Cal Moliné Blog – Página 2\nVols unir-te a la filosofia slow?\nPublicada en 12 abril, 2016 12 abril, 2016 por Cal Moliné Blog\nElaborar i degustar els aliments curosa i lentament és un art que ens convida a gaudir del temps i l’experiència d’assaborir-los plenament. Seguint aquesta idea, hem ideat el pa Levain. S’el·labora amb massa mare de blat i una combinació de diferents farines seguint un procés de fermentació lent de 16 hores de repòs, aconseguint un resultat exquisit: crosta cruixent, molla flonja i esponjosa, sabor rústic i un aroma excepcional. A més, la cura dels seus processos permeten la conservació de les seves propietats durant tot el dia.\nEt ve de gust assaborir-lo?\nPublicada en 18 marzo, 2016 11 marzo, 2016 por Cal Moliné Blog\nLa diada de Sant Josep ja s’apropa! Vols celebrar el dia del pare de la forma més dolça i original? Els nostres forns de pa s’omplen de productes ideals per fer-li un regalet a aquell home que tant ens ha cuidat, mimat i estimat!\nT’agraden els clàssics? Per aquest dia tan especial els nostres forners preparen amb molt d’amor els encenalls de Sant Josep, un capritx irresistible per a tots aquells amants de la xocolata. Es tracta d’una galeta en forma d’encenall (inspirada en les restes de fusta que Sant Josep treballava), feta a base de clara d’ou, farina i sucre llustre, recobert de xocolata negra i ametlles trossejades. Acompanyar el cafè amb aquestes postres és un pla ben agradable.\nEts dels atrevits i tens ganes de sorprendre al teu pare? No podrà resistir-se a les nostres galetes decorades per a l’ocasió: bigotis pels més senyor (o hipsters!), corbates pels més elegants, Darth Vader pels més fanàtics o una galeta en forma de pera per cridar als quatre vents que el teu pare, és la pera =)\nVisita els nostres establiments i escull d’entre totes la que més t’agradi!\nUs presentem el pa de l’Aixada\nPublicada en 25 febrero, 2016 25 febrero, 2016 por Cal Moliné Blog\nAquest cap de setmana Manresa celebra la Fira de l’Aixada, una festa popular en la que els carrers del casc antic es transformen i s’omplen de colors, música, caliu i bullici, creant un ambient que ens transporta de ple a l’època medieval. I què seria d’aquesta fira sense el pa de l’aixada de Cal Moliné?\nRecent sortit del forn, aquest pa artesanal en forma de V simbolitza la confluència dels dos rius manresans: el Cardener i la Sèquia del riu Llobregat. Recreant la recepta tradicional i utilitzant ingredients típics del segle XVI, els nostres forners elaboren un pa tan únic i especial que et permetrà redescobrir autèntics sabors medievals i la textura cruixent i rústica que el caracteritza.\nGaudeix i impregnat de l’essència de la Fira acompanyant els teus àpats amb el pa de l’aixada més tradicional. Torradet i amb un rajolinet d’oli ja queda espectacular!\nEl podràs trobar als establiments següents: Alfons XII, C/Barcelona, Plus, Guimerà, Dolors, Font del Gat, Carrasco i Formiguera i Crist Rei.\nPublicada en 29 octubre, 2015 2 noviembre, 2015 por Cal Moliné Blog\nQuan s’acosta el mes de novembre, Cal Moliné s’omple d’aquella oloreta dolça i càlida dels panellets acabats de sortir del forn. Uhmmm, ja se’ns fa la boca aigua!En tenim de tants sabors com desitgis: de pinyons, d’ametlla, de coco, de maduixa, de codony, de cirera… i tots fets amb molta cura i amor.\nEl massapà del panellet l’hem elaborat de forma tradicional utilitzant ametlles, sucre i ous; és per això que els nostres panellets compten amb el segell ETG (Especialitat Tradicional Garantida). I això què significa? Que no es tracta de pastisseria industrial ni tampoc s’utilitza fècula de patata, moniato ni altres substitutius i, evidentment, estan lliure de colorants i conservants artificials. La recepta de l’àvia, una gran dedicació i el temps just de cocció. Són boníssims i saníssims!\nCada panellet és únic i això encara els fa més especials. Són elaborats un a un amb molta delicadesa la nit abans de ser exposats per conservar el seu sabor i la seva tendresa.\nJugar amb els sabors i colors ens encanta! Encara no has tastat els nostres panellets de maduixa? I els de xocolata? Per nosaltres, escollir el que més ens agrada és impossible… Però si encara te’n queden per tastar, una bona opció és demanar a les nostres dependentes que te’n preparin una plateta amb un panellet de cada sabor, a veure quin és el teu preferit!\nPublicada en 19 septiembre, 2015 18 septiembre, 2015 por Cal Moliné Blog\n350g formatge gruyère\n350g formatge d’appenzell\n200g formatge blau\nPanets variats (nous, ceba, olives, tomàquet, soja etz)\nUnteu un cassó amb un all i poseu-lo a foc lent amb tots els formatges rallats prèviament. És important que aneu remenant constantment. Quan comencin a desfer afegiu el vi blanc.\nMentrestant, obriu el pa de pagès per “la tapa” de manera que permeti treure la molla i quedi obert l’interior per abocar-hi el mesclum de formatges un cop estiguin desfets.\nSeguidament perquè la fodune sigui més divertida talleu els panets variats a daus i aboqueu-ho tot dins el pa de pagès. Remeneu bé i ja la teniu llesta.\nReceptes per sucar-hi pa: Torrades d’estiu\nPublicada en 18 agosto, 2015 17 agosto, 2015 por Cal Moliné Blog\nL’estiu està sent més calorós que mai, per això els teus plats s’han de fer amb les receptes més refrescants! Avui et proposem uns mossecs d’estiu que et faran passar de no tenir gana a no voler-los compartir!\n– Barra rústica\n– Formatge fresc per untar\nCom les has de preparar?\nTorra les llesques de barra rústica al forn mentre peles la llimona perquè et quedi la pell a tires primes.\nUnta les llesques amb el formatge fresc i afegeix-hi les tires de pell de llimona.\nDecora-ho amb alfàbrega i pebre vermell esmicolat al gust.\nCompleta la recepta amb una mica de mel.\nSeguint aquesta recepta prepararàs un àpat que us allunyarà de la calor!\nEl Bikini gratinat\nPublicada en 22 julio, 2015 20 julio, 2015 por Cal Moliné Blog\nSaps d’on ve el bikini? A finals del segle XIX es van començar a servir els primers bikinis als esdeveniments esportius de Nova York, allà anomenats “ham and cheese sandwiches”. No és fins a principis del segle XX que arriba a Europa. El 1910 es comença a preparar als cafès francesos en la seva versió més cruixent, la croque monsieur. Als cafès espanyols va aconseguir la seva màxima popularitat cap als anys 30 i des de llavors allà s’anomena mixto. El nom que nosaltres li hem donat, bikini, és originari de la sala de concerts de Barcelona amb el mateix nom, on va ser un dels primers llocs on se’n feien habitualment. Com pots veure, aquest entrepà té tants noms com receptes!\nEl nostre bikini el preparem perquè sigui apte per a tots els paladars: és tendre i gustós! La seva peculiaritat més enllà d’un simple bikini de pa de motlle amb pernil dolç i formatge, és el seu gratinat. Cobert amb una capa groixuda de beixamel i tapada amb una altra dosi de formatge ratllat, els gratinem al forn perquè sigui molt més que l’apat salat de sempre!\nReceptes per sucar-hi pa: Krakers amb salmó i formatge fresc\nPublicada en 6 julio, 2015 5 julio, 2015 por Cal Moliné Blog\nAquests dies de calor no hi ha massa ganes de menjar ni de cuinar. Per això avui us presentem una recepta que us ho posa fàcil: krakers de salmó i formatge fresc!\n– 1 bossa de krakers\n– Formatge fresc d’untar\n– Salmó fumat\nCol·loca els krackers en una safata per servir-los.\nUnta’ls amb formatge fresc.\nAgafa les llesques de salmó fumat i fent-ne encenalls cubreix els krakers.\nCompleta el plat amb una mica de pebre vermell.\nAixò està llest perquè te’n llepis els dits!\nSaps què és el millor? Que et pots prendre l’àpat amb calma i gaudir-lo, que no es refreda!


Xapes de Nadal - Xapes amb agulla per al Nadal\nXapes de Nadal\nXapes per a promocionar el teu negoci al Nadal\nPer a l'esdeveniment d'empresa, o per a promocionar la teva marca durant aquestes dates, les xapes de Nadal són un detall que despertarà un somriure a tothom\nXapes amb agulla rodones personalitzades\nXapes amb agulla horitzontals personalitzades\nXapes amb agulla quadrades personalitzades\nXapes amb agulla verticals personalitzades\nXapes amb agulla ovalades personalitzades\nCambia el tipo de regalo que tu empresa hace por Navidad\nCrea detalles únicos y muy útiles, con chapa de calidad\nCrea fàcilment xapes de Nadal i tot tipus d'articles\nEl millor és pensar amb antel·lació en els petits detalls que faran de la temporada nadalenca un bon moment per al teu negocio. Ja sigui per a les festes de l'empresa, per a promocionar els teus punts de venda abans i durant el Nadal, o simplement per a tenir un detall extra sota l'arbre, Camaloon t'ajuda amb idees originals per a sorprendre als teus clients i empleats. Si vols fer alguna cosa diferent aquest Nadal per a la teva marca, deixa que Camaloon t'ajudi amb idees originals.\nQuè et sembla personalitzar les teves xapes amb agulla de Nadal amb un missatge per als teus treballadors o amb el teu logotip repensat amb colors de festa? Les xapes personalitzades són una manera eficaç de destacar, fàcil i econòmica. A més, gràcies als diferents acabats que t'oferim, pots escollir el que més t'agradi y s'ajusti a l'esperit nadalenc, com, per exemple, els nostres acabats metàl·lics.\nPerò les xapes amb agulla per al Nadal són només una de les opcions per a promocionar i potenciar el teu negoci en aquestes dates! Trobaràs una àmplica gamma d'articles per a personalitzar al nostre web. Si cerques quelcom ràpid, fàcil i a bon preu, els adhesius personalitzats, a l'igual que les xapes, són una bona opció. Si penses en gran, trobaràs moltes altres possibilitats: crea samarretes personalitzades, llibretes o agendes Moleskine, tasses o ampolles, o bosses a les quals ficar els regals de Nadal que donaràs als teus clients i empleats. Escull els articles que millor s'adaptin al teu projecte i fes la teva comanda online en pocs clics!


El Govern ja estudia l'obertura de bars i restaurants als vespres | ACN\nper Gerard Recasens 25/04/2021 12:03h\nEl Procicat estudia permetre als restaurants servir sopars primer a les terrasses i després a l'interior. Així ho ha dit el conseller d'Interior en funcions, Miquel Sàmper, en una entrevista al 3/24 aquest diumenge, el dia abans que entri en vigor l'aixecament del confinament comarcal.\nDes del Procicat, doncs, ja s'estudien les mesures a aplicar a partir del proper dilluns, 3 de maig, i que s'hauran d'anunciar previsiblement el proper dijous, 29 d'abril. La reobertura de la restauració als vespres és un dels aspectes que es valora si els índexs de la pandèmia segueixen evolucionant favorablement, com fins ara.\nUna reobertura a les terrasses que podria arribar abans del 9 de maig\nUna obertura que, segons Sàmper, es faria inicialment només a les terrasses. «És evident que quan comenci la restauració a nivell nocturn serà a l'exterior», ha argumentat el conseller d'Interior en funcions en aquesta entrevista al 3/24. Sàmper ha assegurat que si la ventilació mecànica en interiors estigués assegurada de forma generalitzada, els bars i restaurants ja podrien obrir. «Si fóssim capaços de tenir ventilacions forçades a tota la restauració, amb uns índexs de 12 litres per persona i per segon de renovació d'aire, es podria obrir ja, però això implica inversions», ha explicat el titular d'Interior en funcions.\nEn aquest sentit, Sàmper apunta que aquesta és una opció que s'haurà de treballar a mig termini, amb la tornada de les baixes temperatures la propera tardor. Aquests sistemes artificials de ventilació ja s'usen a països com el Japó i estan donant bons resultats, segons el titular d'Interior en funcions.\nA més, el conseller ha obert la porta a «suavitzar» el confinament nocturn abans que s'acabi la vigència de l'estat d'alarma, el 9 de maig, ja que ara mateix la Generalitat ha optat per l'opció més restrictiva i «hi ha marge» per canviar-ho a les 23.00 hores, per exemple. D'aquesta manera, també es permetria a bars i restaurants tenir més marge de maniobra a l'hora de servir sopars. Sàmper també ha dit que el Govern treballa en una desescalada asimètrica que pot incloure mesures més dures per territoris com Lleida i més relaxades per regions com les Terres de l'Ebre.\n«El paradigma d''ara obro, ara tanco' no hauria de tornar mai més»\n«El paradigma d'ara obro ara tanco... Hauríem de tenir altres elements basats en la resiliència. No hauria de ser mai més aquest paradigma que hem tingut fins ara», ha manifestat el conseller d'Interior en funcions, Miquel Sàmper. El conseller ha explicat que el Govern treballa amb què després de l'estiu el percentatge de població vacunat sigui d'al voltant del 60%, de manera que no hi hauria episodis de pujades brusques de contagi.


