Special Olympics Catalunya commemora el Dia Internacional de les Persones amb Discapacitat\nSpecial Olympics Catalunya i la Federació ACELL s’han sumat un any més a la commemoració del Dia Internacional de les Persones amb Discapacitat en l’ofrena floral al monument Superació que honora als esportistes amb discapacitat situat en el recinte Mundet de Barcelona.\nLes diferents federacions esportives del sector, la FCEDF (Federació Catalana d’Esports de Persones amb Discapacitat Física), la FECPC (Federació Esportiva Catalana Paralítics Cerebrals), la Federació Catalana d’Esports per cecs i la FESC (Federació Esportiva de Sords de Catalunya), hi van ser presents, així com també diferents autoritats com la Diputada de Benestar Social de la Diputació de Barcelona, Maite Fandos; el representant territorial de l’Esport a Barcelona de la Generalitat de Catalunya, Santi Siquier; Carmela Fortuny, Secretària d’Inclusió Social i Promoció de l’Autonomia Personal (SISPAP) de la Generalitat de Catalunya; el president de la UFEC, Gerard Esteva; membres de la junta de Special Olympics Catalunya i Federació ACELL, Josep Lluís Monteys i Víctor Fernández; i el president de Special Olympics Catalunya, Jordi Durà. En aquesta ocasió, en representació dels esportistes amb discapacitat, l’ofrena la van realitzar els tres esportistes del Centre Ocupacional Bogatell, l’Arantxa Martínez, el Cristian Arauzo i el Narcís Fernández.\nL’objectiu de la celebració internacional del Dia de les Persones amb Discapacitat, establerta per l’Assemblea General de les Nacions Unides l’any 1992, és prendre consciència de la situació de les persones amb diferents capacitats i lluitar per aconseguir millorar la qualitat de vida i la igualtat d’oportunitats dins la societat.\nEl passat 22 de novembre, Special Olympics Catalunya i la Federació ACELL, ja van commemorar aquest dia internacional amb la celebració de la 18a Marxa Special Olympics, una caminada popular que vol precisament reivindicar que les persones amb discapacitat intel·lectual siguin ciutadans i ciutadanes de ple dret i millorin la seva qualitat de vida mitjançant l’esport.\nDia Internacional Persones amb DiscapacitatMarxa Special OlympicsSuperació


La biblioteca exposa una selecció de llibres de l'avantguarda txeca d'entreguerres | ELISAVA\nLa biblioteca exposa una selecció de llibres de l'avantguarda txeca d'entreguerres\nFins a final de curs, la biblioteca de l'Escola exposa una selecció de llibres de l'avantguarda txeca d'entreguerres pertanyents al Fons de Reserva Enric Bricall, que plasmen els dos corrents estètics que van conviure durant l'època.\nEl món editorial txec va experimentar la seva renovació durant el període de 1920-1940, quan una nova generació d'artistes s'aplegava en l'associació Devětsil, molt connectada amb l'avantguarda europea. El disseny gràfic dels seus llibres era d'especial interés, ja que l'associació presentava dos corrents estètics diferents: el Poetisme, que exaltava l'essència subjectiva de l'acte creatiu; i el Constructivisme, que aspirava a l'objectivitat i estandardització de la producció en sèrie.\nAquestes dues tendències queden plasmades al grafisme dels llibres de l'exposició, amb les subtils composicions tipogràfiques de Karel Teige i Vit Obrtel o a les cobertes fotogràfiques de Ladislav Sutnar, fent ús del llenguatge de la Nova Tipografia.


Vine a la Festa de l’AMPA, el diumenge 27 d’abril | AMPA Els Aigüerols\nVine a la Festa de l’AMPA, el diumenge 27 d’abril\nUn any més l’AMPA d’Els Aigüerols organitza la festa anual de l’escola a la qual hi esteu totes convidades.\nEnguany la celebració serà el diumenge 27 d’abril d’11 a 15 hores per tal de facilitar la participació a les famílies amb infants amb extraescolars el dissabte i per aquells pares i mares que treballen també dissabte. Per això, no hi podeu faltar!\nCom cada any hi hauran activitats per a mares, pares i infants i se celebrarà la tradicional botifarrada. Us podem avançar que durant la festa hi haurà un circuit de bicicletes per als infants a càrrec del C.C. EL CAU (cal que porteu les bicicletes). També hi haurà una activitat de patinatge a la pista (estem gestionant el lloguer de patins per als infants que no en tinguin). D’altra banda la festa comptarà amb una classe de zumba per a adults i aquells infants que ho vulguin.\nUna de les novetats d’enguany és que el tiquets son preu unitari per a famílies sòcies i no sòcies, 3 euros compra anticipada, i 4.5 euros si es compra el mateix diumenge de la festa.\nLa venda de tiquets serà el dimecres 9, dijous 10 i divendres 11 d’abril i el dimarts 22 d’abril a sota de l’escala de l’entrada a les 9.10 hores i a les 16.40 hores.\nAl plafó del vestíbul trobareu una graella amb tasques a realitzar abans i durant la festa per tal que us pugueu apuntar i col·laborar amb l’AMPA.\nLa festa és de totes i tots i l’hem de fer entre totes i tots.\n← Participa en l’organització de la Festa de l’AMPA, el dia 27\nReunió informativa Casal d’Estiu 2014 →


BLOG NATACIÓ MATARÓ: febrero 2016\nCAMPIONATS D'ESPANYA INFANTIL I JÚNIOR D'HIVERN A TERRASSA\nDel proper dissabte 27 de febrer al dimarts 1 de març es celebren els Campionats d'Espanya Infantils i Júniors d'hivern a Terrassa. El CN Mataró defensarà el seu nom i colors amb la participació de 9 nedador@s amb mínimes individuals i 3 nedadors que hi participaran només en relleus.\nPòster oficial del Campionat\nParticipants amb mínimes individuals: David Chaves, Pau Ruiz, Marina Martínez, Claudia Benítez, Carla Feliu, Judith Pueyo, Claudia Rodrigo, Júlia Tomico i Berta Cambray.\nParticipants només en relleus: Martí Jiménez, Pablo Martínez i Guillem Teodoro.\nCal recordar que el fet que aquest campionat sigui utilitzat com a selectiu per a futures competicions internacionals per part de la RFEN, endureix moltíssim les mínimes per tal de reduir la participació global de nedador@s. És evident doncs, que la nostra participació en els campionats d'estiu serà molt més nombrosa i amb moltes més proves a nedar, ja que els nostres nedador@s ja tenen les mínimes fetes.\nEsperem doncs veure coses interessants dels nostres nedador@s durant aquests quatre dies i sobretot demostrar el treball que porten fent durant els darrers mesos. Haurem de lluitar per millorar marques personals, passar a les finals, lluitar per medalles quan es pugui i qui si sap si quelcom més!!!\nMolta sort a tothom i força CN Mataró!!!\nINFORMACIÓ PER SEGUIR EL CAMPIONAT\nPublicado por Sergi Swim Coach en 12:10 1 comentario:\nREUNIÓ INFORMATIVA PER PARES: STAGE+COMPETICIÓ A ENCAMP\nSeguint amb la línia marcada de buscar activitats dintre dels diferents equips de la Secció de Natació, us convoquem a una reunió informativa per parlar-vos de l'activitat que tenim pensada fer a Andorra per Setmana Santa.\n"En motiu de la participació el dia 19 de març dels equips infantil i júnior al XXIII MEETING D'ENCAMP (Andorra), us volem convidar aquest proper divendres dia 19 de febrer, a les 19.30, a la sala polivalent del Centre.\nLa reunió serà pels grups d’entrenament d'en Joan Parra i la categoria infantil d'en Roger Cruañas. Respecte als alevins de l'equip d’en Roger, la participació al meeting serà de manera voluntària, així que si voleu esteu convidats a la reunió per informar-vos. Moltes gràcies.\nJoan Parra "\nPublicado por Sergi Swim Coach en 9:24 No hay comentarios:\nEl proper dissabte 20 de febrer es celebra una nova jornada del Circuit Català de Trofeus. És el torn del CN Sabadell, on es nedarà en sessions de matí i de tarda en sistema contarrellotge. Nedador@s del Primer Equip i de l'Equip Júnior i Infantil d'en Parra seran els que hi participaran en aquesta jornada i buscaran diversos objectius segons les diferents planificacions d'entrenament que estan seguint.\nUna nova oportunitat per nedar en una piscina espectacular i amb rivals de primer nivell. Esperem doncs veure coses interessants i continuar amb les evolucions que tenim programades dintre d'aquesta temporada.\nEns quedarem a dinar tots a Sabadell, excepte aquells nedador@s que només nedin una de les dues sessions.\nPublicado por Sergi Swim Coach en 9:05 No hay comentarios:\nPublicado por Sergi Swim Coach en 9:21 No hay comentarios:\nLA MARINA MARTÍNEZ AMB LA SELECCIÓ CATALANA ALS CAMPIONATS D'ESPANYA PER AUTONOMIES\nLa nostra brillant nedadora júnior, la Marina Martínez, defensarà els colors de la Selecció Catalana als propers Campionats d'Espanya per Autonomies que es celebren el proper dissabte 6 i diumenge 7 de febrer a la ciutat asturiana d'Oviedo.\nMarina Martínez durant un entrenament\nLa Marina ha estat seleccionada gràcies a la seva trajectòria i els bons resultats aconseguits als darrers campionats d'Espanya i de Catalunya, els quals la col·loquen entre una de les millors nedadores catalanes en categoria júnior de l'actualitat.\nNedarà fins a tres proves (100 braça, 200 braça i 400 estils), on intentarà sumar el màxim de punts possibles i lluitar contra les millors nedadores de tot l'estat.\nMolta sort Marina!!!\nPublicado por Sergi Swim Coach en 9:40 No hay comentarios:\nEl proper dissabte 6 de febrer, els nostres nedador@s absoluts, júniors i alguns d'infantils competiran el trofeu carnestoltes que organitzem a les nostres instal·lacions del CN Mataró. Serà una competició ràpida en piscina de 25 metres on els nostres nedador@s buscaran diferents objectius. Els absoluts miraran de nedar proves poc habituals o algunes principals per perfeccionar alguns detalls, i el júniors i els infantils miraran de fer mínimes pels campionats d'Espanya o bé, buscar marques personals en piscina de 25 metres.\nEsperem doncs assolir els nostres objectius a la propera competició i continuar evolucionant en la nostra preparació.\nPublicado por Sergi Swim Coach en 10:29 No hay comentarios:\nREUNIÓ INFORMATIVA SOBRE ELS CAMPIONATS DE CATALUNYA ALEVINS A OLOT\nAdreçat als pares dels nedador@s participants al Campionat de Catalunya Aleví a Olot:\n"En motiu de la celebració del Campionat de Catalunya aleví a Olot, us volem convidar a una reunió informativa amb els tècnics de la secció. Dintre d’aquesta reunió us explicarem els temes organitzatius. Serà aquest divendres dia 5, a les 19.30, a la sala polivalent del Centre"\nPublicado por Sergi Swim Coach en 10:02 No hay comentarios:


Taula parada. Bloc de Carrutxa: Debats sobre la festa major de Reus\nDebats sobre la festa major de Reus\nL'oportunitat del cicle «Parlem de festa» que encetem avui queda palesa en el fet que el debat sobre la festa major ja ha començat. I obre temes que no s'inclouen explícitament en el programa proposat –encara que només vol ser un primer tast, afirmem–, però que, de ben segur, també poden ser objecte de debat a les taules rodones.\nN'és un bon exemple la polèmica que continua generant la substitució de les figures antigues dels gegants reusencs i el seu trasllat al museu. O també les reivindicacions sobre els espais on s'ha de fer la festa o la reflexió sobre el model d'oci existent a la ciutat.\nA algú li pot semblar que parlar de festes és debatre sobre petiteses. Però la reflexió sobre fets que ens afecten col·lectivament sempre és útil i motiva altres formes de participació. Des de Carrutxa us convidem a dialogar sobre la festa, assistint als col·loquis que s'organitzen a l'Arxiu Històric Municipal o opinant amb escrits o comentaris a la xarxa. Al nostre web, trobareu una pàgina amb enllaços a pàgines i blocs per conèixer, opinar i fer propostes sobre la nostra festa major.\nEl record de l'escamarlà de Reus, un magnífic exemple de bestiari festiu efímer, també ens pot fer reflexionar sobre la festa major\nPublicat per Carrutxa a 11:19


