Tennis - Club Tennis Reus Monterols\nInici d’activitat: 31 d’agost de 2015\nInscripció: A partir del 17 d’agost. Omplir el full d’inscripció a la Recepció del Club o a través de la pàgina web.\nDIES PER SETMANA\n(preu mensual) HORARI\ni competició 11-14 61,50€ 73,50€ 92,50€ Dilluns, dimecres i divendres de 17.30 a 20 h\nA2 Perfeccionament 15-18 61,50€ 73,50€ 92,50€ Dilluns i dimecres de 19 a 21.30 h\nDimarts i dijous de 17.30 a 20 h\nC1 Inicació i perfeccionament 7-10 48€ 61,50€ 76€ Dimarts i dijous de 18 a 20 h\nC2 Inicació i perfeccionament 13-18 48€ 61,50€\n76€ Dimarts i dijous de 19 a 21 h\nD Iniciació 4-6 30,50€ 44,50€\nDilluns i dimecres de 17.30 a 18.30 h\nGrup de competició i tecnificació\nEl Club Tennis Reus Monterols disposa d’un grup de competició de tennis per als nens i nenes d’entre 8 i 18 anys que progressen cap a nivells de competició d’entre tots els jugadors i jugadores de l’escola de tennis. Es realitzen entrenaments a pista i preparació física específica. A més, disposa d’un seguiment dels jugadors en les diverses competicionsque es juguen durant l’any, tant individuals com per equips.\nSi tens més de 18 anys i vols aprendre i/o millorar el teu nivell de tennis, disposem de l’escola per adults que et permetrà conèixer gent amb el mateix nivell que tu i les teves mateixes inquietuds. Disposem de grups pel matí i per la tarda. L’escola d’adults es complementa amb activitats com campionats, trobades i intercanvis amb altres clubs. Durant el mes de setembre es faran uns dies de test per valorar el nivell de cada alumne. Vols venir a provar-ho? Informa’t-en a esportiva@tennismonterols.cat o parla amb el responsable Javi Esteban.\nInici d’activitat: 1 de setembre de 2015\nInscripció: Oberta. Omplir el full d’inscripció a la Recepció del Club o a través de la pàgina web. Grups màxim de 4 persones.\nNIVELL DIES PER SETMANA\nTENNIS (classes d’1 h)\nInicació i perfeccionament 42,50€ 74,00€ Grups de matins i tardes a convindre amb\nel responsable de l’activitat, Javi (619781218)\nTenim a disposició servei de classes particulars de tennis i pàdel i entrenaments personals de fitness\n1 CLASSE 24€ 30€ 39€\nABONAMENT 10 CLASSES 216€ 270€ 351€


El Vallès Occidental, contra la pobresa energètica | Sostenible\nEl Vallès Occidental, contra la pobresa energètica\nEl Consell d’alcaldes i alcaldesses del Vallès Occidental denuncia la manca de compromís de les companyies elèctriques i del gas, i arriba a acords amb les companyies subministradores d'aigua.\nEls alcaldes i alcaldesses del Vallès Occidental van reunir-se a la seu del Consell Comarcal. En el transcurs de la sessió, es van prendre diferents acords en l’àmbit de la pobresa energètica i habitacional i la gestió dels serveis públics a l’administració local.\nToc d’alerta a les empreses subministradores d’energia i gas\nEl Vallès Occidental va fer un toc d’alerta a les empreses subministradores d’energia i gas. I és que els alcaldes i alcaldesses dels municipis de la comarca van expressar el malestar davant les traves i la manca de resposta de les companyies subministradores elèctriques i del gas en relació a la proposta comarcal de creació d’un fons social per lluitar contra la pobresa energètica. Per aquest motiu, els representants municipals van acordar iniciar procediments sancionadors a les companyies subministradores que no compleixen el procediment establert per la Llei 24/2015 en matèria de pobresa energètica, en el qual es preveu que aquestes no realitzaran cap tall sense l’informe d’exclusió residencial sol·licitat prèviament als serveis socials municipals.\nA més, l’acord preveu sol·licitar que, en futures licitacions dels ajuntaments i les entitats municipalistes o institucions supramunicipals en matèria d’energia, es tinguin en compte les qüestions socials i es valori les empreses que s’impliquin en la protecció de les famílies més vulnerables. En un mateix sentit, des del Vallès Occidental, s’instarà el govern de la Generalitat de Catalunya a desplegar les mesures previstes en la Llei 24/2015 en matèria de pobresa energètica i pel que fa al Fons Social previst en l’article 6 de la citada Llei. A més, des de la comarca es participarà activament en el Congrés Català de Pobresa Energètica, que es realitzarà a Sabadell, els propers 3 i 4 de novembre.\nLes companyies subministradores d'aigua es comprometen a garantir el subministrament d’aigua a les famílies vulnerables del Vallès Occidental\nAcord entre els ajuntaments de la comarca del Vallès Occidental i les empreses subministradores d’aigua (Grup CASSA, SOREA, Mina, Aigües de Terrassa i Aigües de Barcelona) per evitar talls i crear un fons social. Es presenten les fórmules entre les diferents empreses i els municipis per lluitar contra la pobresa energètica\nEl Consell Comarcal i les empreses subministradores d’aigua que operen al Vallès Occidental han presentat les diferents fórmules acordades amb els municipis vallesans per fer front a la pobresa energètica. Aquestes actuacions estan pensades per evitar talls de subministraments a famílies vulnerables i per posar en marxa un fons social que permeti lluitar contra la pobresa energètica. Aquest fons de solidaritat ajuda a finançar l’aigua a unitats familiars amb dificultats econòmiques i vol ajudar les famílies a superar la situació de risc en la que es troben.\nAquest és el resultat del treball engegat fa mesos des del Consell Comarcal, per encàrrec del Consell d’alcaldes i alcaldesses, que s’ha vehiculat a través de la Taula de pobresa energètica. Les diferents empreses subministradores han signat acords amb els ajuntaments per tal d’establir els circuits d’actuació en casos de vulnerabilitat energètica i acords per a poder assumir el deute econòmic de les famílies que no poden fer front a la despesa del servei. En cada cas les companyies han consensuat amb els ajuntaments la millor fórmula pel municipi.\nEl president del Consell Comarcal, Ignasi Giménez, ha agraït “el compromís de les empreses subministradores d’aigua i la predisposició per treballar conjuntament en un fons social, tot i que encara no hi hagi un reglament desenvolupat per la Generalitat en aquest sentit”. “A partir d’ara, cap família en situació de vulnerabilitat acreditada per Serveis Socials se li tallarà l’aigua i aquest és un dret que hem aconseguit entre les empreses concessionàries i l’administració”, ha afegit Giménez.\nPer la seva banda, el conseller comarcal de Benestar Social, Pol Altayó, ha remarcat que “ens agradaria que altres empreses subministradores, com les de la llum i les del gas també es puguin incorporar en aquest compromís social. I val a dir que fins ara no hem trobat predisposició ni resposta”. En aquest sentit, el president Ignasi Giménez ha afirmat que “ens sentim còmodes des dels municipis treballant amb empreses que tenen un compromís social i potser ens hem de replantejar les relacions amb les empreses que estan operant als pobles i ciutats de la comarca i que no tenen aquest compromís”.\nSabadell posa a disposició dels municipis del Vallès Occidental el protocol de garantia de subministrament a persones o famílies vulnerables\nDurant la sessió del Consell d’alcaldes i alcaldesses del Vallès Occidental, l’alcalde de Sabadell, Juli Fernàndez, ha exposat quin és l’acord que des de Sabadell s’ha pres en relació amb l’emergència habitacional i la pobresa energètica, després que el passat mes de juny l’Ajuntament iniciés el procediment per sancionar les companyies subministradores que incompleixen la garantia de subministrament a ciutadans o famílies vulnerables. Garantia, d’altra banda, continguda a la part que no ha estat suspesa pel Tribunal Constitucional, de la Llei 24/2015, de mesures urgents per afrontar l’emergència en l’àmbit de l’habitatge i la pobresa energètica.\nFernàndez ha exposat quin ha estat el procediment que, des del Govern de la ciutat, s’ha seguit per sancionar les companyies que incompleixin aquesta garantia de subministrament a persones vulnerables i l’ha posat a disposició de la resta de municipis amb l’objectiu de que des d’altres ajuntaments puguin també començar a fer efectiva la llei malgrat el seu incompliment per part de les empreses subministradores de llum i gas. Fernàndez ha avançat, que en aquests moments a Sabadell els 243 expedients iniciats d’ofici es troben en fase preliminar o d’instrucció prèvia, com a pas imprescindible per poder argumentar la incoació i finalitzar així amb el decret de sanció. Aquests processos sancionadors s’emparen en els preceptes del Codi de Consum de Catalunya i dins el marc competencial que atorga als municipis la potestat sancionadora en matèria de consum i en defensa dels consumidors i consumidores.\nLa gestió dels serveis públics, a debat\nEn la sessió del Consell d’alcaldes i alcaldesses, també va acordar-se impulsar un debat sobre el model de gestió dels serveis públics a l’administració local, valorant la possibilitat d’internalitzar serveis i mancomunar-los entre diferents municipis. Tot plegat amb l’objectiu de buscar la màxima eficiència dels serveis i els recursos públics, la transparència en la despesa i tenint en compte les condicions laborals dels treballadors i treballadores que estan prestant aquests serveis.\nD'altra banda, Cerdanyola, Ripollet, Sabadell i Barberà del Vallès –junt amb Badalona- volen treballar plegats per la internalització de serveis que ara estan externalitats mitjançant diferents fórmules contractuals. Aquest 2016 han signat un conveni com a una aposta per la recuperació dels serveis sota la gestió i el control públic a partir de la participació directa de la ciutadania i aquests ajuntaments estan oberts a que més municipis s’incorporin al seu acord.\nUn altre pas l’ha fet l'Ajuntament de Sabadell, que ha decidit impulsar l’adopció del sistema de gestió directa del servei d’estacionament regulat en superfície, zona blava, i ha internalitzat el servei de la grua municipal, al mateix temps que l’ha mancomunat amb els municipis de Castellar del Vallès i Barberà del Vallès.\nSant Cugat també ha decidit en els darrers mesos municipalitzar la zona blava. I Ripollet, Cerdanyola i Montcada, han obert també la porta a estudiar la recuperació de la gestió de l'aigua o el servei de neteja d'instal·lacions municipals, coincidint amb la fi dels contractes de serveis amb les empreses externes que actualment hi treballen.\n@Emprensocial, un programa de formació i acompanyament gratuït per a la creació de projectes empresarials autosostenibles\nEl programa llançat per l’AMERC (Associació de Municipis de l’Eix Riera de Caldes) té com a objectiu impulsar nous projectes i iniciatives econòmiques dins de l'economia social amb impacte positiu al territori. El programa vol acompanyar a les persones que hi participin a crear empreses autosostenibles sota els valors de l'Economia Social.


