El filòsof: septiembre 2015\nEvidentment la pitjor notícia possible del partit d’ahir va ser la lesió del millor jugador de la història, un percentatge molt alt del rendiment de l’equip i que servirà per a veure de quina pasta està fet aquest equip. Podríem dir que del més mal el menys, ja que s’ha lesionat al moment de la temporada que agafa dues aturades per seleccions i que excepte la sortida a Sevilla i contra el Villareal a casa, la resta són rivals assequibles i que si amb els jugadors que té el Barça no són capaços de guanyar doncs és que no mereixen guanyar aquesta lliga, sincerament. És el moment que els dos davanters que queden facin un pas endavant i també Iniesta i Rakitic, per a donar ritme i opcions per a que els de dalt puguin ser decisius. La lesió de Messi, si el Barça es manté a les posicions capdavanteres encara li anirà bé al Barça i al jugador perquè no arribarà tant carregat al tram important de temporada, sempre i quan es recuperi bé i no li afecti al ritme i a la potència en curt que té ara, sempre s’ha de tenir aquesta precaució, perquè hi ha molts jugadors que quan es trenquen lligaments ja no són el que eren després en recuperar-se, esperem que no sigui el cas.\nSerà una nova prova de foc per aquest equip i que tenen la obligació de guanyar per a seguir amb opcions de cara a final de temporada, l’important és arribar a gener amb opcions a tot i llavors en principi ja s’ha de poder arreglar tot, dic en principi perquè no hi confio gens en aquesta directiva i les solucions que poden aportar són poc més que zero.\nNomés cal veure el darrer ridícul amb la Fifa per a l’intent d’inscriure Arda en lloc de Rafinha. Com és possible que li preguntis a la Fifa si pots inscriure a un jugador o no i que no et sàpiguen dir amb un si o un no rotund, definitiu, que contestin que no estan segurs però que ells no ho recomanen. Estem de conya o que? Es pensen que son burros els del Barça? Home amb la directiva que hi ha no m’estranya, però no és normal la tebiesa i els pocs pebrots que tenen aquesta gent. No és gens seriós que una organització que es forra amb els diners a costelles dels clubs i els jugadors que els paguen els clubs, que no tinguin els sants collons ningú dels que treballen allà, de dir si poden inscriure un jugador o no. Així per a que collons està la Fifa?? És tant ridícul que no se ja com encarar tot aquest tema, veient els darrers recursos que ha enviat el club, no m’estranya gens que la Fifa se’n foti a la cara d’aquesta gentola. Els dos períodes de fitxatges de càstig al Barça ja han passat, la sanció ja ha passat i el Barça hauria de poder inscriure al jugador, però es que a sobre de que et putegen, encara no saben si ho pots fer o no. És molt surrealista.\nDe moment ahir es va poder solucionar la papereta encara que el partit la primera part va ser bastant fluixa, probablement l’equip va acusar el fort cop moral de la lesió de Messi i tampoc va ajudar que Lucho sortís amb doble pivot defensiu, encara que Busi va jugar més avançat i em va sorprendre gratament el seu rendiment en aquesta posició. Puc pensar que Lucho va optar per aquesta alineació per a donar fortalesa al mig camp i a veure si l’equip no patia tant en defensa i podia agafar una mica de confiança després dels últims errors en cadena que s’havien produït. Això va fer que la primera part no es generessin ocasions si no era per arrencades esporàdiques per part de Neymar que se’l va veure molt solt i animat, intentant agafar pes i intentar minimitzar l’absència de Messi, igual que Suárez. Són els dos que han de fer una passa endavant per a marcar gols i Suárez ho va fer i de quina manera, Neymar també va tenir ocasions, sobretot a la segona part i no va estar encertat, penal apart. El tema dels penals comença a ser preocupant, sobretot tenint a Rakitic o a Suárez que són garanties d’èxit. Igual que amb les faltes, jo entenc que Messi tingui l’estatus que té, però amb la seva absència, tenint a Neymar i Rakitic al camp, que la xuti Suárez a més de la manera que la va xutar. El Barça hauria de tenir una ranking de xutadors i no el que més ganes té en aquell moment.\nLa segona part va ser molt més animada, amb ocasions clares i de qualitat, amb un Neymar que desequilibrava amb facilitat, això és el que necessita l’equip d’ell, que un dia estigui encertat amb el gol o no ja és una altra història, però ell ha de trencar rivals i generar perill i ocasions per als seus companys, té aquesta capacitat i amb Brasil ho fa cada dia. És el que penso que se li ha d’exigir, no que faci molts gols, que també, que és davanter, però ha d’agafar galons al joc per als propers partits, ha de ser decisiu.\nTambé ha d’augmentar el joc cap a Suárez, és un jugador que tant amb els equips que ha jugat com amb Uruguai, sempre ha demostrat que si l’equip juga per a ell respon cara a porta amb garantia total, ahir en va clavar dos i moltes més que en marcarà si se li donen bones pilotes, fins ara estava eclipsat per Messi, igual que Neymar, però ara l’equip ha d’intentar ser més sòlid i donar totes les facilitats i oportunitats per a que els dos cracks que queden al camp decideixin els partits. S’ha de ser optimista, el problema és la curtíssima plantilla i que ara els equips es podran centrar en defenses més col·lectives perquè no hauran de preparar plans específics per a marcar a Messi. Veurem com ho va solucionant l’equip i el cos tècnic a mesura que vagin apareixent dificultats, per sort com he dit abans, excepte Sevilla s’han de visitar pocs camps difícils i de rival fort a casa només estarà el Villareal, fins que torni Messi, xampions apart amb el partit davant el Bayern Leverkusen. També s’ha tingut sort en aquest aspecte, ja que toquen els dos davant el BATE Borisov.\nEl partit va ser força tranquil defensivament i només un gran error de Mascherano va donar una mica d’emoció als instants finals, però l’equip amb els dos migcentres defensius i Rakitic va donar molta solidesa. L’equip canari no va inquietar massa però si va jugar massa dur, cosa que va permetre l’àrbitre novell, que va perdonar dues entrades de vermella que no va treure ni targeta, això va envalentir massa a l’equip canari que va jugar massa dur, un joc que no ha jugat mai però que ahir sorprenentment va emprar. L’arbitratge un cop més lamentable, sense incidir amb el resultat final, un àrbitre novell dolent de collons. Podem seguir donant les gràcies a la directiva i al titella que han posat per a solucionar aquesta situació perquè cada cop la cosa va a pitjor, o els xiulen àrbitres que saben el que han de fer, els del col·legi madrileny, Lahoz, Undiano, etc o els posen àrbitres novells que els va molt gran el partit, àrbitres que per cert no veig que xiulin mai al Madrid. Coses rares que passen...\nEn l’apartat individual, apart dels Neymar i Suárez que van ser decisius amb el joc ofensiu, vull destacar el treball de Busquets a una posició on no acostuma a jugar, també per la feblesa del rival no podem dir que sempre sigui així, però va fer un partit més que notable, amb la seva ja sabuda capacitat de recuperació, combinada amb moviments interessants en atac, com ara al segon gol de Suárez, que la deixa passar i trenca tota la defensa i gairebé fa que sigui una passada de la mort, però apart se’l va veure còmode en atac, jugant la pilota ràpid i donant bones passades, jugant molt bé amb el cos i fent controls orientats i jugades de bastant mèrit, no li podem demanar tampoc que faci eslàloms com Iniesta, però va resoldre bé la papereta.. Partit sorprenent del de Badia en aquesta posició la veritat. Va estar molt recolzat també per Mascherano, error apart, a més de Rakitic. Per a mi la errada de Masche és anecdòtica, no pot tacar el seu gran rendiment els altres 93 minuts de partit, fins i tot va tenir una ocasió de gol. Rakitic va fer un molt bon partit també, va treballar el que no està escrit i va portar el ritme del partit com va voler.\nEn defensa es va patir poc, amb la jugada del gol poc es pot fer, tant ells com el porter, els va deixar Masche venuts i després a sobre hi ha uin rebot que trenca a Stegen. La resta de partit van jugar acceptablement bé, excepte alguna de les típiques llacunes de Adriano que en un moment donat poden costar cares, però amb la plantilla es té ara mateix, és el que hi ha. Molt destacable un cop més el partit de Sergi Roberto, que sembla que brilli més quan juga de lateral però és perquè té molts més espais per a explotar les seves qualitats físiques i al mig camp està més ofegat amb les dues línies de quatre que solen plantejar els rivals. A mi em sembla un jugador molt vàlid i l’únic que necessita són partits, els que l’hem vist jugar en categories inferiors sabem el que pot aportar en condicions normals.\nAl final l’equip es va sobreposar bé a la lesió de Messi i ara a veure com evoluciona en propers partits, aguantar a dalt aquests dos mesos serà totalment decisiu, però el més decisiu serà no forçar la reaparició de Messi i que torni progressivament, a mi se me’n fot si no juga al Bernabeu, prefereixo que no jugui i que es recuperi plenament, que total al final només són tres punts més com amb qualsevol rival, la resta és circ mediàtic.\nHe de confessar que no les tenia totes jo respecte al partit d’aquesta setmana, partit molt complicat, fora de casa, amb un equip molt agressiu i al qual li havien fet el favor de posar-li l’àrbitre més permissiu de primera, amb una gespa totalment nova sense període d’adaptació, amb els jugadors sud-americans arribant molt tard de les seves seleccions i amb la habitual dificultat que històricament han suposat els partits post seleccions. Quan va sortir la notícia després de la suplència de Messi va augmentar el dubte, sempre confies amb que el teu equip guanyarà tots els partits i més si és un gran, però jo no vull ser hipòcrita i dir que ja m’ho esperava perquè a mi personalment em va sorprendre i molt. No el fet que es guanyés, sinó el fet que l’equip sense Messi va jugar un autèntic partides, minimitzant moltíssim a l’equip rival que a casa sol apretar molt i pràcticament sense patir ocasions de perill, malgrat jugar amb el paquet de Mathieu, que ens va costar un gol una vegada més però que el resultat farà que s’oblidi la cosa. Entenc que mola més per a alguns culpar a Stegen, per no sortir quan tenia les de perdre i que li fessin vaselina, però la errada és del que volen que jugui de central i que no en té ni puta idea i que se’n va a intentar anticipar una pilota al mig camp, sense cap tipus de perill i deixar tot el seu carril buit com una autèntica autopista per a que Torres es quedés tot sol. Continuo sense entendre perquè aquest senyor juga per davant de Bartra la veritat.\nL’equip va sortir amb ganes de guanyar el partit des del minut 1, amb tots els jugadors endollats i sabent el que es jugaven, van sortir molt concentrats per a no perdre pilotes absurdes, malgrat que es va produir alguna pèrdua esporàdica que hagués pogut costar molt cara, com la de Masche, que tapa molt bé Vermaelen, però en general va ser un partit molt plàcid. Molt plàcid perquè l’equip va jugar amb les línies molt juntes, pressionant molt a dalt després de perdre la pilota i que va embotellar a l’equip matalasser dintre del seu camp amb molt poques opcions de generar perill, la línia defensiva va prendre molt de risc però va acompanyar molt bé al mig camp per a no generar espais entre línies i sobretot va haver-hi una implicació molt alta, a l’hora de pressionar en conjunt, per part dels tres de dalt. Normalment Suárez ja ho fa i Messi es pren els seus descansos i Neymar passa una mica de la història, però dissabte tots tenien clar que havien de donar una mica més i la presència de Rafinha va augmentar aquest treball, però sobretot el que em va sorprendre va ser la implicació no habitual de Neymar, que va recuperar bastantes pilotes i va ajudar molt als seus companys de la seva àrea d’influència. El partit estava molt controlat i es veia que era qüestió de temps fins que la cagada de Mathieu va posar el partit molt costa amunt, llavors si que van començar a pintar les coses malament, perquè el rival és especialista en mantenir avantatges com va demostrar la setmana passada al Pizjuán, que va sobreviure a l’assetjament del Sevilla durant moltíssims minuts. Per sort el golàs de Neymar molt aviat va tornar a calmar els ànims i va posar el partit on com a mínim es mereixia, amb un empat. Llavors va sortir el petitó i va acabar de destrossar al rival, quan ells ja anaven amb la llengua una mica fora i l’argentí a tope de físic semblava que jugués amb alevins, amb una superioritat insultant, va ser quan es va pegar la petita accelerada definitiva per a trencar el partit, que va arribar amb una molt bona combinació, que ve d’una recuperació a l’àrea contrària per la gana de recuperar pilotes post pèrdua, que acaba amb una assistència brutal de Suárez a Messi que defineix com només ell pot fer, semblant que sigui molt fàcil una definició d’una complexitat espectacular amb dècimes de segon i amb un defensa i el porter a sobre. Genial com sempre, el Barça és l’únic equip que pot fer aquests tipus de gols, marcant des del cor de l’àrea amb jugadors pel mig i amb jugades d’una precisió quirúrgica.\nDel partit ara tots els il·luminats dels mitjans parlen de gran decisió de Lucho, que si és una gran notícia que es posin d’acord que si era molt lògic, etc. Els mateixos que des que es va saber que era suplent van estar donant pel cul amb la decisió fins al començament de partit, els que ja tenien els ganivets preparats en cas de derrota i que un cop més segons els resultats una decisió és bona o dolenta, per desgràcia és el periodisme esportiu que tenim. El que va passar ahir amb Messi era la decisió més lògica que podia tenir l’entrenador, amb un jugador que no havia entrenat en tota la setmana i que a sobre va néixer el seu fill el dia abans de marxar cap a Madrid. Jo sempre estaré d’acord amb aquest tipus de decisions, ja sigui ara com ho vaig estar el dia d’Anoeta, hi hagi el resultat que hi hagi. L’equip està per sobre de tot i si no està en condicions, ni ell ni ningú, no han de jugar per decret, Messi ja és prou gran per a entendre aquestes coses i si no ho entén que s’emprenyi si vol, però s’ha de pensar amb el futur i més tal i com està la primera volta que estan curts d’efectius. Els que ara parlen de gran decisió i que abans del partit ja estaven començant a matar a Lucho, no em vull ni imaginar el que haguessin dit si surt de titular i es trenca. Que aquests que ara parlen així alabant la decisió, ja no parlarem d’Anoeta, no cal anar tant enrere, són els mateixos que van matar a Lucho a l’anada de la supercopa per no posar als titulars. Però bé, el futbol no té memòria i com que s’ha guanyat gran decisió, si no s’hagués guanyat gran errada.\nParlant de lesions la lesió de Vermaelen. Tots sabem del llarg historial de lesions d’aquest senyor, de l’esforç econòmic i el risc que va prendre el Barça fitxant-lo en l’estat que el fitxava, em sembla una vergonya que aquest senyor, després d’un any sense jugar, amb Piqué sancionat, se’n vagi a la seva selecció i jugui els 90 minuts dels dos partits sabent el que li espera quan vingui a Barcelona. Em sembla perfecte que aquest senyor vulgui anar amb la seva selecció, però potser hauria d’acordar amb el seleccionador un número determinat de minuts, amb el rol que té a la seva selecció, mirar una mica més pel club que li paga i que l’ha tornat a fer futbolista quan ja semblava desnonat per al futbol. És més, algú del club li hauria de fer veure, però això ja es demanar molt a un club que està governat per qui està governat.\nUns dirigents, per cert, que estem veient com han destrossat la pedrera, amb un filial que no només va baixar de categoria, sinó que va cuer de la següent que està jugant. És una autèntica vergonya la veritat, veure en mans de qui està l’equip i sobretot veure com jugadors que estarien lluitant per un lloc a primera divisió, s’estan podrint a la segona divisió B.\nTornant al partit, en l’apartat individual, és difícil destacar només un jugador, perquè amb les seves qualitats tots van estar a un nivell espectacular. Però ja que quan no ho fa se li recrimina, és just dir que el millor del partit va ser Neymar, ofensivament va ser el que més ho va provar, va marcar un golàs quan més ho necessitava l’equip, però sobretot va mostrar la implicació defensiva i la regularitat de la que molts cops es troba a faltar, probablement el partit més complert de blaugrana.\nMolt destacable també el partit de Rafinha, que sembla que s’hagi tret la llosa de sobre d’estar contínuament analitzat de si és vàlid per al Barça o no, se’l va veure molt solt pel camp, buscant regats, treballant molt per a l’equip i aportant en tot moment. La millor notícia és que van jugar per la banda ell i Sergi Roberto i que l’equip va fer un molt bon partit, a veure si amb confiança tots dos demostren les qualitats que tenen i que no poden demostrar quan no tenen minuts. Sergi Roberto tampoc va sofrir molt al camp amb jugadors de nivell i va fer moltes pujades per banda de qualitat entrant per sopresa.\nUn altre jugador molt destacable va ser Iniesta, el manxec va fer un partit dels que acostuma quan ell se sent físicament en condicions, però a sobre de tot el que fa en atac, desequilibris i combinacions en curt i en llarg, va ajudar moltíssim als centrals i laterals, baixant al mig camp més del que acostuma i donant més alternatives per a trencar la pressió a dalt dels matalassers, apart va fer un treball defensiu impagable, juntament amb Rakitic i Busquets, que van acompanyar molt bé als davanters a les pressions post pèrdua de pilota. El cas de Rakitic va fer un treball molt fosc i no va brillar en atac, però és que el paper que té al Barça actual li impedeix aportar tant en atac com ell voldria, malgrat tot va tenir dos oportunitats de gol prou clares entrant de segona línia i hagués pogut marcar si l’hagués vist Neymar quan va fer la contra i la va acabar ell, jugador tot terreny que aquest any s’acabarà de consolidar com el pulmó de l’equip i el que aporta més equilibri ofensiu-defensiu.\nBusquets va fer un partit imperial, va tallar totes les jugades de perill, va jugar la pilota amb moltíssim criteri i va llegir el joc de pressió millor que ningú, apart com sempre li va tocar lluitar totes les pilotes aèries. Partit completíssim del de Badia.\nLa defensa també va rendir a un gran nivell malgrat alguna errada puntual, tant de Masche i Vermaelen com els laterals, fins que va sortir Mathieu que va destarotar tot el treball realitzat amb una cagada espectacular. El que va fer ho acostuma a fer Masche, la diferència és que l’argentí llegeix bé aquest tipus d’anticipacions i si arriba tard, fa falta i talla la jugada, en canvi el francès va arribar tard i a sobre va deixar un forat brutal. Per sort el treball de pressió va minimitzar molt el perill perquè cada cop que juga aquest senyor el perill és duplica. Si no han de confiar amb Bartra, al gener ha de venir un central si o si.\nTer Stegen va tenir una molt poca incidència al joc, no va arriscar en les passades, com ha de ser en un partit d’aquest tipus i per molt que diguin poc va poder fer al gol matalasser, perquè si surt i arriba tard encara li hagués posat més fàcils les coses al davanter.