Misión Improbable, ED+ 7c El foro de la montaña. Alpinismo, escalada, esquí de travesía, fotografía, lesiones, libros, meteorología, opinión, técnica, reseñas...\nMisión Improbable, ED+ 7c\nDecember 04, 2007 05:37PM Admin\nVia oberta amb un parabolt per tirada, posteriorment reequipada amb parabolts. Oberta per Manu i Albert el 6 i 7 de novembre de 2004. Trams molt bons alternant amb roca variable. El primer llarg té uns blocs molt perillosos i un pas d'A0. Compte!\nReunions equipades amb anelles rapelables amb una corda de 65 metres.\nDecember 12, 2007 02:13AM Registered: 13 years ago\nDissabte 8 de desembre 2007\nEn Bob esponja (Oriol), la Puig, el super Juanjo y la Sepia ens dispoavem anar cap a Vilanova de Meià, a fer les vies Amadeus i Mission Improbable.\nA les 12: 30 mirem el primer llarg desde aprop i es veu una fisura diedre bastan lletja i trencada i en super Juanjo desideix tirar pel recte, fent part el primer llarg de l' Entifada sense voler anar a petar a la 1ª R de la blaugrana al vent i finalment em diu:- Ah!!!!!!!!! ja veig la R, està una mica més amunt i cap a l' esquerra.\nJo trobo encertada la desissió del Juanjo, desequipo les 4 cintes ke ha posat i em disposo a fer el segon llarg, ens mirem la ressenya marca 7c, 5 xapes i vint-i-cinc metres. Després de petits problemes amb algo que sem va fotre a l''ull , una secció de monodits i bidits curiosa arribo a un mega repós des don veig la R a la meva dreta 4 passos de molt canto i a la R. L 'he trobat molt guapo pero curt no te més de 20 metres, m' ha semblat 7b/+. Recupero corda, podia triplicar el llarg i em sobraba molta corda (anavem amb 70). Recupero la motxileta. En Juanjo puja de puta mare fins la ultima cinta que no troba la manera de desxapar, es penja i del tiron fins dalt.\nContents bebem una mica d'aigua, l' hi fotem cuatre crits, en Bob que s'està enfilant per la via Amaters amb la puig (que es la primera via llarga que fa), van fent sense problemes.\nFa un solet de puta mare i anem amb camiseta sense manigues, en Super Juanjo comença a fer el 3 er llarg un sostret amb canto de (6b+) sense problemes, comença a fer la segona part del llarg (7a+), una placa tècnica de canto molt petit amb unes bones excursions, arriba a la ultima xapa, i no ho veu clar, intenta sortir de la xapa amb un pedal i no troba la manera de sortir. Comença a bufar un airet curiós, que va fer enteranyinar una mica el cel, jo em poso l' abric però s'em queden les mans i els peus glaçats. Finalment en Juanjo arriba a la R. Començo a desmontar el llarg ostres el 6b+ m'ha posar una mica, estic gelat i mentre em refaig una mica d'un canto abans de començar el 7a+ lligo com puc la motxilleta a la corda que se li ha caigut al Juanjo, una seccio dura de regletas, i una ultima excursió fins la R, molt obligada.\nSembla que torna a sortir el sol pero encara estic tremolant, encara no se com m'ha sortit.\nComenço el 4 art i ultim llarg una placa molt tècnica però guapa arribo a un repòs de puta mare, em trobo un desplom que no tinc manera de sortir, caic un cop i un altre, intento posar un pedal però no hi ha manera, finalment descobreixo un cantet i aconsegueixo encadenar-ho tot fins dalt. En Juanjo no enten la placa pero va fa el resta sense problemes (amb tots els cantos una mica marcats).\nLa via ma molat molt esta ben assegurada per fer en lliure, només vam posar un alien al 4 art llarg\nVam baixar amb el Bob i la Puig amb 2 mega rapels per la Amadeus.\nRe: MISSION IMPROBALE\nDecember 12, 2007 10:38AM Registered: 15 years ago\n7c o 7b/b+..bouuuuu !\nA veuer si liquidem a Paparres d'una puta vegada...dissabte?\nDecember 12, 2007 12:08PM Registered: 13 years ago\nSeepiaaaaaaaaaa!!! estas fet un bou!!! espero algun dia poder fer una via guapa amb tu...tot i que encara em kdaa moooolt de teeemps!!!\nDecember 14, 2007 06:40PM Registered: 14 years ago\nÉs un viot sens dubte en quan els graus tambévem fer la mateixa aproximació a L2 (7b+), el segon llarg 7a+ excel.lent el igual que el tercer ! Aupa Roca Alta\nDecember 14, 2007 06:41PM Registered: 14 years ago\nEl primer llarg Ao ???????? ni de conya és 6a !\nDecember 16, 2007 11:07PM Registered: 14 years ago\nEstic confonen el primer llarg per el de l´intifada ,,,,jijijijj tan taxatiu " ni de conya " i no he escalat aquest llarg !


L'Ex-Convent dels Agustins descalços de Santa Mònica. - goigsdelignasi jimdo page!\nL'Ex-Convent dels Agustins descalços de Santa Mònica.\nL'any 1638, sant Josep de Calassanç envià dos escolapis a Guissona a fundar-hi la primera casa de les Escoles Pies d'Espanya. El noviciat era situat a poca distància del col·legi. La guerra dels Segadors, però, durant la qual s'hagué d'exiliar el bisbe Pau Duran, apartà aquest primer benefactor de l'empresa, i el 1641 es deturaren les obres.\nAquestes foren represes posteriorment pels agustins descalços, que en prengueren possessió el 1651 amb el nom de convent de Santa Mònica (Santa Mònica fou la mare de Sant Agustí, fundador de l'ordre del seu nom), on s'atenien malalts i agonitzants, però fins el 1751 els agustins no acceptaren d'educar el jovent.\nDesprés de la desamortització del 1835, el Pare Francesc Coll (fundador de les dominiques) visità Guissona on alguns ciutadans li suggeriren la fundació d'un col·legi de les seves religioses dominiques; el propòsit es féu realitat i el centre docent començà les tasques escolars el curs 1864 - 1865.\nEn l'acord fundacional, els comissionats de Guissona s'avingueren al pagament del lloguer de l'edifici destinat a residència comunitària i escola. El convent i centre d'ensenyament s'establí al Raval del Coma, casa propietat de Ramon Folch. Les primeres religioses dominiques d'aquella comunitat foren Josefa Vidal i Agnès Arbó, amb la col·laboració de les germanes Eulàlia i Teresa. L'ajut econòmic fou denegat sobtadament i les religioses assumiren el deute arrendatari.\nL'any 1900 Joan Folch i Bellet feu donació de la casa-convent de Santa Mònica. Les germanes hagueren de pagar totes les obres de reparació i adaptació dels locals. Hi contribuí el bisbe de La Seu, cardenal Casañas, amb un donatiu de 1.500 ptes.\nEl 24 de juliol de 1936 el comitè municipal de Guissona ordenà que les religioses sortissin del convent i del col·legi. Ho feren i passaren a l'acolliment de llars de la vila des d'on van poder arribar a les respectives famílies. L'edifici - convent i escola - serví d'habitatge de refugiats de guerra i, després, de caserna de soldats de la República.\nDes del 1945 al 1960 els maristes tingueren cura de l'edifici i, finalment altra vegada les dominiques de l'Anunciata se’n feren càrrec fins a dia d'avui. Actualment l'escola s'anomena Mare de Déu del Roser.


Preinscripció i matrícula 2020-2021 | Centre López Vicuña\nGestió Administrativa (orientat a l’àmbit jurídic)\nFarmàcia i Parafarmàcia – DUAL\nCures Auxiliars d’Infermeria – TCAI\nComerç Internacional – DUAL\nMàrqueting i Publicitat -DUAL\nHigiene Bucodental – DUAL\nEducació Infantil – DUAL\nHoraris i dates de PREINSCRIPCIÓ i MATRÍCULA curs 2020-2021\nInscripció Jornades Portes Obertes curs 2020-2021\nBeques per a ensenyaments postobligatoris no universitaris curs 2019-2020\nInici > Secretaria > Preinscripció i matrícula 2020-2021\nAquests són els períodes aproximats de preinscripció i matrícula del curs 2020-2021, a l’espera que el Departament d’Ensenyament les publiqui en el DOGC:\nBatxillerat: primera quinzena de maig.\nCicles formatius de Grau Mitjà: primera quinzena de maig.\nCicles formatius de Grau Superior: segona quinzena de maig.\nCursos d’accés a grau superior: pendent resolució.\nUs explicarem qui som i què fem.\nPodreu plantejar les qüestions i/o preguntes.\nPodreu visitar els nostres espais educatius.· Si voleu assistir a les Jornades de Portes Obertes, us recomanem que feu inscripció prèvia, tot i que no és obligatori (clicleu aquí per omplir el FORMULARI D’INSCRIPCIÓ JPO).\nEl Centre realitza les Jornades de Portes Obertes a l’abril i al maig perquè volem oferir a les famílies la informació més fidedigne possible. No obstant això, des d’aquest moment es poden concertar entrevistes individualitzades, així que no dubteu en posar-vos en contacte amb nosaltres i us concertarem una cita amb algun membre de l’equip directiu (directora o cap d’estudis). Podeu trucar al telèfon 934.876.594 o enviar un email a: direccio@lopezvicu.info ···


La família de Grangé reivindica que va dedicar la seva vida a la difusió perquè la història no es torni a repetir | Pallars Digital\nLa família de Grangé reivindica que va dedicar la seva vida a la difusió perquè la història no es torni a repetir\nQuim Torra lamenta la mort de Grangé i en destaca que mai va deixar d'explicar la "barbàrie feixista"\nper Redacció , 28 d'agost de 2019 a les 09:31 |\nEl germà i el fill de Conxita Grangé, amb les seves parelles, durant l’homenatge d'ara fa un mes | ACN\nLa neboda de Conxita Grangé i portaveu de la família, Carme Rei Grangé, ha reivindicat que la lluitadora antifeixista va dedicar "tota la seva vida a la difusió del que va passar perquè no es torni a repetir". Conxita Grangé ha mort aquest dimarts als 94 anys a Tolosa i és l'última supervivent catalana del camp de concentració de Ravensbrück.\nLa seva neboda ha explicat que Conxita Grangé va ser deportada al camp quan tenia 19 anys juntament amb la seva tia i una cosina. També ha relatat com totes tres feien d'enllaç entre maquis i guerrillers i com les van detenir milicians de Pétain que van anar a casa seva a la recerca d'un familiar que havia fugit. Conxita Grangé va néixer a Espui, al Pallars Jussà, però ha viscut gairebé tota la vida a França.\nSegons relata Carme Rei, les tres dones feien d'enllaç entre maquis i guerrillers de l'explotació forestal que tenia un familiar i que funcionava com a "tapadora per la lluita amb la resistència". "Era una explotació que els homes es dedicaven a tallar arbres de dia i a la nit feien sabotatges", ha explicat.\nPel que fa a la seva vessant com a divulgadora, Carme Rei recorda que va ser cofundadora del Museu de la Resistència i la Deportació que hi ha a Tolosa, on feia de guia dues vegades per setmana. A més, també es va dedicar a donar conferències a les escoles i a organitzar viatges escolars a camps de concentració. "Tota la seva vida la va dedicar a la difusió del que va passar perquè no es tornés a repetir. Crec que va aconseguir el seu objectiu", ha conclòs.\nCarme Rei també ha mostrat l'agraïment de la família a la Generalitat per haver organitzat un homenatge el passat juliol. Tot i que la seva tia no hi va poder assistir per la seva delicada salut, “sabia que li havíem fet l’homenatge”, ha dit.\nCondolències per la mort de Grangé\nDes que s’ha conegut la mort de Conxita grangé han estat moltes les personalitats que han expressat el seu condol. És el cas, per exemple, del president de la Generalitat, Quim Torra, que ha lamentat la seva mort a través d'una piulada a Twitter. Torra ha destacat que tot i ser detinguda per la Gestapo, torturada i deportada al camp de concentració alemany, mai va deixar d'explicar als joves la barbàrie feixista.\nPer la seva banda, la consellera de Justícia, Ester Capella, ha afirmat que la seva lluita contra el feixisme i l'oblit és un exemple per a totes. "Les nostres polítiques de memòria han d'estar a l'alçada del seu llegat", ha afegit la consellera que té les competències en memòria històrica.\nHa mort Conxita Grangé (Espuí 1925 - Tolosa 2019), l'última supervivent catalana deportada al camp nazi de #Ravensbrück. La seva lluita contra el #feixisme i l'oblit és un exemple per a totes. Les nostres polítiques de #memòria han d'estar a l'alçada del seu llegat. pic.twitter.com/VsvDx0C0wj\n— Ester Capella Farré (@estercapella) August 27, 2019\nSocietat, antifeixisme, exiliats, camps de concentració, Conxita Grangé, Ravensbrück, nazisme


