projecte per a informar dels carrers mitjançant codis QR\nLas Naves crea un recorregut popular pels projectes verds i sostenibles\nL'Ajuntament inicia una campanya d'asfaltat en diferents barris de València\nLes víctimes del metro convoquen una concentració de comiat: "Per fi podrem reprendre les nostres vides i descansar"\nUna concentració animalista demana unes Falles "sense bous" i defensa que la tauromàquia "és antisocial"


La teva lectura i la meva: Elantris. Brandon Sanderson (ressenya en català)\nElantris. Brandon Sanderson (ressenya en català)\nLa ciutat d'Elantris, la capital d'Arelon, era tan meravellosa, perfecta, bella, plena de poder i màgia que l'anomenaven "la ciutat dels déus". Ara mateix ha caigut en desgràcia i només està habitada per aquells "morts en vida" que han patit una estranya, misteriosa i horrorosa transformació. Vols conèixer el seu secret?\nDesprés de les més de dotze mil pàgines de la saga La rueda del tiempo, de Robert Jordan (pots llegir la ressenya de la saga punxant aquí), em vaig quedar amb ganes de més. Els tres últims volums, tot i que estaven dirigits per Robert Jordan (esquemes, escenes...), van ser escrits per Brandon Sanderson. I encara que seguia el mateix estil, vaig notar una millora tan espectacular (menys fosc, més fàcil de comprensió, molt més addictiva) que vaig decidir seguir llegint tot el que trobés d'aquest escriptor del qual no en sabia res.\nI, tenint en compte que acabava de llegir una saga llarguíssima, em venia de gust una novel·la autoconclusiva i vaig escollir Elantris. Vaig llegir, com sempre faig, totes les pàgines (inclòs pròleg, agraïments...) i el pròleg em va deixar amb ganes de llegir la seva tesi, de la qual us deixo un fragment: "Molts escriptors contemporanis, alguns d'ells molt bons, s'han restringit a si mateixos a l'estàndard assumit de la fantasia. Escriuen relats sobre joves herois que són cridats a una recerca misteriosa, ambicionen el poder, i arriben a la maduresa en superar les seves tribulacions. Segueixen la Síndrome de Campbell pas a pas [...]. Hem de canviar perquè l'adolescència passa i els lectors de fantasia creixen. [...] Preveig seriosos problemes en el futur si no reconeixem la Síndrome de Campbell i ho afrontem."\nElantris prometia unes pàgines impressionants, tot i que és la primera novel·la de l'autor, i no em va defraudar. Com he vist en altres de les seves novel·les, el tema de la religió forma part de la trama com si fos un personatge més, i aquí va ser realment important.\nLa novel·la comença ràpidament. El conflicte apareix tot just has començat a llegir, la qual cosa aconsegueix que et fiquis de ple en un misteri que no entén ningú (i tu, com a lector, encara menys). Però recorre a una imatge molt clara que evoca totes les pel·lícules sobre leprosos que hem vist. D'un dia per l'altre una malaltia misteriosa ataca les persones (no entén de nivells socials, sexe o edat) i els transforma en uns "no morts", i, com ningú no ho entén i tenen por, els desterren lluny. I allà és on es desenvoluparà aquesta història, en una ciutat que abans era el bressol dels déus i on ara viuen les deixalles de la societat. En aquesta ciutat de "leprosos", és a dir, de "no morts", el nostre protagonista desenvoluparà una forma única de sobreviure i d'organitzar-se i s'erigirà com el líder que en realitat és, no només pel seu naixement, ja que on és ara no existeixen aquests rangs, sinó per la seva intel·ligència i compassió. I la recerca de la veritat dels protagonistes serà un camí difícil que ens desvetllarà que la veritat únicament es mostra als qui realment la volen veure.\nElantris té un ritme desigual. Tot i que la història t'atrapa de seguida, hi ha moments en què es fa una mica lenta, ja que a més del misteri que s'ha de descobrir i de l'amor que naixerà, hi ha tota una filosofia sobre la política i la religió que es va explicant. Per tant, no diria que és trepidant, tot i que sí que és meravellosa per la profunditat dels seus arguments i per la trama en si.