El 15 d’Agost al migdia deixem la furgoneta a la presa de Llauset, i després de dinar i perseguits per uns núvols amenaçadors, pujem sense entretenir-nos gaire cap al Refugi del Cap de Llauset passant per l’Estany de Botornàs. A la tarda el núvols ja han marxat, i per fer temps mentre esperem el sopar, anem a fer un volt per l’estany del Cap de Llauset, 50 metres més amunt del refugi.\nDesprés d’un bon sopar i una nit mogudeta per culpa del senyor que ronca que tenen a tots els refugis, sortim dels sacs (desperts ja ho estàvem) i després d’esmorzar comencem a caminar. Fa una mica de vent, però un dia esplèndid.\nAnem passant per uns quants estanys, i al cap d’una estona fem una paradeta per agafar forces. Després trobem un últim estany sec, i entrem a una zona de blocs de pedra que un cop passada ja ens deixa a sota de la pujada final.\nUna última paradeta, que la pujada es veu molt dreta, agafem forces i per un camí molt ben fet tot i que puja per una tartera arribem més ràpid del que pensàvem fins a dalt la carena.\nFins al cim ens queda un bon tros de carena, amb bones vistes i una bona caiguda a cada costat, però poc a poc anem avançant. Són les 11, hem pujat més ràpid del que ens pensàvem, el vent ha parat, i ens quedem quasi una hora al cim menjant i gaudint de les vistes.\nDesfem el camí de pujada, corrent a la tartera, menjant a l’ombra d’un dels blocs de pedra, i sucant els peus cansats al riu després de recollir una mica de material al refugi. L’última part del camí fins a la presa de Llauset es fa més pesat, però el conte del “Senyor Plim” ens té entretinguts, i un cop a la furgoneta, decidim que ens hem guanyat un càmping amb piscina per celebrar-ho.\nFer un 3.000 amb només 6 anys be val una bona celebració!\nBernat Ruiz (15-16/08/2021


El carrer, alternativa als museus?\nBanksy ha reaparegut a París amb sis grafitis contra el racisme. L’art urbà té una força que una mateixa peça situada dins del museu no tindria. Podria ser el carrer el millor museu? Tal com entenem...\nQue el model del pressupost participat de Girona no funciona és una evidència. Una participació del 6,08% és molt baixa, i la raó no és que el govern en faci poca difusió, com se’ls ha dit. La...\nEl perill de l’equidistància\nLa situació política que viu el país ho impregna absolutament tot i afecta tots els àmbits. Fins i tot als sindicats. UGT i CCOO, majoritaris per tradició, han vist com les organitzacions de treballadors...\nEl conte americà sense Txékhov?\nMolt li deu la literatura americana a Anton Txèkhov, tot i que només es digui amb la boca petita. Alguns dels narradors del mal anomenat corrent del dirty realism ho van reconèixer sense traumes, especialment...\nLa mirada de Salwa, la Sira i la Mariluz és la d’una realitat que es redueix sovint en titulars genèrics i estadístiques. És també una mirada, feta des de la seva condició de dones amb els entrebancs...


Sant Cugat i Castelldefels, les ciutats on el lloguer de pisos és més car - Diari de Girona\nSant Cugat i Castelldefels, les ciutats on el lloguer de pisos és més car\nA Manresa i Reus, el 86% i el 81% dels arrendaments estan entre els 121 i els 450 euros al mes\nbarcelona | acn/ddg 27.03.2016 | 07:26\nEl comportament dels preus del lloguer a Catalunya és tan divers com el mateix territori, segons assegura l'economista Agustí Jover, soci de Promo Assessors Consultors. Les ciutats que presenten els preus més cars són Sant Cugat del Vallès i Castelldefels, on el 23% i l'11%, respectivament, dels lloguers estan per sobre dels 1.051 euros al mes, mentre que els efectes colaterals de la crisi han castigat Manresa i Reus, on el 86% i el 81% dels arrendaments estan entre 121 i 450 euros al mes. Lleida també té els lloguers més baixos, amb el 78% per sota dels 450 euros, però aquests preus a la capital del Segrià s'expliquen per una "sobreoferta" que s'arrossega des de l'esclat de la bombolla immobiliària.\nJover és qui coordina l'estudi "El mercat de lloguer a Catalunya", que publica anualment el departament de Governació, Administracions Públiques i Habitatge. L'informe del mercat del lloguer es fa en base a les xifres de contractes i preus de lloguer de les 20 ciutats de Catalunya que tenen un volum significatiu d'habitatges en arrendament, cosa que facilita treure mitjanes que marquen la tendència del mercat, segons Jover.\nUna primera conclusió de l'estudi és que el mercat de lloguer a Catalunya té un comportament tan dispar com la mateixa geografia del territori. Això es veu en el fet que a Sant Cugat, la ciutat més cara en preus de lloguers, només un 9% dels contractes estan per sota dels 450 euros, mentre que a Manresa, sempre en xifres del 2015, no es troben pisos de lloguer per sobre dels 751 euros al mes. Les dades de Sant Cugat indiquen que el 58% dels contractes que es van signar el 2015 estan entre 451 i 900 euros al mes, mentre que el 23% estan en la franja entre 1051 i 1.300 euros.\nA Castelldefels, segona ciutat que lidera el rànquing de preus més cars, el 74% dels pisos es lloguen entre 451 i 900 euros al mes i l'11% estan per sobre dels 1.051 euros. En aquesta localitat del Baix Llobregat només el 7% dels habitatges es lloguen per sota dels 450 euros.\nA l'altre cantó de la balança, i en sentit contrari, la ciutat on els ?preus estan més baixos és Manresa, on el 2015 no es va llogar cap habitatge per sobre dels 750 euros i on el 86% dels arrendaments es van situar entre els 121 i els 450 euros. En un nivell similar a la capital del Bages hi ha Reus, la capital de Baix Camp, on el 81% dels contractes estan entre 121 i 450 euros i com a Manresa és una ciutat on no es va signar cap contracte per sobre dels 750 euros.