Programa Habitatge - Càritas\n50 Càritas A prop teu\nHome >> Fem >> Acció Social >> Programa Habitatge\nL’Acció Social es centra en l’atenció i l’acompanyament a les persones que es troben en situació o risc d’exclusió, en el seu procés de promoció i desenvolupament integral i en l’exercici dels seus drets, alhora que en la prevenció d’aquestes situacions de vulnerabilitat.\nCaixa Proinfància ECOSOL, Empresa d'Inserció Programa Accions Comunitàries Programa Acollida i Acompanyament\nPrograma Aliments Programa Assessorament Jurídic Programa d'Acompanyament a la Gent Gran Programa d'Intermediació i Prospecció Laboral\nPrograma d'Orientació Laboral Programa Formació Professional Programa Habitatge Programa Lleure Inclusiu\nPrograma Mediació i Intermediació Jurídica Programa Roba Programa Salut Emocional Programa Suport a l'Escolaritat\nPisos d’Acollida Temporal per la Inclusió (PATI)\nDones i mares amb fills a càrrec que pateixen precarietat econòmica severa, conviuen, de manera temporal, en pisos compartits. Aquest entorn residencial millora l’autonomia d’aquestes persones mentre reben el suport necessari perquè puguin superar les situacions d’exclusió. Des de Càritas ens encarreguem de no deixar soles aquestes persones i acompanyar-les en tot el procés de millora que inclou tant aspectes jurídics, de salut, de promoció personal de la pròpia dona, així com de cura i d’atenció als menors, perquè hi hagi una bona convivència i suport mutu.\nLes famílies que accedeixen a un pis de lloguer social no tenen els recursos necessaris per viure en una llar a preu de mercat. A través d’aquest projecte ens assegurem que dediquen a l’habitatge una quantitat de diners adaptada a la seva realitat econòmica i impedim que derivin cap a situacions més delicades. Mentrestant, aquestes famílies segueixen un pla de treball amb l’objectiu que guanyin autonomia i estabilitat econòmica suficient.\nPrimer de tot cal comptar amb una llar. Això és el que promou el moviment Housing First i que fonamenta el projecte Llaços. L’objectiu és que persones sense llar puguin accedir a un habitatge, i que esdevingui una eina per arrelar en un entorn, crear vincles socials i evitar l’aïllament. Volem partir de l’habitatge per iniciar un procés integral i aconseguir que aquestes persones trobin el seu lloc a la societat i s’hi puguin sentir incloses.\nFacilitem que les persones que provenen d’institucions penitenciàries puguin tenir oportunitats per adaptar-se i integrar-se a la societat. En aquest cas, ens centrem en persones que han complert condemna al Centre Puig de les Basses i que no compten amb l’entorn ni els recursos suficient per iniciar una vida fora del centre. Els oferim habitatge i suport integral a través de la resta de projectes perquè puguin formar-se, trobar feina i reinserir-se socialment, comptant amb la seva participació activa.\nSense Llar Figueres\nAmb projecte, desenvolupat a Figueres, pretenem que les persones que han caigut en una situació d’exclusió social per manca d’habitatge participin en processos de promoció i inserció social que els permetin, de nou, prendre les regnes de la seva vida, accedir a una llar i ser els protagonistes d’una millora en la seva qualitat de vida. Sortim al carrer per localitzar persones en aquesta situació i les informem de les accions que realitzem des de Càritas i dels recursos que s’ofereixen des del municipi, i les acompanyem durant tot el procés.\nQuan compleixen la majoria d’edat, els joves migrants que han estat tutelats per l’administració i que no tenen referents familiars, sovint es troben en situacions de vulnerabilitat perquè no han pogut regularitzar la seva documentació o per falta de recursos suficients per viure de manera autònoma. El projecte Som Refugi els ofereix solucions d’habitatge i acompanyament integral, a través de tots els àmbits d’actuació de Càritas, amb l’objectiu que puguin inserir-se social i laboralment.\nSom Refugi Som Refugi


Idò: de juny 2018\nQuan érem joves, molt joves, la meva germana Antònia i jo solíem intentar tocar la Primavera de Beethoven. Cap de les dues teníem prou nivell, però en teníem moltes ganes. A vegades jo em tancava a estudiar-la a la meva habitació i de sobte la sentia a ella, estudiant-la també a la seva. Era dolç.\nRecordo la frustració de saber com volia que sonés, però no aconseguir-ho perquè, encara que el cap ho tenia clar, els coneixements tècnics no arribaven. Recordo la determinació amb la que dèiem algun dia la tocarem. I continuàvem estudiant-la.\nVam trigar força anys, però hi va haver un moment en què ens la vam fer nostra, i va arribar a ser "la nostra" sonata, com els amants tenen "la seva" cançó. Teníem una complicitat especial. Suposo que en gran part pel fet de ser germanes, també perquè tant ella com jo ens havíem sentit estudiant-la a soles. Potser fou perquè quan vam arribar a tocar-la, o sigui, quan vam avançar tècnicament prou com per poder assumir-la, teníem la idea musical molt clara, no sé si m'explico.\nBé, aquesta sonata preciosa ha estat en el repertori emocional de la nostra família, i hi ha ocupat un espai molt important.\nAvui passarà una cosa que també és molt important per a mi.\nTorno a ella. Avui tornaré a tocar-la. Però no acompanyaré a la meva germana, sinó al meu fill Miquel, a una audició a l'escola de música. Sento que d'alguna manera, tanco el cercle, no sé, que aquesta música bellíssima ha tornat a fer el salt, ha passat a la següent generació, com fa tants anys que està passant. El meu fill, que ara té 17 anys, està fascinat de la força i la bellesa de la música de Beethoven, com ho estava jo a la seva edat, com segurament ho estarà la generació que encara ha de néixer.\nAh! I sabeu qui és la professora de violí del Miquel?\nSí, ho heu endevinat. La meva germana Antònia.\nPublicat per Maria Escalas Bernat a 08:44 5 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Família, Música, nens


El temps transcorregut des de l’entrada en vigor de la Llei 17/2008, del 3 d’octubre, de la seguretat social recomana, d’una banda, ajustar la regulació de certs aspectes per tal de facilitar-ne l’aplicació i, d’altra banda, introduir algunes modificacions tant en el text original com en la revisió efectuada per la Llei 25/2011, del 29 de desembre, majoritàriament orientades a evitar situacions especialment dificultoses per als cotitzants.\nEntre els ajustos de la regulació destaca la definició de les persones que exerceixen una activitat per compte propi; la de les persones assalariades que per ser propietàries o sòcies de l’empresa per a la qual treballen tenen establerta una base de cotització mínima, i la de la base de cotització dels administradors que són alhora persones assalariades de la mateixa societat.\nLes modificacions en el sistema que s’introdueixen en aquesta Llei consisteixen a reconèixer les persones que exerceixen una activitat per compte propi, la possibilitat de reduir la base de cotització en circumstàncies especials d’inici d’activitat, de remuneració reduïda o de simultaneïtat amb la condició d’assalariades o de beneficiàries d’una pensió de jubilació.\nAixí mateix, la Llei crea el règim especial dels assegurats voluntaris a la branca general i a la branca de jubilació.


Mandonguilles amb verdures | Recepta de cuina de Lidia Mar - RECEPTES.CAT\n500 gr de carn picada (250 de vedella i 250 de porc)\n- En un bol posem la carn, afegim l'all ben picadet, el julivert, sal i pebre al gust, l'ou batut i pa ratllat fins aconseguir una massa homogènia. Fem boles de carn i les enfarinen, espolseu be l'excés de farina.\n- Posem a escalfar oli en una paella, quan estigui calent marquem les mandonguilles i les retirem en un plat. Si volem les podem posar sobre paper absorbent per retirar l'excés d'oli.\n- Tallem les verdures en daus, en una olla afegim oli i el posem escalfar, quant estigui calent afegim la ceba, la coem però sense que es torni rossa, un cop la veiem cuita afegim la pastanaga, el pebrot verd i el vermell coem una estona mes fins que hagin suant ho suficient i per últim afegim el carabassó. Un cop veiem que estiguin ben cuites les verdures afegim el vi blanc i deixem reduir.\n- Ara que ja tenim les verdures cuites i el vi reduït afegim les mandonguilles a la cassola i cobrim amb el brou, deixem coure una mitja hora a foc suau.\nEnllaça aquesta recepta: Receptes.cat/recepta6324\nPop al romaní\nPizza de xistorra i formatge manxec\nPizza de botifarra i llom sec\nPit de pollastre amb salsa de llimona\nTruita de carbassó, ceba i xoriç\nMusclos amb verduretes\nLidia Mar RSS feed.\nTens tota la raó, el que passa es que tinc la costum de deixar-les abans amb aigua per tal d'evitar la sorra. D'aquesta...\nMoltes gracies Quim, prenc nota per provar-la. Ja et comentaré com m'ha anat\nSempre he fet el tiramisú classic i m'ha agradat aquesta variant, a veure si aquest cap de setmana la provem\nHola Joan, Aquesta recepta es molt bona! Suggeriment: - El all del morter el pots fregir una mica abans - A la picada...\nOu ferrat diferent