Polèmica a l'Ajuntament de Guadassuar per un augment del sou del 640% - À Punt\nPolèmica a l'Ajuntament de Guadassuar per un augment del sou del 640%\nSegons l'alcalde, Voro Montañana, "com a titular de premsa, pot semblar molt escandalós" però, assegura que han "tornat a la normalitat".\n07 d'octubre 2019 - 23:49\nPolèmica a l'Ajuntament de Guadassuar, a la Ribera Alta. El Partit Popular denuncia des de l'oposició que la corporació municipal de Compromís i el PSOE s'ha apujat el salari un 640%.\nEl PP ha denunciat que els regidors de Compromís i el PSOE, tot i que l'anterior legislatura no tenien una retribució anual assignada, arribaren a cobrar més de 10.000 euros entre tots a l'any. Ara, diuen que s'ha aprovat un augment de sou del 640%, més de 66.000 euros, i per tant, superaran els 77.000 euros a l'any.\nL'alcalde de Guadassuar, Voro Montañana, ha reconegut en 20H NTC que "com a titular de premsa pot semblar molt escandalós", però ha assegurat que no van cobrar "en tota la legislatura anterior". "Hem tornat a la normalitat", ha afegit.\nSegons explica, ell mateix continuarà sense cobrar cap sou. Dos dels regidors percebran vora 300 euros mensuals per una dedicació del 20%, mentre que uns altres quatre cobraran uns 500 i tindran una dedicació del 32%. “Només una persona tindrà una dedicació del 60% i cobrarà 900 euros”, ha afegit.\nEls regidors de Compromís i PSOE justifiquen la pujada de sou amb una altra dada: la del deute econòmic que arrossega l'Ajuntament. En aquest cas, apunten que fa quatre anys el deute era de 6,7 milions d'euros i enguany aquesta xifra l'han aconseguit abaixar fins al milió d'euros. Una diferència que permet a la corporació passar de no tindre una retribució anual fixa a sí poder fer-ho. "Hem intentat dignificar la tasca que han fet els regidors, no havíem cobrat en tota la legislatura anterior", ha afegit Montañana.\nlocation la Ribera Alta


Miguel Pellicer, el coix de Calanda | Sóc d'Alcàsser, sóc de l'Horta\nMiguel Pellicer, el coix de Calanda\nPublicat el 12 Setembre 2013 per jesuslerma\nHui viatjarem una mica menys lluny que ahir, sols hem d’arribar a Calanda, un xicotet municipi de la província de Terol amb menys de 4.000 habitants. Tot i el reduït nombre d’habitants, són molts els fills il·lustres que històricament ha donat la població, potser el més conegut és el director de cinema Luis Buñuel, però hui no serà ell el protagonista.\nMiguel Juan Pellicer Blasco va nàixer a Calanda, era el segon dels huit fills d’una família humil de llauradors. Deixa la casa dels pares als 19 anys per traslladar-se a treballar a Castelló on va patir un accident de treball el 1637, una roda del carro de blat que transportava li va xafar la cama dreta, trencant-li la tíbia pel mig.\nDesprés d’estar ingressat a l’Hospital Reial de València es trasllada a Saragossa on, després d’ingressar a l’Hospital de Nostra Senyora de Gràcia, li van tallar la cama dreta quatre dits per baix del genoll. La cama amputada fou soterrada al cementeri de l’hospital del què Miguel va eixir amb una cama de fusta l’any 1638. Des d’eixe moment sobreviu gràcies a les almoines que recull a la porta de la Basílica del Pilar.\nRetornat a la casa dels pares a Calanda, es va dedicar a recollir almoina per la comarca. El 29 de març de 1640 per la nit, després d’una jornada de recollida, Miguel es va gitar a l’habitació dels seus pares, la seua habitació l’estava ocupant un soldat allotjat a la casa. En entrar més tard els seus pares a dormir van vore que per baix de la roba amb la que es tapa Miguel ixen dos peus. Les comprovacions que es van fer certifiquen que Miguel havia recuperat la cama que se li havia amputat. Un any després l’església va catalogar el fet com un miracle atribuït a la Verge del Pilar i, fins i tot, el rei Felip IV rebrà Miguel i li besarà la cama recuperada.\nMiguel Juan Pellicer Blasco va conservar les dues cames fins el dia de la seua mort, el 12 de setembre de 1647. Per als creients la història del Coix de Calanda és el miracle millor documentat de la història, però també hi ha un corrent que sospita que tot fou un muntatge i el coix de Calanda sols és un dels molts tolits fingits que tant abundaven en eixa època. Cadascú que crega el que vulga.\nL'entrada va ser publicada el Obituari i etiquetada Mites i religions per jesuslerma. Guarda l'enllaç permanent.\nUn pensament sobre “Miguel Pellicer, el coix de Calanda”\ncatalinaluque el 12 Setembre 2013 a les 19:20 va dir:\nAixò em recorda allò de “una limosna para un ex-leproso” de “La vida de Bryan”


Redecora la llar amb Pyrénées Andorra\nREDECORA LA LLARRedecora la llar amb Pyrénées Andorra\nQuan parlem de decoració de la llar, parlem d’un univers immens. Els experts en decoració recomanen que quan vols decorar un espai, defineixis l’estil i la tendència de decoració. Un cop escollit l’estil ja tens molt guanyat. A la tercera planta de Pyrénées Andorra trobaràs la selecció de les millors marques de decoració de la llar.\nLa tendència de decoració del 2018 es basa en la combinació d’elements naturals com la fusta, el marbre i el metall. Els colors predominants són els blancs i les tonalitats neutres. A Pyrénées trobaràs diferents estils de decoració. Un dels estils que està més de moda és la tendència ètnica. Un estil harmònic amb la naturalesa. La decoració ètnica és una barreja d’estils i una fusió de cultures, colors, formes i èpoques.\nJ-LINE a Pyrénées Andorra\nPrecisament, a la secció de la llar de Grans Magatzems Pyrénées trobaràs una nova marca de decoració, J-Line, que tendeix bastant cap aquest estil. Si vols comprar productes de decoració de J-Line a Andorra, els trobaràs a Pyrénées. S’hi poden trobar mobles, butaques, tauletes, gerros, entre d’altres. Tots els productes de J-Line faran que quan estigui a casa teva et sentis en un ambient harmoniós i de tranquil·litat absoluta.


Protegeix la vista | ets el que menges\n15 d'agost 2011 | Actualitzat el 14 de febrer 2019 per Jordina Casademunt\nConsells bàsics per a uns ulls saludables\nEviteu el consum de dietes riques en sucres, farines refinades i greixos trans. Tots aquests productes influeixen negativament en la prevenció de la pèrdua de visió.\nAugmenteu el consum d’aliments rics en antioxidants, àcids grassos essencials i minerals.\nEnriquiu la dieta durant dos o tres cops a l’any amb un complement alimentós ric en antioxidants, sobretot en betacarotè, luteïna i zeaxantina. Tingueu-ho en compte durant èpoques de molt estrès o de molta exposició al sol o a la contaminació.\nSi treballeu moltes hores davant de l’ordinador, procureu posar-vos ulleres de sol de bona qualitat per protegir els ulls de la pantalla de l’ordinador i, alhora, mireu de prendre un bon complement alimentós ric en DHA, ja sigui procedent d’algues o de peix blau.\nDels cinc sentits, la vista és potser el més preuat de tots. A través dels ulls podem veure els colors, retenir la informació gràcies a l’observació i recordar amb més facilitat una experiència o els detalls d’una imatge. Els ulls són, sens dubte, la zona més expressiva del nostre rostre, però també una de les parts del cos més sensible als factors externs.\nTothom coneix els efectes positius en la salut ocular que tenen les pastanagues, excel·lents aliments rics en betacarotè, nutrient que l’organisme transforma en vitamina A, antioxidant essencial per protegir la vista. Però el betacarotè també es troba present en molts altres aliments com la carbassa, el moniato i, en general, a totes les hortalisses ataronjades. En complementació alimentosa trobem càpsules riques en betacarotè que provenen de l’alga Dunalliela salina o també el conegut pol·len, que s’acostuma a presentar granulat. Però a part del betacarotè, els nostres ulls necessiten aliments rics en luteïna i zeaxantina –presents en les fruites i hortalisses–, dos pigments antioxidants de color groc que es troben en altes concentracions a la retina i que ens permeten tenir la visió aguda. Les antocianines són fitonutrients fonamentals que afavoreixen la microcirculació i són necessaris per a la protecció de la retina. Bones fonts d’antocianines són els nabius i les móres.


Ramon Llull i l’actualitat política espanyola | Ars Electionis\nDe tota l’extensa obra de Ramon Llull, aquests dies són d’especial actualitat els seus escrits sobre el problema d’elegir col·lectivament entre diverses opcions. Típicament, ell considerava el cas d’una comunitat eclesiàstica que havia d’elegir el seu superior, com ara l’abat o abadessa d’un monestir, o bé el bisbe d’una diòcesi, que era elegit pel corresponent capítol de canonges. En l’actualitat política espanyola, es tracta del Congrés de Diputats i l’elecció del President de Govern, però el problema és ben bé el mateix.\nA principis del segle XIII l’església havia adoptat com a norma per elegir un candidat que aquest hagués obtingut una majoria absoluta, i no solament que hagués estat el més votat. Perquè, sense una majoria absoluta, pot passar perfectament que el candidat més votat tingui més electors en contra que a favor. Les votacions d’investidura d’aquests dies al Congrés de Diputats en són un exemple ben clar.\nQuè s’ha de fer, doncs, quan cap candidat obté una majoria absoluta? En l’antiguitat clàssica ho consideraven una “aporia”, és a dir, un problema insoluble. Perquè si estem en aquesta situació i cada elector està en contra de qualsevol candidat que no sigui el seu preferit, llavors tots els candidats es troben en el cas de tenir més electors en contra que a favor.\nDoncs bé, el que va fer Ramon Llull, en el mateix segle XIII, va ser ni més ni menys que donar sortida a aquest atzucac. Per aconseguir-ho, proposava, en primer lloc, que els electors expressessin la seva preferència davant de cada parella de candidats. Com si es fessin tots els cara a cara possibles per parelles i es votés després de cadascun d’ells. En segon lloc, la proposta de Ramon Llull especificava la manera de determinar el guanyador a partir d’aquesta informació. Una manera concreta de fer-ho consistia simplement en comptar les victòries de cada candidat en aquests enfrontaments per parelles i elegir el qui hagués guanyat més vegades. Podeu trobar els textos de Ramon Llull en aquest mateix blog.\nPrimera pàgina del text Artificium electionis personarum en l’únic manuscrit que s’ha conservat d’aquesta obra, on Ramon Llull presenta el seu mètode d’elecció (Biblioteca Apostolica Vaticana, Vat. lat. 9332).\nPer sobre dels detalls, que admeten certes variacions, la idea essencial és que no n’hi ha prou amb el vot uninominal, és a dir, que cada elector indiqui només el seu candidat preferit. Per poder fer una elecció encertada cal més informació. Una manera més àgil d’obtenir el tipus d’informació que demanava Ramon Llull és l’anomenat vot preferencial, on cada elector ordena els candidats per ordre de preferència.\nEntre les variacions a què ens referiem en el paràgraf precedent, hi ha el vot d’aprovació. En aquesta forma de vot, cada elector indica tots els candidats que li semblen acceptables. Un cop s’ha votat, es compten els vots obtinguts per cada candidat, i el que en té més és declarat guanyador (possiblement amb una condició addicional d’haver de superar un cert nombre mínim d’aprovacions). En general el vot d’aprovació dóna menys informació que el vot preferencial, ja que no especifica cap preferència entre els candidats aprovats, ni entre els desaprovats. Tanmateix, dóna més informació que el vot uninominal, ja que cada candidat és valorat com a aprovat o no. Per exemple, amb 4 candidats el vot uninominal té només 5 possibilitats (on hem inclòs el vot en blanc), mentre que el vot d’aprovació en té 16, i el vot preferencial 24.\nEn principi, el procediment vigent a Espanya per a l’elecció del President de Govern (i a Catalunya per a l’elecció del President de la Generalitat) utilitza el vot d’aprovació, però ho fa d’una manera seqüencial. En efecte, en cada votació els electors aproven o desaproven un candidat (o bé s’abstenen) i d’altra banda se suposa que si el primer candidat no resulta elegit, llavors se’n proposarà un altre, i així successivament. Tanmateix, ja veiem el que passa. Gràcies a la disciplina de vot dels partits, i a les declaracions dels seus líders, es pot preveure força el resultat de la votació. Si aquest és positiu tot tira endavant. Si manquen alguns vots, llavors el candidat en qüestió intenta obtenir-los a canvi de concessions programàtiques. Però això requereix el seu temps. En conseqüència, si no s’ha prefixat un termini màxim entre cada proposta de candidat i la corresponent votació, les negociacions s’allarguen fàcilment fins esgotar el termini total, sense que s’hagin arribat a considerar pas tots els candidats.\nA l’edat mitjana Venècia usava un procediment similar per a l’elecció del seu dux. Però a finals del segle XV el van revisar. El nou procediment, que es va mantenir fins la desaparició d’aquesta república a finals del segle XVIII, seguia usant el vot d’aprovació, però ara tractava alhora tots els candidats existents: els electors votaven de manera secreta sobre tots i cadascun d’ells (aprovant-lo o desaprovant-lo) i els resultats no es feien públics fins després d’haver recollit tota aquesta informació.\nRamon Llull ja ensenyava aquestes coses fa més de set-cents anys. Però encara no hem après la lliçó. ❀\n En el cas de l’elecció del papa es requeria, i encara es requereix, una majoria de dues terceres parts.\nEtiquetes: Llull, Venècia, Vot d'aprovació, Vot preferencial\nAlemanya Argentina Black Borda Burnitz Circumscripció única Comparació per parelles Condorcet Cusa D'Hondt De Groot Democràcia directa Doble volta Eleccions al Parlament de Catalunya Eleccions Generals Espanyoles Eleccions municipals Galton Hamilton Irlanda Jefferson Llistes obertes Llull Manca de majoria absoluta Monotonia Més de dues opcions Múltiples nivells Partits Phragmén Preferències amb un sol pic Principi de la majoria Proporcionalitat Proporcionalitat composicional Referèndum Representació proporcional Restes majors Sainte-Laguë Sistema biproporcional Sistema mixt Sri Lanka Suècia Suïssa Venècia Vot d'aprovació Vot limitat Vot preferencial\nPerquè la possibilitat de donar el 2n vot a un partit diferent del 1r agreuja el problema dels escons que cal afegi… https://t.co/dSKQPHkv3m 09:32:02 PM novembre 28, 2020 from Twitter for iPhone in reply to ArsElectionis ReplyRetweetFavorite\nEn la meva opinió, la versió original d'un sol vot que usen a BW és preferible a la versió posterior de dos vots qu… https://t.co/DtNFNR8kAs 09:32:00 PM novembre 28, 2020 from Twitter for iPhone in reply to ArsElectionis ReplyRetweetFavorite\nEl que fan a Baden-Württemberg (BW) és la versió original del sistema mixt compensatori (https://t.co/SacJp4cJax.… https://t.co/gNeko24Y3f 09:31:59 PM novembre 28, 2020 from Twitter for iPhone ReplyRetweetFavorite\nXavier Mora: 'Suïssa ha trobat una solució' https://t.co/sJqlYglT29 07:18:19 AM novembre 25, 2020 from Twitter for iPhone ReplyRetweetFavorite