Appartement Les Galhaubans Villers-sur-Mer França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nAppartement Les GalhaubansResidence Les Galhaubans, Avenue Jean Moulin, Villers-sur-Mer, Villers-sur-Mer, França, 14640 - Veure al mapaNotable7,7Basada en4comentarisAppartement Les GalhaubansVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 26 fotos\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Appartement Les Galhaubans és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Villers-sur-Mer. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Villers-sur-Mer. Ascensor, servei de llançadora són només algunes de les comoditats que fan que Appartement Les Galhaubans sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, reproductor de DVD/CD per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Appartement Les Galhaubans és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Villers-sur-Mer.


HUMANA - Notícies-67\nDesena botiga a Madrid de roba de segona mà per a cooperació.\nHumana ha inaugurat avui la seva desena botiga de roba i calçat de segona mà a Madrid. Aquest nou establiment està situat al carrer Alcalá, 171, Metro Goya. Compta amb una superfície comercial de 280 m2 distribuïts en dues plantes on és possible adquirir-hi roba i complements de dona, home i nen, així com calçat i tèxtil de la llar. El local és capaç d'acollir 6.000 peces de tardor-hivern i 8.000 de primavera-estiu.\nEls recursos obtinguts a través de les 27 botigues d'Humana a Espanya i Portugal permeten el finançament i la implementació de projectes de cooperació al desenvolupament a l'Àfrica, l'Àsia i Amèrica Llatina en els àmbits d'educació, agricultura i desenvolupament rural, desenvolupament comunitari, malalties contagioses i assistència i emergència.


Màrqueting de contingut o creació d’enllaços? Potser tots dos? Com a especialistes en SEO i venedors digitals, ens hem trobat amb un dilema respecte a aquestes dues estratègies. Com sempre, només volem el millor per als nostres clients.\nPerò deixem-ho bé: la terra de SEO es divideix en dues escoles de pensament, ja sigui per complir amb l’enfocament tradicional de SEO mitjançant el màrqueting de paraules clau i la creació d’enllaços o bé per seguir el màrqueting de contingut que inclou diverses tasques.\nAixò pot començar des de crear contingut de qualitat, fins a crear un imperi de la presència en línia de la marca a través de les xarxes socials i aprofitar la xarxa d’influents del sector..\n0.1 Aleshores, que és quin?\n1 Creuem en profunditat amb el màrqueting de contingut i la creació de vincles\n2 Per què el màrqueting de contingut continua sent un rei?\n2.1 1. A prova de panda / pingüí\n2.2 2. El contingut de qualitat és capaç d’enllaçar i és probable\n2.3 3. Compartible i sostenible\n2.4 4. Enfocament orientat al client i orientat a solucions\n2.5 5. Més canals per experimentar i oportunitat per explorar\n3 A tu: El màrqueting de contingut triomfarà sempre la creació d’enllaços?\nAleshores, que és quin?\nAmb els algorismes de cerca que canvien de Google, el nostre objectiu principal és utilitzar un mètode a llarg termini, altament sostenible i que garanteixi resultats mesurables, cosa que és a prova d’actualització de Penguin, no només avui, sinó també per al futur (i qualsevol altre animal. el terme basat en Google es desenvoluparà per aquest moment). I en aquesta nota, el SEO tradicional que inclou la creació d’enllaços no és el mètode més adequat.\nRandy Fishkin, de SEOmoz, va explicar aquests dos “terrenys” (sòls d’enllaç) i terres de màrqueting de contingut, anteriorment en un episodi de Whiteboard Friday. Es tracta d’una discussió estratègica que provoca el pensament entre els administradors de webs i els venedors, on sempre hi haurà dues parts del campament. Acceptar que no estigui d’acord amb cap d’aquestes dues estratègies ens portarà ambigüement a una conclusió confusa que afectarà totalment les estratègies en línia dels nostres clients.\nCreuem en profunditat amb el màrqueting de contingut i la creació de vincles\nLa nostra premissa sobre el motiu pel qual el màrqueting de contingut triomfarà sempre sobre la creació d’enllaços no s’acaba aquí. No es tracta de “quin és”, sinó “quin és el vostre objectiu? És per a curt termini o a llarg termini? ” Una vegada per totes, el primer triomfarà definitivament sobre el segon si feu tir per l’objectiu i els resultats a llarg termini.\nEn poques paraules, la creació d’enllaços és la part tècnica del màrqueting web, on les tasques dels especialistes en SEO impliquen aquest cicle de tres trenades: orientació de paraules clau, cerca d’opcions d’enllaços i obtenció d’enllaços..\nAvorrir? No, no ho és!\nDel seu costat, és un treball dur. I es garanteix que els resultats siguin més ràpids i aplicables als objectius a curt termini de la marca.\nD’altra banda, la terra de màrqueting de continguts és tediosa, desconcertant i complexa que requereix que contracteu no només els especialistes de SEO, sinó també escriptors, administradors de comunitats, redactors o si teniu la sort, un venedor web que coneix el cordes del comerç de redacció de continguts, redacció i xarxes socials.\nMassa complex? Sí, i és un treball molt dur ja que us centreu en les estratègies entrants.\nEls resultats no arribaran durant la nit. A diferència de la creació d’enllaços, això trigaria temps, però els resultats s’adapten millor per a objectius a llarg termini i el contingut és altament resistent a la panda. Tanmateix, per als venedors de webs, és una tasca difícil educar les petites empreses i les empreses noves a adoptar aquest enfocament perquè, com s’evita, òbviament, els resultats es mostren durant força temps..\nEn resum, el màrqueting de contingut és contingut de qualitat + esforços + temps + add-on-contract-sprees és igual a recompenses a llarg termini, mentre que la creació d’enllaços és l’orientació de paraules clau + aconseguir que els enllaços siguin iguals als resultats a curt termini..\nPer què el màrqueting de contingut continua sent un rei?\nLa nostra premissa no implica que ens alliberem de la creació d’enllaços, però ho tenim clar: el màrqueting de contingut continua sent el rei i considerem que la reina és la reina del tauler d’escacs.\nSón dues coses diferents, però poden assolir gairebé els mateixos objectius. Generalment, són exclusius, però no es limiten a conduir el trànsit al lloc web, crear marca i relacions amb el públic, augmentar les conversions i millorar la presència en línia. PER B, l’efecte de cadascú és completament diferent: un és a curt termini i l’altre a llarg termini.\nEl Diari del Motor de cerca els va anomenar “Dos pèsols diferents en una beina”. Ja veieu, depèn del que funcioni per a vosaltres o les marques dels vostres clients. Anem a explorar per què:\n1. A prova de panda / pingüí\nGoogle és més intel·ligent del que creieu. La cerca és cada cop més natural i natural, cosa que és força interessant per al món del SEO, ja que avui en dia no és possible trobar una nova tàctica automatitzada que us permeti obtenir els resultats de cerca. Si us han afectat les actualitzacions de Penguin i Panda, aquí teniu el que heu de fer:\nCentrem-nos en el màrqueting de continguts per estratègia de SEO. És molt més defensable amb les actualitzacions de l’algorisme.\nSigui el més humà possible amb la manera d’escriure contingut i d’aprofitament en altres canals com ara les xarxes socials i les activitats entrants per escalabilitat a llarg termini.\n2. El contingut de qualitat és capaç d’enllaçar i és probable\nNombre d’accions en publicacions de Mashable.\nLa gent vol idees fresques. Sempre es va preguntar per què Mashable i HubSpot es van fer populars?\nPerquè ofereixen idees noves i fresques, fàcilment enllaçables, útils i informatives per als lectors. La creació d’enllaços només seguirien al llarg del camí quan aneu fent màrqueting de contingut.\nEl Search Engine Watch va dir que podríeu mesurar el valor del contingut més fàcilment del que podeu enllaçar.\nÉs bastant senzill. Quan publiqueu contingut, podeu veure quants enllaços i trànsit de cerca orgànica ha generat: el nombre d’intercanvis de xarxes socials i visites de derivació al tauler d’anàlisis.\n3. Compartible i sostenible\nProcedent de l’expert, Randy Fishkin va dir que només un sol contingut o un parell cada any o dos pot ser tot el que necessiteu per fer sostenible l’estratègia de màrqueting de contingut a llarg termini.\nSi bé aquesta tàctica pot crear una divisió entre dos campaments (qüestió de quantitat i qualitat dels blocs publicats i estratègies de creació d’enllaços), un gran exemple des d’aquest punt de vista és un article de The Sales Lion de Marcus Sheridan sobre com s’ha estalviat el màrqueting de continguts. aquest negoci de maó i morter. Va passar d’un noi de piscina a un de màrqueting.\nEl www.Riverpoolsandspas.com de Marcus es va convertir en el lloc web de natació traficant número 1 quan va canviar d’estratègia de màrqueting convertint-se en un historiador de la seva marca. Com? Senzill. El seu article, “Preus de la piscina de fibra de vidre: quant costa realment la meva piscina?” escrit el 2009 segueix sent compartible i sostenible fins avui i, evidentment, respon a la pregunta “majoritàriament” dels clients i sempre a la pàgina 1 dels resultats de la cerca de Google..\n4. Enfocament orientat al client i orientat a solucions\nAllò que pot ser més gratificant i complert?\nPer a nosaltres, es tracta de satisfer els nostres clients i proporcionar contingut de qualitat educativa que resol les seves preocupacions i preguntes diàries sobre els productes i serveis que volen comprar..\nAmb el màrqueting de contingut, podreu ser el més generós que pugueu a les vostres publicacions. Tal com es cita sovint en les tècniques de redacció de Copyblogger, “La generositat és sexy”. No només construirà la vostra autoritat com a expert en la indústria, sinó que us ajudarà a construir una audiència que construirà el vostre negoci a llarg termini. Conegueu el vostre públic. Ser generosament humà pel contingut i gaudir del procés.\n5. Més canals per experimentar i oportunitat per explorar\nEl màrqueting de contingut us ofereix una oportunitat d’explorar altres canals de màrqueting en línia fins que esbrineu què fa que el vostre client marqueu i on acostumen a reunir-se.\nSón clients experimentats amb Facebook?\nSurten a la comunitat de G +?\nSón un munt de lectors i intel·lectuals, amb gana de dades i informació útil?\nEn màrqueting de contingut, cal requisit:\nIdentifiqueu el vostre públic objectiu\nEl millor canal per aprofitar allà on consumeixen contingut\nCreeu contingut de qualitat que sigui: informatiu, educatiu, inspirador i valuós per a la conversa\nInteractuar amb la comunitat\nI en aquesta nota, no hi ha una tàctica de SEO única per a empreses petites i professionals quan es tracta de canals de xarxes socials com ara nínxols B2C o B2B, però ja que no us limiteu a la part tècnica de la creació d’enllaços i orientació per paraula clau, màrqueting de contingut us proporciona la gespa per explorar.\nEl màrqueting de contingut inclou invertir en contingut ben investigat i escrit que podria requerir uns bons dies de redactor. El més important, és clar i resol directament les preocupacions dels vostres clients.\nA tu: El màrqueting de contingut triomfarà sempre la creació d’enllaços?\nSi parlem d’objectius a llarg termini i de construir l’autoritat de la marca, sens dubte! Es tracta d’un pèsol que val la pena perseguir, sobretot quan el vostre lloc s’ha vist afectat amb actualitzacions d’algorismes del passat o si voleu que sigui defensable amb les futures actualitzacions de Google..\nPerò recordeu, el procés de màrqueting de contingut en si mateix és laboriós i requereix molts esforços i focus en comparació amb la creació d’enllaços, però és una de les millors inversions en màrqueting en línia. Què en penseu d’aquestes dues escoles de pensament al món del SEO?