El CaixaForum viatja a l’origen del mite del París bohemi (Antoni Ribas Tur)\nUna gran mostra evoca Montmartre amb obres de Toulouse-Lautrec i Van Gogh, revistes i ombres xineses\n5 min. Barcelona 17/10/2018 22:38\n987x555 El CaixaForum viatja a l’origen del mite del París bohemi\nDes que va començar el muntatge de la nova exposició del CaixaForum, Toulouse-Lautrec i l’esperit de Montmartre, sembla que els gats miolin en francès. És com si la boira hagués envaït l’antiga fàbrica Casaramona als vespres i encara es pogués sentir el so del sotragueig de les rodes d’un carruatge damunt les llambordes o la música de cancan a tot drap. La mostra obre avui i els responsables del centre creuen que la il·lusió i la música no marxaran fins que no tanqui aquesta explosió parisenca. “Montmartre és un estat d’ànim”, diu la directora general adjunta de la Fundació La Caixa, Elisa Durán. Pel que fa al recorregut, que inclou 345 peces, és un gust que el comissari, el crític d’art Phillip Dennis Cate, evoqui aquell moment no només amb pintures i cartells de grans noms com el mateix Toulouse-Lautrec, Van Gogh i Steilen, sinó també amb una selecció molt sucosa de pintures d’artistes menys coneguts, revistes, cartells i papers que estaven cridats a desaparèixer. Les parets estan plenes a vessar: Toulouse-Lautrec i l’esperit de Montmartre és una exposició per visitar més d’un cop. Els col·leccionistes de petits impresos salivaran. “L’art del segle XX es va veure molt influït pels artistes de Montmartre, que no només es volien definir amb la pintura”, diu Phillip Dennis Cate. “L’art estava a l’abast de tothom”, subratlla el comissari.\n“Des d’un punt de vista filosòfic i polític, Montmartre era radical, antiestablishment i antiburgesia per definició”, diu Cate al catàleg de la mostra. “La comunitat artística va adoptar de manera innovadora certes eines antiacademicistes, com ara l’humor, els calembours visuals, la ironia, la sàtira, la paròdia i els titelles, per criticar la societat del seu temps i la condició humana, en general”, escriu també l’expert. A la dècada del 1880 Montmartre era un municipi independent de París on era barat viure, i aquella revolució va començar quan s’hi van traslladar un grup d’artistes que treballaven a la rive gauche del Sena, on després va obrir les portes el primer dels dos cabarets Le Chat Noir l’any 1881. Al començament de la mostra, la paròdia que Toulouse-Lautrec -de qui es poden veure 61 obres entre pintures, dibuixos i gravats- i els seus estudiants van fer d’una pastoral de Puvis de Chavannes permet entendre fins a quin punt van sotragar el panorama. A la versió d’ El bosc sagrat estimat per les arts i les muses, hi apareixen l’artista i els seus amics i un rellotge penjat en una arquitectura clàssica. “Toulouse-Lautrec va convertir el que era lleig en bell i ho va idealitzar, va capgirar l’estètica”, explica el comissari. De fet, abans que Marcel Duchamp li posés uns bigotis a la Monna Lisa, Eugène Bataille, conegut com a Sapeck, la va retratar fumant amb pipa a les pàgines de la revista Le Rire, de la qual s’arribaven a tirar 300.000 exemplars. Tot i això, aquells artistes també van fer publicacions seriades més selectes, com és el cas dels nou àlbums de L’Estampe Originale.\nEl teatre, la dansa i el circ\nGràcies als artistes exposats també es pot copsar el panorama escènic d’aquella Montmartre fin de siècle : la mostra inclou el programa il·lustrat per Toulouse-Lautrec d’un muntatge de Salomé, d’Oscar Wilde, i dibuixos de Pierre Bonnard sobre el llegendari Ubu roi, d’Alfred Jarry. També hi ha imatges de la danse serpentine que feia la ballarina Loïe Fuller. Els pioners del cinema van dedicar algunes de les seves pel·lícules a les figures que creava movent les llargues faldilles que portava. A la mostra no hi ha pel·lícules però sí un precedent del cinema: les ombres xineses, representades per materials com una selecció de les siluetes de zinc que es feien servir en els espectacles. “Era una forma d’art visual molt sofisticada. Podia haver-hi 40 persones darrere l’escenari per posar efectes de color, de so i música a l’espectacle”, explica el comissari. Pel que fa al circ, es va convertir en un tema predilecte, arran del paral·lelisme que van fer entre les vides dels acròbates i les seves. “Els pintors tenien una mirada empàtica cap als artistes de circ perquè creien que tots estaven al marge”, explica el comissari.\nFinalment, la mostra aborda el paper de la dona en aquell moment. En aquest àmbit es pot veure un cartell censurat de Steilen per anunciar un número de Le Journal sobre el tràfic de blanques -el van obligar a cobrir els pits d’un dels personatges- i altres treballs que les mostren en la dicotomia reduccionista de ser prostitutes, per tant, associades a les malalties de transmissió sexual, o dones contemplatives.\nEn paral·lel a aquella explosió artística en tots els àmbits, com es pot veure amb una maternitat de Pelez protagonitzada per una dona pobra al carrer al començament del recorregut, l’exposició reflecteix que aquells creadors van col·laborar en la transformació i en una certa gentrificació de Montmarte: “Al començament del segle XX, quan Picasso hi va arribar, hi havia més de 40 locals d’oci, entre cabarets i sales de ball, mentre que 20 anys abans n’hi havia una quarta part”, explica Cate. “En qüestió de 16 o 18 anys -explica el comissari- Montmartre es va convertir en aquella mena de Disneyland que va tenir un èxit explosiu”. Per això, va haver-hi veus que van lamentar la mercantilització del lloc. Segons Cate, la gent pagava per experimentar “la independència” que proposaven els artistes i, de resultes d’aquesta comercialització, alguns es van “aburgesar”. Toulouse-Lautrec i l’esperit de Montmartre estarà oberta fins al 20 de gener i després anirà a Madrid.


Cambrils projecta obrir sis passos provisionals per travessar l'antiga via del tren La República\nCambrils projecta obrir sis passos provisionals per travessar l’antiga via del tren\nACN Cambrils.-L’Ajuntament de Cambrils ha aprovat l’obertura de sis passos provisionals per travessar l’antiga via del tren, clausurada l’any passat coincidint amb la inauguració de la variant del corredor mediterrani. […]\nACN Cambrils.-L’Ajuntament de Cambrils ha aprovat l’obertura de sis passos provisionals per travessar l’antiga via del tren, clausurada l’any passat coincidint amb la inauguració de la variant del corredor mediterrani. L’objectiu és començar a eliminar barreres arquitectòniques mentre no es desmantellen les instal·lacions i s’executa el projecte del nou tren-tramvia. Els passos s’han dissenyat coincidint amb les connexions d’avingudes i carrers previstos al POUM, i se situaran a l’avinguda Joan XXIII (urbanització Cambrils Badia), l’antiga estació, el camí del Corralet, el carrer d’Estrasburg, Mas Clariana i les places bessones (entre Francesc Macià i Lluís Companys). Les obres tenen un pressupost de 115.000 euros i està previst que s’executin enguany.


Itinerari per Cracòvia per descobrir detalls que no surten a les guies.\nBrowse: Home / 2019 / novembre / 21 / No ho busquis a la guia (2)\nSegon itinerari per Cracòvia per descobrir detalls de la ciutat que no expliquen les guies turístiques.\nLa muntanya de l’heroi\nA només tres quilòmetres del centre històric trobem el mont Kościuszko. És un turonet artificial pelat, enmig d’un parc forestal, que té la seva gràcia i la seva història.\nTadeusz Kościuszko era un general que al segle XVIII va protagonitzar la revolta polonesa contra l’ocupació prussiana, que dit de pas, no va tenir l’èxit esperat. Sembla que aquest senyor ho devia fer prou bé, doncs també va tenir un notable paper en la lluita per la independència dels Estats Units contra els britànics.\nImitant les tombes neolítiques que hi ha en aquesta regió, el 1820 es bastí aquest turó en honor a l’heroi nacional. Per aquest motiu es va portar terra des del camp de batalla on Kościuszko va vèncer les tropes russes, a uns 250 quilòmetres de Cracòvia.\nTrenta anys més tard, els austríacs -Polònia havia deixat d’existir com a nació- l’envoltaren amb una construcció defensiva on ara els turistes ens passegem per admirar les impagables vistes.\nLa defensa circular.\nUn bucòlic caminet de baixada, que recomano de tot cor, passa pel cementiri de Salwatorze (Sant Salvador) i ens porta fins a l’església amb el mateix nom.\nOriginada al segle XII, ha estat destruïda i refeta diverses vegades. Només cal veure les pedres de diferents colors i mides a la façana. L’envolta un petit cementiri i la caseta on vivia l’enterramorts. Algunes làpides es troben incrustades a la paret i cal observar-les de ben a prop per adonar-se que algunes calaveres gravades recorden els primers jocs de ‘come cocos’.\nLa llosa que m’ha semblat més peculiar mostra un esquelet amb una pala a una mà i un rellotge a l’altra, amb un posat com dient “aquí t’espero!”.\nS’acaba el temps.\nAprofitem per creuar el camí -o carrer?- i visitar la capella barroca de fusta més propera a la ciutat, dedicada a Santa Margarida i Santa Judit. Tot i no ser la més espectacular, sorprèn la seva planta octogonal. Pots imaginar que, una estructura de fusta es deu haver cremat més d’una vegada. I tens raó. La darrera restauració és de 1980. L’espai verd al seu voltant abans era un cementiri on s’enterraven les víctimes de les nombroses epidèmies.\nFem una llarga caminada vora el Vístula (Wisła en polonès) i entrem al barri de Kazimierz. Com que les guies en van plenes, només faré esment a una curiosa senyalística. Un quadrat groc amb una nena que sembla portar amb la mà un immens caramel, vol dir que cal conduir amb precaució perquè hi ha una escola a prop. Imagino que el disseny deu haver estat patrocinat pels odontòlegs, que potser han vist així, augmentar la clientela infantil (és broma, poma!).\nNena amb piruleta.\nBaixem pel carrer Mostowa (que vol dir pont) i ens aturem al número 3 on, si ningú l’ha robat o fet malbé, hi ha un petit relleu amb un escanyolit ésser alienígena. Sota els peus trobem la paraula Vanadium, pseudònim de l’artista ucraïnès Kharkov Banksy. Sembla que va començar el 2014 a inundar amb les seves obres primer els carrers de la seva ciutat -Jarkov- i després altres ciutats.\nNormalment crea petites escultures de criatures alienígenes on escriu, en ucraïnès i en alguna altra llengua, l’enigmàtica frase “Hem arribat al món“.\nL’artista afirma inspirar-se en les cariàtides i els atlants clàssics i que no té més raó que la de decorar edificis. Fins i tot, quan les obres són objecte de vandalisme, ell mateix les repara. Però més enllà d’això, aquestes petites criatures han generat passió, fins al punt que trobem qui les col·lecciona i qui les compra per col·locar-les en altres ciutats.\nHe vingut en pau.\nEquilibris sobre el riu\nCreuem el pont del Pare Bernatka, religiós que al segle XIX no va parar fins a construir un hospital a pocs metres d’aquí. Hi ha dues passarel·les: convé passar per la de vianants si no vols que els ciclistes et renyin.\nConstruït el 2010, el pont destaca per les grans escultures de metall que semblen flotar ingràvides en l’espai. Les obres van ser creades per Jerzy Kędziora. Aquest artista polonès a qui sembla agradar-li els grans reptes, és conegut per ubicar els seus treballs a l’aire lliure en llocs inusuals i impossibles, desafiant les lleis de la gravetat.\nEl pont no va estar exempt de crítiques a causa de l’alt cost que va tenir, a què ja hi havia dos ponts propers i a què només serviria per a la massificació del turisme (com així és).\nEquilibris sota cel.\nCreuem el pont i entrem al barri de Podgórze, que temps enrere havia estat una ciutat independent i es va fer tristament famós perquè aquí hi va haver el gueto jueu durant la invasió alemanya.\nEns acostem a un estrany i monumental edifici metàl·lic que aixopluga un altre de més antic de maó vist. El conjunt, construit el 2014, s’anomena la Cricoteka, que agrupa un teatre, una galeria i un centre de documentació artística sobre l’obra de Tadeusz Kantor. És la continuació del teatre Cricot 2 fundat pel mateix Kantor en ple centre històric.\nNascut el 1919 a uns 150 quilòmetres de Cracòvia, Kantor va ser un personatge polifacètic. Inspirant-se en les avantguardes del seu moment, va realitzar escrits, pintures i escenografies. Però va destacar especialment com a director de teatre i actor amb les revolucionàries presentacions, que li van valer el reconeixement mundial.\nEls anys 60 fundà el grup teatral Cricot 2, on presentà innovadors muntatges amb maniquins.\nReflexes sota el sostre.\nAlienígenes poc amistosos\nContinuem el nostre itinerari per Cracòvia amb temes culturals i per això ens acostem al carrer Józefińska, on trobem un mural que cobreix tota la façana lateral d’un bloc de cinc plantes.\nUn curiós robot amb quatre potes i cara de pocs amics, sembla voler sortir de la paret. Al seu damunt, hi ha una inquietant frase d’Stanisław Lem que diu: “Al final els humans es faran petits fins a la dimensió de eixelebrats servents dels genis d’acer i, potser, començaran a venerar com déus…“.\nL’obra va ser realitzada el 2012 durant el festival Conrad, un important certamen literari que cada any té lloc a Cracòvia. De fet, a més de literatura, també acull cinema, teatre, música i arts visuals.\nEl nom és en honor a Joseph Conrad, escriptor de pares polonesos, que va néixer quan Polònia encara estava desintegrada i no existia com a nació. Va treballar com a mariner, experiència que queda reflectida a les seves obres. El seu nom real era Józef Teodor Konrad Korzeniowski, però el va modificar quan va anar a viure a Anglaterra.\nTambé polonès, Stanisław Lem està encasellat dins la ciència-ficció, malgrat que els seus escrits són més aviat filosòfics. En concret els robots i formes de vida extraterrestres són temes recurrents a la seva obra, on planteja els problemes de comunicació amb l’ésser humà. Probablement et sona Solaris, la qual s’ha dut al cinema un parell de vegades, la darrera el 2002 amb George Clooney.\nRobot poc amistós.\nUna església de conte\nAcabem aquest itinerari per Cracòvia a l’església de Sant Josep (Kościół pw. św. Józefa). Quan la veus per primera vegada et ve al cap el castell de les pel·lícules ensucrades de la factoria Disney. Va ser construida el 1909 en estil neogòtic, quan aquest barri encara era una ciutat independent.\nAquest temple forma part del que es coneix com a ruta de Santa Faustina de Cracòvia. Nascuda a principis del segle XX, de joveneta va treballar com a serventa en cases burgeses per recollir un dot amb la qual entrar a un convent, que era el que volia.\nTot i la pobra salut que tenia, se la passava tenint revelacions celestials, èxtasis, estigmes i viatges astrals (bilocacions). Va morir amb 33 anys, suficient per deixar un llegat missioner que encara perviu.\nSi observes amb deteniment les escultures de la façana, veuràs un Joan Pau II mirant-te, que va ser col·locat recentment. La devoció cap a aquest papa a Polònia és només comparable amb la passió que a casa nostra desperta el Barça.\nAixò només ha estat un breu itinerari per Cracòvia. Però si l’observes amb deteniment, podràs descobrir mil i una històries amagades.\nTuró de Kościuszko: krakow.travel/es\nTadeusz Kościuszko: wikiwand.com\nEsglésia de Sant Salvador: krakow.travel/es – wikiwand.com\nEsglésia de Santa Margarida i Santa Judit: krakow.travel/es – wikiwand.com\nVanadium: newsroom.kh.ua – 2day.kh.ua – facebook.com/vanadium.ua\nJerzy Kędziora: jerzykedziora.com – culturainquieta.com\nPasarel·la Bernatka: wikiwand.com\nTadeusz Kantor: biografiasyvidas.com\nJoseph Conrad: wikiwand.com\nFestival Conrad: en.conradfestival.pl\nStanisław Lem: wikiwand.com\nMural Lem: krakow.travel/es\nEsglésia de Sant Josep: encyklopediakrakowa.pl – faustyna.pl\nSanta Faustina: faustyna.pl\nPrimer itinerari per Cracòvia (1)\nEtiquetes: Cracòvia, Cricoteka, itinerari a peu, Jerzy Kędziora, Joseph Conrad, Kościuszko, Polònia, Salwatorze, Stanislaw Lem, Vanadium\n← No ho busquis a la guia (1)\nArt, artistes i artesans →