UCRONIES: El meu veí\nPublicat per Joan Calsapeu a 7:29\nHas descrit perfectament un conegut. No és marroquí. És de Barranquilla, Colòmbia. A mi no em sorprenen els acròbates. A mi em sorprenen les dones treballadores que els acullen...\nEm sorprenen i em fan patir.\n8 de març de 2012 a les 0:00\nEscocell, avui és un bon dia per recordar i homenatjar les dones treballadores que aguanten pòtols. El seu bon cor les du, sense voler, a fomentar el parasitisme. Però no tenen per què suportar-ho, això. Salvant els vincles de sang, l'amor no és incondicional: és per a qui se'l treballa.\n8 de març de 2012 a les 5:19\nD'aquesta mena n'hi ha arreu, moltes dones tenen por a la soledat i els adopten, com podrien adoptar qualsevol altra cosa. Però això va així, i sempre hi ha algú que tem no ser estimat i d'altres que en fan lletra de canvi.\n8 de març de 2012 a les 9:13


Estem a les portes del Nadal i, amb ell, entrem de ple a l'època de consum per excel·lència. Sens dubte és per aquestes dates quan els consumidors estàn més disposats a comprar.\nUn 53% dels consumidors espanyols afirmen que busquen informació online abans de fer una compra per assegurar-se de que prenen la decisió correcte.\nPer això és normal que molts eCommerce tinguin grans expectatives per aquestes dates en relació amb les seves vendes. El seu objectiu és clar: si la gent està més disposada a comprar per Nadal és el moment d'atraure i convertir més clients.\nAixí i tot hem de pensar que la competència és forta. Tots els eCommerce volen vendre més. Per fer-ho, com a professionals de Màrqueting Digital i l'Inbound Màrqueting, volem ajudar-te a diferenciar-te i, per descomptat, a atraure clients per Nadal al teu eCommerce.\nEls següents trucs i consells t'ajudaran a fer petites millores a la teva botiga online per aconseguir el teu objectiu que t'has mercat.\nConsells per atraure clients per Nadal cap al teu eCommerce.\n1. Fes-te visible a Internet perquè els teus clients et trobin.\nLa primera dificultat amb la qual es troben molts eCommerce és que el seu Buyer Persona no és capaç de trobar la seva pàgina web. I això vol dir que, persones a les quals podria interessar-los-hi el teu producte no et compren perquè no són capaços de trobar-te i no saben que existeixes. Per això has d'apostar per la visibilitat.\nFes una llista de les paraules clau amb les quals els teus clients haurien de trobar el teu eCommerce. Com més específiques i llargues les facis millor. No intentis incloure moltes paraules només "per si de cas". És molt més efectiu apostar per aquelles paraules clau que són específiques pel teu producte i que saps que t'aportaran clients.\nTip: les cerques amb les paraules clau "regals per..." i "regals de..." augmenten exponencialment a partir del mes d'octubre a Google.\nUna vegada tinguis les teves paraules clau tindràs diferents opcions de visibilitat:\nAposta pel Màrqueting de Continguts: crea textos utilitzant paraules clau. Respon a totes les preguntes que pugui fer-se el teu Buyer Persona.\nFes anuncis de Google Ads utilitzant paraules clau. Recorda que Google és el principal impulsor de tràfic i volum de transicions a botigues online.\n2. Organitza la teva informació de manera clara i senzilla: aposta per l'experiència d'usuari.\nUn dels principals problemes al que s'enfronten els eCommerce és la usabilitat de la web i l'experiència d'usuari. Hem de pensar que, en una botiga online, és fonamental posar tots els mitjans disponibles perquè els visitants puguin trobar tot el que busquen amb el mínim d'esforç i el menor temps possible.\nSi volem atraure clients per Nadal en el nostre eCommerce, hem de preparar la nostra web. Aquests són alguns dels consells que et poden ajudar a millorar l'experiència d'usuari:\nMillora la teva estructura: Com menys clics hagi de fer l'usuari per trobar el producte, millor. Per fer-ho utilitza categories de productes, estructura correctament el teu menú, afegeix un mapa del lloc web, etc.\nUtilitza un disseny net: Uns mínims de disseny són necessaris si no volem que els clients marxin de la nostra pàgina web només a l'entrar. Utilitzar una tipografia agradable, imatges i recursos gràfics que ajudin a la comprensió millorar l'experiència de l'usuari.\nSintetitza la informació: Encara que hagis d'explicar una mica sobre la teva empresa i el teu producte no emplenis pàgines amb molt de text. El millor és sintetitzar la informació. Has de tenir en compte que l'usuari no està disposat a llegir molt de text però a la vegada vol saber una mica de tu i de les característiques del producte que estan comprant.\n3. La versió mòbil del teu eCommerce ha d'estar com un pinzell.\nEl mòbil està passant a ser el dispositiu per excel·lència per connectar-se a Internet. L'impacte dels mòbils és molt significatiu: el 52% dels consumidors espanyols utilitzen aquests dispositius per fer compres.\nPer aquesta raó és imprescindible tenir una web completament preparada per aquests dispositius. Sempre recomanem que miris la teva web amb diferents dispositius mòbils, navega-hi i intenta fer una compra. Això t'aportarà la visió del comprador i et permetrà veure possibles errors que hi hagi a la web per fer les compres des del mòbil.\n4. Torna a connectar amb els teus antics clients, et poden tornar a comprar.\nAquells que ja t'han comprat són una cartera de clients excel·lent perquè et torni a comprar. Per atraure clients per Nadal cap al teu eCommerce, que millor que fer que et tornin a comprar aquells que ja ho han fet? Crea un pla de fidelització per aquest Nadal per tal que els clients et tornin a comprar. Pots ajudar-te de les Newsletters i altres eines digitals.\n→Tambè pot interessar-te: 3 claus per fidelitzar els clients de la teva empresa i fer que et tornin a comprar.←\n5. Ofereix mètodes d'ajuda senzills i efectius als teus clients.\nEls clients dels eCommerce poden tenir dubtes sobre el producte o l'enviament que oferim. Per això, el xat en viu sol funcionar molt bé a les botigues online. Ens permet proporcionar un suport d'informació immediat, quelcom que els clients valoren molt positivament. Aquest tipus de conversa aporta un gran valor a la venda i, per descomptat, a l'experiència d'usuari.\nAlguns dels millors xats en viu són el Whatsapp Business per mòbils o el XatBot per ordinador.\nSi tens en compte aquests detalls en el teu eCommerce podràs començar a atraure clients per la campanya de Nadal al teu eCommerce i així poder complir amb els objectius de vendes que t'has mercat.\nAnterior Tinc un eCommerce de moda. Em convé vendre a Amazon?\nSiguiente Claus per utilitzar millor les Xarxes Socials pel teu eCommerce de moda.\nEstem a les portes del Nadal i, amb ell, entrem de ple a l'època de consum per excel·lència....


Vols barats de Granada-Jaén a Dublín des de 237 € a Iberia\nVols barats de Granada-Jaén a Dublín (DUB) de Granada-Jaén a Dublín Granada-Jaén-Dublín, Irlanda\nConsulta l’oferta de vols de Granada-Jaén a Dublín i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Granada-Jaén a Dublín.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Granada-Jaén a Dublín fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


L'òpera, Le nozze di Figaro, a Neàpolis\nL'Òpera es podrà seguir en directe des del Liceu\nAquest divendres, 28 de novembre a les 20 hores, l'Auditori de Neàpolis acollirà la retransmissió, en directe, de l'òpera que es representa al Gran Teatre del Liceu\nAquest divendres 28 de novembre torna l'òpera de més alt nivell a Vilanova i la Geltrú. Tal i com ja va succeir el mes de febrer amb l'òpera Electra, els vilanovins i vilanovines podran seguir, en directe, des de l'auditòri de Neàpolis, la retransmissió de "Le nozze di Figaro", de Wolfgang Amadeus Mozart.\nLa proposta és fruit de l'acord entre les regidories de Cultura i de la Societat de la Informació, i està emmarcada dins la programació de l'Anella Cultural, en la que participen el CCCB, la fundació i2Cat els ajuntaments que s'apleguen dins la denominada Xarxa Transversal.\nLa retransmissió de l'òpera es farà en directe a partir de les vuit del vespre, és gratuïta i compta amb el suport de la fundació i2Cat i de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC). A més de Vilanova i la Geltrú, aquesta òpera també es podrà veure en directe a les ciutats de Sant Cugat del Vallès, Mataró, Girona, Reus i Lleida.\n"Le nozze di Figaro" es pot veure dins de la Temporada del Gran Teatre del Liceu 2008-2009. Estrenada al Burgtheater de Viena el 1786, és una de les òperes de Mozart més justament estimades des del mateix moment de l'estrena.\nEl llibret de Lorenzo da Ponte es basa en l'obra teatral de Beaumarchais La folle journée ou Le mariage de Figaro (1784), la segona de la trilogia iniciada amb Le barbier de Séville (1775) i conclosa amb La mère coupable (1792), plenament immersa en l'esperit contestatari previ a la Revolució Francesa.\nDa Ponte obtingué el permís de l'emperador Josep II i amb una intel·ligència i habilitat notables evità els moments més conflictius, però mantingué la càustica sàtira social i el dibuix magistral dels caràcters. Mozart aconseguí un equilibri formal admirable entre el tempo dramàtic i el musical i portà amb aquesta obra l'opera buffa del segle XVIII al seu moment més brillant.\nL'acció - contemporània a l'estrena - se situa prop de Sevilla, al castell d'Aguas Frescas, propietat del comte d'Almaviva, amb molts dels personatges de Le barbier de Séville. Ja fa uns anys que el comte s'ha casat amb Rosina gràcies a l'ajuda del aleshores barber Figaro, ara al seu servei i a punt de casar-se amb Susanna, cambrera de la comtessa.


Peu de foto: ElPAPA FRANCESC Francesc:"Sigues cristià de substància, no de façana"El Papa recorda que la justícia que proposa Jesús "és superior, animada per l'amor i la misericòrdia i evitant el risc de formalisme"@IgnasiMiranda 12/02/2017El Papa ha fet aquest diumenge una crida a tots els cristians perquè ho siguin de manera autèntica, "de substància i no pas de façana". En\nresar l'Àngelus davant de desenes de milers de persones a la Plaça de Sant Pere, Francesc ha comentat un nou fragment en què l'evangelista Mateu narra el Sermó la Muntanya. A partir del text, ha invitat els creients a "demanar a la Mare de Déu, dona de l'escolta i de l'obediència, que els ajudi a\napropar-se cada vegada més a l'evangeli". En aquesta línia, el pontífex ha recordat que tot això "només és possible amb la gràcia de l'Esperit Sant, que ens permet fer tot amb amor i realitzar d'aquesta manera plenament la voluntat de Déu".El Sant Pare ha explicat que, en el passatge evangèlic proposat per la\nlitúrgia del dia, Jesús desitja ajudar els qui l'escolten a fer una relectura de la llei de Moisès. Després\nde recordar que Jesús ens ensenya com realitzar plenament la voluntat de Déu, amb una "justícia superior" en relació amb la dels escribes i dels fariseus, el bisbe de Roma ha destacat que "es tracta d'una justícia animada per l'amor, la caritat i la misericòrdia i, per tant, capaç de realitzar la substància dels manaments, evitant el risc del formalisme".Al costat de la Paraula de Jesús, que va a l'arrel del mal, el Papa ha anlitzat també tres aspectes del pecat de l'home, que són l'homicidi, l'adulteri i el jurament. Abans\nd'invocar l'ajuda de la Mare de Déu, Francesc ha conclòs que "estem cridats a instaurar entre nosaltres, en les nostres famílies i en les nostres comunitats, un clima de transparència i de confiança recíproca, de manera que puguem ser considerats sincers sense recórrer a\nintervencions superiors per ser creguts". En la causa d'aquesta reflexió, ha situat "la desconfiança i la difidencia recíproca que sempre amenacen la serenitat".El pontífex ha viscut un cap de setmana també marcat per la celebració, dissabte, de la festa de la Mare de Déu de Lourdes i la Jornada Mundial del Malalt. En el seu missatge, Francesc presenta Maria des de "la seva mirada, que consola els malalts". També s'ha complert, el mateix dia, el quart aniversari de la renúncia de Benet XVI. L'actual Papa emèrit, segons els analistes i vaticanistes, confirma amb la seva presència eclesial, discreta i retirat en la pregària, l'encert i la vigència d'una decisió que ha donat un nou impuls a l'Església i ha generat un vincle de fraternitat entre Francesc i el seu predecessor. Recordem que Benet XVI, minvat ja per l'edat i la pèrdua de força física, complirà 90 anys el proper 16 d'abril.Més notícies sobre PAPA FRANCESCEl Papa proposa "repensar els models socioeconòmics"Martínez Sistach presenta al Papa Grans Ciutats 2017El Papa defensa "un món sense barreres ni exclusions"El Papa demana "considerar i consultar els indígenes"


Com sortir del bucle de la no paciència! a càrrec de Maria Goday\nSegona xerrada del cicle de xerrades de Ser Pares i Mares d'enguany.\nEls adults en alguns moments notem que la paciència ens queda molt curta i a vegades no sabem com canalitzar les explosions, ho volem però tornem a explotar i ens sentim malament, però hi tornem. I sovint explotem amb qui més estimem. Parlarem de com sortir d’aquests bucles.\nA càrrec de Maria Goday, educadora social, mediadora de conflictes, doula i acompanyant en la primera infància.