Sayan, la il·lusió d’emprendre en el sector de la moda | Barcelona és Moda\nSayan, la il·lusió d’emprendre en el sector de la moda\nSoledad Álvarez dirigeix la marca de moda Sayan. / Sayan\nLa firma Sayan va néixer fa sis anys. Primer, amb una botiga pilot, i des d’en fa quatre, aquesta empresa, dirigida per Soledad Álvarez, lluita amb dos establiments propis i diversos punts de venda per fer-se un lloc en el món de la moda.\nDins el sector, Soledad Álvarez ha estat molt coneguda per ser la filla d’una gran dissenyadora de moda, Purificación García. Ara, aquesta associació de noms tan directa es va desdibuixant a mesura que Sayan, la marca de moda d’Álvarez, està creixent, tant aquí com als mercats internacionals, i agafa entitat pròpia.\n“La idea de crear Sayan va sorgir durant una conversa amb la meva mare. Les dues coincidíem que calia una botiga on trobar coses diferents. El que anomenem una concept store. Amb el pas del temps, vaig adonar-me que l’aposta era massa nova pel moment i vaig decidir especialitzar-me únicament en la producció de roba de dona”, explica Álvarez.\n“L’aposta de crear la meva pròpia marca va ser perquè crec que tenim estils diferents i perquè era la meva gran il·lusió. Volia demostrar que les joves empresàries també podem triomfar”, assegura amb convicció Álvarez. En aquest sentit, ambdues marques, Sayan i Purificación García, tenen sens dubte punts de trobada: “Comparteixen l’alta qualitat dels teixits i una confecció que té cura de tots els detalls. I es diferencien en qüestió d’estils i en el fet que les propostes de Sayan s’adrecen més a festa-còctel, mentre que Purificación García no tant”.\nTant a fora com a casa\nSayan neix al principi de l’actual crisi econòmica i, com moltes altres marques joves, porta en el seu ADN la internacionalització. Té botiga a Barcelona i a Madrid, a més, de diferents punts de venda arreu de l’Estat. “Primer de tot, vaig decidir obrir a Barcelona, bàsicament perquè és la meva ciutat, i més tard a Madrid, ja que és la capital i una bona manera de créixer”. A banda de l’expansió en el mercat intern, els Emirats Àrabs i Itàlia són dos dels països on la marca està treballant més. “Estic molt contenta amb l’expansió internacional que, a poc a poc, està aconseguint Sayan”.\nEntre els molts projectes que aquesta dissenyadora té sobre la taula, en destaca un especialment, la botiga en línia: “És l’aposta que més il·lusió em fa. En breu la inaugurarem”. Tant a la xarxa, com a les seves botigues físiques i als punts de venda que té, Sayan ofereix dissenys per a “una dona cosmopolita i inquieta, d’entre uns 18 i 50 anys”, explica la seva creadora i afegeix: “És un target molt ampli. Inclou aquella dona que desitja trobar una cosa molt especial, que aporti un toc a les seves peces de fons d’armari”.\nA més, Álvarez concreta que vol recuperar l’afecte i la cura per les peces fetes artesanalment, “una cosa que avui dia s’ha perdut amb les multinacionals”. “Dins la línia de vestits de festa que produïm, tenim des d’aquells dissenys que tenen un petit detall per fer-los diferents, fins els que són totalment brodats a mà”, explica amb detall la dissenyadora.\nTot i que l’oferta de peces de festa és la més coneguda, Sayan té també una línia casual, com l’anomena Álvarez. “A més, viatgem molt per sortir de la nostra oferta de vestits de seda. L’objectiu és aportar a la marca productes que no siguin nostres i siguin nous i diferents”.\nEn moviment constant\nA curt termini, Álvarez explica que el propòsit de Sayan és seguir creixent i afegeix: “A llarg termini, m’agradaria i tinc l’objectiu de convertir la firma en un referent, no únicament a Espanya, sinó arribar a ser reconeguda a altres països per obrir més botigues”.\nPer tal d’impulsar la projecció exterior, les fires i les franquícies són les apostes de la marca. “Al juliol vàrem tenir un estand a la fira Who’s next de París, i també estem presents a la plataforma en línia de venda de moda Joor, que ens ajuda a tenir accés a les botigues americanes. Les fires, a més, són una manera d’arribar a un públic més divers i de països estrangers”, comenta Álvarez.\nPer a la dissenyadora, és un orgull que Barcelona compti amb tres grans noms del sector de la moda com Desigual, Custo i Mango. “Podem estar orgullosos que les tres firmes representin la identitat de la moda catalana. Però, d’altra banda, també crec que caldria donar més suport als joves dissenyadors, tant en l’àmbit nacional com internacional”.\nAquesta creadora de moda, està convençuda que la il·lusió, la constància, la curiositat i el finançament són les paraules clau perquè el seu projecte segueixi endavant amb èxit en un sector tant competitiu com és el de la moda.


Incidència - ASSÍS\nFer visible la nostra causa, compartir-la amb la ciutadania i formar part de la comunitat són parts fonamentals de la nostra missió com a entitat.\nLa violència simbòlica a la qual, històricament, han estat sotmeses les persones en situació de pobresa ha fet molt de mal a la societat en general, no només a les víctimes. Un dels objectius d’ASSÍS és trencar amb aquests estereotips, estigmes i prejudicis.\nA ASSÍS sempre ens hem sentit vinculats al barri de Sarrià-Sant Gervasi i a la ciutat de Barcelona. És per aquest motiu que la nostra prioritat és la de participar dels diferents moments de celebració i vida comunitària, esdevenint, així, un agent més del teixit urbà i veïnal.\nFa anys que oferim espais de sensibilització a escoles, centres de formació professional i universitats, on es parla de sensellarisme, aporofòbia i altres conceptes associats. D'altra banda, engeguem campanyes comunicatives que ens permeten arribar a un públic més ampli.\n#CAPDONASENSELLAR DESCOBREIX EL PROGRAMA\n#404 HOMELESSNOTFOUND DESCOBREIX-LA


L’ÚLTIMA VIA | El muntanyenc\nEs lleva d’hora, fa fred a París i cau un plugim que amenaça de convertir-se en neu. Va fent la motxilla, mentre esmorza un te llarg i galetes de civada, dubtant i sospesant-la cada vegada que hi afegeix alguna cosa –serà una ascensió lleugera.\nAbans de sortir escriu una nota: No patiu gaire, sóc a la muntanya, tornaré en tres dies. René.\nAgafa el metro fins a la Gare de l’Est i el TGV fins a Ginebra. Mentre espera el regional que el durà a Bellegarde i d’allà, després d’un nou enllaç, a Chamonix, aprofita per dinar a la Brasserie de la Place. Durant el trajecte, recorda els seus inicis en el món de l’alpinisme, el primer viatge als Alps, els mites de la muntanya, les grans ascensions de l’època, les cares nord més emblemàtiques, les heroïcitats dels rescats de muntanya, les vies que ha escalat i les que ha imaginat. Tot allò que ha conformat el seu entorn immediat durant tants anys li passa pel cap durant el trajecte. Recorda frases que l’havien colpit, cims i vies que no ha pogut assolir, rutes, sensacions… Somriu.\n“Si no coneixes el fracàs és que no assumeixes prou riscos “ (1) – Pensa.\nEl seu fracàs més important, aquell que li costa més d’acceptar, ha estat l’intent d’escalar el petit Dru. Ho havia provat per la cara nord dues vegades, la primera no en sabia prou, ho va intuir en les primeres tirades i no va voler assumir el risc. La segona a l’hivern i en solitari; en aquesta darrera, el mal temps l’havia obligat a abandonar al primer terç de la via. René es trobava molt fort, però estava segur que d’haver continuat no hauria pogut baixar, havia nevat tant que les purgues i petits allaus eren constants, i seguia nevant furiosament. El tercer intent, per la cara Oest, la mítica via d’en Robbins i en Hemming (2), en un moment de la seva trajectòria alpinística en què no podia fallar. Aquell any les caigudes de pedres eren tant constants que ja s’anunciava el col·lapse del pilar Bonnati que poc temps després canviaria la fesomia de la cara oest enviant més de dues-centes mil tones de roques glacera avall. El cas és que també van haver d’abandonar, recorda bé l’emprenyada del company de cordada i els projectils, que amb una periodicitat esfereïdora, els passaven brunzint per sobre en aquella part exposada de la paret fins que un d’ells, gros com una pilota, va rebotar sobre la seva motxilla, arrencant-lo de la paret i engegant-lo 15 metres avall i encara sort que el pitó va resistir! S’havia fet bastant de mal a la ma, en aquell estat no podia seguir .\nEl Dru a l’hivern\nEscalaré fins el dia que no pugui arrossegar la meva motxilla (3)\nEl tren arriba a Chamonix a les 18:00, decideix de baixar a Les Praz i buscar allotjament. Abans, però, va fins a la plaça de l’església, seu al davant i mira amunt. Del cim del campanar continua amunt la Directa Americana. Sobre un pedestal de boscos, partits pel mig per un mar de glaç, el Dru senyoreja les esparses casetes de fusta del poblet de Les Praz. Pur granit vertical!, escasses vires encoixinades de neu. La foscor s’arrauleix ja, a les parts baixes, tènues fils de boires s’esfilagarsen pels vessants i una llum rosada el vesteix de transparències. A dalt de tot llueix el sol i al darrera, l’Aguille Verte fumeja a l’embat del vent dels cims.\nHa arrossegat fins aquí la seva motxilla, té el dret d’escalar aquesta via amb els seus propis mitjans. Agafa els prismàtics; les travessies per les vires de la part baixa estan dins la fosca, però reconeix les primeres dificultats serioses, per sobre de la sisena reunió; segueixen els tres llargs de corda de fissura que només es poden escalar encastant-hi les mans a dins, el flanqueig a la dreta, delicat! El fantàstic díedre Mailly, el vivac del bloc encastat, on un despreniment de rocs va acabar amb la seva aventura ara fa 35 anys… Se la coneix de memòria, segueix amb la mirada l’estètic i desplomat díedre de 90 metres que no va poder escalar, identifica el flanqueig amb pèndul i les darreres dificultats del sostret clivellat de sisè grau; sent com el seu cos escala ingràvid els atlètics passos, cada cop més assequibles, de les darrers tirades, a les mans l’aspre textura del granit. Finalment, surt pel collet que dóna al descens equipat per la cara est. Mira l’alterosa l’aresta de les Flames de Pierre, mentre va rapelant fins a tocar la gelera. S’ha acabat! Se sent exultant…, feliç.\nEl meu cor romandrà allà on el cos no podrà tornar mai més (4)\nEn René ho sap mot bé, el diagnòstic no admet cap dubte, esclerosi lateral amiotròfica en fase avançada. Fa temps que sent la pèrdua de força muscular i té dificultats per mantenir l’equilibri, ho ha patit d’amagat i a casa encara no en saben res, els hi ho dirà de tornada. Demà encara pujarà a Montenvers pel comiat definitiu.\n(1) George Mallory, possible primer escalador en assolir l’Everest.\n(2) Doug Scout, alpinista, fotògraf, escriptor i activista.\n(4) John Forbes, esquiador i alpinista, pioner de l’Alta ruta Chamonix/ Zermat.\nLionel Terray: Les conquérants de l’inútil. Ed. Gallimard. Editat en català l’any 1982, ed. RM.\nMirella Tenderini: Gary Hemmning, una historia de los años 60. Ed. Desnivel, 1993.\nAltres articles de l’autora a El Muntanyenc:\nMontserrat de dalt a baix (I)\nMontserrat de dalt a baix (II)\nMontserrat de dalt a baix (III)