Els viatges del Xavi: Kamtxatka. Un petit resum\nResumir més de quatre setmanes de viatge en un sol post serà complicat. Però són les coses que passen quan hom es desplaça en un indret sense connexió a internet.\nEl viatge, però, va començar molt abans que el dos de Juliol, dia en que vam aterrar a Elizovo, a la península de Kamtxatka. Tot va començar un dia de Novembre de 2012 quan vaig rebre un correu a través de Couchsurfing. Una parella de rusos es volien allotjar a casa:\nHi, I'm Andrey from StPetersburg (not from the one in Florida, no!), but currently I live and work in pleasant English countryside near London with my gf Anna[...]\nTrekking, mountaineering, cycling and meeting locals all around the world are all Anna's and my alter egos as well. Sadly we are not brave enough yet to completely break out from office, but we have traveled for a while including some hitchhiking in China =) Where we met Pep Sola-Niubo somewhere on rainy crossroads of Sichuan, and he has been one of our best CS experiences ever. It looks like that you have the same inspiring mindset, that's why I'm hoping to catch you during our short visit.[...]\nUns dies després eren a casa. Un sol vespre, però va ser llarg. Primer, repasar Vèrtex i Campos Base amb articles publicats. Després, fotos vistes a l'ordinador dels meus viatges per Kirguizstan; i per acabar, les fotos de l'Andrey a Kamtxatka fa cinc anys. Eren gairebé l'una de la matinada quan després d'haver vist les fotos, l'Andrey llençava el comentari / pregunta: Aquest estiu hi tornem, t'hi apuntes? El període de reflexió va ser curt, una setmana després, a través de FB, en comunicava que els vols Moscou - Petropavlov-Kamchastky estava als voltants de 250€ anada i tornada. Ja no hi havia marxa enrera.\nL'1 de Juliol, a les deu del matí em trobava altre cop amb l'Andrey i la Helvi. Erem a Leningradskaya, acabaven d'arribar de Petesburg en tren junts amb la Masha. La resta del grup s'hi afegiria 5 dies després.\nDes de novembre fins Juliol, pel mig molts correus i converses per Skype. Ara, però, començava el viatge.\nDuien 110kg de material entre tres. Primer de tot, descarragar-els-hi pes per anar fins l'aeroport. Allà, tindríem 6 hores per redistribuir-lo correctament. Un cop a l'aeroport, apurem bosses. Facturem a la ratlla dels 23kg tots quatre, també apurem els 10kg de l'equipatge de mà. Una petita bàscula digital de l'Andrey ens ajuda a quadrar pesos. No és l'única feina a l'aeroport. Queda folrar mapes. Una cinta d'embalar transparent i unes tisores ens mantenen entretinguts un parell d'hores, les hores no es fan llargues abans d'embarcar.\nI vuit hores i pico després d'embarcar som a Kamtxatka. Trobar-te de nassos amb dos volcans impressiona. L'Avacha (2751m) i el Koryakskiy (3456m) ens donavan la benvinguda al baixar de l'avió. A l'aeroport ens espera l'Alexey un amic de l'Andrey. Ens recull i passem per Petropavlov a comprar quatr coses que falten i arrenjar uns papers. A la tarda, sortim cap al sud. Dormirem a una cabana de vulcanòlegs i l'endemà tirarem cap al volcà Mutnovskiy (2323m).\nVolcà Koryasky (3456m) vist des de l'aeroport\nEl dia s'aixeca amb notícies d'un ós que s'ha passejat aprop de la cabana. Havent esmorzat i ja tirant cap al volcà en veure'm un a la llunyania, serà el mateix? El volcà és espectacular. La vall que du als cràters és una barreja de rierols de desglaç i glaceres que es barregen amb fumeroles de sofre i piscines de fang bullent. Ens recreem contemplant-les abans no enfilar cap als dos cràters. Un innactiu amb un llac glaciar, i l'altre, al que s'hi accedeix ajudant-se d'una corda, en actiu, amb una espessa fumerola que sorgeix de les entranyes de la terra. Ens hi passem una bona estona abans no tirar avall. La tornada serà llarga, per una altre vall, fins arribar a una central geotèrmica a prop de la qual trobem una piscina d'aigües sulfurores. L'endemà al matí, abans no ens vinguin a recollir, farem un banyet.\nA les 12:00 un 4x4 ens recull i ens du al camp base del Koryakskiy a uns 700m sobre el nivell del mar. Tot hi ser les 17:00 quan hi arribem, aprofitant que tenim llum de dia fins gairebé les 23:00 ascendirem la mateixa tarda fins al voltant de la cota 2000m on plantarem la tenda. Sopem i ens anem a dormir passada mitja nit. Abans de les 5:00 tornem a ser en dansa. Havent esmorzat tirem amunt. El terreny és molt innestable. Els blocs de roca sobre grava volcànica cedeixen constantment al nostre pes i baixen pedres per tot arreu. Son les 13:00 quan a la cota 3100aprox decidim girar cua. A les 20:00h hem de ser abaix de tot per tornar en cotxe a Elizovo, l'endemà arriba la resta de la troupe. No hi ha temps per més. Arribarem al taxi que seran les 20:45 i una hora i pico més tard a Elizovo. Quadrem comptes dels dies passats, piquem algo per sopar i cap a les dues de la matinada a dormir.\nFumerola de sofre al volcà Mutnovsky\nL'endemà és el dia D. 6 de Juliol. En Sasha, el Lyubomir i el Serguei arriben amb el vol d'Aeroflot, l'Oliya una hora més tard amb Transaero. Ja som tot l'equip complert ! Junt amb uns amics de l'Andrey, marxem cap a les 15:00 amb un autobús llogat. A l'autobus de 30 places no hi cap ni una agulla. 28 persones, més motxilles i les garrafes d'aigua i queviures per no sé quants dies dels amics de l'Andrey. Seran les 22:00 que arribem a Kozyrevsk. Però no ha acabat el dia. És hora de fer la redistribucio definitiva dels menjars i material comú. Cal distribuir tot el que vam dur nosaltres i el que han dut els de la segona tongada. No acabarem fins passades les dues de la matinada tocades. S'omplen botelles amb arròs, grecha, llenties, .... Es passen les cordes, estris de cuina, tendes, a qui li correspongui. A part de menjar, jo duré les dues olles, una corda de 40m i un tendal de 4x3m per si plou tenir on cuinar aixoplugats.\nEl dia 7 ens alçarem cap a les 8:00 i a les 10 ja tenim el camió que ens intentarà apropar tant com sigui posible a la cabana de vulcanòlegs Tolud. Desconeixem com estarà el camí després de les darreres erupcions dels nous caràters dels Tolbachiks. El camp de grava volcànica ha quedat bloquejat per "megabombes" aquí hi allà. Són les 16:00 quan el camió ja no pot avançar més. Baixem. Durant 3h i pico avançarem camp a través sota la pluja fins arribar a la cabana. Amb uns 35 quilos a l'esquena, la cosa es fa feixuga, molt feixuga. Es camina 30' i se'n descansa deu, fins hi tot plovent, però l'esquena necessita reposar. Arribem a la cabana i estem sols. Descarreguem el menjar i gasolina del sisè dia en endavant, no ens caldrà. El deixem a la cabana i ens preparem per anar als Tolbachicks els dies següents.\nEl dia 8 de Juliol avançarem fins al plateau sota dels dos Tolbachik, pla i punxegut. L'endemà, per un coloiur toca guanyar l'aresta entre els dos volcans. Quan sona el despertador a les 4 del matí fa massa mal temps, continuem dormint. No arrancarem fins les 9 tocades, el temps sembla millor, no hi ha tanta boira , així que tirem amunt. Acabarem plantant la tenda a 3200m. Això si, l'atac al cim quedarà per l'endamà, massa tard, avui. Matem la tarda dins la tenda, a fora estem gairebé a 0 graus i a sobre fot vent. No s'hi pot estar.A la tenda, la Masha i en Saha, els companys de tenda, junts amb la Helvi que ens visita, em deleiten amb una cantada d'antigues cançons patriòtiques soviètiques.\nDia 10 de Juliol, toca atacar l'Ostriy Tolbachik, el Tolbachik punxegut, 3682m. Enfilem l'aresta i una hora i mitja després som al cim. Pujem encordats, jo amb en Seguey i el Lyubomir, que seran els companys de cordada durant tot el viatge. L'ambient és guapo, aresta fàcil, ampla i sense massa pendent, però amb paret de 90º per l'altra banda. Baixem, desmontem tendes, dinem i continuem avall per l'aresta fins arribar al cràter del Plosky Tolbachik, el Tolbachik pla -3085m-. Voltagem el cràter en girebé 270º per trobar el camí que ens baixarà al plateau un altre cop. Arribem a baix i a sopar. És el primer dia que em toca preparar-ho a mi. Ens tornem per parelles. La meva parella de cuina és l'Olya. Ella parla rus i jo no, així que ella és la xef que sap què cal fer en cada moment i jo el simple pinche neteja olles :-D Els torns de cuina s'inicien amb el dinar i s'acaben amb l'esmorzar següent.\nL'endema baixem gairebé fins la cabana Tolud. Abans però vvisitem un nou cràter en actiu. Les bombes de lava ens cauen pel voltant en un dels paissatges més salvatges que he vist mai. Quan som prop de Tolud, els nois, amb les motxilles buides, baixem a recollir tot el que hi havíem deixat. Tornem a pujar i d'allà anem cap al port del Tolud -1291m-, tirant de GPS. Són tres hores més extenhuants sota una intensa pluja i vent en contra. Muntem tendes sota la pluja i a recuperar-nos. Personalment arribo esgotat, i amb una mica d'hipotermia. Deixo la càmara de fotos fora dins el Goretex. La càmara dirà prou. I no resucitarà en tot el viatge :-(.\nTolbachik pla - 3085m- vist des del campament (cota 3200m)\nEl dia passa factura. L'endemà cal descansar. Tansols movem el campament un mig kilòmetre per estar més aprop de l'aigua i del segon volcà a pujar. El Bolshaya Udina, 2920m. Dia ideal per fer bugada. Ens distreiem amb les visites d'una xafardera família de guineus que treuen el cap de tant en tant pel campament.\nL'endemà, ara si, ataquem el segon volcà. El primer tram de l'ascensió es fa ràpid entre vegetació baixa, després la cosa ja es complica sobre terreny més rocós i descompost. Per arribar a la zona del cràter sumital, toca encordar-se i reumuntar una pala de neu. Arribem a dalt que gairebé no s'hi veu res. La boira ho tapa tot. Busquem unes roques on arraulir-nos i dinem: Formatge, barres energètiques, xocolata ... un dinar de luju. Intenem trobar el punt més alt del cràter, seguint un waypoint que tenim al GPS. Tirem del meu Aventura. El que havia de ser el GPS de reserva passa a ser el principal. L'altre amb la pluja s'ha mort. El wpt marca un punt impossible en mig d'un precipici, però si que sembla, la boira no hi ajuda, que als voltants som al punt més alt del cràter. Voltem una mica més i avall. Perdem el camí de tornada una mica. Acabem superant un gendarme per la banda oposada on l'havíem superat a l'anada. Arribem xops altre cop al campament. L'aigua no perdona.\nKamen i Klukenskoy des dels Tolbachik\nEl 15 de Juliol ens movem. Tocarà caminar unes 4h fins a la base del seguent volcà a intentar: L'Ovalnaya Zimina, 3080m. Aprop, hi tenim acampada una expedició del centre excursionista de la Universitat de Moscou, tenim visites de cortesia.\nEl dia 16 comença molt tapat. Impossible pujar així. Dia perdut. Anem bé ja que pel camí em sacrificat un volcà pel mal temps i ara ens sobren alguns dies. El 16 farem un segon intent, sino, ho haurem de deixar estar.\nEl dia 17 s'aixeca bé. Enfilem cap al volcà. És més agrait que els altres. Comencem sobre neu tova i de seguida s'endureix. Pujem per un corredor que es veu net d'esllavisades per guanyar l'aresta. A mesura que pujem però el dia s'enreda. I arribem a l'aresta que està molt tapat i fot un vent molt fort. Aviat el vent es converteix en torb, neu? No ho sé, no sé si només l'axieca el vent o també neva. Fot un fred que pela. El Sasha fa cim, els altres ens quedem a justos 15m però s'ha de tirar avall JA. Baixem cagaint hòsties. Massa ràpid anant encordats. Tant que el tros de corda que m'uneix pel darrera al Lyubomir em pasa pel davant i m'entrebanco. Caic de cara, totes les tècniques d'autodetenció se t'obliden, baixo poc, el mateix Lyubomir em frena. Un ensurt i una gramponada més als pantalons. Arribarem a baix sense cap altra sorpresa. I a sota, el dia s'aguanta. Soparem cel·lebrant que passem l'equador de l'expedició però sobretot, que els hi duem un 3-0 als de Moscou en quant a cims conquerits. Caurà un brindis amb vodka.\nEl 18 i 19 són dies de transició. Cal guanyar el plateau de la petita Antatida. Una planicie per sobre els 2600m amb glacera i envoltada de volcans. Kluchevskaya i Kamen a una banda, i Krestkovsky i Ushkovsky a l'laltra. El primer dia, no massa dur, el segon, pica. 1300m de desnivell carregats encara amb menjar per 10 dies. Quan s'alleugerirà el pes de la motxilla?\nEl 20 encara és més light. Recorrem un tram de petita Antàrtida fins trobar on plantar les tendes a peus del Krestovsky, 4108m. Als peus però no tant.... No fos que les esllevisades de pedres que es senten arribessin al campament.\nNou cràter a la zona dels Tolbachik\nL'endemà tocarà diana aviat. A les 6 del matí ja hem deixat el campament i mitja hora després ja anem encordats saltant esquerdes de la glacera. Unes hores més tard hem guanyat una aresta rocosa que enfilem grimpant cadascú pel seu compte. Es puja, però baixar-ho, com? Deprés l'aresta torna a ser nevada. Alpina, força alpina. Paret de 90º a una banda, pendent de 30 a l'inici per l'altra, però rapidament s'accentua. Al mig de l'aresta un gendarme. Com el superarem? assegurem bé mentre enfilem la pala de 50º que el voreja. Sort que només son uns 4-5m. La resta de l'aresta és franca fins al cim. Hi arribem que són les 14:00 tocades. Ara toca baixar. Però com? per on? S'opta per baixar per una pala, tot i muntant ràppels sobre reunions muntades amb cargols de gel. Es fa lent al baixar 8 persones i el darrer a pèl o amb seguros més precaris per recuperar els cargols... Són les 20:00 quan arribem al plateau d'on sortia l'aresta rocosa. Seran les 22:15 quan arribarem al campament després d'haver saltat esquerdes altre cop... i ja sabeu que no és el meu fort. Arribem extenhuats, però contents d'haver fet un altre cim,\nEl 22 de juliol varem creuar tot el plateau fins al coll entre el Kamen-4575- i el Kluchenskoy -4750m- a la cota 3200m, aprox. Tot i que no estava previst alguns volen intentar el Kluchenskoy. El Kamen s'escapa de les nostres posibilitats. Jo descarto fer-lo. Em fan massa mal els peus després de tants dies amb botes rígides sense poder dur plantilles. La Masha tampoc hi va, i l'Andrey, que ja el va pujar fa cinc anys, tampoc. Massa roca descomposta. El volcà està en actiu i això fa que baixin pedres per tot arreu, tot i que només és caminar. En tot cas, no quedarà ni en intent. La pluja que cau a les 4 de la matinada obliga a tothom a quedar-se a la tenda. No hi ha més dies per més intents. Toca la tornada.\nEns tornem a alçar cap a les 9:00 matí en un moment que ha parat de ploure. Recollim tendes i comencem a baixar. Toca tornar a creuar la Petita Antartida, i baixar-la. Es fa enfarregós. El primer tram un cop baixat el coll , són tot un reguitzell de turons de neu glaçada coberta de grava volcànica. Després, agafem el cami d'anada, per acabar desviant-nos per voltejar els Tolbachik en direcció contraria a l'anada. Acabem el dia al coll de Tolbachik amb vistes a un turonet on hi hauria d'haver cobertura telefònica. L'Andrey i el Seguey hi van, i si, n'hi ha. Arrengen el camió que ens recollirà l'endemà a les 12:00 a una cabana de vulcanòlegs. Seran les darreres 3 hores camp a través, bosc a través i grava a través del viatge. Hores després, serem altre cop a Kozyrevsk, menjant gelats i fent una autèntica Banya Rusa. Els primers luxes després de 3 setmanes d'expedició.\nEl dia 25 arribarem a Elizovo i el 26 el grup es dividirà en dos. Sasha, Lyubomir i Oliya aniran al Mutnovsky, la resta, buscarem unes piscines amb aigües termals per refer-nos... i al vespre, tots junts, farem el primer atracón de caviar vermell. S'ha d'aprofitar que al mercat va a poc més de 40€/kg. El 27 farem el guiri pel golf de Petropavslovk amb una excursió en vaixell on pescarem i menjarem cranc de Kamchatka d'entre altres coses.\nI el 28, bé, el 28 em vaig xupar la segona i tercera part del Senyor dels Anells mentre volava de tornada a Moscou (la primera part havia caigut a l'anada). Kamchatka s'havia acabat :-(\nPublicat per xtarafa a 7:08 p. m.\nEtiquetes de comentaris: Kamchatka, volcans\nUbicació: Territori de Kamtxatka, Rússia


