"La lluita contra la pobresa reclama grans pactes nacionals més enllà de la lluita partidista" | Candidatura d'Unitat Popular\n"La lluita contra la pobresa reclama grans pactes nacionals més enllà de la lluita partidista"\nDiscurs de la diputada de la CUP-CC, Gabriela Serra, al Ple Extraordinari de Pobresa i desigualtats socials\nEl pacte per la lluita contra la pobresa resultant del ple celebrat al març de 2014 en la seva resolució primera proposava “Definir un objectiu ambiciós de reducció dels nivells de pobresa per als propers quatre anys i, com a mínim, assolir els objectius que fixen els acords de Lisboa”. Segons la Comissió de seguiment del compliment dels acords, això significava situar-la en el nivell existent abans de l'inici de la crisi econòmica. Doncs bé, a la llum de les dades que anirem mostrant, es constata que aquest compromís no s'ha acomplert. Concretament, i com a mostra d’aquest incompliment, segons l'IDESCAT, la taxa de risc de pobresa després de les transferències era el 2014 més elevada que el 2007, just abans de l'esclat de la crisi, ha passat del 18,2 % al 2007 fins al 20,9 al 2014.\nLes dades dels estudis actuals sobre la pobresa a Catalunya no només ens indiquen que estem retrocedint en la batalla contra la pobresa, sinó que la derrota col·lectiva que aquesta suposa és una realitat evident, a la vegada que copsem com cada cop més la desigualtat, la diferència entre rics i pobres a Catalunya, creix fins a situar-nos com un dels països més desiguals d'Europa. Tenint en compte la realitat social que pateixen milions de persones al nostre país i el contingut i l’aplicació de les mesures acordades en aquell ple compartim les reflexions dels membres del CAPSIF, els quals, , manifestaven “un sentiment de descontent, decepció i enuig en relació amb els resultats. Aquests no es corresponen amb les expectatives que vàrem dipositar en la sessió”. El CAPSIF recalca també que moltes de les mesures proposades a partir del ple ja existien, mentre que d'altres es descriuen amb gran ambigüitat i sense quantificar-ne els costos ni concretar el finançament per assegurar la seva eficàcia. L’Informe que es va fer sobre les resolucions del Ple del Parlament acabava amb la demanda de millorar i reforçar la capacitat econòmica i fiscal de la Generalitat, perseguint el frau i retallant mesures no necessàries. I és així com avui, en un context polític en què es reclamen grans pactes nacionals, més enllà de la lluita partidista, un de necessari i urgent continua sent el relatiu a l’eradicació de la pobresa.\nPerquè la pobresa continua, creix, és aquí. I aquí vol dir a 20 minuts d’aquesta sala de plens. Per exemple, a Ciutat Meridiana, batejada com a “Vila desnonament”, perquè és el lloc de l’Estat espanyol on s’executen més desnonaments:\nGairebé el 20% dels 10.000 habitants del barri (una tercera part, persones nouvingudes) no tenen estudis, ni tan sols primaris;\nUn de cada cinc pisos corre el risc de ser embargat (en total hi ha 3.670 pisos a Ciutat Meridiana);\nEl barri té la renda més baixa de la ciutat, sis vegades inferior a la renda mitjana de Pedralbes;\nEl nombre de persones aturades de llarga durada arriba al 43,5%.\nAquest panorama (que palesa la major precarietat de les dones, la discriminació de classe, la manca d’accés a l’ensenyament, la marginació dels immigrants ...) és el de Ciutat Meridiana, i retrata molt bé una dramàtica situació de pobresa i exclusió social. El més greu és que l’administració pública està desapareguda al barri I L’Associació de Veïns és l’únic espai on les persones víctimes d’aquesta greu situació, son encoratjades, ateses, i proveïdes d’eines per encarar amb més força un desnonament i mantenir la seva dignitat.