La Nit del Viatger ofereix un recorregut per una via mítica de les Dolomites — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / La Nit del Viatger ofereix un recorregut per una via mítica de les Dolomites\nLa Nit del Viatger ofereix un recorregut per una via mítica de les Dolomites\nJoan Casòliva presenta aquest dijous el film ‘Per on es va? Dibona de la Cima Grande i Lavaredo’\nCartell de la Nit del Viatger - Casòliva\nEl cicle La Nit del Viatger ofereix aquest dijous, a les deu de la nit, al Palau Cafè, la projecció de l’audiovisual ‘Per on es va? Dibona de la Cima Grande i Lavaredo’. El vídeo mostra l’escalada en una de les vies mítiques de les Dolomites. La presentació la farà Joan Casòliva.\nEl film projectarà l’aventura de tres amics que celebraven 30 anys de sortides a la muntanya. La via escollida per a trobar-se durant l’estiu de 2006 va ser la Dibona de la Cima Grande.\nEl guió, filmació i muntatge de la pel•lícula va anar a càrrec de l’Albert Esclusa. El resultat reflecteix la seva visió de la vida, així com el punt de vista del propi Joan Casòliva.\n‘Per on es va?’ no és simplement un film de muntanya o escalada. “No té res a veure amb els documentals habituals, ja que s’aconsegueix muntar una fusió entre l’experiència personal, amb ullades cap a la infantesa i alhora als somnis d’adult. Una fusió entre la ficció i el documental que la converteix en alguna cosa que el públic la pot fer seva”, indiquen els organitzadors.\nRecordem que La Nit del Viatger és una iniciativa del Servei d’Esports de l’Ajuntament de La Seu d’Urgell i Grifone, que compta amb la col•laboració de Palau Cafè i la Unió Excursionista Urgellenca (UEU).


M’atura una noia a les Rambles i em diu;\n-Puc pujar amb ell???\nJo pensava que parlava de la seva parella,que no la veia per en lloc jo,i dic:\n-i tu i jo sols que et semblaria?\nI allà aturats esperant a ell.Em diu\n-no tenim que esperar-lo a ell?\n- a no se,no m’has dit si podies pujar amb ell?\n-si clar,pero ell es aquet\n-que es aixo???\n-i que fa aixo?\n-no produeix res?\n-no, es molt carinyos i dorm molt\n-ah no m’interessa doncs\nUna Fura!!!!!!!!!2 minuts abans de pujar,em diuen dibuixa una Fura i no se que hauria dibuixat,potser unes calces de cuir,no se.No en tinc ni idea de marques d´animals jo.\nEn Castellà es diu Uron,que tampoc se que hauria dibuixat,potser un pot per recollida selectiva de deixalles,no se.\nEl mes curiós es que en Català es femení i en Castellà es masculí,quin lio ha de tindre la bestiola aquesta al cap.\nA part la nit avui ha donat per molt de dolent,quina nit mes dura.Despres de 22 anys sense fotre-li un cop a ningú,he fet volar a un hooligan angles com 3 metros.L´anterior cop que vaig fer volar a algú va ser un Policia Nacional jeje,no pensava que mai mes em baralles amb ningú. Un negre que estava per allà desprès de la moguda deia;tu eres mu fuerte eh?jajaja\nAixò ja ho explicaré un altre dia,que es llarguet.\nAvui un maxi també del any 1984,un actor,en Murray Head va treure aquet disc del musical Chess.\nVa ser la seva reaparicio a escena despres de 5 anys sense fer res i va aconseguir un dels exits mes grans en musica pop.\nPublicat per ddriver a 8:34\nNoi em fas por. No voldria enfadar-me mai amb tu. Són uns animalets macos, petits. El meu oncle els feia servir per caçar conills.\n25 d’agost de 2008 a les 10:25\nDe fet, la gent agafa com a "macota" qualsevol bitxo.\nJo l'única Fura que conec és "La Fura dels Baus" i fins ara no sabia que volia dir "Fura" i segueixo sense saber que vol dir "Baus" (que suposo que és el plural de "Bau", paraula significat de la qual també se'm escapa)\nJo pensava que "Fura" també volia dir "Furia"... però si la bestiola només dorm...\nFalta un dia menys...\n25 d’agost de 2008 a les 11:41\nJoer,no sabias lo que es un hurón?jaja,\npor aqui se utilizan para cazar conejos,con esa forma se meten en cualquier madriguera.\nPero ahora recuerdo que hace un par de años,que estuve por Barcelona,vi a una mujer con un hurón,bueno,uno de mis sobrinos tiene un camaleón en su casa,es un espectaculo verle como se mimetiza.\n25 d’agost de 2008 a les 12:52\nTampoc n'he vista mai cap. Recordo que a casa es feia servir l'expressió "és com una fura" per dir d'algú que era espabilat, eixerit, hàbil, diria que més que llest o intel·ligent. Llegint això de que es fa servir per caçar conills i que es posa per tot arreu, em quadra perfectament.\nJo també miraré de no fer-te enfadar hehehehe ;-)\n25 d’agost de 2008 a les 13:48\nEi crack! aixo del hooligan ho tens que explicar eh? per molt llarg que sigui ho tens que explicar ;-)\n25 d’agost de 2008 a les 19:30\nDoncs jo per BCN he vist molta gent amb fures.... l'altre dia un home en duia una al metro i alguns cops pel parc de la Ciutadella he vist gent passejant fures (les duien amb corretja, com si fossin gossos xD).\n25 d’agost de 2008 a les 19:50\nJo farà uns dos anys vaig saber de la seva existència, en vaig veure un en una tenda d'animals, em va fer molta gracia. Tenen cara de simpàtics.\n26 d’agost de 2008 a les 13:51\nI què és una fura?!?! Per la fotu no queda clar...\n26 d’agost de 2008 a les 14:35\nJeje finestreta,hay que ver como sois los catalanes,os estais olvidando del campo,\naqui hay unas fotos de hurones,\n26 d’agost de 2008 a les 17:53\nQue bo! Tinc un amic que en tu una, de fura, i la veritat és que és millor no anar a males amb elles, jeje.\n26 d’agost de 2008 a les 19:19\nOstreeeeeeeeees!!! que falta menys d'una hora pel partit!!!\nsí, ja sé que vàrem guanyar 4-0... però "Fútbol és Fútbol" ;-))\n26 d’agost de 2008 a les 20:15\ncaraii!! són super lletges les fures, però fan gràcia!\nLa meva companya de pis en tenia una.. i apa que no corria la bitxarraca! jajaja\nNo pateixis,aixo feia el teu oncle??ai pobres besties!!que feia??els lligava amb una canya???\nNo ho compliquis mes,prou em tingut amb fura com per apendre baus\nToma otro,pobres bitxos que pongan zanahorias qe tambien vendrn los conejos\nDoncs no se,diu que dorm 18h al dia,si que es espavilat si\nJa veurem,de moment no pero mai mes xulegera a cap taxista\nDoncs jo no havia vist mai,un tio al costat del taxi amb una sargantana d´un metro i pico si ho havia vist pero aquet no\nSi que tenia cara de simpatic,la veritat es que si\n27 d’agost de 2008 a les 8:02\nno se,per el que vaig veure es com un hamster allargat amb cua llarga tambe,mes no et puc dir\ngracies,ja no sabia com explicar-ho.Aqui no hay campo,entre pueblo y pueblo hay un mcauto,un carrefour i una urbanizacion\nsi????son perillosses???pero si li fots una patada i l´esclafes\nel partit d´ahir ja el vaig vere molts cops l´any passat\nEra molt escorredis\n27 d’agost de 2008 a les 8:07


Jornada de presentació de la Materialoteca (Biblioteca de Materials) » AMIC – Agrupació Moble Innovador de Catalunya\nJornada de presentació de la Materialoteca (Biblioteca de Materials)\nCENFIM organitza una jornada de presentació de la materialoteca Fimat (Materials Innovadors Fusta i Moble). L’objectiu de la jornada és mostrar a les empreses les oportunitats que s’ofereixen des de la materialoteca, i que les empreses descobreixin els avantatges que aquests nous serveis els poden oferir, com la innovació en materials i productes aconseguint desenvolupar components amb noves funcionalitats o millorant les propietats dels productes que es comercialitzen actualment.\nData: Dijous 29 de setembre de 2011 a les 17:00\nInscripcions: La inscripció a la jornada és gratuïta. 977 57 01 22 (Rubén Alonso) o bé ruben.alonso@cenfim.org\nLloc: CENFIM, Avda Generalitat, 66 – La Sénia (Tarragona) [Com arribar]\nSeguiment de la sessió a través d’Internet: Per a totes aquelles empreses que no pugueu desplaçar-vos a la Sénia per a seguir la sessió presencialment, us suggerim que utilitzeu el servei de seguiment a través d’Internet mitjançant videconferència. [Més informació]\nLa materialoteca Fimat consisteix en un recull de materials innovadors de diferents sectors, aeroespacial, automobilístic, construcció …\nEl més interessant d’aquests materials és que poden tenir múltiples aplicacions en el sector de la fusta i del moble. L’ús de materials innovadors per a desenvolupar nous productes o millorar els existents, és una de les principals eines per aconseguir un producte més atractiu, més competitiu i aconseguint diferenciar-se de la competència. Fimat engloba 8 famílies de materials: Fustes, Polímers, Metalls, Composites, Materials Actius, Paper i Cartró, Ceràmica i Vidre, i Tèxtils. La jornada comptarà amb diverses ponències sobre materials innovadors, exemples d’èxit en el sector i oportunitats que ofereixen els serveis de la materialoteca a les empreses del sector.\nLa jornada finalitzarà amb una visita a la materialoteca on es podran veure algunes mostres de materials que formen part de Fimat. [Més informació]\n17:00 Benvinguda i presentació.\nJoaquim Solana (CENFIM)\n17:15 Materials Innovadors i les seves aplicacions al sector.\nJavier Peña, director científic de Mater Fad\n17:45 Incorporació de nous materials al sector, selecció de materials i casos d’èxit.\nAssumpció Colom, Grisverd\n18:00 Incorporació de nous materials al sector, desenvolupament de producte i casos d’èxit.\nSalvador Vilà, Industries de la Fusta Vilà\n18:15 Casos d’èxit en l’ús de materials innovadors. Serveis que ofereix la materialoteca. Ús de les bases de dades de què disposa CENFIM.\nRubén Alonso, Tècnic de Materials de CENFIM\n18:30 Visita a la materialoteca


Roures: "Estic a favor de la consulta del 9-N, el que no vol dir que estigui a favor de la independència"\nEl president de Mediapro diu a 'El Partido de las 12' de la Cadena Cope que "l'explotació del futbol actualment és deficitària"\n2 min. Barcelona 15/10/2014 11:59\n651x366 Jaume Roures, president de Mediapro, a 'El Partido de las 12' / TWITTER @partidodelas12 Jaume Roures, president de Mediapro, a 'El Partido de las 12' / TWITTER @partidodelas12\nJaume Roures, president de Mediapro, ha parlat sobre la consulta del 9-N en una entrevista al programa 'El Partido de las 12' de la Cadena Cope. "Estic a favor de la consulta del 9-N, el que no vol dir que estigui a favor de la independència", ha comentat. Quan li han preguntat si estava preocupat per com quedaria la situació de la Lliga si Catalunya fos independent, Roures ha dit: "Si Catalunya s'acaba independitzant hi haurà problemes tan importants que el futbol serà el menor de tots ells. No em preocupa el que passarà en el futur, em preocupa la situació actual".\nEl president de Mediapro també ha assegurat que l'explotació del futbol a l'Estat és "deficitària". "L'explotació del futbol actualment és deficitària. La Lliga espanyola no ens dóna beneficis i, globalment, els operadors perden diners", ha dit. "El seguim comprant perquè és un contingut 'premium' que has de tenir, i esperem que algun dia la situació millori i que l'Administració combati el pirateig", ha comentat abans de sentenciar que "només la Fórmula 1 i el motociclisme són rendibles".\nRoures ha comentat que tant els partits en obert com els resums dels gols també els fan perdre diners. "El partit en obert és una expropiació que no té sentit i perjudica el futbol, parlem de quantitats importants", i ha afegit: "Els resums dels gols resten diners, hi ha la salvatjada de veure-ho en obert a la tarda".