Taller "Campanyes d'estalvi d'aigua" | Sostenible\nLa Xarxa de Ciutats i Pobles cap a la Sostenibilitat, l'Àrea de Territori i Sostenibilitat de la Diputació de Barcelona i l'Agència Catalana de l'Aigua presenten i ofereixen als municipis un paquet de recursos i materials per continuar impulsant campanyes de sensibilització ciutadana sobre l'estalvi domèstic d'aigua.\nL'objectiu és promoure petites actuacions de sensibilització, coordinades, per continuar promovent l'estalvi i gestió eficient de l'aigua en l'àmbit domèstic, per tot el territori de la Xarxa; i generar un marc comú de coordinació, col·laboració i suport en l'execució de les campanyes a través de la Xarxa de Ciutats i Pobles cap a la Sostenibilitat.\nPer aquest motiu, el Grup de treball de gestió de recursos hídrics convocar aquesta jornada amb els objectius següents:\n1. Presentar als ens locals el paquet de recursos per impulsar campanyes d'estalvi d'aigua: productes, suport, condicions, terminis de petició i execució...\n2. Exposar casos pràctics i idees per a activitats municipals de sensibilització sobre estalvi domèstic d'aigua.\n3. Aportar coneixement i reflexions sobre com aplicar campanyes d'estalvi d'aigua en el nou marc de restriccions pressupostàries.\n4. Treballar sobre espais i necessitats de coordinació per desenvolupar les actuacions de sensibilització per part dels municipis.\nPodeu realitzar la inscripció aquí


Apartment Zorica Omis Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPoljički trg 5, Omis, Omis, Croàcia, 21310 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartment Zorica\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Omis, no busqui més enllà de Apartment Zorica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Apartment Zorica asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, habitació familiar, àrea de fumadors.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Apartment Zorica no troba competidors en cap categoria.