\nTres personatges principals donaran forma a la novel·la:\nRaoden, el príncep hereu que ha estat infectat i que assumeix la seva nova condició amb enteresa i intenta organitzar els paràmetres més bàsics de supervivència d'Elantris mentre indaga sobre el misteri que els colpeja.\nSarene, la promesa política de Raoden, encara que mai s'han vist. I que serà un personatge femení absolutament fascinant, creïble i amb un gran pes en la solució de la trama.\nHrathen, un sacerdot que arriba amb una missió: convertir a una nova religió el poble de Arelon.\nBrandon Sanderson combina en Elantris la màgia, la política, la religió i la desesperació per la supervivència. Els personatges estan molt treballats i el desenvolupament de les relacions entre ells complementa el misteri que s'està intentant desentranyar.\nVaig gaudir com una boja amb Elantris, mentre la llegia anava parlant d'ella a qualsevol que volgués escoltar-me. Vaig entendre que s'havia superat amb escreix el model de Tolkien: l'heroi no es desplaça en cap viatge iniciàtic per a madurar; no hi ha cap objecte que s'hagi de trobar, és simplement Brandon Sanderson fent màgia amb les seves paraules.\nUn misteri que s'ha de resoldre. Un amor que neix d'uns codis morals i de la lleialtat, i que va agafant força a poc a poc. Una idea verinosa que corromp tot el que hauria de ser una religió. Forces polítiques que requereixen de solucions subtils per aaconseguir un objectiu. I nosaltres, lectors, espectadors de primera fila, empatitzarem amb els personatges i, tot i que sabrem de seguida qui són els bons i els dolents, ens durem algunes sorpreses.\nEl 13 d'abril de 2016 es publicarà una edició especial limitada de 200 exemplars del desè aniversari d'Elantris que es vendrà únicament a la Llibreria Gigamesh de Barcelona, juntament amb l'edició estàndard. Fes clic aquí per a veure tota la informació.\nUs deixo l'enllaç de l'entrada de La espada en la tinta amb més informació sobre aquesta nova edició estàndard d'Elantris.\nI si voleu saber encara més sobre la trajectòria de l'escriptor i de la commemoració d'aquest desè aniversari no deixeu de llegir l'estupenda entrada del bloc El caballero del árbol sonriente.\nPublicat per Carme Prats a les 22:17:00\nEtiquetes de comentaris: Brandon Sanderson, novel·la de fantasia\nElantris. Brandon Sanderson (reseña en castellano)...


L’enoturisme es reinventa però segueix notant els efectes de la pandèmia en les seves visites | RTVVilafranca\nEl turisme està gairebé aturat i la gent opta per fer activitats prop de casa. Una opció són les propostes enoturístiques que s’han vist obligades a reinventar-se per complet i fer només activitats segures, sanitàriament parlant, per als visitants. Segons l’opinió de la directora de l’Escola d’Enoturisme, Ester Garcia, aquest tipus de propostes poden seguir atraient públic ja que, als diferents cellers de la comarca, es poden trobar activitats i iniciatives pensades per a fer de manera privada, sense necessitat de barrejar-se amb altres persones, i a l’exterior.\nA Caves Nadal, per exemple, han adequat tots els espais i han reformulat les visites. El responsable del celler, Xavier Nadal, opinava que tot plegat és una oportunitat per a millorar.\nA Albet i Noya, com passa a la resta de cellers, només es plantegen activitats a l’aire lliure com són els esmorzars, els brunchs o les visites a la vinya, entre altres. Segons explica la responsable d’enoturisme del celler, Virginia Vacarisses, les visites aquest estiu estan sent molt irregulars.\nLa tònica d’aquest any estan sent les reserves o visites d’última hora. La incertesa sobre la situació de la pandèmia ha provocat que la gent visqui ‘sobre la marxa’ i sense fer plans a llarg-mig termini.\nEls cellers estaven acostumats a tenir turisme estranger i aquest any la majoris dels turistes són del territori català.\nAlbet i Noya, Caves Nadal, COVID-19, enoturisme, Ester Garcia, Virginia Vacarisses, Xavier Nadal\nEls restaurants especialitzats en calçotades veuen reduïda la clientela per les restriccions\nLa policia local de Vilafranca rep la primera dosi de la vacuna contra la Covid-19\nTorrelles farà un test d’antígens a tot el personal i membres de mesa després de les eleccions