Publicado 20/01/2022 17:58\nASEBIO - Archivo\nAmb aquesta actualització, la xifra total de positius se situa en 913.327 persones. Els nous casos per províncies són 2.641 a Castelló (112.707 en total), 9.209 a Alacant (331.507) i 14.824 a València (469.111) i la xifra total de casos sense assignar es manté en dos.\nLes 25 defuncions per coronavirus, totes elles de l'última setmana, corresponen a 13 dones d'entre 50 i 100 anys; i 12 homes, d'entre 54 i 89 anys. El total de decessos des de l'inici de la pandèmia ascendeix a 8.368: 956 en la província de Castelló, 3.210 en la d'Alacant i 4.202 en la de València.\nEls hospitals valencians tenen, actualment, 1.744 persones ingressades, 190 d'elles en UCI: 234 a la província de Castelló, 24 en UCI; 589 a la província d'Alacant, 63 d'elles en UCI; i 921 a la província de València, 103 en UCI.\nD'altra banda, s'han registrat 22.650 altes a pacients amb coronavirus. D'aquesta forma, el nombre de persones que han superat la malaltia des que va començar la pandèmia a la Comunitat Valenciana ascendeix a 750.367 persones.\nPer províncies, les altes es distribueixen així: 84.793 a Castelló, 267.405 a Alacant i 398.113 a València. El total d'altes no assignades es manté en 56. D'acord amb les dades registrades, en aquests moments hi ha 166.033 casos actius, la qual cosa suposa un 17,95% del total de positius.\nGeneralitat i Euronews avancen en la instal·lació a Alacant d'una redacció i un "Erasmus audiovisual"\nEn llibertat amb ordre d'allunyament tres menors detinguts per l'agressió sexual d'una jove a Vila-real\nUna retrospectiva de curtmetratges valencians es projecta en el XX aniversari del Festival Radio City\nEl metall valencià torna a la senda del creixement de l'automòbil i la seua indústria auxiliar


bcnbits: Obsoleta, la democràcia?\nObsoleta, la democràcia?\nFa un parell de dies, en Pere escrivia un article interessant i sobretot provocador: "Aquí hay tomate. El bug del Menéame es la democracia". Interessant perquè ens parla de les limitacions del Meneame, expressades també per un dels seus creadors, en Ricardo, i provocador, quasi fins a un punt que em desagrada, quan arriba a dir que la democràcia a la xarxa, o aplicada als bits, és un problema.\nDes del meu punt de vista, crec que un dels errors que comet en Pere és reduir la democràcia al fet de votar. És molt cert que és el sistema principal amb què les democràcies funcionen, el dret a vot, però justificar que el vot és necessari quan es tracta del món físic i que ens hem d’oblidar de la democràcia a la xarxa, ja comença a ser massa, fins i tot per una provocació:\n“Olvidad la democracia. Esta es para el viejo mundo físico, un lugar gobernado por la escasez, la cual nos obliga a ponernos de acuerdo para gestionar los recursos sin matarnos los unos a los otros”\nEn primer lloc jo no crec en aquesta dicotomia del món físic i del món de la xarxa. Per a mi són el mateix món. I el que ens ha de permetre la xarxa, i ja ens permet de moltes maneres, és justament aprofundir la democràcia.\nA un dels enllaços que ens proporciona en Pere (que ara no recordo) ens expliquen la diferència que provoca el món físic, dels àtoms, amb l’exemple d’un diari de paper. Posar un article més, implica forçosament reduir o treure’n un altre perquè físicament no hi ha lloc a les pàgines de paper i finites d’un diari. A la xarxa, sí que podem parlar d’un diari, o d’un munt de diaris pràcticament infinits. Algú, en algun lloc, compra discos i servidors, però no hi ha escassetat, o aquesta és irrellevant: tothom pot tenir el seu bloc i escriure el que vulgui. O quasi.\nPerò dir que solament són escassos els àtoms no és correcte. En el cas de menéame, dir que és una escassetat artificial, provocada per la utilització del sistema democràtic de la votació, el que fa que els continguts siguin, en gran part, de baix nivell, és una simplificació massa important. L’escassetat que gestiona el menéame i molts dels mitjans online que agreguen informació no és d’àtoms, és d’atenció. El que és escàs no és el suport. És el temps. Si tot el que arriba es publica, no hi ha temps de trobar-ho o de llegir-ho. I per filtrar-ho, es vota.\nJo vaig deixar fa tems de tenir el meneame al meu lector de rss. Em prenia massa temps, un bé escàs i del que no puc produir-ne més, i el que llegia no m’aportava gaire. De tant en tant hi faig una ullada. Res més.\nLa democràcia no és solament votacions. També és llibertat d’expressió. Són moltes altres llibertats. I la xarxa, amb tot el que ens aporta, jo crec que la reforça i la millora. O almenys pot fer-ho.\nPublicat per Mor a 08:36\nBenjamí ha dit...\nHi ha qui diu que no no importa gaire el que es diu a menéame, tal com expliques.\nPerò també rebo missatges d'observadors --a qui fa anys que segueixo i respecto-- explicant que és una revolució veure algunes noticies a la portada del menéame, un lloc que ja té més visites que la versió web d'un grapat de diaris prou importants a nivell estatal. Noticies que per exeriència aquests observadors saben que no passen els filtres d'aquests diaris, i no es publicaven. No convenia molestar als que tant temps havien dit que ens havia d'amoïnar, agradar o comprar. Potser són moltes notícies i ocupa temps, però tenen un valor.\nPer naltros és més útil que algú ens ajudi a com fer que només quedin les més interessants que no pas dir que passen del lloc. Possiblement per a tota la societat també és més útil, perquè cal que aquestes noticies tenguin un bon lloc a llocs d'informació amb visibilitat.\nEn Ricardo no feia més que això, intentar que sigui un lloc més útil. Hi ha qui es fixa més en el que es fa que no pas en el to, que pot no ser ben interpretat, car sovint he vist que és el de la persona que llegeix i no de qui escriu; costa molt transmetre cap to per escrit. Per això m'estimo més no fixar-me tant en el to, que pot ser equivocat per la meva percepció, sinó en el que hom fa. Es poden fer coses no gaire recomanables i explicar-ho amb bones paraules.\nNo tinc un problema amb el menéame, sinó amb tots els llocs semblants com pot ser el digg. Fins i tot el slashdot no el segueixo de manera habitual. Ara bé, una altra cosa és dir que el problema és la democràcia!


El nombre de passatgers va créixer menys d'un 1% del 2014 al 2016, però els turistes van gastar més perquè va augmentar el nombre de pernoctacions a la ciutat\n3 min. Barcelona 23/01/2018 14:26\n651x366 Els creueristes són un 8% del turisme de la ciutat, però generen el 20% de la despesa turística total. / F. MELCION / C. CALDERER Els creueristes són un 8% del turisme de la ciutat, però generen el 20% de la despesa turística total. / F. MELCION / C. CALDERER\nDel 2011 al 2016 el nombre de creueristes que van visitar Barcelona gairebé no va créixer. Tot i això, els representants del sector dels creuers en fan una lectura positiva, perquè valoren que es mantingui el flux actual de passatgers. Precisament, tot i que el creixement és només del 0,8%, sí que creix la despesa que fan a la ciutat, segons l'estudi presentat aquest dimarts 'Impacte econòmic de l'activitat creurista a Barcelona', impulsat per l'Associació Internacional de Línies de Creuer (CLIA). L'any 2016 el creuerista que arribava a Barcelona gastava de mitjana 518 euros, un 20% més que l'any 2014.\nEls empresaris del sector dels creuers asseguren que aquesta pujada es deu al fet que el port de Barcelona ha crescut qualitativament un 28% com a port base. Això fa que hi hagi més turistes que embarquin i desembarquin en aquest port. Per tant, fent nit a la ciutat representen el 24% de les pernoctacions vacacionals als hotels.\nEl turista que més gasta a la ciutat és el nord-americà, que representa un 18% del total de creueristes que arriben a la ciutat: "El desenvolupament tan impressionant que hem tingut del turista nord-americà és dels millors que podem tenir. És un bé que hem de protegir entre tots, perquè és un turista bo que gasta molt", ha assegurat el director general de CLIA, Alfredo Serrano.\nL'estudi també fa menció al fet que el sector dels creuers és un gran generador de feina estable. Asseguren que el 2016 es van crear 6.809 llocs de treball a jornada completa per l'activitat que els creuers generen a la ciutat.\nMalgrat que les dades de l'estudi només analitzin la situació fins al 2016, Serrano ha assegurat que l'activitat no s'ha vist afectada per la situació política actual i ha demanat "estabilitat" de cara al futur. Els representants del sector valoren positivament l'acord entre l'Ajuntament i el Port de Barcelona per reordenar les terminals de creuers i reduir-les de 8 a 7.\nEscala BCN, nova plataforma del sector\nL'Associació Internacional de Línies de Creuer (CLIA) ha impulsat una nova plataforma de comunicació digital per donar visibilitat a l'aportació que fa el sector a la ciutat. Pretén donar a conèixer activitats i propostes vinculades al sector dels creuers i vol fer evidents els beneficis que l'activitat creuerística aporta a la ciutat: feina i activitat econòmica. Vol ser un projecte de col·laboració entre tots els actors del sector, i inclourà entrevistes a protagonistes rellevants amb històries personals. També pretén arribar de manera directa a la ciutadania a través de les xarxes socials.\nCreuers: el gran desembarcament\nDenuncien irregularitats en el servei de guies de creuers a Barcelona\nUn centenar de veïns es manifesten a Barcelona contra el turisme de creuers