Belondrade 2001-2012. Recordant un tast únic | Blog Vila Viniteca\nUna degustació única d’11 anyades de Belondrade i Lurton en format 3 litres. Un tast irrepetible per a celebrar els 20 anys del celler. 2012 Clima: La collita de 2012 es va caracteritzar per la falta d’aigua, amb una pluviometria anual de 294 l/m2 i unes temperatures d’entre -2ºC i 31ºC. La tardor amb temperatures mínimes molt suaus pel que s’acostuma, mínimes de 6ºC i màximes de 25ºC, va enregistrar unes precipitacions de 106 l/m2. L’hivern va ser molt sec amb només 26 l/m2 i amb unes temperatures mínimes de -2ºC i màximes de 10ºC. La primavera va ser l’estació amb més pluges amb 139 l/m2 i unes temperatures de 2 a 24ºC. L’estiu va ser molt sec també amb 23 l/m2 i amb temperatures entre els 13 i els 31ºC el que va permetre una maduració esglaonada de les parcel·les. La verema va començar el 17 de setembre i va acabar el 12 d’octubre. El rendiment mitjà de les parcel·les va ser de 4.900 kg/ha i 34 hl/ha. La producció va ser de 88.000 ampolles, 980 magnums, 180 jeroboams i 42 imperials. Primera anyada elaborada a la nova sala de criança i que no ha fet la malolàctica. També és la primera anyada en la que hi ha fons d’acàcia a les bótes de roure francès. Segons en Didier Belondrade, a la collita 2013 es nota més el canvi. 2011 Clima: La collita de 2011 amb una pluviometria total de 418 l/m2 va enregistrar temperatures entre 1 i 30 ºC. La tardor va ser seca amb 78 l/m2 i amb temperatures bastant càlides d’entre 3 i 28ºC. L’hivern va ser plujós amb 182 l/m2 i amb temperatures més suaus d’entre 1 i 12ºC. La primavera, amb unes precipitacions de 126 l/m2, va presentar temperatures molt suaus d’entre 4 a 24ºC que, juntament amb les temperatures suaus de l’hivern, va propiciar una floració avançada. L’estiu va ser sec amb 31 l/m2 i amb temperatures no gaire elevades, entre 12 i 30ºC. La verema va començar el 5 i va acabar el 21 de setembre. El rendiment mitjà de les parcel·les va ser de 4.800 kg/ha i 35 hl/ha. La producció va ser de 84.000 ampolles, 635 magnums, 120 jeroboams i 12 imperials. Té una percepció més melosa, mes d’impacte, més de maduresa sobtada que el 2012. Sembla que tindrà un recorregut més curt que el de 2012.\nClima: La collita de 2010 es va caracteritzar per presentar una amplitud tèrmica enorme, d’1 a 40ºC, i una pluviometria elevada de 539 l/m2. La tardor va ser seca amb 78 l/m2 i temperatures suaus de 6 fins a 26ºC. L’hivern va presentar la major quantitat de precipitacions de l’any, 232 l/m2, i unes temperatures d’1 a 9 ºC. La primavera va ser relativament plujosa amb 152 l/m2 i temperatures d’entre 3 i 20 ºC. L’estiu es va caracteritzar per les altes temperatures arribant a màximes de fins a 40ºC, compensades per mínimes de 12ºC. La verema va començar el 21 de setembre i va acabar el 8 d’octubre. El rendiment mitjà de les parcel·les va ser de 4.400 kg/ha i en 33 hl/ha. La producció va ser de 82.000 ampolles, 635 magnums i 120 jeroboams. Està molt reservat. Bo. Diferent. El més sofisticat. Es tracta de la primera anyada en la que fermentació és 100% espontània amb llevats autòctons, acabant les proves que s’iniciaren amb la collita 2014.\nClima: El 2009 va ser un any relativament sec amb 292 l/m2 i temperatures de 0 a 32ºC. La tardor va comptar amb una pluviometria de 104 l/m2 i temperatures d’entre 3 i 26ºC. L’hivern es va caracteritzar per una pluviometria similar, de 108 l/m2, i temperatures mínimes properes als 0ºC i màximes de 11ºC. La primavera va ser extremadament seca, 43 l/m2, amb temperatures de 3 a 24ºC. L’estiu amb només 37 l/m2 no va aconseguir recuperar l’escassetat de les pluges de la primavera, les temperatures màximes van arribar als 32ºC, mentre que les mínimes de 13ºC van ajudar a conservar la frescor. La verema va començar el 8 de setembre i va acabar el 22. El rendiment mitjà de les parcel·les va ser de 4.700 kg/ha i 34 hl/ha. La producció va ser de 80.000 ampolles, 495 magnums i 120 jeroboams. Més voluptuositat i impacte que les anyades precedents. Té el greix, el tacte i una part càlida i tèbia. Una gourmandise.\nClima: La pluviometria total del 2008 va ser de 437 l/m2 amb temperatures de 0 a 30ºC. La tardor va enregistrar temperatures baixes de 1 a 24ºC i una pluviometria molt baixa de 56 l/m2. L’hivern va ser sec també amb 86 l/m2 i unes temperatures de 0 a 13ºC. La primavera va ser molt plujosa amb més de la meitat de les precipitacions de l’any (244 l/m2) i amb unes temperatures “gens primaverals” de 3 a 19ºC. Les baixes temperatures mínimes de l’estiu (12ºC) van permetre arribar a la maduresa amb molt bons nivells d’acidesa. La verema va començar el 27 de setembre i va acabar el 10 d’octubre. El rendiment mitjà de les parcel·les va ser de 4.500 kg/ha i 33 hl/ha. La producció va ser de 84.000 ampolles, 495 magnums i 60 jeroboams. Al nas és més fulla, herbes i llorer. En boca ara no mostra grandesa. Serà una anyada d’espera?\nLa gran absent. Al celler no els hi queden ampolles per al tast. Una llàstima. Es tracta d’una anyada molt atlàntica. Degustada en nombroses ocasions destaca entre les més grans.\nClima: L’anyada de 2006 va presentar una pluviometria total de 474 l/m2 i unes temperatures de -1ºC fins a 33ºC. La tardor va ser relativament plujosa amb 145 l/m2 i amb temperatures suaus de 5 a 27ºC. L’hivern va presentar temperatures baixes de 1ºC sota zero fins gairebé 9ºC i una pluviometria de 104 l/m2. La primavera amb 106 l/m2 va enregistrar temperatures màximes més altes del que s’acostuma, de 5ºC a gairebé 25ºC, aquestes temperatures van conduir a una avançada de la floració que es va traduir en una de les veremes més precoces de la història de Belondrade. Es tracta d’una anyada de veremes molt ràpides, ja que la maduresa va arribar molt ràpidament. La verema va començar el 5 i va acabar el 19 de setembre. El rendiment mitjà de les parcel·les va ser de 4.100 kg/ha i 30 hl/ha. La producció va ser de 95.000 ampolles, 990 magnums i 60 jeroboams. Primera d’anyada criada exclusivament en bóta francesa. Està bo. En una fase més madura que 2008. Potser li falta una mica més de nitidesa per ser més gran. És plaent, això sí.\nClima: Aquesta anyada es va caracteritzar per una pluviometria molt baixa (223 l/m2), encara que es recordarà per ser l’any amb el major número de dies de boira (50 dies). Durant la tardor es va enregistrar la meitat de les precipitacions de tot l’any (117 l/m2) amb unes temperatures de 2 a 26ºC. L’hivern va ser molt sec amb una pluviometria de 30 l/m2 i temperatures baixes de -2ºC fins a 8ºC. La primavera també va ser seca (67 l/m2) i va enregistrar temperatures de 2 a 24ºC. L’estiu va ser extremadament sec amb només 9 l/m2 i temperatures de 14 a 31ºC, el que va resultar en una verema més avançada i càlida. La verema va començar el 12 i va acabar el 26 de setembre. El rendiment mitjà de les parcel·les va ser de 4.300 kg/ha i de 31 hl/ha. La producció va ser de 88.000 ampolles, 495 magnums i 48 jeroboams. Hi ha una part molt sofisticada. Després apareix el greix ben mesurat. La fruita es barreja amb l’edat i els primers matisos d’evolució. Ampolla brillant. 2004 Clima: La collita de 2004 va presentar una pluviometria de 425 l/m2 i abundants boires en els mesos de desembre i gener.\nLa tardor va ser de temperatures suaus, de 27 a 5ºC, i molt plujosa (202 l/m2). L’hivern va ser poc plujós (71 l/m2) i va enregistrar temperatures d’1 a 11ºC. La primavera es va caracteritzar per temperatures d’entre 2 i 20ºC i unes precipitacions de 128 l/m2. L’estiu va aconseguir els 24 l/m2 i unes temperatures de 14 a 34ºC. La temperatura mitjana va estar entre els 21 i 22ºC. La verema va començar el 22 de setembre i va acabar el 6 d’octubre.\nEl rendiment mitjà de les parcel·les va ser de 4.800 kg/ha i de 35 hl/ha. La producció va ser de 75.000 ampolles, 495 magnums i 43 jeroboams.\n2003 Clima: Aquesta collita es recordarà per les altes temperatures enregistrades durant l’estiu, la pluviometria anual va ser de 596 l/m2.\nLa tardor va ser relativament plujosa (170 l/m2) amb temperatures suaus d’entre 6 a 26ºC. L’hivern també plujós (201 l/m2) amb temperatures d’1 a 10ºC. La primavera també es va caracteritzar per ser plujosa (172 l/m2) amb temperatures de 5 a 22ºC. L’estiu va registrar unes temperatures mínimes sorprenentment altes, sent 17ºC la temperatura mínima del mes d’agost, fet que va avançar la verema respecte a les previsions inicials. La verema va començar el 18 i va acabar el 27 de setembre.\nEl rendiment mitjà de les parcel·les va ser de 4.500 kg/ha i 33 hl/ha. La producció va ser de 62.000 ampolles, 495 magnums i 36 jeroboams.\nUna sorpresa. Com es sobreposa un vi a una anyada súper calenta? La maduresa “fresca”. Un dels triomfadors del tast.\nClima: Aquesta anyada es va caracteritzar per una pluviometria baixa (310 l/m2) i temperatures mitjanes baixes.\nLa tardor va començar amb temperatures baixes encara que no inferiors a 0ºC i amb precipitacions no gaire altes (89 l/m2). L’hivern va ser el més fred dels últims 15 anys, aconseguint els 3,5ºC sota zero i amb més de 20 dies de boira entre els mesos de gener i febrer. Va deixar unes precipitacions no gaire elevades de 62 l/m2. La primavera va enregistrar precipitacions majors (108 l/m2) i unes temperatures màximes bastant baixes (19ºC) que van propiciar un inici del cicle vegetatiu relativament tardà. L’estiu, amb unes precipitacions moderades de 50 l/m2 i unes temperatures també moderades d’entre 13 i 30ºC, va conduir a una maduració una mica irregular. La verema va començar el 24 de setembre i va acabar el 15 d’octubre. Portant-se a terme diverses passades per les parcel·les a fi d’evitar la podridura.\nEl rendiment mitjà de les parcel·les va ser de 4.400 kg/ha i 32 hl/ha. La producció va ser de 55.000 ampolles, 495 magnums i 20 jeroboams. Primera anyada en la que hi ha un canvi important a recipients més grans i es fa servir molta més bóta de 300 litres. Molt fi. Molt delicat, al principi es mostra tímid, i en un estadi de maduresa serena. No es súper nítid, però Déu n’hi do quin nivell! Un dels nostres preferits. 2001\nClima: Aquesta anyada es va caracteritzar per presentar un nivell de precipitacions molt elevades en totes les estacions i per les seves temperatures suaus.\nLa tardor va ser plujosa (183 l/m2) amb temperatures de 4 a 25ºC. L’hivern va ser molt plujós (268 l/m2) i de temperatures suaus, de 2 a 11ºC. Malgrat aquestes temperatures i a causa de la quantitat de dies de pluja, no es va afavorir un inici de floració massa primerenc. La primavera va ser també plujosa (154 l/m2) amb temperatures suaus i els mateixos valors que a la tardor. El mes de juny va ser més calorós. L’estiu no va ser tan plujós com la resta de l’any (42 l/m2), però va seguir la mateixa tònica de temperatures suaus de 13 a 30ºC. La verema va començar el 25 de setembre i va acabar el 9 d’octubre.\nEl rendiment mitjà de les parcel·les va ser de 4.700 kg/ha i 34 hl/ha. La producció va ser de 52.000 ampolles.\nUna de les anyades més plujoses, però sanitàriament bona. Bo per beure, per gaudir-lo ara, ja en la seva plenitud.