Aquí t'expliquem tot el que oferim, però no oblidis el més important, quan ho necessitis tindràs el nostre suport davant de qualsevol problema, dubte o situació.\nPrincipalment universitàries d'entre 18 i 26 anys.\nOberta- des del primer dilluns de setembre al 30 de juliol.\nTancada- del 24 de desembre a les 12:00 hores al 8 de gener de 2023 a les 18:00 hores; del Dijous Sant a les 12:00 hores al Dilluns de Pasqua a les 18:00 hores i tot el mes d'agost.\nEn habitació individual o doble\nAmb finestra exterior amb cortines tèrmiques i acústiques i bany complet (dutxa, algunes efecte pluja). L'habitació disposa de llit, matalàs amb funda, taula de treball, book, armari, prestatgeria, cadires,... No es poden canviar els mobles de lloc. Disposem d'una habitació adaptada per a PMR.\nDe la següent manera: L'hora de retorn és lliure, sempre que s'hagi avisat a recepció, però s'ha d'haver sortit abans de les 22:00 hores, doncs fins a aquesta hora està atesa la recepció. No es lliura clau de la porta de la casa, t'obrim quan arribis. La nostra residència està pensada per a joves estudioses que no busquen sortir sistemàticament de nit.\nInstal·lacions i serveis inclosos\nEsmorzar buffet variat -self-service-: Tots els dies, inclosos diumenges i festius.\nAccés a internet via fibra òptica simètrica 600 Mbps (cable RJ-45 i wifi).\nCalefacció i aire condicionat en totes les estances.\nSubministraments d'aigua (amb descalcificador), llum, gas.\nPrimera targeta magnètica o clau que permet entrar a l'habitació i/o activar els llums.\nConnexió de tv en la majoria d'habitacions.\nRecepció de trucades en totes les habitacions i sales comunes.\nBiblioteca: Es podran rebre visites i fer treballs amb els companys de classe a la biblioteca, prèvia inscripció i presentació del DNI a recepció. L'horari d'utilització és de 07.30 a 22.00 hores.\nSales d'estudi amb ordinadors disponibles. Impressora làser color (s'apliquen càrrecs per còpies mensuals).\nSales d'estar: televisió, satèl·lit, DVD i barra de so. Col·lecció de pel·lícules i llibres.\nMenjador i office completament equipat, amb nevera, cuina, grill-microones i calaix de congelador individual. A més de sandvitxera, cafetera Nespresso/Dolce Gusto, torradora,… I una aixeta especial d'aigua per osmosis inversa.\nPossibilitat de cuinar: petita cuina comuna.\nRentadora i assecadora autoservei amb monedes. El detergent i el suavitzant van a càrrec de la resident. Possibilitat d'estendre la roba a la terrassa.\nNeteja diària de zones comunes.\nNeteja setmanal de l'habitació -sempre que estigui en ordre-, amb canvi de llençols i tovalloles. Inclou cobrellit/edredó i manta tot el curs.\nServei de manteniment, perquè tot estigui en perfecte estat.\nCafeteria amb màquina expenedora, al primer pis .\nHall de visites.\nSala de música insonoritzada amb piano i mirall d'assaig inclosa en el preu si no hi ha cap altre acte previst.\nTerrassa amb solàrium.\nI a més pots contractar\n- Mitja pensió: a escollir dinar o sopar, de manera fixa, en funció dels horaris de classe. De dilluns a divendres no festius.\n- Pensió completa: De dilluns a divendres no festius.\n- Per tiquets: es poden comprar individualment o en un talonari de deu. És necessari lliurar-l'ho amb almenys un dia d'antelació. De dilluns a divendres no festius.\n- Pícnic: de manera esporàdica i avisant el dia abans, fins a les 22.00 hores es pot demanar pícnic.\n- La residència no es compromet a oferir menús, dietes o productes especials, diferents dels establerts, però es tenen en compte les al·lèrgies.\nGimnàs fitness: Gratis a partir de contractar el pack de mitja pensió. L'horari d'utilització és de 07.30 a 21.30 hores.\nSala de música i de projecció: Si es desitja en hores o dies concrets cal reservar-la amb antelació i pagament previ.