12 millors restaurants de Lloret de Mar - Menjar i beure a Lloret de Mar - Informació de Lloret de Mar - Tota la informació per a les vostres vacances perfectes a Lloret!\nLloret de Mar és una bulliciosa ciutat costanera que té molt a oferir: la furgoneta boniques platges, un clima meravellós, activitats interminables & vistes, a un gran vida nocturna. Tot i això, la bonica ciutat costanera també gaudeix de deliciosa cuina espanyola i catalana. Teniu curiositat per saber què us ofereix Lloret de Mar. zona gastronòmica, però també a quins restaurants heu d'anar? Després segueix llegint i descobreix tot en el menjar i la beguda a Lloret de Mar!\nCuina mundial espanyola\nLa cuina espanyola és coneguda per la seva varietat sense precedents; saborosos menjars mediterranis ple de verdures fresques, carns a la brasa, marisc i fruita fresca. L’oli d’oliva (Espanya és el major productor d’oli d’oliva del món), la ceba, l’all i el julivert també són coses que no s’han de perdre a la cuina espanyola. Els menjars més saborosos es preparen amb aquests ingredients de bon gust!\nTot i això, les especialitats més apreciades pels estiuejants són, per descomptat, les tapes i les paelles ben plenes! Si estàs buscant un lloc menjar tapes o paella a Lloret de Mar teniu més que suficient opció.\nSón tapes petits aperitius espanyols de les quals n’hi ha més de cent tipus diferents. Originalment, la tapa és un berenar estimulant la gana que s’utilitza principalment en castellà cafès es consumeix amb una beguda alcohòlica. Avui en dia també podeu demanar petites racions de tapes variades a molts restaurants o “bars de tapes”. És una bona manera d’acabar diversos petits plats espanyols intentar. Com que les tapes són porcions petites, les podeu demanar als bars i restaurants durant tot el dia.\nUna deliciosa paella tradicional plena de marisc fresc!\nLa paella és una plat d’arròs espanyol clàssic, s’ha convertit en un símbol nacional de la cuina espanyola, però és originari de València. Com que la paella es prepara a la seva manera a cada regió, a la mida dels productes locals, n’hi ha molts moltes variacions de paella. Per exemple, heu preparat paella amb marisc, pollastre, conill, verdures (vegetarianes) i, fins i tot, fins i tot amb cargols.\nPer la seva ubicació a la vora del mar i pel fet que Lloret de Mar no només és una bulliciosa estació costanera, sinó també un poble de pescadors, Lloret és un lloc ideal per paella amb marisc fresc menjar. En tots els casos, però, l’arròs és l’ingredient principal d’una paella tradicional espanyola. La majoria dels espanyols mengen paella per dinar, que és el menjar més extens del dia per a ells.\nLes especialitats de la cuina catalana\nDe debò vol provar una especialitat catalana durant la seva estada a Lloret de Mar? A continuació, és recomanable demanar un dels plats següents durant les vostres vacances. La vostra elecció probablement serà molt apreciada per l’amfitrió pel vostre bon gust excepcional.\nSuquet de peix - un deliciós guisat de peix català;\nGraellada de peix i marisc - un plat ben farcit amb tota mena de peixos a la planxa, crustacis i mariscs com gambes, scampi, musclos, navalles, escopinyes i escamarlans;\nArroz negre - Arròs cobert amb tinta de calamar negre i servit amb gambes fresques;\nCanelons – canelons farcits (de carn o vegetarians) esquitxats de beixamel i formatge;\nCocas de chicharrones - un pa pla català tradicional amb cruixents de porc;\nErizos de Mar - eriçó de mar;\nEscalivada - Verdures rostides com pebrot dolç, albergínia, tomàquet i ceba, servides sobre una llesca de pa torrat cobert amb anxoves;\nEsqueixada - Bacallà cru aromatitzat amb oli d’oliva, vinagre i sal, servit amb tomàquet, ceba i olives;\nPa amb tomàquet - pa preparat amb tomàquet fregat, oli d’oliva i una mica de sal;\nCrema Catalana - La versió catalana de la crema brûlée.\nPlats locals i internacionals!\nNo sou fan de la cuina espanyola ni dels plats de peix? O només voleu gaudir d’alguna cosa diferent per passar una nit?! Cap problema! A Lloret de Mar també hi ha una àmplia oferta en termes de diversitat en restaurants. A més de la cuina espanyola, podeu triar entre cuina asiàtica, americana, italiana, francesa, sud-americana, però també hi ha disponibles McDonalds, BurgerKing, KFC o un Frikandel típic holandès. Per tant, segur que no us heu de preocupar de no tenir on anar a menjar a Lloret.\nQuins àpats a Lloret de Mar\nDe vegades, els àpats i els àpats de Lloret de Mar poden diferir dels moments en què estem acostumats. A continuació es mostra una visió general dels horaris habituals a Espanya, de manera que sabeu què cal tenir en compte, però també perquè no us sorprengui massa quan veieu àpats complets en ocasions que no esteu acostumats a menjar.\nL'esmorzar (el desayuno) sol ser força similar al que estem acostumats. A cafè amb llet (cafè amb llet tèbia) o americà (espresso complementat amb aigua calenta), un suc de taronja fresc, croissants o torrades amb melmelada o un formatge lleuger.\nEl dinar (la menjar) és l’àpat més elaborat del dia, que inclou diversos plats (aperitiu, entrant, plat principal i postres, que se solen acompanyar amb vi. El dinar a Espanya comença cap a les 14:00 i dura aproximadament dues hores.\nGaudeix d'un deliciós dinar a Lloret de Mar\nUn aperitiu saborós (la merienda) La majoria dels espanyols mengen cap a les 6 de la tarda. Alguna cosa que sovint es necessita amb urgència, ja que pel que fa al temps, hi ha un gran buit entre el dinar i el sopar.\nSopar (la cena) torna a ser un menjar calent a Espanya, però molt més senzill i menys gran que durant el dinar. Per tant, el sopar a Espanya només es farà a partir de les 20:00. Per aquest motiu, és important tenir en compte que alguns restaurants de Lloret de Mar no obren les seves portes fins després de les 20:00.\nEl vi de la regió\nSi voleu gaudir de delícies culinàries a Lloret de Mar com un local, el vi també ha de ser part dels vostres àpats. El vi és present a Espanya i, per tant, també a Lloret de Mar en gairebé tots els àpats. Una de les regions vinícoles més properes a Lloret de Mar és el Penedès, una regió més coneguda pel deliciós cava escumós.\nEts més un amant del vi negre o blanc? Fins i tot llavors podeu gaudir dels vins de la regió del Penedès. Al sud de la regió del Penedès, trobareu la regió del Priorat on s’elaboren alguns dels millors vins blancs i negres del país. Un cop ho sabeu, no és d’estranyar que els espanyols estimin el vi amb la seva cuina.\nMenjar barat a Lloret de Mar\nPer menjar i beure, igual que per a moltes altres coses a Lloret de Mar, no gasta massa diners. Hi ha restaurants que s’adapten al pressupost de tots, on podreu gaudir d’un bon menjar a un bon preu. Per a un menú de tres plats (entrant, plat principal i postres) amb una beguda que pagueu a l’hora de dinar, de dilluns a divendres, a molts restaurants només de 10 a 15 € per persona. I al vespre, simplement podeu menjar un entrepà o una pizza. Per tant, definitivament no cal portar molts diners per menjar per a les seves vacances a Lloret!\nÉs cert Menjar i beure a Lloret de Mar?: Els 12 millors restaurants\n1. Restaurant de Giorgio\nUn restaurant excel·lent per a la cuina mediterrània moderna és el restaurant Giorgio. Té tot el que podríeu esperar d’un restaurant de classe mitjana: un bon menú (incloses les opcions vegetarianes), una molt bona carta de vins, racons acollidors i còmodes cadires. Els amfitrions també són molt amables. El restaurant té una zona "exterior" i 2 amplis menjadors interiors. Aquí vens desconnectar completament i podeu gaudir d’un deliciós menjar espanyol i català.\nPrefereixes menjar i beure a la platja de Fenals? A continuació, aneu a l’altre restaurant del mateix propietari: Xaloc\nPreu: Durant el dinar es pot triar entre un menú de 3 plats a partir de 15, - Euro.\nAv. Mare de Déu de Gràcia, 21 17310 LLORET DE MAR (Girona) Tel: 0034-972360160 Lloc web\nEl Jardin existeix des de fa anys Lloret i ha construït una excel·lent reputació al llarg dels anys. La qualitat de la cuina mediterrània combinada amb un ambient agradable el converteix en un lloc ideal per sopar amb amics i familiars. El restaurant també té una excel·lent relació qualitat-preu.\nPreu €: Durant el dinar es pot triar entre un menú diari per menys de 12 euros.\nCarrer de l'Areny 19 17310 LLORET DE MAR (Girona) Telèfon: 0034-972366682 Lloc web\nEl restaurant El Trull es troba just al costat de la platja de Canyelles. Aquí també podeu gaudir d’una bonica vista al mar. L'entorn únic, format per diversos salons i zones privades d'entre 30 i 550 persones, desprèn un ambient agradable però luxós. Aquí en trobareu d’altres de refinades al menú Plats espanyols, tal com Paella o bé Sarsuela, un plat tradicional a base de marisc, similar a una bouillabaisse provençal francesa. No obstant això, també podeu gaudir de foie gras i molts altres plats internacionals aquí.\nDesprés d’un dia botiga o bé mercat a Lloret? Després, teniu un bon dinar a El Trull.\nPreu: Durant el dinar es pot triar entre un menú diari de 20 euros pp\nCala Canyelles S / N 17310 LLORET DE MAR (Girona) Tel: 0034-972364928 Lloc web\nEl trobareu en un entorn natural i històric excepcional, en un antic monestir abacial Restaurant Sant Pere del Bosc. Aquest lloc és una festa tant per als ulls com per al paladar! Aquest restaurant elegant serveix plats de bona qualitat inspirats en la cuina tradicional espanyola i catalana. Hi trobareu molts plats a base de peix i marisc i els “musclos de Sant Pere del Bosc” són l’especialitat d’aquest restaurant!\nDesprés d’un sopar tan deliciós tornes a tu xalet de luxe amb piscina a Lloret no prendre una copa. Unes vacances perfectes, oi?\nPreu: Durant el dinar es pot triar entre un menú diari de 35, - Euro pp\n5. Restaurant El Freu\nAquest restaurant, situat al centre de Lloret de Mar, en un entorn preciós una nova visió de la cuina catalana. Fa més de deu anys que serveixen plats mediterranis d’alta qualitat amb productes locals frescos. Si en busqueu un un lloc elegant per sopar o per gaudir d’un sopar romàntic per a dues persones, aquest és el lloc perfecte. En un ambient tranquil podreu gaudir de l'entorn excepcional de la terrassa i els jardins.\nPreu: Durant el dinar es pot triar entre un menú diari a partir de 18,50 euros pp\nGran Hotel Monterrey Avda Vila de Tossa, 27 17310 LLORET DE MAR (Girona) Tel: 0034-972369326 Lloc web\nAquí podeu gaudir d'un deliciós menjar mediterrani, amb deliciosos productes locals frescos i una bonica vista sobre el mar Mediterrani. Si en busqueu un lloc acollidor o romàntic per sopar llavors aquest és el lloc on estar. A més, els plats aquí també són molt assequibles.\nPreu: Durant el dinar es pot triar entre un menú diari de menys de 15, - Euro pp\nC / Josep Tarradellas, 1 17310 LLORET DE MAR (Girona) Telèfon: 0034-972369383 Lloc web\n7. Restaurant La Lonja de Lloret\nLa Llotja es troba en un petit carrer que acaba al passeig marítim, a poca distància a peu del centre històric de Barcelona Lloret de Mar. Aquesta petita restaurant ofereix tapes tradicionals a més de a la carta Vins espanyols i la famosa sangria. L’elecció de tapes és enorme aquí, però l’especialitat aquí és el peix. Si tu bon peix a Lloret de Mar vull menjar, no miris més enllà!\nPreu: Durant el dinar es pot triar entre un menú diari de 17,90 euros pp\nAl cor de Lloret de Mar, viatja a Llatinoamèrica amb aquest restaurant que ofereix especialitats uruguaianes. Ideal per a aquells amb molta gana, ja que ofereix una gran varietat de plats de carn a la graella a preus raonables. El restaurant n’ofereix un menú variat amb una gran selecció de pasta fresca i plats de verdures. Però si us ho pregunteu on podreu aconseguir delicioses hamburgueses a Lloret de Mar, llavors aquest lloc és sens dubte una bona opció.\nEl restaurant és als afores del bullici del centre de la ciutat, prop del Palau Olímpic Evenia. En aquest acollidor restaurant, on també coneixereu molts locals, serveix plats tradicionals catalans generosos i deliciosos. També és un lloc fantàstic a Lloret de Mar per menjar una truita acompanyada de pa amb tomàquet. Can Guidet un restaurant familiar ideal per provar cuina espanyola.\nPreu: Durant el dinar es pot triar entre un menú diari de 15, - Euro pp\nSenyora de Rossell 28 17310 LLORET DE MAR (Girona) Telèfon: 0034-972371659 Facebook\nEl Mas Romeu està situat a l’interior, a 2 km del centre de Lloret de Mar, en un entorn natural i, per tant, disposa d’una àmplia zona per menjar a l’aire lliure. No hi ha dubte sobre la qualitat de la cuina del Mas Romeu: el restaurant és molt reconegut a la regió per la seva carta i ho és recomanat a la Guia Michelin 2018. A més de la cuina catalana, també serveixen nombrosos plats de carn i peix a la brasa. Per postres, no es pot obviar la crema catalana.\nAvinguda Mas Romeu 3 17310 LLORET DE MAR (Girona) Telèfon: 0034-972367963 Lloc web\nCan Bolet no és només una bona adreça a Lloret de Mar: és un lloc històric. Durant més de 50 anys també serveix cuina catalana variada nombroses especialitats de marisc i peix. A Can Bolet se serveix de diferents maneres: en tapes, en paella o en un plat. Fins i tot hi ha un menú dedicat exclusivament al marisc. I per acabar-ho d’adobar, el restaurant serveix postres casolans.\nPreu: Durant el dinar es pot triar entre un menú diari des de 14 €, per persona\nSant Mateu, 6 17310 LLORET DE MAR (Girona) Tel: 0034-972371237 Lloc web\nPer últim, però no menys: busqueu un restaurant per a aquella nit memorable? A la platja amb una vista increïble? A continuació, aneu al restaurant Canyelles, a la platja de sorra de Cala Canyelles. La platja de Canyelles es troba entre Lloret de Mar i Tossa de Mar i és fàcil de trobar.\nPodeu seure a l’interior, però el restaurant té una gran terrassa amb vistes al mar. Ofereix cuina mediterrània i el peix en particular és espectacular.\nPreu: El restaurant Sybius no és barat, però ofereix una bona experiència i menjar pels diners.\n17310 LLORET DE MAR (Girona) Tel: 0034-972371201 Lloc web\nEl vostre restaurant o cuina preferits no apareix a la llista? Trobareu més restaurants a Lloret de Mar aquí.\nJa estàs acabat a punt per gaudir d’un meravellós viatge culinari a Lloret de Mar! Si voleu obtenir més informació sobre com podeu gaudir d'unes millors vacances a Lloret de Mar, mireu:\nenllaç a Marimurtra i Pinya de Rosa: Els 2 jardins botànics de Blanes\nGaudeix de la bonica vista a Marimurtra al sud de Lloret de Mar, a l’extrem més meridional de la Costa Brava i al mar Mediterrani, és el lloc tradicionalment catòlic ...\nenllaç a Quad Hire a Lloret de Mar - 3 millors excursions en quad!\nLloret de Mar (Costa Brava) és una bonica destinació de vacances coneguda per les seves oportunitats sense precedents per a grans i menuts. Tot és possible i res no és massa boig. No serà ...\nDiscoteca Colossos a Lloret de Mar: festes temàtiques i DJ internacionals!\nBumper's disco: la vida nocturna definitiva a Lloret de Mar!\nMillennium Party: la discoteca més gran de Catalunya a Lloret de Mar!