Molt més que peix fregit | País Valencià, Segle XXI\nPublicat per Redaccio el 14 Novembre 2021 en Article del dia · 0 comentaris\nS’acaba d’editar, l’octubre del 2021, el volum IV de la Història de la cuina catalana i occitana de Vicent Marqués, que aquesta vegada està dedicat al peix, el marisc i els cefalòpodes. Ho ha publicat Edicions Sidillà, de la La Bisbal d’Empordà, amb il·lustracions de Montse Mayol, el disseny i la maquetació Judit Pujadó i la correcció a càrrec de Xavier Cortadellas. Haurem de dir que Edicions Sidillà és soci protector d’Amics de la Bressola i que aquest llibre ha rebut el suport del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya (però no, encara, de la Generalitat Valenciana ni del Consell de les Illes. I afegirem també que totes les biblioteques d’arreu dels Països Catalans (incloent la Catalunya del Nord) i d’Occitània haurien de tindre un exemplar d’aquesta magnífica història de cuina catalana i occitana).\nAquest llibre, com la resta de volums es pot llegir per separat (o, lògicament, amb tots els volums que hi ha publicats), consta de 896 pàgines. Aquest, en concret, està dividit en els tres apartats que hem assenyalat abans: a cada apartat hi ha una breu introducció i després els plats corresponents, la seua història, si n’hi ha, les referències literàries que s’han considerat més escaients, els ingredients, el material, la preparació, les variants, les altres denominacions del plat en qüestió, indicant la seua localització geogràfica al si dels Països Catalans i d’Occitània o els dialectalismes. En el ‘suquet de peix’, posem per cas, que és dels més extensos n’he contat més de 250 dialectalismes.\nDe manera senzilla, subtil i entenedora, a l’apartat del peix, l’autor diu que els Països Catalans i Occitans tenen molts quilòmetres de costa i la gent sempre n’ha aprofitat tot el que hi ha pogut trobar a prop, llevat d’una globalització capitalista, inviable, que cerca els productes a l’altra banda del món, sense reparar en els desastres que genera; «el peix és una de les menges més apreciades per tots els estaments socials, a totes les èpoques», i ara, que hi ha un problema greu de desaparició del peix per la contaminació, es continua menjant peix fins a un extrems insostenibles, que no permet la seua reproducció. Perquè hi ha una minva d’espècies i desaparició de peixos accelerada. Diu Marqués que «ens agrada fregit i a la brasa, com a tot arreu, però és guisat quan arriba a la perfecció, cuinat pels pescadors després d’arreplegar la xarxa o el palangre, amorosit pel bressoleig d’un foguer de barca, tot i que a terra també se’n fan, és clar, a les contrades marineres. En aquest llibre n’explicarem les fórmules que hem pogut trobar». No coneixem el recorregut que tindrà aquestaHistòria de la cuina catalana i occitana d’ací uns anys, però, quan hagen desaparegut la majoria de les espècies de peix, de marisc i dels cefalòpodes, com està passant, esdevindrà un document, testamentari i testimonial, de les varietats que n’hi havia, a través dels plats de cuina, que hauran desaparegut per la manca de diligència i seny dels humans. A causa d’un sistema de sobre-explotació, de contaminació de les aigües marines i d’extracció desaforada de la pesca del tot suïcida, que anorrea les possibilitats de reproducció i continuïtat de la vida als rius, mars i oceans. Sense un canvi a formes de menjar i de viure, veganes, vegetarianes, centrades, bàsicament, en els grans, vegetals i fruites, no n’hi ha cap opció de sobreviure tanta població en una Terra cada vegada més petita.\nA la monografia ‘El suquet de peix’ s’explica que «És l’olla de peix ancestral de la Mediterrània, només que preparada amb unes patates i amanida amb una picada o un parell de cullerades d’allioli negat». Els pescadors, com descriu Joan Amades al seu Costumari català, el van inventar: «Feta la llevada i un cop el peix a la barca, el patró tria el tarat -per haver estat mossegat de congre, morena o cranc-, que és ben bo però perd valor per vendre. Aquest peix ben esmocat i salat, constitueix la base del menjar. Totes les barques duen a bord una gran olla o caldera i un ribell de terrissa pintat de verd. El sentiner cura de fer la cuina; fa bullir peix, patates, alls, tomàtecs quan n’hi ha, sal, pebre, i aigua suficient perquè cobreixi el recapte. L’olla o calderada s’aboca al gibrell, al voltant del qual s’asseu tothom, i mengen en rodona servint-se d’una llesca de pa a tall de plat i suquen un altre tros de pa en el suc del gibrell».\nA La comèdia dels ases, de Plaute (segle III aC), un dels personatges explicita la importància que el peix sigui fresc: «Talment un peix, així és l’amant per a l’alcavota: no val res si no és fresc. Aleshores si que té suc, aleshores si que té sabor; el pots guisar com vulgues a la cassola o a la brasa; el gires com vols».\nA Josep Pla li agradava molt el suquet de peix i en parla a les seues obres, sobretot a Un viatge frustrat (dins Aigua de mar), on conta que va ser convidat a dinar a Cadaqués per Víctor Rahola i Trèmols: «De retorn del tristíssim Portlligat, don Víctor ens portà a dinar a sa casa. Ens ofereix musclos de Cap de Creus, arròs de cap de nero, suquet de llobarro, formatge del país, cafè, conyac francès. La qualitat del dinar és literalment indescriptible». No sabem perquè adjectiva de ‘tristíssim’ Portlligat, quan és un paisatge bellíssim, sobretot quan devia estar verge, sense tants hotels i apartaments estiuencs. Potser fora l’hivern i el trobés dessolat.\nVicent Marqués per explicar les excel·lències del ‘suquet de peix’ (a Catalunya i al País Valencià) i d’altres menjars, ‘suquet de seitons’, ‘caldera de peix’ (Illes), ‘bullinada’ (al Rosselló i a la població llenguadociana de Leucata, a la vora de Salses), ‘sarsuela’, ‘cimitomba’ (la Selva), ‘all cremat’ (Rosselló), ‘esmarris’, amb variants al Garraf, el Tarragonès, el Baix Camp (amb nyores per pebre roig, julivert trinxat, vi negre o blanc, fulles de llorer, nyores (escaldades), un polsim de canyella, un pessic de sal, segons els llocs); també ‘groguillo’ (Tarragonès), ‘nogat’ (des de la Plana al nord de la ciutat de València), ‘suc roig’ (la Safor, la Marina Alta), ‘llandeta’ (a la Marina Alta el fan en una casserola, però al Maestrat l’enfornen), ‘cru de peix’ (la Marina, al sud de la Safor i a Eivissa), ‘blanquet’ (que a la Marina hi ha qui posa les patates a rodanxes gruixudes, mentre que uns altres les fan a cantells, també es cuina a l’Alacantí i el Baix Vinalopó), ‘borrida’ (a Eivissa, Mallorca i la Provença), ‘guisat de peix’, ‘cassola o copaça de peix’ (l’Alguer), com s’explica a Històries de l’Alguer, entre la marina i la campanya, d’Andreu Bosc i Rodoreda i M.A. Susanna Sanna, ‘suquet d’abadejo’, amb tot tipus de peix, de llobarro, de molla, de verderol, de molls, de rap, de rajada, de lluç, de rèmol, de llissa, d’ anguiles, de tenca… També hi surten els literats consagrats, com Blasco Ibañez, a Cañas y barro, Josep Pla a les seues obres culinàries (El que hem menjat, Bodegó amb peixos, Contraban (dins Aigua de mar), la Guia de la Costa Brava, La substància, els Darrers escrits, Notes disperses, Les illes), Narcís Comadira a Fórmules magistrals, Pere Tàpias a Taules i fogons, Pau Faner a Grans plats, grans cuiners, grans artistes, grans escriptors, Pep Quintana i Riera en Barques i fogons del Llobregat a la Tordera, ens expliquen com els agrada el suquet, amb patates o sense, amb tal salsa, amb tomaques o sense, oli, vinagre, amb allioli o sense, la manera de cuinar-los… A més a més, Marqués, fa servir els clàssics de la cuina, com el Llibre de Sent Soví, de començaments del segle XIV i al Llibre d’aparellar de menjar (segle XIV) es descriu com s’ha de guisar la morena o la recepta de nogat; també manlleva escrits o poemes sobre el suc de peix o d’altres plats mariners, de les revistes L’Esquella de la Torratxa (del 21 de març de 1902), La Campana de Gràcia (22 d’octubre del 1876), anònims del segle XVIII, com El sabaté afortunat, on entre altres menjars s’esmenta el suc de peix, però la primera documentació que ha pogut trobar Vicent Marqués és dels Calaix de sastre del baró de Maldà, on diu que el 28 de juliol de 1799 li van servir congre amb suc per a sopar.\nEl suquet de peix, ens conta Marqués, «tot i que és més corrent a Catalunya, es prepara arreu dels Països Catalans. Al País Valencià se n’ha preparat de sempre, a les barques i també a les fondes. A la ciutat de València hi havia el costum, al segle XIX, d’anar a menjar fraules, en temporada, a l’anomenat Hort del Santíssim, al costat de l’Albereda, entre els jardins dels Vivers i el de Monforte. “Era un establiment on es podia menjar a l’aire lliure, en arribar el bon temps, i, a més de servir fraules per llevant de taula, preparaven plats de tota mena”. Al llibre Tabal y dolsayna (1878), van publicar la poesia de Joan Guix ‘Amor y freses’ i allà trobem el suquet» pel dia de Sant Joan; a les Illes en diuen ‘caldera de peix’, i l’arxiduc Lluís Salvador d’Àustria l’esmenta a Die Balearen; al Rosselló li diuen ‘bullinada’ i apareix en la poesia d’Albert Saisset ‘Oun pey d’abril’, dins Oun pougnat de catalanàdas (1887).\nDesprés, plat per plat, n’explica els ingredients, la preparació i les variants; és molt detallista, precís i minuciós per ensenyar com s’elabora de la millor manera per a no fer malbé la matèria primera, posem per cas en la ‘sarsuela’, plat del segle XIX, quan estava de moda aquest gènere musical bigarrat: portava peix de tall (llobarro, orada, nero, rap, déntol, lluç, rèmol, escórpora, congre, etc.) 4 gambes, 4 escamarlans, 2 calamars, 500 g de clòtxines, 1 ceba, 4 tomaques madures, farina, brandi, vi blanc, llorer, oli i sal. Podem llegir en la preparació quan s’hi posen les clòtxines, si el foc ha de ser suau o més fort, quan s’ha de colar el brou i traure’n les clòtxines, quan s’hi posen els calamars, la quantitat d’aigua, quan es posa la ceba o es ratllen les tomaques, si cal posar un raig d’oli o no, com sofregir la ceba i la tomaca, remenar-ho tot, quan cal afegir una cullerada de farina, quan afegirem el brou que hi hem tret abans, quan hi posarem un got de vi o una copeta de brandi, quan l’hem de salar, quin peix hem de posar primer (el rap) i el lluç al final, quan afegir el marisc i la resta del peix. Quan treure del foc la cassola i escudellar-ho.\nI detalla les variants corresponents, posem per cas, al plat de ‘sarsuela’, amb sèpia, un grapat de clòtxines, mitja dotzena de llagostins, una llagosta, una llàmantol, un pòlsim de pebre, un pessic de canyella, un bocí de xocolata o un tros de vitet. Explica que està molt estès el costum d’afegir-hi una picada d’ametles (amb alls, uns branquillons de julivert, uns brins de safrà i una galeta picada; podem canviar les ametles per avellanes o pinyons, i la galeta per un secall o una llesqueta de pa fregit). S’hi poden sofregir un parell d’alls o una culleradeta de pebre roig. Podem canviar el brandi per rom o aiguardent, i el vi blanc per un altre ranci. Hi ha qui en compte de sofregir farina, enfarina el peix i el fregeix prèviament una mica. Abans de sofregir-lo hi ha qui ho ruixa amb suc de llimona.\nA cada plat de peix hi ha l’apartat ‘Altres denominacions’ comarca per comarca i la manera de dir-ho a cada lloc i els dialectalismes corresponents (anfós amb trumfes’, ‘amfós amb trumfus’, ‘anguiles amb creïlles’, ‘anguiles amb suc’, ‘suquet d’abaejo’, ‘tonyina amb pataques’, ‘rap amb quereïlles’, suquete ‘d anguilas’ etcètera fins a més de 250 denominacions dialectals.\nDesprés del suquet hi trobarem el peix amb pèsols, on trobem, entre d’altres referències literàries, L’art del menjar a Catalunya de Manuel Vázquez Montalbán, que, malgrat la sobrietat dels pèsols i el congre, diu que és un ‘plat massa sublim quan està ben fet; aquesta simplicitat és la que li agrada a Narcís Comadira i al seu llibre de cuina Fórmules magistrals hi escriu: «Així és com el vaig menjar per primera vegada, ja fa molt temps, cuinat a quatre mans per la Pepita Castellà i jo mateix, a Llançà, amb un congre que encara bellugava i amb uns pèsols acabats de collir. Era primavera, l’airet fresc, estimulant. Al port, barreja d’olor de sal, d’esquer descompost i de quitrà. Al mercat, la dona que ens va vendre els pèsols ens va dir: us hi regalareu! I així va ser. Un congre que encara ara, després de vint-i-cinc anys encara cueja pel fons sorrenc de la meva memòria».\nHi ha també el peix a la brasa: les sardines, els molls, les anguiles, el llobarro, l’orada, el pagell, la tonyina, els verats, l’escórpora, el gerret, el mata-soldats, la llampuga, el lluç i d’altres, i allà hi ha una citació de Joan Fuster, treta de L’Albufera de València, on, després de dir que la llissa torrada, a vegades, fa una mica de gust de fang: «El cas és que ens entaulem davant unes anguiles o unes llisses, mai no estem segurs del tot de com ens eixiran. Per fortuna el resultat acostuma a ser esplèndid. Una llissa, una bona llissa torrada, amb un pèl de sal mereix els millors respectes».\nEn una entrevista recent al programa FAQS, Ferran Adrià deia que la restauració a Catalunya, des de fa unes poques dècades, ha arribat al cim de la cuina mundial, perquè des d’El Bulli i altres restaurants es va picar pedra des de feia molts anys, en l’anonimat, cercant els millors plats de cuina tradicional i innovadora o creativa, que mai com ara la cuina dels Països Catalans estava tan ben considerada al món… Mai com ara, llibres com els de la Història de la cuina catalana i occitana de Vicent Marqués, contribueixen a prestigiar una de les millors cuines mundials a les primeres dècades del segle XXI.\nArticle anterior "No sé què mor", un dietari de Ramon Ramon Article següent Problemes de legitimació o democràcia amenaçada