Socialistes del Camp de Tarragona: de juliol 2011\nFRANCESC VALLÈS, COORDINADOR DEL PROGRAMA ELECTORAL DEL PSC A LES PROPERES ELECCIONS GENERALS\nEl diputat del PSC per Tarragona, Francesc Vallès, ha estat designat avui per la comissió executiva nacional del partit com a coordinador del programa electoral del PSC a les properes eleccions generals.\nEl coordinador del PSC a les Corts Generals ha explicat que “el programa socialista incidirà especialment en aquells aspectes que més preocupen a la ciutadania, com la lluita contra l’atur i el manteniment de les prestacions i serveis que ens garanteix el nostre Estat del Benestar, i incorporarà les demanades de major aprofundiment en la democràcia participativa que ens arriben de la societat.”\n“En aquest sentit, incidirem en les possibilitats que ens ofereixen les noves xarxes socials i les tecnologies de la comunicació a fi i efecte d’incorporar directament les propostes que ens facin arribar els ciutadans”, ha posat de relleu Francesc Vallès.\nFinalment, el diputat socialista ha afegit que “treballarem per tal que el programa del PSC sigui un programa ambiciós i el màxim de participatiu en la seva confecció.”\nMENYS AMBULÀNCIES I PITJOR SERVEI\nAquesta setmana hem estat testimonis d’una nova protesta com a conseqüència de l’enèsima retallada impulsada pel Govern de CiU. Em refereixo a la vaga dels professionals del transport sanitari que han protestat per la reducció del 12% del servei d’ambulàncies a partir de l’1 de setembre que ha decidit el Departament de Salut. Es tracta d’una mesura d’una extraordinària irresponsabilitat que comportarà una pèrdua de la qualitat d’un servei essencial per a la vida de les persones, repeteixo, essencial per a la vida.\nAnem a pams. Les intencions del Departament del senyor Ruiz és reduir aquest 12% del sector del transport sanitari, això és, reduir 935 hores diàries de servei. Què vol dir això a la pràctica? Doncs que el temps d’espera real de l’arribada de les ambulàncies en cas d’urgència s’ampliarà fins a de 20 a 50 minuts des del moment de la trucada, en funció de la localitat. I Vol dir que ens haurem d’esperar més temps pels transports de rehabilitació, proves diagnòstiques i d’altres. Cal tenir en compte que els Governs progressistes del presidents Maragall i Montilla havien aconseguit garantir un temps de resposta d’entre 10 a 14 minuts, ja sigui en un gran nucli de població com un petit poble de les comarques de l’interior. Per tant, parlem d’un pas enrera de gegant en un tema que és vital per a tots els ciutadans, i mai millor dit això de vital, ja que es doblarà el temps d’espera.\nAquí a Valls i comarca ja tenim el primer efecte d’aquestes noves retallades practicades per CiU. Em refereixo a què aquest estiu perdrem l’ambulància de reforç que fins ara havíem tingut durant aquests mesos estivals per fer front a l’augment del nombre de visitants al conseqüent augment de trànsit que es registra, especialment a la C-14. Valls es queda, doncs, sense aquesta ambulància per atendre el servei d’urgències mèdiques. I no només això, tot apunta a què després de l’estiu es redueixi encara més el nombre d’ambulàncies del Servei d’Emergències Mèdiques que presten servei tant a l’Alt Camp com a la Conca de Barberà.\nTindrem, doncs, una disminució de la qualitat del servei. En primer lloc, per la reducció del nombre d’ambulàncies destinades al servei d’emergències i, en segon lloc, per l’augment del temps d’espera que aquesta reducció comportarà als usuaris dels serveis programats, com els pacients que han de dur a terme rehabilitacions.\nUn Govern que retalla serveis com aquests, en el que es juga la vida de les persones i en el que el temps d’arribada és essencial per salvar vides, és un Govern que ha perdut el nord i que impulsa retallades a tort i a dret, sense establir prioritats i respectar allò que no es pot tocar.\nEls socialistes treballarem al Parlament per aconseguir que el Govern de CiU rectifiqui i garanteixi un servei d’urgències adequat a les necessitats reals dels ciutadans de Catalunya\nAmb la salut no s’hi juga i amb la vida de les persones menys.\nXAVIER SABATÉ ACONSEGUEXI QUE EL PARLAMENT DEMANI AL GOVERN DE LA GENERALITAT SER PART ACTIVA EN LA PRÓRROGA DE LES CONCESSIONS A LES CENTRALS NUCLEAR\nEl diputat del PSC per Tarragona Xavier Sabaté ha justificat les seves iniciatives, discutides ahir dimarts a la tarda en el si de la Comissió d'Ocupació i Empresa, pel fet que després de l'accident de Fukushima "tots els governs seriosos han plantejat debats i reformes sobre les instal·lacions generadores d'energia nuclear menys el català que passa olímpicament del tema amb l'excusa que ha encomanat un nou Pla d'energia de Catalunya que en principi volia acabar a l'estiu de 2012 i que des de l’oposició hem forçat que acabi la seva redacció el 31 de desembre."\nPerò això no vol dir que haguem d'estar quiets, ha dit Xavier Sabaté.\nPer això hem presentat i seguirem presentant un seguit d'iniciatives parlamentàries en la direcció de :\n· Fer que la Generalitat demani ser part activa a l'hora de decidir la prorroga de l'autorització del funcionament de les nuclears i en aquest sentit literalment es va aprovar “Establir amb el Consejo de Seguridad Nuclear un conveni de col·laboració que permeti a la Generalitat participar activament en la revisió i el contingut dels criteris de concessió de les autoritzacions d’explotació de les centrals nuclears que operen en territori català “ (cal recordar que la pròrroga d’Ascó 1 s’ha de decidir a l’octubre)\n· Fer que Catalunya sigui, com va argumentar Xavier Sabaté “un país com els més avançats i responsables del món en matèria de residus nuclears perquè Fukushima ens ha ensenyat que un dels aspectes més problemàtics són els residus que es tenen, com a les centrals nuclears catalanes, en dipòsits que no disposen de les mesures de seguretat com les que podrien tenir.” En aquest sentit, literalment es va aprovar “sol·licitar al Govern de l’Estat el traspàs de la part corresponent dels fons que els generadors de residus radioactius paguen i han pagat a ENRESA per tal que des de Catalunya es pugui fer una política pròpia de residus radioactius actuals, els que es van acumulant dia a dia i, en el seu moment, de desmantellament de les centrals nuclears “\n· Vigilar més aquest tipus d’instal·lacions i més si tenim en compte que les nuclears catalanes són les que mes incidents acumulen. En aquest sentit, literalment es va aprovar: “El Parlament de Catalunya insta al Govern de la Generalitat a fer públiques en temps real les dades de la incidència radiològica a Catalunya d’acord amb el Consejo de Seguridad Nuclear ( CSN )“\nSabaté ha valorat molt positivament aquests acords del Parlament que inaugura una nova etapa a Catalunya perquè es tractava “d’augmentar la capacitat de decidir sobre energia a Catalunya i que el Govern "es posi les piles" en un tema com el de l'energia en que el Govern del Sr Mas ha passat fins ara olímpicament amb l'excusa d'un nou Pla d'Energia del qual encara no sabem res.“\nPer últim, Sabaté ha recordat que “demà dijous tornarà a ser present la qüestió nuclear al Parlament català al Plenari amb una moció de Solidaritat Catalana. Sabaté ha declarat que l’esmena del Grup Socialista que defensarà va en la direcció d’esperar a les proves que s’estan efectuant a totes les nuclears abans de decidir sobre la pròrroga de la Central Nuclear d’Ascó 1 i que, en qualsevol cas, si les proves resulten positives, la pròrroga no excedeixi els 5 anys en lloc dels deu habituals, donat que aquesta central ja compta amb molts anys, la prudència avui dia aconsella pròrrogues més curtes i cal començar a preparar les nostres comarques amb plans de reactivació econòmica per quan la vida de les nuclears hagi acabat.”\nPublicat per Diputats Socialistes Camp de Tarragona a les 10:36 Cap comentari:\nSET ENGANYS I UNA RENUNCIA\nL’atenció sanitària a les persones ha deixat de ser una prioritat pel govern de CiU. Fent una primera valoració del pressupost de salut presentat al Parlament hi trobem set enganys i una renuncia del conseller de salut. A més a més, per donar color a tot el procés de tràmit del pressupost, es fa notar un creixent i continuat menyspreu malaltís i obsessiu del portaveu del Govern envers el PSC, que no fa altra cosa que amagar la veritable intenció d’aquest procés: facilitar una reconversió del sector salut, que suposa una involució del model de salut 30 anys després de la seva formació. Aquesta involucióno fa més que alimentar la desafecció per la política en la gent, que contempla esparverada com un Govern fa d’oposició de l’oposició, portant al Parlament un pressupost del que ja s’ha consumit gairebé la meitat, sense cap més criteri per la seva construcció que les retallades per les retallades.\nEl primer engany del conseller el trobem quan no explica que el Govern de la Generalitat invertirà en Salut 1.000 M€ menys, que elsinvertits al 2010 pels governscatalanistes i d’esquerres.En el pressupost hi figura una reducció del 6,5% respecte al 2010, es a dir 581 M€, però el que es redueix en realitat són 1.000 M€, un 10 % menys.El segon engany del Conseller el veiem en constatar que al departament de salut únicament s’ha reduït un 5% les despeses de personal.Tot i que es diu des de el Govern que han reduït un 43% el nombre de càrrecs de confiança, un 23% la seva estructura política i un 17% la seva estructura interna de subdireccions i serveis, Salut sembla que es una excepció, i prefereix reduir en assistència al ciutadans que en estructura de comanaments i directius del departament i dels grans hospitals.\nEl tercer engany del conseller s’observa quan pretén fer creure als ciutadans i ciutadanes que el serveis sanitaris no poden perdre qualitat després de les retallades indiscriminades. Quan tothom és conscient que és impossible mantenir el nivell de qualitat del sistema sanitari, reduint l’activitat assistencial dels centres i hospitals tal com està succeint.Es redueix la contractació als centres en un 7,28% (326 M€), un 2% correspon a reducció de tarifes, el que obligarà al centres a optimitzar al màxim el seus recursos, i el 5,28% restant es reducció d’activitat, la qual cosaobliga a reduir la producció dels serveis, tenint com a conseqüència directa un fort increment de les llistes d’espera, mes iniquitats territorials, i mes atur entre els professionals sanitaris.\nEl quart engany del conseller es veu en l’única partida que puja, i molt, en el pressupost. S’incrementa la partida corresponent a Medicació Hospitalària de Dispensació Ambulatòria en 86 M€, un 27,31%. La MHDA recull entre altres les innovacionsen farmàcia,i aquest fet no es pot interpretar d’altra manera que com una picada d’ullet a l’industria farmacèutica.El cinquè engany del conseller es dóna quan intenta fer creure al ciutadans i ciutadanes que el consum de farmàcia de receptes mèdiques per a l’any 2011 serà de 1.285 M€, quan la tendència que ens reflecteixen els consums dels primers mesos del any és que s’acabarà en un consum molt similar al pressupost l’any 2010, es a dir en 1.479 M€. Hem pres nota de tots els adjectius dedicats des de CiU a l’incompliment del pressupost de 2010 pel departament de Salut del govern anterior, caldrà recordar-los-hi ben aviat.\nEl sisè engany del conseller es produeix quan es fa palès que la reducció del pressupost d’inversions en 86 M€, no és real. Després de la gran paralització dels projectes que es va produir pensant que tot estava malament, el Govern ha hagut de rectificar i maquilla les xifres. Les inversions de 2010 en equipaments de salut fou de 244 M€, i per tant el pressupost reflecteix un increment de 17 M€ i no una reducció en aquesta partida.El setè engany del consellerés el mes lamentable: contínuament el Govern no respecta el Parlament, ignora els seus mandats, i fa cas omís de les mocions aprovades pel ple, però no es priva de reclamar constantment a tort i a dret lleialtats institucionals a d’altres. El mes de maig el ple del Parlament aprova una moció que instava al Governa que “les retallades anunciades pel Govern en els pressupostos de la Generalitat per l’any 2011 per tal que no afectin la qualitat dels serveis ni les prestacions del sistema sanitari públic, ni a l’equitat territorial, es concretin i justifiquin, utilitzant en plenes condicions de transparència, els indicadors d’eficiència i qualitat de la Central de Resultats. I per tal de legitimar-les en els diferents àmbits territorials, s’aprovin pels corresponents Governs Territorials de Salut”. Institucions,recordem,menyspreades i menystingudes pel departament de Salut. Mentre es volen donar lliçons de lleialtat institucional es practica el menyspreu més gran a les institucions pròpies del sistema de salut.\nI també en aquest pressupost s’evidencia una renuncia. Una deixadesa que explica el veritable rostre del govern de CiU. El conseller de Salut renuncia a la política pròpia d’ingressos del departament.En no fer constar els ingressos que el sector pot generar i renunciar-hi d’entrada, mostra la veritable intenció del Govern actual: despeses per al sector públic i ingressos per al sector privat.