LA FONT DE GRECCIO: Un coordinador pels projectes\nPilar B. 5 de maig de 2021, a les 18:01\nUn futur esperançador i molt interessant el que expliques de l' herba !! Ja ens aniràs explicant!!\nJoan Capdevila 5 de maig de 2021, a les 20:28\nEnhorabona Sergi! Estàs fent molt bona feina i veure que les coses van progressant segur que també ajuda a animar-te. El camí serà llarg i segurament sortirant entrebancs però l'important és fer el camí el millor que puguem. Endavant!\nMarta 6 de maig de 2021, a les 17:12\nEs una alegria de saber que tot va endavent, que com es diu a l'escola pregressa adequadament gràcies sobretot al teu esforç i a la teva peseverança. Que així continui.\nMoltes gràcies, Sergi, per fer-nos-en partíceps!!!\nMontserrat de França 6 de maig de 2021, a les 22:25\nMoltes gràcies per aquestes notícies tan bones ! I l'enhorabona: triar un bon cap de projectes i tenir un equip motivat, segur que serà clau per tirar-ho tot endevant i per treure entrebancs.\nEn el llenguatge corporal de les fotos es veu molta seriositat i esperit emprenedor.\nTambé em sembla (sense entendre-hi) que la terra és molt fèrtil.\nSergi d'Assís 9 de maig de 2021, a les 10:41\nTinc la impressió que sí, la terra és molt fèrtil. Ja ho diré d'aquí un temps!\nMarta Finazzi 7 de maig de 2021, a les 10:17\nEm pregunto com heu preparat el terreny, abans de poder-hi sembrar i plantar... Tot a mà o amb l'ajuda de bestiar o d'un tractor? Perquè és una esllomada i l'extensió sembla enorme... I aquesta feina és la més ingrata i la que es veu menys. L'assignatura d'Agricultura és una oportunitat per aprendre a estimar el que mengem, que bonic, i quina gran tasca que estàs fent als Camps d'Assís! :)\nSergi d'Assís 9 de maig de 2021, a les 10:40\nEl van llaurar amb un tractor (crec que pertany a les terres del monestir, i es fa servir per l'escola si convé). Diria que és així\nMarta Finazzi 10 de maig de 2021, a les 9:56\nMolt rebé! Moltes gràcies, Sergi! :)\nNuria (Fenix) 7 de maig de 2021, a les 12:31\nEstimat Sergi D, Assís,per la foto veig que recordes posar.te la protecció del barret.Aqui fa molta falta?.\nEl equip sembla molt motivat i això penso que també depend de com els valoren per la feina que fan.\nSaps ja vindria a remenar la terra i plantar les llavors per veure el seu creixement.\nEndavant i força ah i ànims per la feina.una abraçada\nSergi d'Assís 9 de maig de 2021, a les 10:39\nEstimada Núria, a mi el barret em fa molta falta. Un dia de viatge amb moto no me'l vaig posar, i vaig estar tres dies força grogui. Soc de pell blanca!\nFina Múrria 7 de maig de 2021, a les 18:20\nDóna bo de veure com els teus projectes, encara que com tu dius a pas de tortuga, comencen a fer-se realitat. Poc a poc i en la força del treball i la il·lusió us en sortireu. Estàs de sort de tenir tanta gent jove al teu costat. Donem-ne gràcies a Déu!!!\nOlga Llorensí 7 de maig de 2021, a les 20:56\nSón molt bones notícies Sergi! És bo saber que ja disposes de col·laboradors. Si te'n busques de bons ja no et caldrà saber de tot, i a la vegada et descarregaran de feina...bé, o coneixent-te... te'n permetran fer de nova! :)\nMolt bé pels estudiants d'agricultura (homònims meus), per ser els primers de contribuir activament en els projectes! Se'ls veu molt actius, il.lusionats i feliços i així, faran bona feina.\nI felicitats, perquè encara que a poc a poc, això sembla que agafa embranzida!


Notícies: la recreació creativa de teixits de disseny de roba\nLa reconstrucció de teixits també es pot dir que és el disseny secundari de la tela de roba. Es refereix al processament secundari de teixits acabats segons les necessitats de disseny per produir nous efectes artístics. És l’extensió del pensament del dissenyador i té una innovació incomparable. Fa que el treball del dissenyador sigui més únic.\nMètodes de reconstrucció de teixits de roba\nEls mètodes més utilitzats són: teixir, apilar, plisar, còncau i convex, buidar, imprimir brodats, etc., la majoria s’utilitzen en el disseny local de la roba per mostrar aquests mètodes, però també per a tota la tela.\nTeixit creatiu, amb diferents textures de fil, corda, corretja, cinta, puntes decoratives, ganxet o mitja, combinat en una gran varietat d’obres altament creatives, que formen efectes visuals de forma convexa i còncava, entrecreuats, continus\nApilament, superposició de diversos colors i textures.\nTambé es coneix com a plegat, el plegat pot escurçar o reduir la part més llarga i ampla de la tela de la peça, cosa que fa que la peça sigui més còmoda i bella. Mentrestant, també pot donar joc a les cortines i a les elegants característiques programades del teixit, cosa que no només fa que la peça sigui còmoda i ajustada, sinó que també augmenti l’efecte decoratiu.\nCom que té efectes tant funcionals com decoratius, s’ha utilitzat àmpliament en roba de dona semi solta i fluixa, cosa que fa que la roba sigui més significativa i viva.\nBuidatge, inclòs buidatge, forat de talla, línia de placa de buidat, estoig de talla, etc.\nEn el disseny de moda, l’estil, el teixit i la tecnologia són elements importants i el disseny secundari del teixit té un paper cada vegada més important. Un tros de bona tela al cos, una forma aleatòria és una bona moda. El teixit després del disseny secundari s'ajusta més a la idea del dissenyador, ja que ja ha completat la meitat del treball de disseny de vestuari i també aportarà més inspiració i passió creativa al dissenyador.\nHora de publicació: 18 de juliol de 2020


Científics troben la baula perduda dels púlsars en sistemes binaris. | IEEC\nCientífics troben la baula perduda dels púlsars en sistemes binaris.\nPer primera vegada, s'ha observat un púlsar en un sistema binari transitant entre dues diferents fases de comportament.\nEl descobriment ha confirmat el que la teoria venia inferint fa tres dècades\nEn un estudi liderat per Alessandro Papitto, investigador de l'Institut de Ciències de l'Espai ICE (CSIC / IEEC), ha trobat la baula perduda en el cicle de les estrelles de neutrons pertanyents a sistemes binaris de baixa massa. Per primera vegada, s'ha observat aquestes estrelles canviant d'una fase a l'altra i viceversa, una teoria que s'havia elaborat fa gairebé tres dècades però que no s'havia pogut confirmar mai mitjançant observacions. El descobriment és de tal magnitud que els resultats científics seran publicats a la prestigiosa revista Nature. Una estrella de neutrons és el romanent que queda després de l'explosió d'una estrella massiva. Les estrelles de neutrons són estrelles ultracompactes i altament magnetitzades, que tendeixen a rotar extremadament ràpid, amb períodes que poden arribar als mil·lisegons. Giren molt ràpidament sobre si mateixes i moltes d'elles emeten radiació en ones ràdios amb una periodicitat sorprenent; un efecte que s'assembla al d'un far de la costa que emet la seva llum de forma periòdica. Mentre emeten radiació, les seves velocitats de rotació es desacceleren. A l'univers, poden trobar-se de forma aïllada o en sistemes binaris. Els púlsars de mil·lisegons van tenir el seu moment àlgid a l’any 1982 quan es va descobrir el primer d'aquests púlsars que presentava una anormalitat. El púlsar rotava massa ràpid en comparació amb la seva edat. Era massa vell. Per tant, els científics van plantejar la possibilitat que aquests púlsars pertanyessin a un sistema binari d'estrelles, on l'estrella companya donaria part del seu material i regeneraria o reciclaria així el seu període de rotació, accelerant novament al púlsar. Segons aquesta teoria de reciclatge, a mesura que rep massa de la seva companya, l'estrella de neutrons emet en raigs X i s'accelera. En finalitzar la fase de transferència de massa, període que pot durar uns centenars de bilions d'anys, el sistema pot reactivar-se novament com un púlsar de mil·lisegons, emetent ones de ràdio.A més, l'emissió de raigs X de tots els púlsars de mil·lisegons que reben matèria de la seva companya, es manifesta com erupcions sobtades que duren uns mesos. Un cop finalitzades aquestes erupcions violentes, es creia llavors que el període entre les mateixes erupcions és un període de tranquil·litat on el púlsar pot emet en ones ràdio. Aquestes fases estan lligades a petites variacions del ritme amb què la matèria és transferida per l'estrella companya al púlsar. Aquestes teories no han pogut ser confirmades en la seva totalitat ja que, fins ara, no s'havia pogut observar un sistema ensenyant-nos les dues fases. Això ha canviat: La nit del 28 de març del 2013, els científics, utilitzant els telescopis espacials INTEGRAL i SWIFT, van detectar un sobtat increment en raigs X d'un sistema binari d'estrelles, l'IGR J18245-2452, situat al cúmul d'estrelles M28. Les erupcions en raigs X van poder determinar que el sistema estava composat per una estrella de neutrons i una estrella companya de baixa massa, classificant-la com una binària de baixa massa (en anglès, Low Mass X-ray Binary o LMXB). En detectar a IGR J18245-2452 raigs X, Alessandro Papitto i els seus col·laboradors van decidir buscar dins el catàleg ATNF l'existència d'antics púlsars del cúmul globular M28 per veure si hi havia senyals d'un púlsar existent a la zona. I, efectivament, van trobar un púlsar que a l’any 2006 estava emetent en ones ràdio i que presentava les mateixes característiques al púlsar de raigs X del 2013 (tenia el mateix període de rotació, el mateix període orbital i el mateix eix semi-major). No van necessitar imatges per comprovar que el que estaven veient era realment el mateix objecte que, en qüestió d'uns anys, havia canviat de fase. Una cosa encara més sorprenent és que, en disminuir l'emissió en raigs X a principis de maig del 2013, l'emissió en ràdio va trigar només uns dies a reaparèixer, confirmant rotundament que aquest sistema efectivament estava canviat de fase. Alessandro Papitto va comentar que "aquest púlsar metamòrfic és la prova final de l'enllaç evolutiu entre aquestes dues classes de púlsars, un sistema que s'estava desitjant trobar des de fa dècades. És com un fòssil que posseeix les característiques tant de dinosaures com d'aus, i que, per tant, demostra l'enllaç evolutiu entre ells. En aquest cas, però, el fòssil no és mort, sinó que evoluciona amb tanta rapidesa que podem observar els seus canvis en només uns mesos ". El descobriment realitzat per Alessandro Papitto i els seus col·laboradors suposa una fita de gran envergadura a l'estudi de les estrelles de neutrons en sistemes binaris. Per primera vegada, les observacions han aconseguit confirmar les teories que es van proposar fa més de deu anys, sobre l'evolució d'aquests objectes. Mai abans s'havia vist un sistema passar d'una fase a l'altra i encara menys, esperar poder observar el procés revers. Aquest treball es va realitzar en col·laboració amb la Dra. Nanda Rea i el Professor ICREA Diego Torres, investigadors de l'Institut de Ciències de l'Espai ICE(CSIC/IEEC).\nInformació adicional: Animació sobre el sistema binari: https://sre-cloud.estec.esa.int/public.php?service=files&t=a56b06537e754c3f768730b37770a2f4\nInformació de Contacte: Alessandro Papitto Institut de Ciencies de l’Espai (IEEC-CSIC) E-mail. papitto@ieec.uab.es Tel: +34 93 581 4367. Eva Notario Departament de Comunicació Institut d’Estudis Espacials de Catalunya (IEEC) E-mail: eva@ieec.cat Tel: +34 93 280 2088