Rivera diu que C’s ajudarà a plantejar un debat més econòmic i menys identitari sobre Catalunya ! ACN ! directe!cat\nDimarts, 8 de novembre de 2016 13:12 h\nRivera diu que C’s ajudarà a plantejar un debat més econòmic i menys identitari sobre Catalunya\nEl president del partit taronja sosté que la reforma territorial no pot passar per “tirar-se la bandera a la cara”\nACN Madrid.-El president de Ciutadans, Albert Rivera, ha assegurat aquest dimarts que la seva formació ajudarà a plantejar un debat més econòmic i menys identitari sobre Catalunya. Així ho ha manifestat en roda de premsa al Congrés dels Diputats preguntat sobre la voluntat de la vicepresidenta espanyola i ministra d’Administracions Territorials, Soraya Sáenz de Santamaría, d’abordar el problema català amb “esforç, empatia i imaginació”. “Cal separar la identitat del debat de continguts, finançament i recursos públics”, ha subratllat, per afegir que “aquest és el verdader debat que un govern ha d’afrontar”. Per al president de Ciutadans, la reforma territorial no pot passar per tirar-se “la bandera a la cara”.\nAlbert Rivera ha comparegut aquest dimarts davant els mitjans de comunicació a la cambra baixa per anunciar que Ciutadans ha acordat amb el Partit Popular que la llei d’Autònoms sigui la primera que es tramiti al Congrés aquesta legislatura així com la creació de la subcomissió d’autònoms. També ha explicat que també s’ha arribat a un principi d’acord amb el Partit Popular per a la creació d’una comissió que estudiï un pacte per a l’Educació. Ha celebrat aquests avenços en matèria d’autònoms i en Educació perquè “formen part dels 150 punts que Ciutadans va exigir al Partit Popular”. Pel que fa a la llei d’autònoms, ha apuntat que hi ha tres milions i mig de persones que es troben sota aquest règim que estan esperant la nova llei per poder tirar endavant i s’ha mostrat esperançat que es pugui començar a treballar sobre la mateixa a finals de novembre. Respecte a les 150 mesures pactades amb el Partit Popular a canvi de la investidura de Mariano Rajoy, Rivera ha dit que no té cap preferència sobre com fer el seguiment. En aquest sentit, ha dit que tant bé li sembla crear una comissió per fer un seguiment general com abordar cada mesura de manera individualitzada.Durant la seva intervenció i en referència a Catalunya, ha lamentat que l’independentisme plantegi els principals reptes del territori com un “debat identitari” i per això ha insistit en les tres vies que defensa la seva formació i que passen per “un nou sistema de finançament autonòmic, un pla d’infraestructures nacional i la creació d’una mesa de treball que abordi la reforma Constitucional”.El president de Ciutadans també ha dit que encara no hi ha una data prevista per a l’anunciada reunió amb el president del govern espanyol, Mariano Rajoy, per abordar la llei de Pressupostos Generals de l’Estat (PGE). En aquest sentit, ha explicat primer cal aprovar el sostre de despesa i enviar-lo a Brussel·les. “Quan sapiguem la data”, ens posarem a treballar ha dit, que Ciutadans ja té l’equip preparat per seure a negociar.


Panses i pinyons: Cloïsses a la marinera\n-1kg de cloïsses\n-1 ceba grossa (picada)\n-1 o 2 tomàquets (ratllats)\n-1/2 cullerada de farina\nPosem les cloïsses en el foc amb una mica d'aigua perquè s'obrin en una cassola tapada, i després colem el caldo.\nFem un sofregit amb la ceba, el tomàquet i un mica de sal a foc baix. Quan estigui gairebé cuit hi tirem el raig de vi blanc, el deixem reduir i hi afegim la farina remenant-la una estona fins que es cogui.\nMullem el sofregit amb el caldo de les cloïsses i ho deixem coure uns 10 min. (si ens fes falta més caldo, podríem afegir una mica d'aigua). Fem la picada amb la dent d'all, el julivert i el safrà.\nAfegim les cloísses i la picada i ho deixem coure uns minuts tot junt.\nPublicat per Maria Rosa a 18:46


InterACC1Ó, l’esdeveniment de referència per l’empresa catalana | Sitges innovation Club\n← ifest 08, no te lo pierdas\nPacte Nacional per a la Recerca i la Innovació →\nPublicado el julio 15, 2008 por InformaTIC\nACC1Ó, adscrita al Departament d’Innovació, Universitats i Empresa de la Generalitat de Catalunya, organitza un nou esdeveniment que neix dels emblemàtics Fòrum de la Innovació i la Setmana de la Internacionalització de Catalunya:interACC1Ó.\ninterACC1Óés el nou espai de col·laboració entre els representants del món empresarial i econòmic de Catalunya, que fomenta: l’intercanvi d’experiències i el coneixement de les bones pràctiques; la creació d’un nou punt de trobada on compartir coneixement per crear-ne de nou; la competitivitat, a través del debat obert, per superar amb èxit l’actual moment d’incertesa en l’entorn econòmic.\nA més, amb l’objectiu d’estar cada dia més a prop de l’empresa, ACC1Ó apropainterACC1Óarreu del territori catalàamb la celebració de jornades prèvies a l’esdeveniment central de Barcelona a:\n· Tortosa,25 setembre\n· Manresa,1 octubre\n· Tarragona, 8 octubre\n· Lleida,15 octubre\n· Girona,21 d’octubre\ninterACC1Óofereix l’oportunitat d’estar al dia de les noves tendències i dels escenaris mundials de futur per conèixer cap a on va el món i quines seran les implicacions per a l’empresa catalana; de compartir opinions amb prestigiosos experts; de participar en sessions de treball interactives on trobar respostes i solucions pràctiques als projectes empresarials; d’identificar noves oportunitats de negoci al món; d’aconseguir solucions tecnològiques a projectes d’innovació; de participar en comunitats d’interès per fer xarxa; de conèixer els serveis i els instruments d’ACC1Ó així com els dels principals agents al servei de la competitivitat de l’empresa catalana participants a l’esdeveniment.\ninterACC1Óes dirigeix a tots elsprofessionals d’empreses i d’entitats catalanes, emprenedors i experts. A més, comptarà amb la participació deprestigiosos experts reconeguts a nivell internacionali d’agents al servei de l’empresa.


Holiday home Midtvej Nexø I Snogebaek Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Midtvej Nexø I\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Snogebaek, Holiday home Midtvej Nexø I és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Holiday home Midtvej Nexø I asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Holiday home Midtvej Nexø I.


El Consell de Seguretat de l'ONU es va reunir la matinada de dilluns amb caràcter d'urgència per estudiar la nova situació que es viu a Haití i va acceptar l'enviament d'una força multinacional interina per ajudar a restablir l'ordre al país. Els països membres de l'ONU es van mostrar a favor de la proposta presentada per iniciativa de França i els EUA. No obstant, l'ONU va indicar que la proposta "necessita retocs". Mentrestant, el president dels Estats Units va anunciar l'enviament de "marines" a la zona, dins del marc d'una força internacional per estabilitzar la zona. L'oposició d'Aristide va fer una crida a la calma després de la dimissió del president.\n01/03/2004 - 00.00 Actualitzat 02/03/2004 - 07.47\nEl projecte de l'ONU preveu el desplegament immediat durant dos mesos d'una força multinacional interina que ajudi a estabilitzar el país, fins que s'hi envïi una missió de pau. No obstant, durant els debats del Consell de Seguretat, es van proposar algunes esmenes, per la qual cosa l'anomenat grup d'"amics d'Haití" (França, els EUA, el Canadà, Xile, el Brasil i els països de la Comunitat del Carib) ja ha començat a revisar el document. Per això, el Consell ha suspès les consultes informals sobre Haití fins que es disposi d'un text que podria passar ràpidament a votació. Per la seva banda, George Bush va confirmar l'enviament d'entre 400 i 600 "marines" com a escamot previ d'una força multinacional de pau per aconseguir portar "l'ordre i l'estabilitat". La gravetat de la situació a Haití hauria afavorit la decisió d'enviar una força interina, mentre es posa en marxa la maquinària per a la creació d'una força d'estabilització internacional per part de Nacions Unides. John Negroponte, ambaixador dels Estats Units, va indicar que una possible resolució de l'ONU "ajudaria pel que fa a nosaltres". Mentre això no arriba, Bush ha demanat als haitians que rebutgin la violència, davant de les perspectives que s'obren al país.


Xarxes de col·laboració i experiències en família - Fundación Esperanca\natenció a families, Lleure en família, Serveis Educatius\nEl mes de novembre 10 famílies van passar el dia a Taradell, un espai natural a la falda del Montseny amb unes magnífiques vistes. “Va ser una experiència molt maca. Ens va sorprendre descobrir que algunes famílies no havien anat a la natura des que viuen a Espanya, i algunes d’elles fa 10 anys que hi són”, ens explica la Montse Campillo, treballadora social de l’equip d’Atenció Social de l’Esperança. Les sortides, que estan enfocades a construir espais de lleure compartit entre tots els membres de les famílies que hi assisteixen, comencen des del moment en què pugen a l’autocar a Barcelona. En alguns casos, els pares i mares no han fet excursions des de la seva infantessa, i aquest viatge els connecta amb moments d’alegria passats.\nCada sortida es planifica amb cura, dedicant temps i espai a activitats diverses. Normalment al matí es fa algun joc on els membres de cada família han de col·laborar per competir amb altres equips. D’aquesta manera es trenca el gel i en sortides d’hivern ajuda a entrar en calor. Després es fan passejades en la natura aptes per a totes les persones que hi assisteixen i on es generen dinàmiques i converses que aporten a les educadores una informació molt rellevant. “Conèixer i interactuar amb una família en aquest context és molt diferent de conèixer-la en una oficina. Com a professionals, rebem molta informació que ens permet entendre la família a nivell sistèmic i, d’aquesta manera, podem treballar un acompanyament molt més integral”, explica la Montse.\nA migdia totes les famílies dinen plegades en una casa de colònies gestionada per la Fundació Casa de l’Aire, entitat que participa activament en aquest projecte com a partner de l’Esperança. Finalment, a les tardes es porten a terme activitats i tallers. En la sortida a Taradell, per exemple, les famílies van aprendre a fer un mòbil i un marc de fotos, tots dos amb petites branques i fulles que havien collit durant la passejada del matí.\nEl feedback de les famílies que han pogut participar fins ara ha estat molt positiu. “Vaig anar perquè la meva filla ho passés bé i al final jo també vaig gaudir molt”, explicava la Fatima. Per la seva banda, el Will posava l’èmfasi en la bellesa dels espais naturals que visiten: “contemplar aquests paisatges tan bonics reconforta l’ànima”.\nEl projecte “Lleure en família”, que ha començat amb timidesa a causa de la situació derivada de la pandèmia, es planteja un recorregut més ambiciós. Aquest curs s’han planificat 4 excursions on es convidarà a participar a diferents famílies i es copsarà si funcionen tan bé com la trobada del mes de Novembre. Si és així, el projecte aspira a desenvolupar tres àmbits en paral·lel: activitats en natura on les famílies es coneixen i poden generar xarxes d’ajuda mútua combinades amb sortides urbanes per descobrir recursos culturals de la ciutat i xerrades temàtiques als espais de la Fundació per tal de tractar els temes que preocupen les famílies.