\nArticle de Josep Maria Sabaté publicat al diari El Punt\n"APRIMAR EL GREIX DE L'ADMINISTRACIÓ"\n“No hi hauran acomiadaments, ni retallades, el que cal fer és aprimar el greix de l’Administració.” Aquesta va ser l’estranya afirmació que va fer el cap de llista de CiU per Tarragona en el debat electoral de les eleccions al Parlament del passat mes de novembre. Vaig recordar aquestes paraules l’altre dia quan escoltava al conseller de Salut presentar els pressupostos del seu departament per aquest 2.011. Uns pressupostos que contemplen una reducció de 1.000 milions d’euros de la inversió en matèria de Salut (1.000 milions!). Uns pressupostos que –només a la ciutat de Tarragona- poden comportar que més de 300 professionals de la Salut perdin el seu lloc de treball, amb el que això comporta a nivell de disminució de la qualitat dels serveis sanitaris a disposició dels ciutadans. Aquest estiu, per primer cop, els 350 estudiants d’estudiants de ciències de la salut de les nostres comarques es quedaran sense els contractes de suplència que tradicionalment han obtingut durant els mesos d’estiu, o sigui que serà la primera promoció que haurà d’optar entre l’atur, el sector privat o marxar a l’estranger.\nFa només uns dies jo mateix, en nom del grup socialista, preguntava al Govern en seu parlamentària quins centres d’atenció primària de les comarques tarragonines es veuran afectats per les reduccions impulsades pel Govern durant aquests mesos d’estiu, atès l’augment de la població amb motiu de la campanya turística. Doncs bé, continuem a l’espera d’una resposta...\nEscoltant al conseller pensava en tot això i també pensava que si aleshores haguéssim afirmat que un Govern de CiU ens situaria en aquest escenari en només sis mesos se’ns hagués acusat de “demagogs” i de “generar un alarmisme innecessari”. Finalment, el temps va posant a cadascú en el lloc que li correspon. Els socialistes vàrem ser els únics en alertar de les veritables intencions de CiU durant la passada campanya electoral i també vàrem reafirmar, i ho tornem a fer, el nostre compromís amb un sistema públic de salut que ja és patrimoni de tots i que ha permès, per exemple, que a les comarques tarragonines hi hagi, ara mateix, més de 8.000 professionals vetllant per la salut dels ciutadans. Una realitat actualment en perill com a conseqüència de les decisions d’aquells que s’han passat anys acusant als altres d’estar “sotmesos” als designis de Barcelona i de Madrid.\nA TARRAGONA ES VAN CREAR 128 NOVES EMPRESES DURANT EL MES DE MAIG\nEl diputat socialista per Tarragona i membre de la Comissió de Treball del Congrés, Joan Ruiz, ha donat a conèixer avui que “durant aquest passat mes de maig es van crear a la demarcació de Tarragona un total de 128 noves empreses. El capital subscrit per a la constitució de les noves societats va ser de 2.746.000 euros.”\nAixí mateix, durant el mateix període es va procedir a ampliar el capital de 61 empreses tarragonines per un valor total de 13.595.000 euros, de les quals 5 van ser societat anònimes i 56 societats limitades.\nSegons el diputat socialista, “aquestes bones dades en matèria de creació de noves empreses, les millors dels darrers mesos, se sumen a les recentment conegudes en relació al descens de l’atur a casa nostra i a l’increment del nombre de cotitzants a la Seguretat Social, un conjunt de dades que ens demostren que estem en la bona direcció.”\n“El Govern continua treballant per obrir nous sectors en matèria de creació de nous llocs de treball que substitueixin, en part, al volum d’ocupació que anteriorment ocupava el sector de la construcció. En aquest sentit, àrees com l’atenció a les persones grans i als dependents, les energies renovables o tot allò que fa referència a la lluita contra el canvi climàtic són sectors que tenen una capacitat de desenvolupament, en bona mesura, encara per explotar”, ha remarcat el diputat tarragoní.\nALEJANDRO CABALLERO, NOU PRIMER SECRETARI DE LA JSC DE LES COMARQUES TARRAGONINES\nLa Joventut Socialista de les comarques tarragonines ha elegit la nova comissió executiva que dirigirà la federació durant els propers quatre anys. Així, la nova executiva ha quedat constituïda per les següents persones: Alejandro Caballero, primer secretari, David González, vice-primer secretari i secretari de formació, Ivana Martínez, secretària de formació, Jessica Moya, secretària d’extensió territorial, Noemí Espigares, coordinadora del Baix Penedès, Daniel López, secretari de política municipal, Laura Moya, secretària d’educació, Anna Carbonell, com a secretària de política mediambiental i Jordi Villar com a secretari de polítiques exteriors.\nAlejandro Caballero, nou primer secretari de la federació, ha definit la nova executiva com “un equip de gent jove, amb molta empenta i compromesa amb el jovent, amb ganes de treballar per fer arribar el discurs socialista als joves de les nostres comarques.”\nEl primer secretari de la JSC de les comarques tarragonines ha afegit que “l’executiva entrant es proposar aprofundir, bàsicament, quatre eixos: en primer lloc, recuperar els valors de l’esquerra, trepitjar més el carrer i reconnectar amb aquells a qui volem representar. En segon lloc, volem afrontar el proper Congrés del PSC amb força, sent la veu dels joves que pateixen greus problemes laborals i que són víctimes de la política de retallades permanents del Govern de CiU.”\nEl tercer eix consisteix en establir la unitat d’acció amb la resta de formacions, sindicats i entitats que tinguin en l’esquerra i en el progressisme els seus símbols d’identitat ideològica. Finalment, la nova executiva es proposa continuar amb el procés d’extensió territorial de la JSC, creant noves agrupacions i consolidant les ja existents.\nUN PSC CATALANISTA DE CENTRE O D'ESQUERRA?\nAhir ens varem esmorzar amb la notícia de que el nou Equip de Govern de Cunit havia declarat la situació de fallida a l’Ajuntament. La nova alcaldessa assegura que s’ha trobat amb un deute de 15 milions d’euros que, segueix afirmant, l’antic govern havia amagat.\nNo tinc molt clar si em molesta més la mentida, la invenció o la dramatització política. L’actual equip de Govern (CIU+ERC+ICV) han basat tota la seva estratègia electoral en els comptes municipals. El catastrofisme sobre la situació econòmica de l’Ajuntament ha estat el seu únic tema durant els 4 anys de l’anterior legislatura. Han anat a Sindicatura de Comptes, a fiscalia, al Departament d’Economia i Finances de la Generalitat, han fet rodes de premsa, actes públics, han repartit fulletons a la ciutadania i, fins i tot, han penjat cartells pel poble per denunciar el, segons ells, desastre al que estàvem abocant a l’Ajuntament de Cunit i a la seva ciutadania. I, a no ser que jo hagi estat abduïda pels extraterrestres aquests 4 anys i hagi viscut una realitat paral·lela, han votat en contra de tots els pressupostos i liquidacions de Comptes Generals que s’han presentat puntualment als Plens Municipals, per no dir de la resta de plens en les que aprofitaven qualsevol excusa per parlar del deute. I ara diuen que no la coneixien?\nL’altre dia, una companya, em va dir irònicament que el que més li divertia d’haver entrat en política era que la tractessin per tonta. No se m’acut una millor definició del que està fent l’actual govern. Volen que la ciutadania pensin que de debò no ho sabien, que la situació és molt pitjor del que pensaven, i així establir la opinió generalitzada de que l’Ajuntament està a punt de ser intervingut i tenir justificades qualsevol de les seves actuacions futures que no són unes altres que les retallades socials.\nEl que potser la Sra. Montserrat Carreras i els seus socis de govern no s’han parat a pensar el mal que li estan fent a Cunit amb aquesta irresponsabilitat. La imatge de la Institució i la seguretat dels seus serveis depèn en gran part de la credibilitat que generi. Si ells són els primers que la desprestigien amb les seves declaracions i que escampen les seves misèries hiperbolitzades i exagerades, el que provocaran és que els proveïdors i els bancs surtin corrents. Llavors sí que correm el risc de que l’Ajuntament faci fallida de debò.\nDurant 4 anys, l’equip de govern presidit pel PSC ha aguantat una situació econòmica molt complicada i provocada per tres grans causes: 1. la problemàtica de gestionar un municipi que ha de donar serveis per gairebé 20.000 persones durant tot l’any i 45.000 els mesos d’estiu, quan només rep transferències de l’Estat i de la Generalitat per a 12.700 (perquè contra el que tothom pensa l’IBI només és 1/3 part dels ingressos de l’Ajuntament); 2. la caiguda de 4 milions d’euros des de l’any 2008 ingressos en concepte d’ICIO, 3. la voluntat política del PSC de mantenir serveis, especialment, polítiques socials en uns moments en els que la ciutadania ho estaven i estan passant molt malament.\nEfectivament és un model, qüestionable, opinable i fins i tot criticable, però és el model amb el que el PSC va guanyar les eleccions de l’any 2007. Un model que prioritza la qualitat de vida dels ciutadans i ciutadanes del municipi. Que no eludeix la realitat i que estava fent esforços per ajustar el pressupost en despesa supèrflua i anar compensant mica en mica el deute de l’Ajuntament fins arribar a l’equilibri l’any 2013. Però que té molt clar que la ciutadania no pot pagar el preu d’un problema estructural de l’Ajuntament, en particular, i del finançament dels ens locals, en general. El debat mai ha estat en si s’havia o no de retallar, sinó en on retallar.\nEn aquestes eleccions, la ciutadania ha apostat clarament per un canvi de model. Ha donat la confiança a CIU, la força política que durant 4 anys ha criticat la gestió del PSC i ha defensat que ells ho farien millor. Doncs, bé, ara ha arribat el moment de que ho demostrin. La ciutadania els ha escollit per a que governin i no perquè segueixin adoptant el rol d’oposició. Però per fer-ho cal que entenguin que el Govern, per davant de tot, ha de defensar la imatge i la credibilitat de la institució i preocupar-se per resoldre els problemes de la ciutadania, que no són pocs i molts estan ben allunyats de la situació econòmica municipal. Una altra cosa seria prendre-la també per tonta.\nPortaveu del Grup Municipal del PSC de Cunit\nAlcaldessa de Cunit durant la legislatura 2007-2011\nCRISTÓBAL RAMÍREZ: “L’EQUIP DE GOVERN A CONSTANTÍ ÉS FRUÏT D’UN PACTE PENSAT PER REPARTIR-SE EL PODER "\nEl grup municipal socialista a l’Ajuntament de Constantí ha denunciat avui que “el pas dels dies va demostrant que l’acord de Govern assolit a Constantí entre ERC-CiU-ICV és fruït d’un pacte pensat per repartir-se el poder i no per defensar el benestar i la millora del poble.”\nEl portaveu socialista, Cristóbal Ramírez, ha afirmat que “finalment veiem com ERC s’ha quedat amb les regidories més importants. La gran àrea que havien promès a la regidora d’ICV per tancar l’acord s’ha quedat en no res.”\nCristóbal Ramírez ha recordat que el PSC va guanyar les eleccions municipals a Constantí amb el 34% dels vots. “La segona força més votada tan sols va obtenir el 24% dels sufragis, 10 punts per sota del resultat obtingut pel PSC. Per tant, queda clar que, un cop més, s’ha pervertit la voluntat democràtica dels ciutadans expressada a les urnes. L’acord assolit per ERC, CiU i ICV és legal, però èticament no es pot afirmar que s’hagi respectat la decisió dels ciutadans de Constantí.”\nEn darrer terme, el grup socialista manifesta la seva voluntat “d’exercir una oposició responsable tenint sempre present la defensa dels interessos generals del municipi en aquests temps de crisi. Davant d’un Govern dèbil, amb moltes contradiccions, i que és una suma de regidors més que un equip de Govern, ens comprometem a dur a terme una oposició que vetlli per garantir el manteniment d’uns serveis municipals capaços de donar satisfacció a les necessitats reals dels veïns de Constantí.”\nEL MINISTERI DE FOMENT HA DESTINAT 10 MILIONS D’EUROS A FINANÇAR PROJECTES A CÀRREC DE L’1% CULTURAL A LES COMARQUES TARRAGONINES DURANT AQUESTA LEGIS\nEl diputat socialista i responsable de l’1% cultural del grup del PSC al Congrés, Joan Ruiz, ha donat a conèixer avui que “en el que portem de legislatura el Ministeri de Foment ha invertit a les nostres comarques quasi 10 milions d’euros (en concret, 9.859.127 euros) a finançar projectes de rehabilitació del nostre patrimoni arquitectònic i cultural a càrrec de l’1% cultural que el Ministeri destina a tal efecte.”\n“Aquestes inversions han permès impulsar i dur a terme 12 obres de rehabilitació a les nostres comarques.” Aquestes obres són: la conservació de l’edifici “la Castlania” de Cambrils, la rehabilitació del Convent de Santa Anna a Alcover, l’adequació de la cripta del castell de Sant Miquel d’Escornalbou, la millora de les fosses de l’amfiteatre romà de Tarragona, la urbanització de la torre del vapor de Tarragona, la restauració del castell de Vallmoll, la restauració de l’antic monestir de Sant Francesc de Montblanc, la recuperació del castell del Pratdip, la restauració de les muralles del castell de Falset, la urbanització de l’entorn de l’església de Santa Júlia i la capella dels Dolors de l’Arboç, la rehabilitació del Pont del Diable de Tarragona i la consolidació del castell del Paborde de la Selva del Camp.\nJoan Ruiz ha remarcat que “en la majoria dels casos Foment s’ha fet càrrec del 75% del cost total de l’obra, pel que la seva participació ha estat imprescindible per poder tirar endavant tot aquest paquet d’actuacions.”\n“Vull posar de relleu que estem parlant d’un volum inversor realment molt destacat que en millorar el nostre patrimoni històric i arquitectònic també ha permès augmentar l’atractiu turístic de les comarques tarragonines”, ha conclòs Joan Ruiz.\nFRANCESC VALLÈS, COORDINADOR DEL PROGRAMA ELECTORA...\nXAVIER SABATÉ ACONSEGUEXI QUE EL PARLAMENT DEMANI ...\nA TARRAGONA ES VAN CREAR 128 NOVES EMPRESES DURANT...\nALEJANDRO CABALLERO, NOU PRIMER SECRETARI DE LA JS...\nCRISTÓBAL RAMÍREZ: “L’EQUIP DE GOVERN A CONSTANTÍ ...\nEL MINISTERI DE FOMENT HA DESTINAT 10 MILIONS D’EU...