Participem a la prova pilot d’una gimcana literària! - Página web de paraulademixa\nParticipem a la prova pilot d’una gimcana literària!\nDesprés de la cancel·lació imprevista del dia 27 (i que va desembocar en aquesta crònica), a la fi el un grup de joves lectors vam col·laborar amb la organització Barcelona Ciutat de la Literatura per posar a prova una de les seves iniciatives... les gimcanes literàries!\nLa idea consisteix en passejar pels escenaris de llibres ambientats a Barcelona, seguint mapes i assolint reptes per guanyar punts i recompenses... Tot a través del Smartphone! Una eina ideal que pot servir tant d’introducció a nous llibres pels curiosos com d’examen sorpresa pels lectors més avesats.\nLa nostra aventura es titulava “Les motos robades” i estava basada en el llibre de Juan Marsé “Últimas Tardes con Teresa” (que aquest 2016 compleix ni més ni menys que 50 anys des de la seva publicació)! La Irene, la Mauqui i jo vam començar el nostre recorregut al barri del Carmel des de la plaça Sanllehy fins a la Biblioteca Juan-Marsé passant inclús pel Park Güell! Quina caminata! ^^ M’agradaria explicar-vos la quantitat de divertides anècdotes que vàrem viure durant tota la gimcana, però llavors us desvetllaria les sorpreses!\nTres hores més tard ens reunirem amb tot l’equip del projecte debatre els pros i contres de l’aplicació, perquè la iniciativa encara està en procés de prova. Això sí, un cop enllestida serà una App que tots els lectors voldrem tenir als nostres dispositius mòbils... Paraula de Mixa! ;-)\ntagPlaceholderTags: actes, Juny2016


EUTDH-Turisme i Hoteleria UAB » 2010 » Juny\nLa UAB obté el segell de ‘Campus d’Excel·lència Internacional’\nPosted in General, qualitat, Reconeixements |\nLa Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) ha obtingut el segell de ‘Campus d’Excel·lència Internacional’ gràcies a l’elaboració i desenvolupament del seu pla estratègic encaminat per apostar plenament pel coneixement i la innovació a la Universitat. Aquest projecte pretén crear un entorn acadèmic, científic, emprenedor i innovador dirigit a obtenir una alta visibilitat internacional i a dinamitzar el procés de col·laboració entre institucions ubicades en el potent entorn d’I+D+i de la UAB, amb la finalitat de situar-la entre les millors universitats europees. També el programa ‘Campus d’Excel·lència Internacional’ impulsa la qualitat en tots els àmbits: en la recerca, docència, transferència de coneixement, en la qualitat de vida del campus, i en la integració amb l’entorn.\nLa UAB es caracteritza per tenir una estructura de campus única a Espanya, un dels seus majors actius. En un mateix espai conviuen les facultats i escoles, els centres d’investigació, els habitatges per als estudiants i investigadors i els serveis per a tota la comunitat universitària. La UAB gaudeix d’una àmplia oferta cultural i esportiva per a tots els seus membres. Aquesta amalgama implica que el campus és una autèntica ciutat del coneixement que dóna cabuda a més de quaranta mil persones cada dia. Tot aquest talent es posa al servei del progrés científic i del compromís social i cultural i permet convertir-se en un Campus d’Excel·lència Internacional (CEI), en el qual l’Escola Universitària de Turisme i Direcció Hotelera hi forma part.\nAquest reconeixement obtingut per la UAB fa molt més visible tot el conjunt agregat de la universitat i els centres d’I+D+i, i com a conseqüència, genera l’atracció de talent i d’iniciatives empresarials, a més d’incrementar el seu prestigi acadèmic, donant un salt qualitatiu i quantitatiu, que millora considerablement la seva posició entre les millors universitats del món pel seu compromís científic i social.\nAquí podeu veure un video sobre el projecte de futur de la Universitat Autònoma de Barcelona:\nL’EUTDH realitzarà el ‘Curs de Maridatge’, reconegut amb crèdits de lliure elecció\nAquest curs és una proposta per oferir un coneixement i unes bases sobre el maridatge entre aliments i begudes. No només ens referim al maridatge entre plats i vins, sinó des d’un concepte molt més ampli.\nSessió 1. Maridatge.\n1. Bases del Maridatge\n3. El Maridatge avui dia\nSessió 2. Aliments i Begudes.\n1. No només el Vi\n2. Que No es pot maridar\n3. Maridatge Ideal\nSessió 3. Tast de Cervesa i Vins\n1. Com es fa un tast\n2. Busquem el Maridatge\n3. Maridar sobre la beguda, sobre el plat o sobre el gust\nSessió 4. Maridatge de Formatges i Vins\n1. Què, Com es fa el Formatge\n2. Complements per al Maridatge\n3. Formatges, Vins, Cervesa\nSessió 5. Maridatge de Aliments i Begudes\n1. Elaboració de diferents plats i els seus maridatges\nDies: Del 19 al 23 de juliol de 2010.\nHores de docencia: 25 hores.\nCurs reconegut amb 1.5 crèdits de lliure elecció.\nL’EUTDH organitza una nova convocatòria del curs d’especialització de ‘Perfeccionament al tast de vins’\nL’Escola Universitària de Turisme i Direcció Hotelera de la UAB proposa la realització d’aquest curs de Perfeccionament del Tast de Vins com una proposta de formació especialitzada i avançada sobre el món del vi i del tast, complementària a la impartida en el curs “Introducció al món del vi i del tast” .\nMòdul 1 -. Tast avançat de vins.\nEl concepte de “vi de finca”.\nAnalítica del sòls.\nEls raïms: situació geogràfica i propietats diferencials.\nTast de vins monovarietals.\nTast de vins monovarietals de diferents procedències.\nTast vertical del Milmanda\nMòdul 2 -. Aromes i producció del vi.\nTreball amb els aromes del vi.\nLa influència del roure.\nAnàlisi dels defectes que trobem en el vi.\nTast vertical de Mas La Plana.\nProfessor: Bodegues Torres\nHores de docencia: 10\nEscola Universitària de Turisme i Direcció Hotelera de la UAB: Un Grau per davant\nPosted in estudis, Futurs alumnes, Grau en Direcció Hotelera |\nSegons el Diccionari de l’Enciclopèdia Catalana, la paraula GRAU és un derivat de l’al·locució llatina gradi: CAMINAR.\nPer l’Escola Universitària de Turisme i Direcció Hotelera de la Universitat Autònoma de Barcelona, caminar es fa sempre endavant. I endavant implica avançar, innovar, ser un pioner, ser únic i oferir el que ningú més ofereix. I és aquí on tornem a l’ínici: el GRAU. El nou títol oficial de GRAU EN DIRECCIÓ HOTELERA, juntament amb el Grau en Turisme i la ubicació al campus de la UAB, -reconegut com a Campus d’Excel·lència Internacional i que compta amb tots els serveis d’una petita ciutat-, fan de l’EUTDH, encara més, un model pioner i únic a l’estat espanyol.\nEl model d’ensenyament en turisme i hoteleria de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) es va iniciar amb la creació, el 1993, de l’Escola Superior d’Hoteleria de Catalunya. Quatre anys més tard, aquest model es completava amb el naixement de l’Escola Universitària de Turisme de la UAB. L’any 2000 es van unir per crear una nova escola: l’Escola Universitària de Turisme i Direcció Hotelera. Una institució compromesa amb la qualitat i la innovació, certificada i premiada per la seva tasca i situada en un campus universitari excepcional i en constant evolució.\nL’Escola Universitària de Turisme i Direcció Hotelera de la UAB porta més de 15 anys impartint docència universitària en l’àmbit turístic –graus, postgraus, mestratges i cursos d’especialització- en contacte permanent amb el sector turístic i hoteler, per tal de cobrir les seves demandes i necessitats: els convenis per a la realització de les pràctiques en empreses i ens públics de primer nivell –tant de l’àmbit nacional com de l’estranger– faciliten als estudiants l’accés al món laboral, on es projecten a través de la borsa de treball.\nL’Hotel Escola Campus, hotel universitari de la UAB, situat al mateix campus i davant de l’Escola, és l’espai de pràctiques hoteleres residents dels alumnes. Constitueix el marc ideal i garanteix l’escenari precís per a l’aplicació pràctica dels coneixements teòrics adquirits, alhora que permet exercir en termes reals les tècniques de servei i gestió dels diferents departaments.\nDocència, recerca i consultoria amb un alt GRAU de rigor.\nA l’Escola Universitària de Turisme i Direcció Hotelera, l’Àrea de 2 R + D (Recerca i Desenvolupament) engloba totes aquelles activitats que impulsen la investigació en matèria turística al nostre centre i en altres institucions amb les que té convenis de col·laboració en projectes de recerca. Aquesta àrea està formada pel Centre Internacional d’Estudis i Recerca del Turisme (CInERT) i l’Àrea de Consultoria (ARC).\nEl CInERT és l’impulsor de la recerca i la consultoria en turisme i hoteleria, i incorpora la tradició investigadora de la UAB al món del turisme. Alhora coordina i dinamitza una àmplia oferta de cursos de postgrau, especialització i formació continuada que responguin a les necessitats del sector del turisme, l’hoteleria i la restauració. L’ARC té una doble voluntat: implementar a la pràctica les tasques de recerca realitzades al CInERT, i especialitzar-se en tots aquells temes que contemplen el turisme i el medi ambient i el turisme i l’economia.\nEl GRAU en Direcció Hotelera*, orientat a Europa.\n(*pendent de verificació per l’ANECA)\nEl nou títol oficial de GRAU en Direcció Hotelera, que ofereix un pla d’estudis propi i innovador, amb una estructura de quatre cursos específica i singular, desenvolupat amb la participació del sector hoteler, és un títol europeu –diferenciat del Grau en Turisme- comprensible i comparable a tot el continent, adaptat a l’espai europeu d’ensenyament superior (EEES), amb oportunitats de treball pensades pel mercat global, que impulsa la promoció de la mobilitat internacional dels estudiants.\nEl Grau en Direcció Hotelera de la UAB té una orientació formativa acadèmica i professionalitzadora, per tal de proporcionar la formació necessària en els àmbits de la Direcció Hotelera i de la Restauració. Combina assignatures de les àrees d’Administració i Direcció d’Empreses Hoteleres, d’Allotjament i de Restauració amb les competències i els coneixements pluridisciplinars i propis del sector, distintius de la universitat i específics de la indústria hotelera i de la restauració.\nL’Escola Universitària de Turisme i Direcció Hotelera de la UAB: un GRAU per davant.