La sisena temporada de la s�rie Joc de trons de les principals protagonistes navegant en direcci� al que podria ser Girona. Una Girona, que la s�rie representa, pel que fa a la Catedral de la ciutat de Desembarcament del Rei i que pateix nefastes conseq��ncies. Els centenars de vaixells d'aquesta protagonista, envoltada de dracs, podrien acabar arribant ja al principi de la setena temporada al seu dest�, per�, el desembarcament no es feria a Girona, malgrat que a la s�rie es va modificar de tal manera que tenia mar. L'escollida seria la poblaci� guipuscoana de Zumaia.Segons diversos mitjans de comunicaci� locals, els productors de la s�rie haurien viatjat a la poblaci� basca, buscant una zona rocosa i escarpada que permet�s un desembarcament espectacular, i que encara seria m�s cridaner amb els potents efectes especials que caracteritza la s�rie. Els responsables d'HBO s'haurien fixat en la platja d'Itzurun. Els cercadors d'ubicacions s'haurien fixat i enamorat dels penyasegats i les roques ratllades (flysch) d'aquest entorn que reben el nom de �rasa mareal� i que es poden veure a pocs llocs del planeta. Tenen uns 50 milions d'anys d'antiguitat i s�n declarats parc mundial per la Unesco. Hi ha diverses webs especialitzades en la s�rie que fa setmanes que han donat per fet que la resta de poblacions de l'Estat on s'ha rodat no repetiran. D'aquesta manera, la costa basca prendria el relleu a Girona que, tot i que digitalment la s�rie li havia atorgat mar, no seria tan espectacular com els penyasegats naturals tallants a la platja d'Itzurun, entre Zumaia i Deba.


Torre del Castellà - Punts d'Interes a Batea - Terra Alta\nA la sortida del carrer de Sant Pol, on hi havia un portal d’arc dovellat flanquejat per dues torres i coronat per la capella dedicada a Sant Hipòlit, hi baixa el carrer de Ponent. En plena costa i a mà dreta, hi trobem la Torre del Castellà, un edifici del segle XVI, força malmès sobretot a partir de la desamortització, quan es va vendre dividint l’edifici entre tres famílies. En aquest casal noble, on encara es pot veure un finestral d’estil gòtic tardà, s’hostatjava el Gran Castellà d’Amposta, senyor de la vila, com també els seus enviats i representants.\nUn dels seus representants fou Joan d’Heredia, un infançó amb heràldica dels Castellans d’Amposta i dels Heredia. Aquest s’encarregava d’administrar els drets que li corresponien i de fer-los present al seu senyor. En aquest cas, tal com manava l’Ordre de Sant Joan de Jerusalem, els vilatans i mercaders havien de fer entrega d’una desena part de les seues collites o mercaderies, en concepte de delme. Aquesta torre, doncs, servia a més de vivenda com a punt de recollida i emmagatzematge dels fruits provinents d’aquests pagaments.\nPerò arriba un moment en què a l’Ordre de l’Hospital li interessa vendre béns propis. I és així com el mateix Joan d’Heredia compra aquesta torre i passa a ser propietat privada seua. Probablement també digué tenir funcionalitat com a torre defensiva, ja que es trobava a la vora de les vies de comunicació entre Aragó i Catalunya.