Del 7 de febrer al 6 de març de 2015 l’Espai Cultura, Art i Música del Monestir de les Avellanes exposarà (Sala Capitular):\nRecull d’il·lustracions d’automòbils veterans i clàssics d’Europa i EUA (1912-1983)\nLes obres són dibuixos realitzats amb tècniques diverses pel dibuixant i ninotaire Manel Esteban i Bevià.\nL’exposició és una selecció de les diferents il·lustracions que ha fet l’artista sobre automòbils veterans i clàssics d’Europa i Estats Units d’Amèrica.\nL’acte inaugural serà el dissabte 7 de febrer a les 12:00 h. i comptarà amb la presència d’alguns dels cotxes clàssics il·lustrats en l’exposició. Tots hi sou convidats. Us hi esperem! (en acabar hi haurà un pica-pica)


El Sabadell busca contra l'Alcorcón un triomf per venjar-se de la derrota a la Copa i seguir a dalt\nEls arlequinats volen mantenir-se colíders, si no líders, davant el rival que els va eliminar a la Copa. Carreras avisa: "És l'equip que millor ens ha defensat"\nARA Barcelona 15/10/2011 08:30\n260x366 Els jugadors del Sabadell celebren el gol marcat contra el Recreativo / CESABADELL.CAT Els jugadors del Sabadell celebren el gol marcat contra el Recreativo / CESABADELL.CAT\nEl Sabadell intentarà aquesta tarda (18 h) continuar surant al núvol de la classificació, que lidera juntament amb l'Hèrcules, al partit contra l'Alcorcón, que serviria per dedicar els tres punts a Eneko Fernández, lesionat pel que resta de temporada.\nPerò el tècnic Lluis Carreras avisa que no serà fàcil: "[L'Alcorcón] és l'equip que millor ens ha defensat aquesta temporada i serà tremendament difícil guanyar-los". De fet, els madrilenys van eliminar els arlequinats a la Copa del Rei en un partit que van perdre per 2-1.\nPer sumar tres punts més a la Nova Creu Alta, Carreras comptarà amb el retorn d'Alex Cruz i Manu Redondo a la convocatòria, a més de la reincorporació de Juvenal, que estava concentrat amb Guinea Equatorial. Tot i això, a més d'Eneko i la resta de lesionats de gravetat, també són baixa Arteaga i David Bermudo, amb molèsties.\nL'Alcorcón, equip que es troba entre els màxims golejadors de la categoria amb 13 gols, un menys que el Sabadell, tot i que no ha guanyat en les dues darreres jornades arriba amb la moral alta després de passar als setzens de final de Copa després d'eliminar el Numància.


Nostra concepció del bain de bosc – La Verveine\nNostra concepció del bain de bosc\nEl bany de bosc (del japonès *shinrin-*yoku) és un mètode desenvolupat des de 1950 en les societats orientals – principalment japoneses i coreanes – per promoure un tipus particular de contacte humà amb entorns naturals poc pol·luïts i lluitar contra els burnouts (lligats a l’estrès constant al treball). Tanmateix, existeix una història d’aquesta pràctica en certs països europeus, principalment a Alemanya i a França sota el nom de *Sylvothérapie o « *Esthéticothérapie »1.\nEl fundador d’aquesta línia de treball a França, Georges Plaisance, ha escrit que :\n«(El bosc) … és un entorn total que dóna la impressió de pertànyer a un món més gran, més sòlid, millor organitzat, amb més de certeses i més viu que nosaltres; la qual cosa ens ofereix seguretat. ”\nLa finalitat inicial del Shinrin Yoku és contrarestar els problemes de tensió arterial, les insuficiències respiratòries i coronàries, així com de reforçar el sistema immunitari; tot i aixi, els efectes sobre el sistema nerviós i la salut psicològica no han trigat a revelar-se. En les societats dels països rics on la hyper-connectivitat, l’estrès i els problemes socioafectius tenen una gran incidència, els banys de bosc han esdevingut un mitjà eficaç de reconstruir la salut física, mental i social dels individus i dels grups. Avui, aquesta tècnica és igualment practicada en el món anglosaxó, Alemanya (on existeix programes de salut específiques des de fa 20 anys) i França. Els projectes es desenvolupen per donar suport al benestar dels individus i dels grups; existeixen iniciatives de turisme ecològicament i socialment durables també dins del moviment.\nL’activitat de La Verveine, fonamentalment en els àmbits de la salut i el benestar, és centralitza en tres conceptes: LENTITUD, RESPIRACIÓ I PERCEPCIÓ CREATIVA.\nRespecte de la LENTITUD, el nostre treball és guiar a les persones i els grups cap a la trobada del seu temps vital. Allò necessita primer de reconèixer el propi ritme, en segon lloc d’ésser capaç d’observar el ritme dels altres i finalment trobar mecanismes per a regular el ritme del conjunt.\nPel que fa a la RESPIRACIÓ, es tractaa de treballar amb mitjans subtils i exercicis específics sobre la consciència de la respiració, donant eines per guiar-la en els seus tres nivells principals -clavicular, toràcic i ventral-, d’aprendre a regular-la per alleugerir l’estrès i millorar la concentració.\nTreballar amb la PERCEPCIÓ CREATIVA implica obrir diferents camins a les nostres capacitats per fer-les inmerger, sempre en total respecte de l’entorn. La finalitat és reapropiar-se d’aquestes eines per a la vida diària.\nEl bany de bosc tal que ho concebem a La Verveine és una pràctica que respecta la naturalesa, tant la dels éssers humans com la dels altres animals i éssers del regne vegetal. En les nostres activitats, posem l’accent sobre el respecte mediambiental i els lligams socials del lloc on es fan els banys de bosc.\nPensem que la sostenibilitat és mediambiental, però també social i econòmica. Per consegüent, privilegiem les sinergies entre les persones i els grups existents sobre el territori. En tant que associació transfronterera catalana, som oberts a la cooperació. A la imatge del bosc, que comunica i intercanvia com un mode de vida natural, som aquí avui per comunicar i intercanviar amb vosaltres. Esperem que aquests intercanvis seran fructífers i durables.\nFins molt aviat, al bosc.\n1 Plaisance, Georges. Bosc i salut: guia pràctic de *sylvothérapie : descobriu els efectes benèfics del bosc sobre el cos i l’esperit, *éd. *Dangles, 1985, (ISBN 2703302789)


ARA MATEIX: Solució Joc Literari 100 Jesús Ma Tibau\nSolució Joc Literari 100 Jesús Ma Tibau\nL'autor del llibre que us proposava és Amin Maalouf, escriptor nascut al Líban.\nMoltes de les seves novel.les són de caire històric. Potser una de les més conegudes és "Lleó l'Africà", només una de les que formen la Trilogia dedicada al Pròxim Orient. Les altres, "Sammarcanda" i "Els jardins de Llum" completen l'obra\nJustament jo us proposava endevinar "Els jardins de Llum". L'obra presenta Mani, fundador del maniqueïsme, algú que proposa no adherir-se a cap "credo" religiós de manera única, que rebutja el fet de matar en nom de déu, i que justament proclama aprofitar allò de bo que tenen certs aspectes religiosos per una millora de les persones. Defuig els aspectes de conflicte entre cultures que han portat tantes guerres entre diversos pobles i societats tancades en fonamentalismes religiosos.\nPodeu visitar la seva pàgina web\nescrit per zel a les 14:06\ndoncs no me'n vaig sortir... un dels que em falten.\nAquest no el vaig saber. Tampoc no l'he llegit.\njo tampoc :(\nperò me l'apunto!\nmare meva, si ho poguéssim llegir tot, que savis ens tornaríem! ;)\nJo tampoc... :P\nI jo convençuda que era alguna obra de Sami Naïr... i d'aquí no sortia!!!\nEn fi... (se'm va entravessar tant que ara no sé si llegir-me'l desseguida o posar-lo a la llista negra, jajaja!!!)\nJo tampoc el vaig encertar... de fet no en tenia ni idea.\nVaig entrar un munt de vegades a veure si havies posat alguna pista nova, però res.\nEra extraordinàriament difícil :-(\nEi! Doncs jo sí! Vaig llegir fa temps Lleó l'Africà i aquest no l'he llegit, però després de les teves pistes... si que hi vaig pensar.\nRes, nena, no hi va haver manera. En la teva vaig punxar.\nDoncs mira que l'havia llegit al pajaru aquest i la vaig pifiar!\nTampoc lo vaig encertar, ni en tenia ni idea :(\nDoncs jo també anava completament perdut amb el títol i autor del teu llibre. Al llegir això del riu Nil i el Tigris i tal i qual em va venir al cap el Terenci Moix, que era un personatge que hi anava bastant sovint per aquells indrets, i patapam sense pensar-m'ho dues vegades va i dono com a solució del teu fragment... Terenci del Nil! Toma ya! Em vaig quedar ben descansat. Està clar que anava ben peix. O més despistat que un pop en un garatge.