Els Marrecs busquen patrocinadors per a presentar “ECOnomic H20” a First Lego League Estonian Open International – Vilassar Ràdio\nEls Marrecs busquen patrocinadors per a presentar “ECOnomic H20” a First Lego League Estonian Open International\nEls Marrecs de Vilassar de Mar estan buscant patrocinadors per a poder participar a la competició de robòtica internacional anomenada “First Lego League Estonian Open International”, que se celebrarà a a Tallin (Estònia) des del 6 fins al 8 de juny i on participaran 100 equips de 80 països. Els Marrecs presentaran l’ECOnomic H20, un giny relacionat amb el món de l’aigua. Es tracta d’una font moderna que proporciona aigua filtrada i refrigerada i alhora permet obtenir ampolles de vidre que es pagarien amb una APP que també han dissenyat els Marrecs i les ampolles es podrien retornar a la mateixa màquina amb devolució parcial del crèdit.\nL’objectiu d’aquest enginy és reduir el consum d’ampolles de plàstic. Marrecs han fet una maqueta funcional i de tamany real amb peces dissenyades per ells mateixos amb programes d’edició 3D i impressora 3D i també amb fustes, a nivell mecànic han fet servir la tecnologia Lego Mindstorms i Micro Bit i per dissenyar la APP han fet servir App Inventor de Google. Per realitzar el projecte i el robot l’equip porta treballant més de 5 mesos. El tutor del projecte és el professor Jordi Pocurull.\nAmb aquest giny van quedar com a primers classificats al certamen de robòtica que es va celebrar a Cosmocaixa de Barcelon, a finals de febrer i van obtenir a principis de març a la First Lego League Espanya, que es va celebrar a Logronyo, el premi “CortesIa Professional” que donava accés a la competició internacional que es realitzarà a Estònia.\nCal destacar que el divendres 20 d’abril presentaran l’ECOnomic HS20 projecte a la Install Party del Tecnocampus de Mataró.\nEls Marrecs de Vilassar de Mar està format per 11 nens i nenes d’entre 10 i 16 anys i s’entrenen en les instal·lacions d’Edukem-nos a Vilassar de Mar.\nEn el palmarès de Marrecs hi ha una altra final estatal fa dos anys a Tenerife i la participació en la modalitat Júnior a l’Open European Championchip de Pamplona (2014) i World Championchip a St. Louis (USA) (2013).\nEls particulars o empreses que vulguin ajudar-los cal que contactin amb el tutor del projecte, Jordi Pocurull, enviant un email a jordi@edukem-nos.cat\nNotícia anterior8ª edició del Concurs escolar de dibuix, organitzat pel GOVI\nSegüent notíciaL’Institut Vilatzara acull els tallers del programa d’Educació Financera impulsat per l’IEF


El BC Andorra i Afers Socials s'uneixen per conscienciar en la lluita envers la violència de gènere - FÒRUM.ad\nEl BC Andorra i Afers Socials s’uneixen per conscienciar en la lluita envers la violència de gènere\nOn: 13/11/18 17:05\nEl Bàsquet Club Andorra i el ministeri d’Afers Socials, Justícia i Interior tornen a unir esforços en la lluita contra la violència envers les dones. D’aquesta manera, es dona continuïtat a l’acció que ja van fer l’any passat i que tal com ha assenyalat el ministre d’Afers Socials, Xavier Espot, “va ser molt ben valorada”. Així, s’ha impulsat una campanya consistent en la venda de braçalets amb el lema ‘Mai por 25-N, t’hi apuntes?’ que, a banda de conscienciar sobre la lluita contra la violència envers les dones, també té la finalitat de recaptar diners per editar en un format de lectura fàcil el conveni del Consell d’Europa sobre la prevenció i la lluita contra la violència envers les dones. D’aquesta manera, Andorra esdevindrà el primer estat signant d’aquest conveni que fa aquest tipus d’edició. L’acció coincideix amb la commemoració, el 25 de novembre, el Dia internacional per a l’eliminació de la violència envers les dones.\nEl braçalet es podrà adquirir durant els propers partits del BC Andorra a casa: el 17 i el 20 de novembre i el 15 i el 19 de desembre. El president del BC Andorra, Gorka Aixàs, ha destacat el doble vessant de la venda dels braçalets (conscienciació i recaptació de fons per a l’edició) i ha incidit en el fet que el lema ‘mai por’ té “moltes i bones aplicacions”, en aquest cas, que “ningú ha de tenir por a viure la seva vida, diguem mai por a la violència de gènere”.\nEspot ha manifestat que amb aquesta acció s’aconsegueix un “nexe d’unió” entre dos col·lectius vulnerables, el de les dones víctimes de violència de gènere i les de persones amb discapacitat a les quals va adreçada l’edició en lectura fàcil del conveni. També ha manifestat que el fet de fer certes accions amb l’equip de bàsquet permet “visualitzar” de manera molt àmplia aquesta lluita tenint en compte que el BC Andorra mobilitza moltes persones, entre les quals molt jovent, al qual també se li vol fer arribar el missatge que “no hi ha excusa” per a la violència de gènere i que “no s’ha de tenir por i s’ha de denunciar” per fer que aquesta xacra deixi de ser-ho.\nPrevious Post: Nou calendari i reglament per a les GSèries 2019\nNext Post: El CAPAU s’incorpora al programa socioeducatiu de la Fundació ONCA


La Via Verda de la Mar transcorre entre les localitats d’Orpesa i Benicàssim, passant per l’antic traçat ferroviari que vorejava el litoral de les dues poblacions. Amb una longitud de gairebé 6 quilòmetres, és apta tant per a ciclistes com per a vianants. L’itinerari...\nDijous 15 (catorzè dia): Eixim ben matí del luxós confort de l’hotel a Montagu. No ens haguera importat repetir una nit més. Però per altra banda, ja tenim ganes de conèixer la que diuen que és una de les ciutats més boniques del món: Ciutat del Cap. Seguim direcció a...\nCrònica del viatge Sud-Àfrica i Swazilàndia 6\nDimarts 13 (dotzè dia): Comença un dia magnífic a Knysna. Fa sol, el vent està en calma i la temperatura és molt agradable. El sector industrial de Knysna gira al voltant de la fabricació de mobles i vaixells i al conreu d’ostres a la llacuna. Al programa teníem una...\nCrònica del viatge Sud-Àfrica i Swazilàndia 5\nDiumenge 11 (desè dia): Amaneix un dia ventós al nostre confortable resort de muntanya. Les fortes ràfegues de vent ens han impedit descansar adequadament. Hui completem la primera part del viatge fent un llarg desplaçament fins a Johannesburg. Durant el camí, Clàudia...\nCrònica del viatge Sud-Àfrica i Swazilàndia 4\nDivendres 9 (huitè dia): A Sud-àfrica hui és el Dia Nacional de la Dona, on es commemora la marxa de protesta de 1956, on més de 20.000 persones ixqueren als carrers de Pretòria en contra de les lleis de l’apartheid. Sense abandonar la regió de Zululand, anem a passar...


Millora de Portals - CAPSiDE\nMoltes empreses amb serveis en línia han experimentat un creixement important de l'ús de les seves infraestructures (creixement del seu negoci, del nombre de visites, del pes de les dades emmagatzemades...). A la majoria dels casos, l'empresa no ha tingut temps d'adaptar el disseny d'arquitectura inicial als nous requeriments i s'ha limitat a gestionar el creixement que ha portat a la infraestructura a un estat de "Caos Controlat".\nAquest estat impedeix el creixement racional i sovint obliga l'empresa a assumir un sobre cost d'infraestructura i d'administració de sistemes que es pot disparar de manera exponencial amb el temps.\nPer solucionar aquesta situació, a CAPSiDE oferim serveis professionals d'auditoria i consultoria per sanejar la infraestructura actual i preparar-la pels reptes que li esperen:\nEstudi detallat de la infraestructura, de les seves funcions, del seu històric, dels colls d'ampolla en rendiment i capacitat, dels seus punts forts i dèbils. Documentació de fluxes i dependències.\nPreparació d'un pla de millora que tingui en compte els criteris marcats pel client i per l'evolució del seu negoci. Preparació de la migració de dades i/o infraestructura si el pla de millora així ho preveu. Implantació del pla de millora i ajustos posteriors en detall de la configuració. Informe final.\nDesprés de l'etapa anterior, i per evitar que els sistemes es tornin a degradar, a CAPSiDE oferim els nostres serveis d'administració de sistemes que inclouen serveis de consultoria continuats i capacity planning.\nA CAPSiDE són excel·lents professionals. Comptar amb ells en qualsevol projecte, és tenir la certesa que la qualitat i la solució òptima en cada cas estan garantides. Ha estat, i segueix sent, un plaer treballar amb ells. Xavier Puig SysAdmin de Grupo yaencontre.comGrupo YaEncontré Independència