BLOG DE FERNANDO ZURITA: Trail de Barcelona\nFinalment després de molt rumiar-ho vaig decidir fer la Trail i no la Ultra, 77Km i 2700 de desnivell positiu.\nAixí que a les 04,45AM ens trobem tots quatre, Txema, Pedro, Xavi i jo i enfilem l’autopista direcció Sitges. Recollida de dorsal, últims preparatius, nervis, comentaris, bromes i un curt brífing on es donen quatre detalls de que’ns espera.\nA les 7 AM en punt sortida neutralitzada fins creuar la carretera nacional, el dia es clar i tot pinta que passarem calor encara que a última hora de la tarda han donat alguna pluja. Enfilem la primera pujada fins La Creu de Sant Isidre, primer control i ràpidament una baixada i primer contratemps, en faig una forta torcada al turmell dret, els primers moments són de dolor, poc a poc va minvant ,igualment sento el peu inestable cada cop que trepitjo a terra, arriben a el Mas Quadrell, segon control. El camí s´ enfila per la Collada de Vallsgrassa fins arribar al primer avituallament. Seguim pujant per una riera molt pedregosa, costa mol avançar, però poc a poc anem pujant fins el punt mes alt, just al costat de l’observatori del Garraf, a l’alt de la Morella que baixa cap el Fondo del Teix on em torno a fer una torçada al turmell i aquest cop noto que es forta de debò. Arribo con puc al avituallament i mestres espero al Xavi em recupero de la torçada, no hem fa molt mal , però noto molta inestabilitat al peu dret. Som al Km 29 i de moment la mitja de Km es bona i estic dins de lo que jo havia pensat, 7 Km l’hora, em trobo molt be i la calor no m’està afectant gens, al contrari , em dona mes força. Pugem al Pla de la Bassa i ràpidament encarem un fort descens per arribar a Begues. L’ Enric Violant em fa un embenat al turmell per sentir-lo mes subjecte i hem comenta que el Txema es trobava mal i a canviat a la cursa curta. Menjo un bon plat de pasta, dos entrepans, omplo el camelbak d´ aigua i seguim, no hi ha temps per perdre. La pista per la que anem s´ enfila al punt mes alt de la cursa ,625m, per després fer un fort descens fins Olesa de Bonesvalls. Vaig amb el Xavi trotant poc a poc i fent la xerradeta, quan la pista de terra es converteix en una pista de formigó i on el percentatge de la pujada augmenta, veig que el Xavi es queda, som al Km 37 mes o menys i crec que arribat el moment de tirar amunt amb força, hem trobo be i noto les cames fresques. El primer que faig es treure el meu Ipod de la motxilla i posar-me la música a tope, durant la setmana havia fet una selecció de una cinquantena de cançons per quan arribes aquest moment. Com tenia previs la primera en sonar es el Highway to Hell de AC/DC, perfecte la força de la guitarra de Angus Young entra per les meves orelles i passa per tot el meu cos fins arribar a les meves cames, collons!!! estic pujant a un ritme molt bo, avanço a un, dos, tres fins a sis corredors. Baixada fins Olesa de Bonesvalls, bec quasi dos litres d´ Acuarios, durant els últims 9 Km pràcticament no he gastat ni 100ml d’aigua del meu camelbak. Afronto un l’altra pujada, es la penúltima abans de baixar fins arribar a Sitges, les cançons del meu Ipod son la única companyia que tinc. Uns 500 metres abans d´ arribar a dalt veig al Txema i al Gerson, ostres, no m’ ho puc creure, amb la ma al cor, el fet de trobar-los vol dir que estic fent una bona cursa. Parlo una estona amb ells i tot sol arribo a dalt, ràpidament començo a baixar fins que veig com el Txema arriba de nou al meu costat. Anem pràcticament junts fins l´ avituallament de Can Grau, a uns 17Km de l’arribada. Sortim junts però als poc Km els meus bessons em diuen que estan molt tocats. Em quedo sol amb la música del meu Ipod , però molt enfadat fotent-me una bronca a mi mateix per no haver-me posat un mitjons fins als genolls. Ara no puc fer res així que hem sento i aprofito per fer una trucada a Mati i estirar be els dos bessons, després durant una estoneta camino poc a poc, sembla que tot torna a la normalitat, així que pujo el to de la música i començo a baixar en direcció a Sant Pere de Ribes. M´ havien avançat quatre corredors , així que és l’hora de recuperar el terreny perdut. A l´ arribar a l´ últim avituallament quasi ni paro, agafo un tros de xocolata i segueixo ràpidament el meu camí, corro, corro i corro no camino ni un moment, vaig avançant terreny molt ràpid, els últims Km fins arribar a Sitges són molt dolents ja que és un terreny molt dur per córrer. Feia estona que veia uns quants corredors davant però no hi havia manera d´ arribar a la seva altura, justament quan entrem a Sitges per la recta on es el camp de golf els veig tots junts un darrera de l’altre i just al final veig al Txema. Tothom va molt justet de forces però jo tinc reservada una petita dosis per afrontar el final, busco al meu Ipod una cançó que em transmeti l´ energia suficient fins que els avanço a tots i arribo a l’altura del Txema, “nene ya estoy aquí” li dic, ell em contesta “vaya carrerón que estàs haciento cabrón”, per un moment sóc conscient que he fet una carrera molt bona en cap moment he tingut una baixada de ritme forta i m’ he recuperat molt be dels problemes que he tingut als bessons, pràcticament he fet la cursa corren i a les pujades he tingut la força per anar caminant molt ràpid. Junts afrontem els últims 3 Km del Passeig Marítim entre la gent que ens mira estranyats com si estiguessin veiem uns fantasmes tot suats en cara castigada per la duresa del recorregut i amb un dorsal penjant de la panxa . Finalment arribem a l’arribada tots dos junts, hem sento feliç ,molt feliç ,he tardat 11hores i 18 minuts en fer el 77 Km i els 2400 metres de desnivell positiu.\ndesnivell de la cursa\nFoto del meu turmell un dia desprès de la cursa


Viatjant amb… Jordi Prat (II) | Àgora Palamosina\nViatjant amb… Jordi Prat (II)\nPosted on gener 11, 2018 gener 11, 2018 by Editorial\tPosted inViatges\nEL VALOR DELS “STUNTMAN”\nQuina és la diferència entre immortalitat i història, entre glòria i reconeixement i entre record i mite? Binomis tots ells molt similars que al igual que cordura i bogeria tan sols són separats per una línia molt prima, la mateixa que de vegades estableix els límits entre realitat i ficció.\nEl cinema, ben anomenat setè art i definit també encertadament com a fàbrica de somnis, és i ha estat des de sempre l’escenari ideal per conjugar un bon grapat de conceptes paral·lels i antagònics, capaç d’entronitzar als que menys s’ho esperaven i deixar en un discret segon pla a d’altres potser dignes d’una major distinció.\nÉs en aquesta tesitura que hi podríem situar els anomenats “stuntman”, especialistes o “daredevils”, els encarregats de les escenes perilloses que tothom pensa que duen a terme els protagonistes amb la facilitat de fregir un ou. Professionals anònims absolutamen t imprescindibles d’ençà que el gènere començà a crèixer. Segurament i sens cap mena de dubte un dels pioners en consolidar el seu paper fou Enos Edward Canutt, conegut pels capricis d’un error periodístic com a Yakima Canutt. Campió de rodeo, entrà en el cercle de Hollywood de la mà d’astres com Tom Mix o Douglas Fairbanks però seria amb el tàndem John Ford / John Wayne amb els que acabaria consolidant la seva carrera, primer com actor i després com especialista. Si haguéssim de triar una sola aportació del seu repertori inevitablement seleccionaríem fragments de “La diligència” (Stagecoach) (1939), rodada en alguns paratges de Monument Valley, en que tant doblant a Wayne com fent d’indi saltava entre els cavalls del carruatge a tota velocitat fins el punt de passar-hi\nDe Canutt, John Wayne a banda de l’amistat i aprendre a caure de la montura i barallar-se sense prendre mal, n’adaptà trets que formarien part de la seva personalitat cinematogràfica com el peculiar accent o la forma de caminar. Com a “stuntman” ideà tècniques i mecanismes per millorar la seguretat de les escenes de risc així com la dels encarregats de dur-les a terme. No és casual doncs que fos ell l’escollit per dirigir la famosa seqüència de la cursa de quadrigues de “Ben-Hur” que costà cinc mesos de treball intens i dedicació. A banda d’un munt d’accidents, costelles fisurades, espatlles dislocades, fractures simultànies en els dos turmells, trencament del tabic nasal, lesions intestinals i un Oscar honorífic l’any 1967, quin percentatge de gent recorda avui a Yakima Canutt i qui reconeix a John Wayne com a “The Duke”?\nJordi Prat organitza viatges personalitzats als Estats Units d’Amèrica. No t’ho perdis i contacta’l! Descobriràs Amèrica com mai hauries imaginat.\nPrevious post: Palamós arranjarà diversos trams de voreres del municipi amb una actuació que supera els 1300m2 de superfície global\nNext post: Un gol de Gil Muntades a nou minuts pel final decideix el derbi


Parc públic a la Vaguada de las Llamas\nLa Vaguada de las Llamas preserva i amplia una gran zona humida de canyissars que es converteix en l'element central d'un gran parc públic a la perifèria de Santander. Delimitat per dues vies rodades, el parc s'estructura mitjançant talussos en forma de bancals de vegetació que generen escales, amfiteatres i rampes.\nAlbert Gil Margalef – Arquitecte / Elena Mostazo – Enginyera tècnica agrícola i paisatgista / Javier Zaldívar – Arquitecte i paisatgista\nLa Vaguada de las Llamas era una gran reserva d’espai lliure en la perifèria de Santander destinada pel Pla General a convertir-se en parc públic. La seva ubicació, en el centre d’un gran creixement urbà perpendicular a la platja del Sardinero, la seva especial topografia en forma de tàlveg i la seva forma estreta i allargada (1100 m de llarg per 300 m d’ample) feien de La Vaguada de las Llamas una peça urbana realment peculiar. A aquestes dades físiques calia afegir una característica que convertia La Vaguada en un paratge realment únic: la presència d’un torrent al punt més baix, l’estancament parcial del qual va provocar l’aparició d’una important colònia autòctona de canyís, única per la seva extensió.\nPer a nosaltres fer un parc a Santander ha significat l’oportunitat d’experimentar en un context geogràfic en el qual mai havíem tingut l’oportunitat de treballar. Tenir l’Atlàntic, com a marc mediambiental ha suposat una novetat que hem volgut explorar en tots els seus aspectes, no sols botànics i biològics sinó també en aquells que incideixen directament en la morfologia del projecte.\nLa proposta s’ha desenvolupat a partir de tres aspectes estructurals. El primer fa referència a l’estructura urbana del parc. El parc s’organitza a través de dues vies rodades que el defineixen perimetralment: una ja existent, l’autovia S-20 i una altra creada especialment, paral·lela a l’Avenida de los Castros, que remata el parc pel costat de les universitats.\nL’entrada principal, coincident amb la rotonda del Pavelló d’Esports, dóna accés rodat a l’aparcament principal i al Parc a través d’una arbreda que culmina amb un mirador sobre La Vaguada i un amfiteatre verd. Aquest accés, cerca relacionar les dues intensitats suposades del parc: la massiva, relacionada amb els possibles grans esdeveniments que allí s’efectuaran i la més íntima, relacionada amb el passeig relaxat i el gaudi més particular del lloc.\nA aquest accés principal cal sumar els accessos perimetrals destinats a relacionar el parc amb les dues conurbacions que li circumden i a elles entre si: la Zona de les Universitats, amb una població fluctuant, molt d’entre setmana, diürna i en general jove i la de la zona d’habitatges del vessant sud de la S-20, familiar, permanent i d’ampli registre d’edat.\nEl segon nivell de projecte té a veure amb l’estructura morfològica del parc. L’estratègia per a l’organització del parc sorgeix de la intenció de reproduir sobre el lloc la morfologia revisada de l’Oceà Atlàntic, reproduint de forma estilitzada el seu contorn per a produir els recorreguts perimetrals i deixar l’oceà en si com a reserva per a la colònia de canyís existent. La diferència de perímetre entre la forma de l’oceà i el canyissar es resol augmentat la superfície de canyissar i completant-lo amb un llac artificial que serveix de reserva hidràulica i que el remata en el seu lliurament amb l’amfiteatre.\nEls contorns es materialitzen en forma de talussos vegetals escalonats que voregen tot el parc solucionant els grans desnivells existents. Aquests talussos contenen vegetació en els seus trams horitzontals disposats en forma de bancals i generen les escales, rampes i amfiteatres que permeten donar la continuïtat necessària a aquest nou limiti geogràfic. Els talussos escalonats estructuren el parc en tres nivells topogràfics que organitzen els principals recorreguts: un per la zona baixa, al costat del canyissar, el següent a mig vessant, conformant les campes de descans i jocs i un tercer en paral·lel a les vies perimetrals. Els tres es resolen com a camins horitzontals que continuen el perímetre total del parc encara que cadascun a una cota diferent. El camí inferior es distingeix com a principal mitjançant un paviment petri, mentre que els altres es resolen amb un paviment elàstic.\nEn sentit transversal els camins creuen el canyissar mitjançant passarel·les elevades que incideixen mínimament en l’estructura hidràulica i biològica de la colònia. Aquestes passarel·les continuen morfològicament algunes de les traces que sobre l’Atlàntic s’han produït, la ruta de Cristóbal Colon i Juan de la Cosa, les rutes esclavistes, les rutes comercials entre Europa i els Estats Units, etc. Mentre unes altres reprodueixen les traces virtuals dels Tròpics de Càncer i Capricorn o la traça de l’Equador.\nEl tercer i últim nivell tindria a veure amb l’estructura vegetal. L’especial disposició del parc, reproduint la morfologia de l’oceà Atlàntic ens permet mantenir en el seu centre, la zona equivalent a l’oceà pròpiament dit, el sistema de canyissar existent, completant-lo en alguns sectors i rematant-ho amb un llac artificial. Les especials condicions hidràuliques en què el canyissar es produeix (altura del cabal hídric, varietat dels nutrients i qualitat del sòl) es mantenen en tota la seva extensió. La resta de la vegetació del parc cerca identificar-se amb el seu propi traçat, així es projecta un arboretum centrat en la vegetació de caràcter atlàntic i ordenat segons les franges geogràfiques en les quals el mateix parc s’organitza. En cadascuna d’aquestes franges s’introdueix la vegetació pertanyent a la latitud representada en plantacions lineals que es densifiquen o es claregen depenent de la seva proximitat a les ribes.