Comentari El Ball d'Irène Nemérovsky \\\ RELLA\nCOMENTARI EL BALL D'IRÈNE NEMÉROVSKY\nAcabàrem el curs passat amb Suite francesa d'Irène Nemérovsky (Kiev 1903-Auschwitz 1942) i encisats per l'autora, hem volgut iniciar l'actual, el proppassat 1 d'octubre, amb el comentari de El Ball.\nEl Ball va ser publicada en francès al 1930, però l'autora ucraïnesa d'origen jueu i francesa d'adopció ha estat pràcticament desconeguda en el nostre país fins fa pocs anys: la primera edició d'aquesta obra en castellà és de 1986 i en català de 2006.\nLa protagonista de la novel.la, una nena de catorze anys veu, sense comprendre les causes, que els seus pares, els senyors Kampf (el llibre d'Hitler amb aquest títol ja es coneixia a França a 1930) han passat de la pobresa a l'opulència i pertany per tant ara a una família molt adinerada; però malgrat això, no rep que benefici de l'excel·lent situació econòmica, ans al contrari, només pateix obligacions, submissions i quan els pares organitzen un gran ball per celebrar l'escalada financera, que no social i presentar-se en l'alta societat, la deixen totalment relegada. Aviat la protagonista trobarà la manera de venjar-se de la situació.\nEl Ball és -en la meva opinió- una obra rodona, perfecta precisament per la seva brevetat. Hi trobem indagació psicològica sobre el dolor del rebuig, la necessitat d'autoafirmació infantil en un enfrontament total amb l'autoritat materna. Però també a nivell col·lectiu, Nemèrovsky no esmerça esforços en fer una crítica ferotge de la burgesia -classe a la qual pertanyia i que coneixia molt bé-, de retruc dels jueus, de l'estupidesa humana, de la necessitat de reconeixement social a partir dels diners, tan clàssic de les classes benestants, que viuen fonamentalment de les aparences, i del què diran.\nÉs molt probable que amb aquesta obra, l'autora perseguís l'objectiu de saldar comptes amb la seva pròpia infantesa, infeliç i solitària, i sobretot amb la seva mare que vivia només pendent dels afers socials i dels diners, lliurant la seva única filla a l'atenció de dides i mainaderes.\nLes opinions dels assistents van ser diverses; algú va considerar que l'obra no tenia cap interès, d'altres que el personatge de la mare estava tractar de manera molt plana i que el paper del pare quedava desdibuixat. Malgrat aquests aspectes crítics, després dels comentaris en general tothom va estar d'acord en què era una obra interessant de llegir.


Encara no té l'alta mèdica\nEl capità s'ha entrenat amb molta intensitat en les darreres sessions, reduïdes sense els internacionals, i podria rebre l'alta mèdica els propers dies si confirma les bones sensacions al genoll\nREDACCIÓ Barcelona Actualitzada el 03/09/2011 19:49\n260x366 Cesc Fàbregas i Carles Puyol durant un entrenament / MIGUEL RUIZ / FCB Cesc Fàbregas i Carles Puyol durant un entrenament / MIGUEL RUIZ / FCB\nEncara no té l'alta mèdica, però Carles Puyol està molt a prop de tornar a jugar un partit oficial amb el Barça. El capità s'ha sumat amb molta intensitat als entrenaments que l'equip ha fet els últims dies, aprofitant que el grup s'ha reduït pels compromisos internacionals i les sessions han tingut un altre ritme. De mica en mica, el central blaugrana va tolerant millor les càrregues de treball i ja gairebé s'entrena com un més.\nLes sensacions al genoll són cada dia més bones i sembla que el defensa ja no té molèsties després de la intervenció quirúrgica a la que va ser sotmès aquest estiu. Guardiola ja avisat, però, que no es forçarà el retorn del capità per evitar una recaiguda que allargués el període de baixa d'un Carles Puyol que fa gairebé vuit mesos que no participa amb l'equip.\nSembla poc probable que Puyol arribi a temps per jugar contra la Reial Societat en Lliga, però ja podria entrar a la convocatòria per al partit contra el Milan del proper dimarts 13 de setembre en Champions.