Jordi Creus - Enric Millo, de nou | NacióDigital\nEnric Millo, de nou\n«Millo encara va tenir els nassos de relacionar la desgraciada mort d'una nena a Blanes diumenge passat amb la conferència dels tres membres del govern a Brussel·les. Es pot ser més miserable, Millo?»\nper Jordi Creus, 26 de gener de 2017 a les 22:00 |\nQue la conferència de Puigdemont, Junqueras i Romeva a Brussel·les va ser un èxit ens ho demostren les reaccions histèriques des de l'altra banda. N'hi ha hagut tantes, de reaccions histèriques, que necessitaríem tot aquest diari per explicar-les. Des de Rajoy al líder de la seva marca blanca, Albert Rivera. Des del vicepresident popular al parlament europeu Esteban González Pons fins a Miquel Iceta. Des de periodistes de la caverna com Luís Herrero fins a personatges inclassificables com Garcia Albiol.\nPerò permetin-me que posi l'accent només en un d'aquests estirabots. En la de l'home que se'ns va vendre que encarnava l'aposta novedosa pel diàleg del govern espanyol envers les institucions catalanes. De l'home que aquesta setmana s'ha mostrat tan nerviós, tant a la defensiva i de tant mal humor com només es mostren aquells que saben que estan perdent la partida.\nHo han endevinat. M'estic referint al delegat espanyol a Catalunya, Enric Millo. Després d'amenaçar d'una manera gens dissimulada el govern i el parlament catalans. Després d'intentar ridiculitzar amb la demagògia més barata una conferència que ha provocat urticàries diverses en les seves files. Després de vincular de manera maldestra el procés català amb la violència...\nDesprés de tot això, Millo encara va tenir els nassos de relacionar la desgraciada mort d'una nena a Blanes diumenge passat amb la conferència dels tres membres del govern a Brussel·les. Es pot ser més miserable, Millo? Es pot tenir més poc respecte envers els pares que acaben de perdre la seva filla? Aquesta és la versió 2.0 de "com destrossar la sanitat catalana", seguint les passes d'altres membres del seu partit?\nLes perles que ha deixat anar Millo aquesta setmana no acaben aquí, però. El que passa és que la referència a la desgraciada mort de la nena, per mesquina, ha tapat la resta. Deixin-me, però, que en recuperi una. Abans d'ahir, davant de les preguntes de Mònica Terribas al Matí de Catalunya Ràdio, el delegat del govern espanyol va afirmar que "els referèndums consoliden i accentuen els conflictes". Curiosa manera, la del delegat, d'entendre la democràcia. Les urnes no uneixen, sinó que separen.\nDe la mateixa manera que l'aigua provoca set i el menjar fa venir gana. De la mateixa manera que fumar és bo per als pulmons, les begudes alcohòliques són el millor remei per al mal de fetge i les pastilles per a dormir són ideals per a mantenir-se despert.\nTan despert com Millo aquesta setmana, quan ens ha mostrat el seu veritable rostre. L'home del diàleg. L'home de la pastanaga i el bastó, sobretot el bastó. L'home que té la derrota marcada a la seva cara. Per manca d'arguments, per manca de propostes que il·lusionin, per manca de dignitat.\nPer Anònim el 27 de gener de 2017 a les 17:25\nTal farás tal trovarás....al temps.......Un día aplaurir-hem.\nPer Anònim el 27 de gener de 2017 a les 16:33\nAquest personatge, no el van fer fora el seu dia d' Unió Democràtica de Catalunya per haver posat la ma al calaix ?\nSenyors?Què no ho\nPer Flors el 27 de gener de 2017 a les 12:25\nQuè no ho sabem de sobres ? Alguns partits no cessen el seus quan posen la pota. Els canvien de lloc2017\nPer Veritus (pensador y filósofo catalán S. XXI d.C.) el 27 de gener de 2017 a les 11:03\nLas verdades ofenden. Dinero malgastado, pueblo cabreado. Engañar siempre a un pueblo, no es trabajar para él Las consultas a un pueblo solo son democráticas si todo el pueblo las quiere, lo demás es enfrentarlo Mas???\nPer Picassoques el 27 de gener de 2017 a les 09:52\nNo és pot ser més miserable. Què hi fa aquest personatje a la política? Ha passat per diversos partits i tothom el coneix per les seves mancanses. Ja no es tracta de si ara milita a un partit o altre. És un tema de dignitat. Plega Millo. Feràs un favor a la humanitat.\nquèms'hi pot esperar\nPer Anònim el 27 de gener de 2017 a les 08:30\ndels humanoïdes en aquest Planeta? espanya,et caus a troços i ho negues empastifant a qui t'envolta.


Una xarxa internacional de tràfic de menors utilitzava taxis per creuar la frontera de La Jonquera - Diari de Girona\nEls delinqüents captaven als immigrants que arribaven de forma irregular a Almeria, oferint-los un viatge amb bus a Europa\nredacció / agències | la jonquera 15.09.2019 | 17:11\nLa Policia Nacional amb col·laboració amb l'Europol, ha desmantellat una xarxa criminal dedicada principalment al tràfic d'éssers humans i a la sostracció de menors dels centres de protecció. Els transportaven amb autobusos, i quan arribaven a La Jonquera, els baixaven, els separaven en grups, i els feien continuar en taxi fins a la primera estació de servei de França, on tornaven a pujar a l'autobús per a continuar el viatge.\nLa xarxa utilitzava autobusos d'empreses ubicades al Marroc, Espanya i França per a transportar a les persones cap a França o Bèlgica. El punt de partida era el port d'Almeria, des d'on captaven a immigrants que acabaven d'arribar al país de manera clandestina. Un dels membres de l'organització criminal es dedicava a sostreure menors malians d'un centre de protecció d'Almeria per ser traficats a Europa. A més d'humans i menors, l'organització també utilitzava els autobusos per al tràfic d'haxix, contraban de tabac i espècies cinegètiques.\nEls delinqüents tenien un grup de captadors especialitzats per nacionalitats, que contactaven amb joves arribats irregularment a Espanya pel sud i els oferien un viatge amb bus a Europa cobrant-los fins a tres vegades més del que costaria. En els casos dels menors en centres de protecció, se'ls instava a utilitzar la violència contra els treballadors socials per escapar-se. també comptaven amb allotjaments irregulars a Almeria on amuntegava els joves a canvi de molts diners abans d'enviar-los, amb bus, cap a Europa.\nUn cop captats a Almeria, els feien pujar en diferents autobusos amb dues rutes: una a Estrasburg (França) i una altra a Brussel·les (Bèlgica), i durant el trajecte, feien diverses parades per a pujar més immigrants. «Són les denominades taquilles black i se situaven en hotels o locutoris, coneguts pels immigrants i localitzats a Múrcia, Alacant, Barcelona i Tarragona. Van arribar a professionalitzar el negoci amb sòlids contactes criminals a les estacions d'autobusos de Madrid, Barcelona i Múrcia, on aconseguien passatgers irregulars i menors no acompanyats», segons explica el comunicat.\nEn arribar a la Jonquera, feien baixar a tots els passatgers dels autobusos, els separaven en grups més reduïts, i els feien pujar en taxi fins a la primera estació de servei de França, on els tornaven a pujar a l'autobús per a continuar amb el viatge.\nEn l'operatiu policial es van realitzar 14 entrades i escorcolls simultanis a domicilis i locals assentats pels detinguts. També es van intervenir més de 33.000 euros en efectiu, diversa documentació que acredita el tràfic d'humans, material informàtic, més de 200 quilos d'haixix, un vehicle i un remolc.\nEs van detenir 29 persones per afavoriment de la immigració clandestina, sostracció de menors en centres de protecció, pertinença a organització criminal i delicte contra la salut pública. Els detinguts han ingressat en presó preventiva sense fiança.\nUna dona pareix dins d'un taxi, a la porta de l'hospital de Figueres.\n«Ha baixat moltíssim la clientela. El futur és incert. Estem molt espantats».


joventut activa: CORREFOC INFANTIL DELS DIABLES RATPENATSINFERNALS, DEMÀ DISSABTE\nCORREFOC INFANTIL DELS DIABLES RATPENATSINFERNALS, DEMÀ DISSABTE\nLa crida va adreçada a nens i nenes d'entre 8 i 13 anys que vulguin convertir-se en membres de la colla infantil dels Diables Ratpenatsinfernals. El proper 8 de febrer hi haurà una tabalada des de la plaça de l'Església fins al Parc de Can Campassol, on a partir de les 19 h es farà un correfoc d'exhibició, en el qual hi participarà la colla infantil dels Patunyetes de l'Hospitalet de Llobregat. Els nens i nenes que vulguin participar-hi han de portar roba de cotó, mocador i gorra.\nLa Colla de Diables Ratpenatsinfernals ha organitzat també una reunió informativa adreçada als pares i mares de nens i nenes interessats a formar part del grup infantil. Aquesta trobada tindrà lloc el 24 de febrer a les 20 h al Centre Cultural.Font\nPublicat per Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Malgrat de Mar a divendres, de febrer 07, 2014


La gran operació PSC-PSOE - Converses a Catalunya\nPer poc bé que funcionin les coses, i malgrat el pes de l’independentisme, el 2020 pot inaugurar un període d’hegemonia socialista, que en el cas català fins i tot podria superar el de l’esplendor dels anys 80. L’accés als centres de poder del PSOE i PSC, no tant per resultats electorals espectaculars com per la seva capacitat d’elaborar acords de geometria variable, ha esberlat el bloc independentista i acabarà per trencar-lo.\nLa lògica socialista és la d’actuar per aconseguir gestionar el màxim de pressuposts i disposar del màxim de llocs de treball a l’administració pública. Aquest és el seu primer objectiu. Es pot dir amb raó que és compartit pels altres partits, però amb una diferència substancial a favor dels socialistes: ho supediten tot a aquells fins. I això els permet assolir un escenari com el següent:\nEl PSC va pactar amb Colau a l’Ajuntament de Barcelona i en va assegurar el govern amb l’ajuda impagable de Valls, deixant fora de joc a ERC i Maragall, que era el guanyador de les eleccions. L’Ajuntament té el segon pressupost en importància de Catalunya després de la Generalitat.\nEn una operació brillant li va prendre la cartera als republicans a la Diputació de Barcelona pactant amb JxCat. D’aquesta manera guanyaven la presidència, amb Núria Marín, sense ser la força més votada -ho era Esquerra- i trencaven el bloc independentista. La Diputació és el tercer pressupost de Catalunya.\nAmb aquestes dues operacions deixaven a ERC sense premi pels seus bons resultats electorals. Qualsevol diria que els republicans mostrarien la seva força fent pagar als socialistes el cost d’aquesta expulsió dels llocs de govern, que podien pensar que els pertocaven com a guanyadors.\nPerò vet aquí que ara els republicans semblen estar contra les cordes i facilitaran que Sánchez, el cap de tot el socialisme, assoleixi la presidència del govern. Les operacions socialistes a Catalunya al final no tindran cap cost polític. La pregunta lògica és sobre quines són les importants contrapartides que obtindrà ERC, no només per rescabalar-se de l’expulsió del govern de l’Ajuntament i Diputació, sinó també per fer president a Sánchez. Fins ara tot el que es percep són cessions semàntiques: que si “conflicte polític” en lloc de “social”, que si trucada a Torra junt amb les trucades a tots els altres presidents autonòmics… El benefici del pacte és encara un enigma. I encara ho és més si es considera l’últim moviment socialista a Catalunya.\nIceta ha proposat un acord per aglutinar el partit de Colau, és a dir, l’esquerra que cavalca dins i fora del sistema (cada vegada més a dins), amb els petits grups catalanistes que volen reconstruir l’espai de centredreta, el que dominava Convergència. Es tracta d’Units, Lliures, la Lliga i l’anomenat grup de Poblet. Iceta vol fer això per guanyar la presidència de la Generalitat i fer que no caigui en mans d’ERC. Quina lògica té per a Esquerra facilitar la presidència de Sánchez per reforçar el socialisme a Madrid, tot veient que el projecte del PSC és excloure-la de tots els centres de poder? Misteri.\nL’operació d’Iceta és brillant perquè al mateix temps aconsegueix, si el seu projecte prospera, satel·litzar i deixar reduïts a la mínima expressió els intents de configurar una nova alternativa catalanista. D’aquesta manera el substitut de Convergència no seria Esquerra, com el guió dels vots semblava indicar, sinó finalment el PSC. Si l’aliança qualla i tots formen part d’una mateixa llista, el negoci per als socialistes és clar, perquè d’aquesta manera impedirà que aquests partits petits cobrin vida pròpia i es desenvolupin buscant recursos i gent per concórrer en unes eleccions al Parlament de Catalunya. Tindran la comoditat d’obtenir potser un diputat, cas actual d’Units, a canvi de sacrificar el seu creixement futur. Serà, encara que molt més reduïda, la nova versió de la relació entre CiU, que ja es va veure com va acabar per a Unió, o la del propi partit socialista amb Ciutadans pel Canvi. Si concorren per separat, però amb l’existència d’un pacte previ que obligui a votar a Iceta per a la presidència de la Generalitat, li hauran fet la campanya, perquè qui optarà pels actors secundaris podent tenir la satisfacció d’elegir l’actor principal?