TRAB EL BIDAN el Sàhara i la llibertat dels sahrauís: Ara cal recapitular, per tornar a actuar\nPosted by Antoni Guirao at 9:28 a. m.\n(Perdó, Toni, abans m'he equivocat, doncs el que volia era penjar el meu comentari a aquest darrer post)\nSeguint en la línia dels comentaris que fèieu tu, la Blanca, l’Antònia... en aquest mateix bloc dins de la notícia ‘L'Intergrup del Parlament Europeu per la Pau al Sàhara hem fet públic avui la següent crida’, considero que és urgent determinar una marc d’una campanya unitària que ens identifiqui ben clarament davant la societat, i a partir d’aquí desenvolupar-la amb tota mena d’iniciatives que sumin i serveixin per ampliar la base social de la gent cabrejada amb la injustícia que està patint el poble sahrauí, una campanya que acumuli forces conforme es desplega i acabi amb un o diversos ‘cops d’efecte’ finals, com seria el cas d’una jornada de manifestacions a tot l’Estat Espanyol, manifestacions, entre altres coses, per un ‘No a la guerra contra el poble sahrauí’.\nPenso que aquest marc unitari és clau. Ens cal un bon manifest (el que sigui, però que tingui la virtut de commoure, d’arribar a la gent i també als mitjans de comunicació...; si fem el de sempre, no aconseguirem obrir forat). Ens calen alguns eslògans complementaris del manifest i de la campanya, que siguin també senzills i atraients. Les companyes i companys de Madrid deien l’altre dia: ‘Tots som sahrauís’. Doncs ja que ha sortit aquesta iniciativa, donem-li recolzament! (una altra cosa que cal aprofundir és el fet d’estar més atents a les iniciatives dels altres companys del moviment solidari, i si ens semblen adients, afegir-nos-hi, si més no opinant a favor de les mateixes, perquè sinó les coses s’eternitzen i no hi ha manera d’anar més enllà de la nostres activitats quotidianes). Jo suggereixo, doncs, que un dels eslògans complementaris sigui. ‘Tots som sahrauís. No a la guerra’, dues frases juntes que implicaran (la primera) i connectaran (la segona) amb la societat civil de Catalunya i la resta de l’Estat. I ‘ajudarà’ als polítics a implicar-se molt més. També aniria molt bé un bon suport gràfic (enganxines, logo, vídeos, etc.).\nEl que considero que hauríem de revisar amb urgència, totes i tots, són els nostres ritmes i maneres, totes elles benintencionades, sense cap mena de dubte, però una mica defectuoses. Hauríem de revisar com és possible que des de ja fa uns quants dies hi hagi propostes concretes que estiguin circulant (millor o pitjors, però propostes al cap i a la fi), així com un estat d’opinió entre nosaltres favorable a mobilitzar-nos, i encara és el moment que algú sigui capaç d’articular un espai de trobada per parlar-ne i decidir quelcom operatiu i engrescador.\nVivim en plena globalització, un món en el qual la informació i la comunicació són cabdals per manipular la societat i, alhora, per transformar-la. No ens enganyem, companyes i companys, el poble sahrauí ja està fent la seva feina. No se li pot demanar més. Perquè el darrer pas que els hi queda és tornar a la lluita armada, i si ho fan serà per pura desesperació, per ‘morir matant’, per morir dignament, com a poble digne que són. Perquè si ho fan, d’entrada potser aconseguiran preocupar als estaments polítics i governamentals, però també els hi serà més difícil mantenir i ampliar el recolzament social que han obtingut fins ara. I, per sobre de tot, ningú de nosaltres vol un vessament de sang.\nAixí que, insisteixo, els sahrauís estan fent la seva feina. No els hi podem demanar més. Però a nosaltres mateixos sí. Perquè arribats a aquest punt, i en plena globalització, repeteixo, i donades les actuals circumstàncies, la llibertat del poble sahrauí depèn de nosaltres, de la resposta de la solidaritat internacional. Si som capaços de fer visible el conflicte i estendre la solidaritat, i fer que aquesta és manifesti arreu i per tots els mitjans amb pacífica bel·ligerància, si aconseguim que la noble lluita del poble sahrauí sigui una lluita atraient, que desperti tant les simpaties que mereixen com la mala consciència de tota la gent progressista que fins ara no ha tingut l’oportunitat d’ajudar-los, si