Xavier Serra: «Escriure és un ofici, no va a rauxes o a impulsos, necessites moltes hores per a escriure i reescriure» - La Veu dels Llibres\nDissabte, 15 de maig de 2021 a les 05:59h\nL’escriptor i professor de filosofia, Xavier Serra (Sueca, 1967) ha publicat recentment Espurna, el número dos de la col·lecció Afers Narrativa, la nova aposta de Vicent Olmos, un editor agosarat i creatiu que no s’atura ni davant les crisis ni davant les portes tancades. Ell tira pel dret, però mesurant els passos, i va obrint pas! D’entrada, aquesta col·lecció arriba amb bona presència física: un disseny atractiu i innovador, bon paper, cos i tipus de lletra adequats, impressió de qualitat. I això és important, l’estètica compta, l’estètica és també política, editorial en aquest cas. Però a més a més, Olmos, que no estalvia esforços en la promoció dels seus llibres, té clar que els llibres poden i han de fer-se presents a tot arreu: als mitjans de comunicació, a les xarxes socials, a les llibreries de tot el territori català, cosa que sembla òbvia, però no sempre ocorre, allà on siga possible. Aquesta és la vertadera normalitat cultural i la manera de sobreviure: ser-hi, estar presents.\nNo tots els dies, ni tots els anys, ens arriba una col·lecció literària de tan bona factura. Afers Narrativa generarà expectatives. De moment, títols com Mal jueu, de Piotr Smolar i Espurna, de Xavier Serra, una narració de no-ficció on Serra –autor veterà de la casa– ressegueix la vida i activitat d’un seguit de militants d’un grup singular de l’antifranquisme valencià, Germania Socialista. A partir de la recopilació de materials orals dels protagonistes, i acompanyat d’un treball creatiu de recerca i posada en escena, l’autor ho transforma en una mena de literatura, la seua, amb la intenció de transmetre les vibracions d’una època i d’unes vides. Ja ho va fer admirablement amb la sèrie Biografies parcials (Afers). I ara, Serra tessel·la de nou amb una prosa llegidora, bona cadència, i un savoir faire narratiu excepcional, un mosaic de vides contades que ens permeten visualitzar amb riquesa de matisos un moment polític i històric decisiu per a valencians, just a les portes de la transició política. Quan el franquisme encara imposava la seua llei –el terror– i les joves generacions maldaven per obrir una nova pàgina, col·lectiva, sí, però també personal. Davant de tants llibres i articles de rerefons polític que només aquells que ho van viure i conèixer de prop poden seguir i entendre, un volum com aquest –documentat, ben traçat, explicat pels personatges protagonistes del relat, i que es deixa llegir d’una tirada– és un símptoma de normalitat perquè tots aquells que no van viure aquell moment històric –aquells que van nàixer després dels setanta i als quals no els han contat res– el poden copsar i llegir sense perdre-hi el fil.\nXavier Serra m’ha convidat a dinar un cuscús deliciós a Sueca, en companyia de les seues filles. Fa dos anys que ens vam trobar a València, a la terrassa d’un bar del Carme, un dilluns plujós, quan va publicar Impuls, el quart volum de les Biografies Parcials. Ho recorde com si fos ahir. Ho vam passar bé xarrant i el temps va volar. Avui, xino-xano, ja cinc hores de conversa. Víctor Labrado, veí i amic, s’ha deixat caure cap a mitja vesprada, i després hi ha arribat Sílvia, la companya de Xavier. L’entrevista pren caire de tertúlia i el cendrer parla per ell mateix. Jo comence a pensar en un bon gintònic, però de sobte una rampellada de sensatesa em diu que si no m’alce, se’ns fan les deu de la nit i no trobe ni tren per tornar a casa. Ens acomiadem i amenace amb tornar-hi en cotxe quan els dies siguen càlids i llargs per a sopar junts a la fresca, sense patir per si es fa tard i el tren ha passat...\nEnhorabona pel llibre i per encetar col·lecció. Podríem dir allò de: amb Vicent, al cap del món... [Xavier riu]\nVicent Olmos i jo arribàrem a un acord des del principi: ell era el meu editor i jo el seu autor. Al País Valencià no solem veure aquesta relació autor-editorial. I a Catalunya, tret de casos com ara Quim Monzó o Empar Moliner amb Quaderns Crema, no és un fet habitual, i això és perjudicial per als editors i produeix angoixa en els autors que escriuen sense saber si tindrà eixida allò que fan. Hi ha autors reconeguts que, si no van a premis, de vegades no troben manera de publicar. I els premis tenen el perill d’allunyar-te d’escriure allò que realment t’agradaria escriure.\nCert que els premis creen una dinàmica, però caldria matisar sobre si allunyen o no els autors d’allò que volen escriure. No està tan clar.\nEn toc cas, per als editors la fórmula antiga de cares associades a la seua editorial, funcionava. Era el cas de Joan Sales i Club Editor, amb Rodoreda i Villalonga, que definien l’editorial, o el cas de Quaderns Crema amb Vallcorba i Quim Monzó.... Ací, en canvi, no ha quallat aquesta simbiosi. Editorials com ara 3 i 4 no han cuidat els autors, i encara sort que van publicar l’obra de Vicent Andrés Estellés.\nJo vaig buscar complicitat editorial amb Vicent Olmos, i n’hi vaig trobar des del primer moment, quan vam publicar el meu primer llibre, Història social de la filosofia catalana. Anys més tard, amb el projecte Biografies Parcials no hauria tingut sentit de publicar-se en editorials diferents. El pacte era o tot o res. I a Vicent li va agradar i hi va creure des del principi. Afers és una editorial d’assaig que et demana qualitat, però no perspectives de vendes al·lucinants, que d’altra banda, no n’hi ha.\nHavia debutat com a assagista i les Biografies Parcials eren ja una mena de transició cap a la narrativa.\nSense jo proposar-m’ho estava passant de l’assaig a la narrativa, i això s’aprecia molt bé en el relat dedicat a Albert Hauf, que sembla un conte de Dickens, o el de l’historiador Thomas F. Glick, sobre la història jueva. Les biografies em van obligar a buscar fils narratius per a donar vida als relats, i sense adonar-me’n, així és com he arribat a la novel·la, a Espurna. Una novel·la rara on hi ha molta documentació i certes pàgines estan escrites com un assaig, però és narrativa, i per això calia prendre precaucions i publicar-la en una col·lecció de narrativa, com una mena d’avís al lector: «no ho lliges amb els codis d’un assaig, perquè no ho és». D’altra banda, Vicent Olmos volia, des de feia temps, llançar una col·lecció de narrativa.\nI ha trobat el moment adient en plena crisi pandèmica, la qual cosa no deixa de ser admirable. I de nou, complicitat entre vostès dos.\nSí, és cert, però una complicitat que ve de lluny. Com a editor, Vicent ha estat obert pràcticament des d’un començament a temes contemporanis i, cada vegada més, a llibres més literaris. A més, hi ha un altre aspecte: si obris una branca de narrativa, t’arriben més originals.\nI molta més faena, per descomptat!\nUna col·lecció nova de narrativa al País Valencià en mans d'una editorial solvent com Afers és motiu de celebració. No creu?\nSí que ho és. Era una intenció anunciada, fruit d’un camí que es va encetar amb la col·lecció Literatures, on es publicaren les Biografies Parcials, i on Vicent Olmos va deixar un calaix obert per a altres autors, de manera que Afers anava literaturitzant-se, tot i que hi predominava l’assaig. Afers és una editorial amb perfils ben dibuixats, una mena d’Abadia de Montserrat, que aposta per llibres que mereixen ser llegits, però que no tenen circulació, amb la diferència que Olmos no publica tesis doctorals tal qual, sinó llibres que puguen arribar a més gent. Amb el nou projecte, Afers ha aconseguit una col·lecció de narrativa sense desdibuixar el perfil de l’editorial. La clau està en publicar la mena de novel·la que voldria llegir un lector habitual d’Afers, una novel·la de qualitat narrativa que no s’allunye del treball assagístic, memorialístic, etc.\nAfers Narrativa naix, a més, amb un equip jove, però solvent, Josep Alapont, i Clàudia Serra, la seua filla, estan al capdavant del comitè directiu de la col·lecció, junt amb Vicent Olmos. En general, als joves els costa molt obrir-se camí professionalment i es queixen del que anomenen «la generació tap». Són decisions com aquestes, confiar en gent jove, un pas endavant en la necessària renovació generacional?\nTrobe que ha estat un encert buscar dos joves per a aquesta col·lecció. D’una banda, per a donar continuïtat a l’editorial, i d’altra, perquè els lectors joves estan atents a tendències, que no exactament novetats o modes. I finalment, perquè una persona jove es pot menejar molt bé en l’àmbit de la narrativa, un terreny més factible que l’assaig. A més, i no menys important, el fet de ser un treball col·legiat i consensuat dóna independència a l’hora de triar originals. Ja no és l’editor Vicent Olmos qui accepta o rebutja un original, sinó que hi ha més veus.\nProbablement el futur de l’edició valenciana es juga en el terreny de la qualitat, d’un saber fer formal i de continguts, i en sumar esforços professionals per a aconseguir major capacitat de penetració comercial.\nJustament va per ací.\nVosté és un dels escriptors que més de prop ha tractat a casa nostra l’escriptura biogràfica, amb els quatre volums de la sèrie Biografies Parcials. En tot cas, els valencians no anem molt sobrats de bones biografies, veritat?\nEl meu propòsit era exposar un pensament i una obra cultural, què havien fet i aportat certes persones, creant un relat amè, i l’amenitat estava en la part narrativa i en l’humor, com ara he fet de nou a Espurna, però sense prescindir de la documentació. Volia recrear fets històrics i biogràfics a través d’un relat, i el meu calfament de cap era com reconstruir escenes i anècdotes amb una estructura narrativa atractiva. Jo, com molts altres, vaig començar a escriure narracions als dotze o tretze anys, i el model que tenia en el cap era Calders, Cortázar, Günter Grass. Quan ets jove la teua maduració lectora va molt més ràpida que la teua maduració creativa, i això et paralitza com a autor. La força com a escriptor no sol néixer a l’uníson amb la teua força com a lector crític. Així, vaig començar escrivint narracions que no m’agradaven perquè s’assemblaven massa a les que feien els autors nostres ja coneguts. Escriure a l’estil de Calders, però molt pitjor... No, no era això el que volia perquè copiar pot donar resultats nefastos i vaig veure aviat que no tenia res a dir, que era jove, no tenia experiències, ni missatges vitals diferents a la mediocritat que m’envoltava. I llavors vaig sentir la necessitat d’estudiar la història del pensament i de la filosofia catalana, i com que sempre he tingut passió per l’estudi i la documentació, vaig trobar un forat, el de l’evolució del pensament, i aleshores és quan vaig trobar coses noves a dir.\nLa història de la filosofia ja era una cosa meua. Havia escrit una tesi sobre el tema, si bé era ben atípica, plena de burles i ironies, però me l’havien aprovada, i al cap de poc vaig escriure Història social de la filosofia catalana. Més tard, en veure que la literatura de memòries i biogràfica al País Valencià ha estat molt oblidada i que ací ningú ha escrit dos pàgines sobre certes persones, vaig veure un segon forat i vaig començar amb les Biografies Parcials. Ací ningú s’havia molestat a parlar amb Josep Lozano des de feia anys, un dels millors novel·listes que hem tingut, ni amb Germà Colón, recentment desaparegut. Persones amb tantes coses a dir i amb qui ningú parlava. No és normal que no hi haja biografies sobre persones i temes que els escriptors coneixen bé, com ara Albert Hauf, Enric Valor, Robert Archer, o Raimon, per exemple, que sí que en tenia, però fetes per autors catalans, excepte la de Joan Fuster, que la va escriure quan el cantant tenia 24 anys. No ho han fet i és una mica inexplicable.\nLlavors va trobar una mina on picar i traure pedres precioses, per dir-ho així.\nSí, en aquell moment em trobe que tinc coses a dir, i que al marge de documentar-me’n, necessite la literatura com a instrument, frases ben girades, i ací ja comence a treballar el vessant narratiu i a poc a poc s’automatitza, i arriba el moment en què he de decidir quin model de llengua vull triar, i trie el model del català oriental. Sobre la marxa, són problemes que vas resolent i hi vas trobant solucions, desenvolupant el teu propi estil, i no té res a veure amb proximitats lingüístiques, perquè jo, que soc de Sueca, em trobe més a prop de la llengua de Mercè Rodoreda, que la de Josep Franco. En el meu estil hi ha influències de Pla, Sagarra i Fuster, però allò que dic és meu. Quan ets jove estàs descompensat entre la idea que tens i el resultat, et perds en la baula del mig, com plasmar aquesta idea, i caus en copiar els models. En canvi, quan tens un contingut vàlid, la forma va sorgint. Escriure és un ofici, no va a rauxes o a impulsos, necessites moltes hores per a escriure i reescriure, una, dues, tres vegades, les que calguen. Després ve un moment en què torna el dictat, la inspiració, i aleshores sí que tens la sensació que flueix, i hi ha un moment en què et lliges i notes que allò que has escrit té un ritme, quasi et diria que té de nou la fluïdesa de l’adolescent, però hi ha moments en els que fa crac, i ací venen els problemes, i et passes hores canviant una frase i al final no flueix, i de vegades el que ha de fluir és esborrar i trobar un altre estil o alternativa. O simplement, esborrar.\nDe vegades allò que més ens costa esborrar és el que més necessita ser esborrat. Però esborrar fa por, dol.\nI tant, però cal ser molt exigent a l’hora d’esborrar! A mi em fa por el mal gust. I estem acostumats que les biografies siguen necrològiques, com aquell personatge d’Afirma Pereira de Tabucchi, que tenia escrites les necrològiques de molta gent. Josep Pla va fer un treball de biografia periodística insuperable amb Els homenots, i jo em vaig proposar partir de la documentació i de les entrevistes i anar per una drecera diferent, entrant en la literatura. Si m’hagués quedat en la documentació, o hauria fet entrada d’enciclopèdia o una necrològica, i jo entenc que l’escriptura memorialista ha de ser llaminera i atractiva.\nEn canvi, en tot l’àmbit de la literatura catalana, també al País Valencià, el gènere autobiogràfic, com ara dietaris i memòries, que té una forta tradició, es manté, prospera i sembla que s’ha consolidat amb força i certa qualitat.\nSí, és cert, que el dietarisme viu un moment intens. En el cas català va ser induït en els anys cinquanta, principis dels seixanta, per l’editorial Aedos. Ells van detectar que hi havia una incomprensió generacional entre la gent d’abans de la Guerra Civil i les generacions de després, i aleshores van posar-se a treballar en la publicació de memòries, com ara Del llum del gas al llum elèctric de Carles Soldevila, Memòries de Josep Maria de Sagarra, El quadern gris de Josep Pla, o Tots els camins duen a Roma de Gaziel. Va ser una revifalla tremenda d’aquesta literatura testimonial que posava en contacte generacions separades per la guerra. Amb totes aquestes publicacions, i llibres com els Homenots de Josep Pla, la literatura catalana omplia aquest buit de recuperació de la memòria. En llegir-los, una de les coses que més m’admira és que tots aquests escriptors van viure interconnectats, Sagarra escrivia de Pla i Pla de Sagarra, i hi havia un feix d’enllaços entre ells. Aquest joc literari, malauradament, s’ha perdut avui, i és una gran pèrdua perquè una cultura és això, si no, és un món de bojos.\nJo volia fer una cosa semblant, i, a partir de les Biografies Parcials, induir la literatura memorialista, i que tant escriptors com polítics o banquers s’animaren a escriure, perquè les memòries tenen interès quan has viscut en l’ull de l’huracà, i encara que no sigues molt bon escriptor, la vivència és tan forta que supleix la narració. Pense ara en llibres com les memòries de Mariano Cabrerizo, un llibreter del segle XIX.\nParlant de memòries i dietaris, vaig llegir fa un temps Diari de Sotaia de Joan Pellicer i en vaig quedar fascinada. Vosté dirigeix la col·lecció Moment Memorialística per a l’Institut Alfons el Magnànim, on es va publicar aquest llibre, número u de la col·lecció. Quina rebuda ha tingut fins ara i quins són el pròxims projectes de Moment Memorialística ?\nEl dietari de Pellicer és excepcional perquè ell ve d’un món diferent, l’etnobotànica i la medicina. Va ser una sort i un encert obrir la col·lecció amb aquest llibre. Per raons que costen d’entendre, l’editorial Bullent –on ell havia publicat la col·lecció Costumari Botànic– va rebutjar aquest dietari i passats uns anys, nosaltres el vam publicar. A partir d’aquell primer número, hem anat fent via i creant una línia de treball dirigida a suscitar el conreu de la literatura testimonial i a donar a conéixer obres d’aquest gènere fins ara inèdites.\nDesprés del que he contat adés, el fet que la literatura memorialista sempre m’ha atret molt, no és tampoc tan casual que estiga jo dirigint aquesta col·lecció. D’altra banda, el fet que hi haja darrere la Institució Alfons el Magnànim dona seguretat a la col·lecció perquè no depenem del risc de comercialització, i permet que siga un projecte de llarg recorregut, on cada llibre està en el millor lloc, acompanyat d’altres títols similars.\nEn definitiva, llibres significatius per a recuperar la memòria d’un país i de la gent que hi ha fet coses importants.\nDoncs sí, perquè vivim en un país on a ningú li importa el que diu ningú i la gent no es llegeix, no es llegeixen entre ells, i això és una realitat. El cànon literari català s’ha quedat estancat en el que va fer Joan Fuster. Qui et diu ara que s’ha de llegir Jesús Moncada? Un autor que va tenir tan bona acollida en el seu moment! No el lligen ja! I això és el que volia fer jo amb les Biografies Parcials, establir un cànon en el terreny social, donar a conéixer persones presentables. El món literari nostre és un marasme, no hi ha referents per a veure què val i què no val. I tampoc no tenim llibres que planten cara a altres llibres o que responguen en una dialèctica. Veurem ara si hi ha alguna rèplica a les novel·les Noruega o L’últim dels valencians. A més, a tot arreu, tampoc a Catalunya, la crítica literària no funciona, no hi ha plataformes o tribunes suficients, i ningú s’atreveix a dir segons quines coses. Si la crítica fes el paper que cal, el que li correspon, descriure un panorama literari, establir uns cànons, i no resums o refregits, molts escriptors anirien més orientats sobre allò que escriuen o fan millor, o pitjor.\nHi ha una part de la crítica que intenta fer-ho, quan troba on publicar, que això és un altra qüestió. Una altra cosa és si se l’escolten. En tot cas, sovint hi ha condicionants i miraments, i potser no vindria malament més llibertat i menys autocensura a l’hora de dir les coses.\nEstic pensant ara en el cas de Francesc Serés. Si algú li diguera que es deixés d’escriure novel·les i tornara al conte, guanyaria ell, la seua literatura i els lectors. O en el cas de Joan Francesc Mira, i això ja ho vaig dir en les Biografies Parcials, Mira és molt millor escrivint assaigs breus que novel·les.\nA hores d’ara parlar de gèneres literaris com una classificació tancada no té molt de sentit. Alguns crítics apunten que els gèneres literaris avui «només són pur convencionalisme o una invenció comercial». Espurna és una narració sense ficció, que inclou també parts assagístiques, la qual cosa no vol dir que no siga una novel·la?\nEspurna és una novel·la on no hi ha diàleg, ni hi ha un personatge protagonista, sinó que té diferents protagonistes, però sí que té una estructura de novel·la. No és una novel·la coral, hi ha un únic narrador, però va canviant el protagonista principal sense que el lector perda el fil narratiu o s’hi entrebanque. La informació la dona el context, que és el fil banal que ho sustenta tot. Jo partisc de l’anècdota (com ara el robatori de la fotocopiadora de l’Institut de Sueca) i arribe fins a l’exili d’alguns dels protagonistes. Una de les coses que volia aconseguir era donar a conèixer als lectors que no ho van viure com era la clandestinitat política en aquell moment, aquelles cèl·lules polítiques que tenien una preparació brutal. A mi em fascina l’ambient que es vivia en aquell moment, i com s’organitzaven. Les manifestacions o salts de cinc a deu minuts. Ho trobe al·lucinant.\nI les anècdotes poden donar molt de joc, com va demostrar en les Biografies parcials.\nPer a mi la grandesa de la narració és partir d’un fet que a primera vista sembla intranscendent, i anar construint un univers i recreant un ambient. En aquell moment històric tot eren sobreentesos, ningú contava res, ni què era una vietnamita. La veritat és que ningú havia escrit sobre aquell moment, Pérez Moragón va publicar un article sobre la premsa clandestina al País Valencià, però el lliges ara i no comprens res, perquè no explica què havia passat, escrivia per als coetanis, per als que ho van viure, amb un munt de sigles indesxifrables. Va passar, a més, una cosa curiosa, una coincidència històrica. Quan jo estava escrivint Espurna veia a la premsa i als mitjans de comunicació com els catalans amagaven les urnes i percebia que aquest esperit de subversió, d’anar contra l’estat, era el mateix que ara fa cinquanta anys.\nAmb matisos, però sí. Vaig trobar un material verge que, si bé havia sigut tema d’historiografia, no ho havia estat de cap narració, i aquest és el buit que jo he volgut omplir. Volia contar una història que s’entengués per molts lectors i per això he aprofitat anècdotes i curiositats com la del robament de la fotocopiadora, i m’he recreat en aquells universitaris proletaritzats, uns personatges fascinants que podrien ser dignes d’una novel·la de Dostoievski. Diria que he fet una novel·la política policíaca.\nAlguna cosa d’això té perquè Espurna és una crònica de la política en la clandestinitat, aquella clandestinitat enginyosa de toc estudiantil que prenia disfresses de tots els colors. Vist així, sembla tota una aventura capaç de fer de la política una festa subversiva, un xic surrealista, extravagant.