Hill Calp Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nHillCalle El Sauc 62 B, Les Cometes, Calp, Espanya, 03720 - Veure al mapaExcepcional10,0Basada en 1 comentariHillVeure més fotosPiscinaVeure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosUbicació excepcional 10,0Veure el mapaVeure totes les 24 fotos10,0UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionat\nOpcions d'habitacióVeure les fotosBungalou 3 Habitacions (Three-Bedroom Bungalow)...15 m2Fixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Benissa, Hill és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Hill, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions de barbacoa. L'ambient de Hill es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Hill.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatestris de cuinarenta vaixellesaparell de televisióforn microonessala d'estarcalefaccióneveraTV satèl•lit/cableempolles d'aigua de cortesiarentadora Idiomes ParlatsAnglèsAlemanyFrancèsMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantEn arribar, cal abonar un dipòsit de 300 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació. Número de llicència: VT-442408-AMostrar més


Els grups d'accés a les ruïnes seran solament amb inscripció prèvia en info@laescocesa.org\nDissabte 14: 12:00 - 21:00\nDiumenge 15: 11:00 - 14:00\nDurant el dissabte 14 hi haurà el finissage de PA FEST dins del mateix espai. Amb tallers i conferències sobre el pa, dins de la beca de producció Forn de pa autoportant.\nOn juguen els arbres\nVista des de finestra, des d'avió i des de vaixell de Ida Pfeiffer i María Graham. Dones viatgeres: mirada femenina sobre Amèrica del Sud.\nInstal·lació fotogràfica desenvolupada a partir de la peça de teatre homònima del brasiler Plínio Marcos. Originalment va ser un encàrrec per a l'exposició Quando as máquinas param, en el Museu do Neorealismo, Vila Franca de Xira, Portugal, l'abril de 2019.\nJuan David Galindo i Marina Rubio\nAssaig de la deixalla. Un organisme de 63m2\nExercici de classificació, ordenació i recomposició de la matèria oposada en aquest espai, buscant aquest estar a mig camí entre el residu i allò construït. .\nMitjançant un conjunt de conceptes es presenta una instal·lació sobre les relacions i les diferències laborals, els privilegis i els drets que s'encarnen a través del lloc que li atorguem a l'altre i a un mateix en referència a aquest.\nÉs en nom del progrés! Airbnb Experience en fàbriques abandonades del Poblenou\nLa remodelació i promoció d'habitacions de luxe en fàbriques del Poblenou per a Airbnb, impulsades per l'extinta Societat d'Atracció de Forasters, permet repensar críticament la resignificació del fet urbà en la nostra condició de practicants d'una ciutat que silenciosament es torna inhabitable.\nLa (mal)vident de la muntanya\nQuè podem albirar si qüestionem la visió hegemònica enfocada i centrada? Una visita a la (mal)vident intentarà respondre a les nostres preguntes visionàries a partir de l'encreuament entre els enderrocs edilicis del capitalisme fordista i les imatges-brossa del capitalisme posfordista.\nPer a enfocar, situar-se en la part fosca\nUna intervenció que té com a base el trànsit, el pas, els llocs interns entre un estat i un altre, la indeterminació com a possibilitat i procés.\nUn principi, un final i el temps entremig\nQuines parts d'un relat són imprescindibles perquè aquest no perdi el seu sentit? Quants significats diferents pot atorgar-li l'espectador a una única frase?\nEl vol d'un colibrí aviva les flames d'una pira de fotogrames cremant\nImatges que fan referència a un passat es mostren acompanyades de textos que reflexionen sobre la potencialitat del cinema per a conformar infinits futurs.\nDouble check (del projecte NOSAM)\nAmb l'objectiu de recrear la ruïna, Double check possibilita la seva activació, dotant de funcions orgàniques bàsiques una part concreta de la nau industrial. L'obra expressa la circulació amb polsos de llum i la defensa amb un teixit, naturalitzant i cosificant els codis interns de la matèria.\nFragments sobre una teoria (conspiratòria) del valor de la ruïna\nInstal·lació que mostra una recerca en procés sobre la "teoria de la ruïna" ideada per Albert Speer, arquitecte d'Hitler. En les seves memòries, Speer explica que els edificis del Tercer Reich els imaginava com a ruïnes futures, en tant que la ruïna era la petjada indeleble del triomf d'una nació.\nA partir de la matèria primera que són les ruïnes enigmàtiques i incòmodes, es planteja un futur que ajunta els oposats i obeeix al principi alquimic de solve et coagula: "Separa la Terra del Foc, el subtil de l'espès, dolçament i amb gran cura. Puja de la Terra al Cel, i de nou descendeix a la Terra, per a rebre la força de les coses superiors i inferiors".\nAntonia Rossi/ Roberto Contador\nLes ànimes de la nació\nUna aproximació a l'Espiritisme Socialista. Invocació d'una presència desapareguda: la veu d'una jove professora de francès, a Xile, torturada durant la dictadura de Pinochet. Veu: Javiera Gazitua\nDe com les estructures fan entrar els coloms aparents. Ferro, cinta de pintor, micròfons de contacte, cables i l'altaveu per a les aparences, i allò que ja hi era abans de nosaltres\nSi els coloms volen nosaltres hi posem el 'fer volar' en un espai per a combinar les línies que cadascú crea de les estructures arquitectòniques que serien com la nostra closca aparent. Ens partim l’espai? I a més, el brogit suau i lliscant que no contempla la presència dels grans supòsits sinó la 'desmembramenta' d'una altra aparent construcció en constant diàleg amb allò subsistent. Efímera, vindràs?\nVestigis de La guarida\nEl cau va ser una llar creada pel desig de contar la història de la comunitat de La Escocesa. Va ser un espai real, cuidat, no subjecte a normes arquitectòniques alienes. Convertida en llar, es va omplir de gent, tan ple i calent que va prendre una flama que a totes va encendre. Després va venir el diluvi, portant-la-hi com va voler i tornant-la a la ruïna.


CIDOB - Cicle “Què passa al món?” En defensa de l’habitatge a Europa\nLa qüestió de l’habitatge serà un tema central en les pròximes eleccions municipals del 26 de maig. Fins a quin punt també és rellevant per a les eleccions al Parlament Europeu que tindran lloc el mateix dia?\n7 febrer 2019 - 18:30h\nORGANITZAT PER: CIDOB amb la col·laboració de Capitán Swing i Oh! Books Eventos\nL’accés a un habitatge adequat esdevé cada vegada més difícil per a la major part dels residents de les grans urbs contemporànies. Cada ciutat té les seves particularitats, però aquesta és una tendència mundial que la majoria comparteix i que està arrelada en les condicions polítiques i econòmiques predominants a escala internacional que configuren la provisió d’habitatge. Quins processos globals estan darrere de les nostres problemàtiques d’habitatge locals? Com fer-los front?\n“Pensar globalment, actuar localment”, diu l’eslògan. La qüestió de l’habitatge serà un tema central en les pròximes eleccions municipals del 26 de maig. Fins a quin punt també és rellevant per a les eleccions al Parlament Europeu que tindran lloc el mateix dia?\nPer analitzar les diferents escales a través de les quals s’articulen els problemes i les solucions al voltant de l’habitatge, el CIDOB organitza aquest diàleg entre David Madden, sociòleg de la London School of Economics i coautor del llibre “En Defensa de la Vivienda” (2018), i Sorcha Edwards, secretària general de Housing Europe, la Federació Europea d’Habitatges Públics, Cooperatius i Socials. La conversa serà moderada per Lorenzo Vidal, investigador del Programa Ciutats Globals del CIDOB.\n>> La conferència s’emetrà en streaming aquí.\nSecretària general de Housing Europe, la Federació Europea d’Habitatges Públics, Cooperatius i Socials\nsociòleg de la London School of Economics i coautor del llibre “En Defensa de la Vivienda” (2018)\nInvestigador del Programa Ciutats Globals del CIDOB.\nCicle “Què passa al món?” En defensa de l’habitatge a Europa ACTIVITAT REALITZADA\n02 març CALL FOR PAPERS\n03 març SEMINARI


Integració | Blog de Gestió Museística\n← El valor de la didàctica: el Natural History Museum de Londres\nEl “Racó de la Calma” despierta la inquietud ciudadana →\nPosted on 22 Novembre 2012\tby Gestió Museística\nPer Guim Català\nActualment treballo com a educador per al programa “Punt de Trobada” de l’Ajuntament de Barcelona i a l’estiu també vaig treballar en un altre programa anomenat “A l’estiu Barcelona t’acull”. En ambdós casos, es tracta de programes adreçats a joves que fa poc que han arribat a Barcelona com a resultat del procés de reagrupament endegat pel seu pares uns mesos abans. És a dir, que són joves arribats de tot el món que es retroben amb un o amb els dos progenitors després d’una llarga separació, sovint d’uns quants anys.\nTot i haver algunes diferències considerables entre els dos programes (durada, estacionalitat, franja d’edats, propòsits), tenen en comú la voluntat que els joves coneguin Barcelona, més enllà del seu barri. Per aquest motiu, les sortides juguen un paper fonamental en les activitats programades dins del calendari d’aquests programes. Considero que de manera encertada s’inclouen visites a museus en les sortides. Durant el “Barcelona t’acull” vam visitar el Cosmocaixa, el Museu Picasso i el Museu Blau, i recentment amb els joves del “Punt de Trobada” he tornat al Cosmocaixa.\nQuan els explicàvem que aniríem a un museu la reacció inicial de la majoria de nois i noies era com la dels joves alumnes del clàssic To Sir with love (Rebelión en las aulas) quan Sidney Poitier els recomana que vagin al Victoria&Albert o al Natural History Museum (minut 9).\n<<Nosaltres a un museu?>> Jo els comprenia, per què qui pot competir, a ple estiu, contra tot un matí a la piscina o al Tibidabo? Tots hem estat adolescents. No descobrirem en aquest post com atraure joves als museus, perquè no és el tema que vull tractar i a més donaria per a un tesi sencera. Qui vulgui anar fent boca recomano aquest post de l’Anna Guarro, cap de Programes Públics del Museu Picasso.\nPerò no ens desviem del tema, arrel d’aquestes visites vaig poder comprovar que, a banda del fet que un bon taller relacionat amb la col·lecció del museu ajuda a millorar l’experiència de la visita, els museus de Barcelona, en general, encara s’han d’obrir als ciutadans d’altres països i cultures que viuen a la nostra ciutat. Considero que s’ha prestat poca atenció al fenomen de la immigració que ha viscut el nostre país en les últimes dues dècades, tot i la seva importància en la configuració de la nostra societat actual, més enllà de propostes específiques com la del Museu d’Història de la immigració de Catalunya (MHiC), que són molt benvingudes. No només s’ha d’afrontar el fenomen com una possible temàtica per a una exposició, sinó com un repte a treballar en el discurs i les accions del museu. Quelcom tant simple com traduir algun material informatiu relacionat amb la col·lecció permanent a les llengües majoritàries entre els immigrants de Barcelona -i no només a les llengües dels turistes- seria un petit gest que almenys ajudaria a trencar la barrera de la llengua. Hagués estat un molt bon complement al taller d’estiu del Museu Picasso que, per exemple, els nois i les noies pakistanesos entenguessin una mica millor qui va ser Picasso i la repercussió de la seva obra, perquè a la seva manera, el taller de redefinir el perfil de la seva cara amb elements tan senzills com unes cartolines de colors va oferir resultats molt interessants sobre la consideració que tenien de la seva pròpia imatge.\nEn certa manera, tot i que el post de l’Anna Guarro esmentat anteriorment fa reflexions sobre els joves, algunes d’elles són extrapolables a com s’hauria d’encarar la participació dels nouvinguts en els museus. El museu com a equipament cívic i sovint públic, crec que ha de complir diverses funcions socials i una d’elles, en la mesura del possible, es fer d’element integrador dels diferents col·lectius d’immigrants residents a la nostra ciutat i país. És cert que hi ha centres cívics, casals de barri o d’altres institucions que potser exerceixen aquesta funció des de fa més anys i amb més eficàcia però el museu disposa de recursos tant vàlids com els dels altres equipaments. Amb l’art, la història o qualsevol que sigui la temàtica d’un museu es poden bastir ponts de diàleg amb gent d’altres cultures. S’ha de sortir a buscar aquest públic i engrescar-lo, i per això s’han de proposar activitats més vivencials i adreçades a tothom. L’exposició pot ser un dels resultats d’un procés participatiu previ obert a tota la ciutadania, on els col·lectius d’immigrants hi juguin un paper fonamental per posar en valor relats i experiències alternatives que ens enriqueixin mútuament. En general, les activitats d’un museu han de ser el més participatives possible, és a dir, es tracta de dialogar i de no oferir un missatge unidireccional, sigui quina sigui la direcció; i en el cas de les activitats que reclamo, allunyar-nos de l’etnocentrisme de certs discursos i incorporar noves perspectives. Un bon exemple és l’experiència prèvia per a la creació de l’exposició “La pell del món” del Museu de la Pell de Vic (i aquí).\nÉs evident que de la nit al dia els museus no faran un gir radical en aquest sentit, tot això s’ha d’anar fent mica en mica, en la mesura del possible. Però és que tampoc cal començar amb grans projectes per a desenes o centenars de persones, simplement obrir-se al barri, ciutat o poble cedint espais per a activitats produïdes per agents externs al museu ja es poden obtenir grans resultats. I aquí torna a aparèixer, com tantes vegades durant les classes del postgrau, l’exemple de les biblioteques de la Diputació de Barcelona. Els partipants del programa “A l’estiu Barcelona t’acull” estaven dividits en set grups diferents de joves que tenien com a seus diàries set biblioteques de diversos districtes de Barcelona. El programa es realitzava de dilluns a divendres durant dos mesos entre el juny i l’agost. No és difícil imaginar que després de dos mesos passant una mitjana de dues hores a la biblioteca cada dia, encara que fos fent classes de català o tallers de manualitats, tots van acabar a finals d’agost tenint el carnet de biblioteques, convertits en usuaris més o menys assidus de la biblioteca i coneixent tots els serveis que els poden oferir les biblioteques. Un exemple del que dic aplicat a l’àmbit dels museus són les visites guiades gratuïtes que oferien el CCCB, el Museu Marítim o el MACBA dins del programa del Festival de Cultura Raval(s) celebrat a principis de novembre.\nPer cert, al final van al museu i tots són flors i violes, o més ben dit, tot són crepats i música dels seixanta (minut 3):\nAquesta entrada s'ha publicat en Públics i etiquetada amb Anna Guarro, Barcelona t’acull, immigració, interculturalitat o diàleg intercultural, joves, Museu d’Història de la immigració de Catalunya, Museu de la Pell de Vic, Museu Picasso, Punt de trobada. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a Integració\nCarme Carrera ha dit:\n30 Desembre 2012 a les 8:57 PM\nMolt interessant l’article perquè es tracten diversos temes que estan encara per resoldre. No només els joves són un públic per captar, les persones nouvingudes difícilment aniran a un museu quan tenen altres prioritats i necessitats, tot i això iniciatives com les que exposes són engrescadores i un camí per recorre. L’exemple de les biblioteques és un bon punt de partida i els museus han fet, al meu entendre, un gran esforç de visualització. És una feina que no s’aconsegueix en poc temps, és un camí llarg que dóna fruits a llarg plaç i el més important és que hi hagi una clara voluntat política d’avançar i fer una aposta perquè els museus siguin un espai social accessible a qualsevol ciutadà, com ara ho són les biblioteques.