fem de la causa sahrauí una causa a favor de la nostra pròpia dignitat com a éssers humans, sobretot els que vivim en territori de la potència colonitzadora, si aconseguim, per tant, que sentir-se sahrauí (‘Tots som sahrauís’) signifiqui sentir-se una persona digna, doncs si el tema surt a la llum pública i demanem recolzament és difícil que una persona decent pugui girar-li la cara a un poble com el sahrauí que està sent aplastat d’una forma tant salvatge i evident. Si aconseguim que molta gent se signifiqui com a ‘sahrauí’ i alci la seva veu amb un ‘No a la guerra contra el poble sahrauí’, el poble sahrauí serà lliure.\nNo és prepotència, és la meva percepció de com funciona el món actual (que tampoc és ‘made in meva’, dit sigui de pas). I la meva opinió em fa creure que el futur del poble sahrauí està a les nostres mans, en mans de la solidaritat internacional (civil, política, institucional, etc.). En mans de l’ampli moviment solidari.\nSI REALMENT ELS ESTIMEM, CONVINDRIA ESPAVILAR-NOS.\nPROPOSTA PER LA CONFERÈNCIA INTERNACIONAL DE SOLIDARITAT...\nPrimer de tot, vull dir que no és el meu estil utilitzar un mitjà públic per fer segons quines propostes, i molt menys a títol personal, però donada l’urgència, i tenint present que tu participaràs a la ‘Conferència Internacional de Solidaritat amb el Poble Sahrauí a Tifariti’, ¿no creus que podria ser una bona idea portar una proposta des de Catalunya? Potser es podria fer un sondeig ràpid entre les associacions i entre les seccions d’ACAPS més actives i dur a la conferència, si la gent hi està d’acord, el manifest que hem proposat des de SAHARA HORTA (entenent que el text està obert a canvis, si així es considera).\nHo dic perquè ja que aquí no hem avançat més (en el sentit que el procés va lent, malgrat que la iniciativa ha estat ben rebuda), i donat que la Conferència és d’aquí a pocs dies, una campanya unitària a nivell internacional tindria encara molta més força i credibilitat.\nAixí, el manifest potser podria servir per generar aquest marc unitari que ens identifiqués a tot el moviment de solidaritat internacional amb el poble sahrauí. I crec que si és proposés com una inciativa no d’un col•lectiu, sinó del moviment solidari català (o d’una majoria significativa d’aquest) , ben segur que ajudaríem a donar aquest pas tant necessari.\nParal•lelament al manifest, es podrien suggerir ja algunes accions a dur a terme. Penso que una de molt important seria la d’establir un dia de lluita internacional en el que es convoquessin manifestacions arreu del món per dir ‘Tots som sahrauís. No a la guerra. Referèndum d’autodeterminació ja!’, o qualsevol altre eslògan similar.\nValoro que si a la Conferència només es fan denúncies i no s’aprova cap pla d’acció, perdrem una gran oportunitat. Entre diverses qüestions, no menyspreem el ‘moment mediàtic’ que ens oferirà la Conferència. Plantejar en aquest marc una campanya unitària internacional, la recollida mundial d’adhesions al manifest i un pla de protestes que enllaci amb les resolucions de l’EUCOCO, podria ser cabdal. I com a conseqüència, activitats com la ‘Fisahara 2007’ es convertirien més que mai en plataformes d’agitació política a favor de la causa sahrauí.\nÉs un luxe tenir companys com tu, en aquesta lluita. Sé que tens raó en les crítiques, a vegades ens pot més dispersió que l'acció o la bona voluntat que la mobilització.\nPrenc com a pròpia la teva iniciativa de portar el Manifest a Tifariti i allà proposar la mobilització de tots els que creiem en la causa sahrauí.\nCal veure, com responen ... i si no, a la tornada, podem proposar accions concretes. Pensem-hi tots plegats, aquests dies.\nUna proposta fàcil: que la nostra assemblea porti títol i que aquest sigui:\nTOTS SOM SAHRAUÍS. NO A LA GUERRA\nA partir d'aquí podem parlar de moblitzacions, com ara concentracions davant del Consulat del Marroc o com deia la Blanca, davant de la Subdelegació del Govern\nGràcies. Et dic el mateix, doncs estic convençut que aprofitaràs l’ocasió i en trauràs tot el suc possible de la Conferència, pel bé de la causa sahrauí.\nQue tinguis una agradable estada als territoris alliberats.