Per una gestió pública i democràtica de l'aigua\nDiputat d’Esquerra Republicana de Catalunya al Congrés\nActualizada 09/04/2018 a las 18:03\n© Per una gestió pública i democràtica de l'aigua\nRescato un dels lemes que utilitzem avui aquells que reclamem la recuperació de la gestió directa de l’aigua o la remunicipalització del servei, enfront de la privatització de la gestió d’un servei públic de primera necessitat. Però no em voldria limitar només a l’àmbit municipal i a l’aigua de boca, ja que aquest conflicte respon a un debat molt més ampli sobre quin ha de ser el model de gestió dels recursos hídrics i les masses d’aigua. L’any 2013, Braveck-Letmathe, llavors director executiu del grup Nestlé, corporació líder d’aigua embotellada, declarava que “l’aigua és un producte comestible com qualsevol altre, i ha de tenir un valor de mercat” i, des del cinisme, afegia que calia privatitzar el subministrament d’aigua perquè, com a societat, prenguéssim consciencia i acabéssim amb el malbaratament que es produeix actualment. El debat és aquest: l’aigua entesa ja no com un bé universal sinó com un valor de mercat i d’especulació econòmica.\nEl control sobre el recurs i la gestió de l’aigua ha estat històricament un dels referents per entendre els conflictes de poder entre les grans oligarquies i corporacions, que pretenen privatitzar o sectorialitzar el seu ús, i les comunitats que el perceben com un bé social i, per tant, de gestió eminentment pública. És, en moments de major estrès hídric, de sequera o inundació, quan aquests conflictes s’accentuen i es fa més evident el xoc entre ambdós models de gestió. I és precisament sobre això i ara, on hem de prestar especial atenció.\nUn dels efectes més immediats del canvi climàtic sobre espais mediterranis com el nostre serà la seva afectació sobre els recursos hídrics i les masses d’aigua. Les previsions més optimistes apunten a un escenari per al 2021 d’aproximadament un 20% menys de recursos hídrics que hi havia disponibles a principis dels 90, a causa del canvi climàtic; així com un increment de l’actual demanda d’un 10%. Aquest escenari serà especialment complicat en territoris com el nostre, on l’aigua no és un bé abundant.\nPrecisament, fa poques setmanes, el Congrés de Diputats ha aprovat la modificació de la Llei d’aigües per tal d’adoptar mesures urgents per pal·liar els efectes produïts per la sequera en determinades conques hidrogràfiques del sud i llevant peninsular. Ja en el seu moment vaig defensar en el Ple que aquestes “mesures urgents” no resolien un problema sistèmic com és l’ estrès hídric a que sovint es veu afectat el nostre entorn. Un fenomen estructural de sequeres consecutives que es repeteixen almenys des del 2015. Per tant, no estem mirant d’actuar davant d’un fenomen natural excepcional, com se’ns vol fer creure, sinó d’un problema estructural y endèmic previsible que, segons la Directiva europea Marc de l’Aigua, s’hauria d’integrar en la planificació i la gestió normal de les aigües.\nDe fet, ens hauríem de preguntar si el problema endèmic d’escassetat social i econòmica de l’aigua no resulta si no d’una mala gestió. Una gestió basada en un model que prioritza l’augment de la demanda i sobreexplotació dels recursos hídrics, per damunt de les capacitats de regeneració dels ecosistemes hidrològics.\nPerò la resposta d’alguns sectors vinculats a l’oligarquia i les grans corporacions sembla que va més en la línia de l’argumentari de Braveck-Letmathe i, més aviat, dona la sensació que aquestes crisis de sequera són aprofitades per aplicar mesures que afavoreixen, d’una banda, la desregularització i, d’una altra, la privatització de la gestió de l’aigua.\nEn aquests moments, grups polítics com Ciutadans defensen mesures de privatització com la promoció del mercat privat de drets de concessió d’aigües o la privatització de la gestió serveis i de desregularització del marc competencial de les Confederacions amb la generalització de la política de transvasaments.\nLa diputada Melisa Rodríguez, de Ciutadans, insistia fa poc que “existen esos veinticinco planes hidrológicos de cuenca, pero lo que no existe es ese marco regulatorio nacional que recoja la cooperación entre dichas cuencas” en una clara referència a la política de transvasaments de la qual Ciutadans precisament mai se n’ha amagat.\nEn aquest sentit ens fa por quan, tant el Partit Popular com Ciutadans, abanderen un Pacto Nacional del Agua del qual encara no en sabem res i on la transparència i l’acord social brillen per la seva absència. En aquest sentit, són diverses les entitats socials i ambientals que van signar a Saragossa aquest passat 17 de febrer un manifest Por un acuerdo social en defensa de los ríos y el agua pública, on es planteja la necessitat de debatre en profunditat el model de gestió de l’aigua en el marc de la nova cultura de l’aigua i des de la perspectiva social i ambiental.\nD’altra banda, aquesta mateixa setmana passada el Congrés de Diputats ha constituït una nova Subcomisión para el estudio y elaboración de propuestas de política de aguas en coherencia con los retos del cambio climático. Un espai excepcional per poder conèixer totes les variables i plantejar propostes. El debat està servit i esperem que tothom sàpiga aprofitar el moment crític que vivim davant d’un futur amb reptes i oportunitats excepcionals.


Com es pot saber la diferència entre un refredat, que no està afectat pels antibiòtics, i una infecció bacteriana? 2020\nCom es pot saber la diferència entre un refredat, que no està afectat pels antibiòtics, i una infecció bacteriana?\nÉs sorprenentment difícil saber quina és la diferència entre les infeccions respiratòries nasofaríngies / respiratòries i les infeccions respiratòries bacterianes. Hi ha algunes pautes bàsiques per diferenciar-les. Els bacteris solen ser més greus provocant febre, però això no és absolut. Les infeccions víriques solen ser autolimitats, però les infeccions virals severes poden allargar-se. Un refredat afecta més que el nas i la gola que els pulmons en contrast amb la faringitis bacteriana o la bronquitis bacteriana. Les infeccions pulmonars víriques solen ser difuses en la exploració cxr o ct mentre que la pneumònia bacteriana acostuma a ser més focal. El nou canvi suposa una revolució en les proves diagnòstiques. Podem demanar un panell de pcr respiratori superior disponible comercialment que posarà a prova els principals patògens virals i bacterians. La nostra experiència al nostre hospital és interessant. No és particularment bo per diferenciar les respiracions víriques i bacterianes. Es produeixen coinfeccions de virus i bacteris. De vegades, recollim la colonització que no és la causa principal de la malaltia. A mesura que les proves de diagnòstic milloren, s’aconsegueixin més econòmics i generalitzats, que probablement serà la millor manera de diferenciar les infeccions respiratòries superiors víriques i les bacterianes.\nEl refredat sol començar amb un mal de gola lleuger a moderat que dura entre 24 i 48 hores. El segueix un corrent d’aigua i el morro farcit i sovint amb una tos seca. La durada total del refredat és de 5-7 dies, tot i que la tos seca pot persistir durant un temps després. Una sinusitis bacteriana pot complicar un refredat o febre de fenc. Això es caracteritza per secrecions nasals purulentes, dolor i tendresa a la regió maxil·lar de la cara, congestió nasal, mal de cap i sovint febre feble. Aquests símptomes solen persistir més temps que els refredats virals i, si és així, es requereixen un tractament adequat per a la cura. Una "gola strep" és una gola molt més dolorosa que sovint té empentes sobre la zona de les amígdales, els ganglis limfàtics i la febre. No causa els símptomes nasals i la tos d’un refredat viral. Amb un cultiu de gola o més freqüentment ara, un test de Strep ràpid confirmarà el diagnòstic, que si es realitza necessita 10 dies d'antibiòtic adequat per a la prevenció de complicacions o seqüeles.


El president de França difon via Twitter el vídeo de l'esbroncada i diu que uns dels valors de la "República" ha de ser "el respecte"\n2 min. Barcelona 19/06/2018 12:06\n651x366 Macron fent-se una selfie amb un grup de joves durant la commemoració del 78è aniversari del missatge que el general Charles de Gaulle va dirigir als francesos per demanar-los continuar el combat contra el règim alemany, símbol del naixement de la resistència durant l'ocupació d'Alemanya / AFP Macron fent-se una selfie amb un grup de joves durant la commemoració del 78è aniversari del missatge que el general Charles de Gaulle va dirigir als francesos per demanar-los continuar el combat contra el règim alemany, símbol del naixement de la resistència durant l'ocupació d'Alemanya / AFP\nEl president de França, Emmanuel Macron, va esbroncar ahir un jove estudiant per dirigir-se a ell de manera massa col·loquial, al seu entendre, durant un acte commemoratiu. Macron estava donant la mà a alguns dels estudiants d'institut que assistien a l'acte, situats darrere d'una barrera de seguretat, quan un d'ells li va dir: "Com va, Manu?" La resposta del president, sorprès per les formes massa disteses del noi, va ser: "A mi em dius senyor president de la República o senyor".\nPerò Macron no en va tenir prou amb esmenar la plana al noi i va continuar: "Estàs en una cerimònia oficial, així que comporta't com ha de ser. Pots fer l'imbècil però avui cal cantar 'La marsellesa' i 'El cant dels partisans' –himne de la resistència francesa durant l'ocupació alemanya–. Em dius senyor president de la República o senyor, d'acord?"\nEl jove, que havia començat a entonar 'La Internacional', li va respondre: "Sí, senyor president", tot i que l'esbroncada va continuar. "Molt bé. I fas les coses en ordre. El dia que vulguis fer la revolució, aprèn primer a tenir un diploma i a alimentar-te tu mateix, d'acord? Llavors ja podries anar a donar lliçons als altres", va concloure el president mentre li donava un copet a l'avantbraç.\nEl mateix Macron ha difós un vídeo amb una part de la conversa amb el noi a través de Twitter, acompanyat d'un text que aprofita per dir que un dels valors que ha de tenir la república francesa és "el respecte".\n— Emmanuel Macron (@EmmanuelMacron) 18 de juny de 2018\nDesprés de l'esbroncada, l'adolescent va assentir un altre cop abans que el president de França continués saludant el públic.\nEls fets van passar ahir a Mont Valérien, a l'oest de París, durant la commemoració del 78è aniversari del missatge que el general Charles de Gaulle va dirigir des de la BBC als francesos per demanar-los continuar el combat contra el règim alemany, símbol del naixement de la resistència durant l'ocupació d'Alemanya.