\nSovint és bo palpar i conèixer la realitat de primera mà per adonar-se de la distància que hi ha entre el discurs “políticament correcte” que posiciona a qui l’emet en una situació de comoditat moral, i allò que s’esdevé a 20 minuts d’on es pronuncia aquell discurs. Quan posem el focus en Ciutat Meridiana, per esmentar un exemple, ens adonem que s’han d’adoptar de manera immediata mesures d’urgència per encarar una situació de veritable emergència social. I ens adonem també que hi ha dues variables clau: renda i habitatge. Sense l’una i l’altra, és impossible garantir un futur digne a les persones pobres. Amb les polítiques neoliberals dutes a terme fins ara, amb una Generalitat intervinguda financerament i amb un Parlament “autonomista de fireta” no hi ha res a fer. Per això, hem d’avançar sense dilacions cap a la independència i cap a la constitució de la República catalana, per fer-la garant d’aquests Drets, i per tenir una administració català bel·ligerant amb la pobresa i l’exclusió social.\nFins fa no res, la pobresa era percebuda com una abstracció (real i conceptual) que només aflorava a l’exterior a través de les manifestacions més despietades i implacables; per exemple, les persones sense sostre. Però sota aquesta evidència abstracta i invisible (socialment) s’hi amagava (i s’hi amaga) un magma social ampli i difús de patiment i exclusió social, un conglomerat de persones (sobretot dones, immmigrants, gent sense cap tipus de renda, joves...) que, estructuralment i amb independència de la situació econòmica del país, ha representat (aproximadament) un 20% de la població. D’ençà del 2008, una injustícia invisible (perquè la voluntat política la volia invisibilitzar) ha aflorat per l’agudització i l’extensió social que ha experimentat, fins a l’extrem que avui els símptomes d’empobriment col·lectiu i de creixement de la desigualtat emergeixen pertot arreu; un arreu, però, molt ben perimetrat, perquè no és veritat que la crisi afecta a tots per igual. No. Per exemple, les rendes del 5% de les persones més pobres són precisament les que més han caigut, mentre que les del tram del 5% més alt han continuat creixent.\nI tenim àmplies evidències de l’augment de la desigualtat a Catalunya.\nAl llarg de les exposicions dels altres grups parlamentaris, fins hi tot en les dels consellers i conselleres s’han esmentat un munt de dates, xifres, que indican com la desigualtat ha crescut i creix a casa nostra per sobre de la mitja europea. No les repetiré. Tots vostès les coneixen. Però si afirmaré que totes elles demostren que Pobresa i desigualtat són realitats que no se situen al marge, sinó a l’epicentre de la societat. Que ara la pobresa i les desigualtats hagin intercedit violentament en l’agenda política, pel caràcter dramàtic que han adquirit ambdues injustícies, palesa l’error polític greu (i imperdonable), atribuïble a la classe política d’aquest país, d’haver bandejat el problema. Ara se’n paguen ―i en pagarem― les conseqüències durant anys.\nQuan s’analitza la societat, es comet un greu error si es pensa que la qualitat del tot pot i s’ha de mesurar per la qualitat mitjana de les seves parts. Perquè, la “part” més desprotegida i vulnerable d’una societat no s’ha de menystenir ni tampoc alimentar-la amb esgrunes, sinó que és un element estructural clau del qual depèn (ni més ni menys) el futur del país. Hem d’entendre que els efectes negatius de la desigualtat es propaguen per tota la societat: la desigualtat corromp la societat des de dins, l’historiador Toni Judt dixit..\n"La pobresa no és res més que l’efecte sagnant de la desigualtat social; de la manca de distribució justa i equitativa de la riquesa; dels avantatges, els béns i els beneficis socials. Amb tot, però, aquest posicionament no és àmpliament compartit, sinó que la interpretació habitual de la situació de pobresa de les persones s’ha sustentat en dues conjectures molt esteses: o bé que les circumstàncies en què viuen són la causa de la pobresa o bé que aquestes persones es precipiten als nivells inferiors de l’escala social perquè tenen una tendència (innata) a patir problemes que els arrosseguen a aquella posició".\nEls pobres son els causant de la seva propia pobresa.\nDes d’aquesta òptica, la pobresa no és un “problema” social sinó individual; per això és concep com un problema i no pas com una injustícia, la qual, si s’aborda des d’aquesta perspectiva “individualista” no té remei , perquè, precisament, l’objectiu únic i exclusiu és pal·liar-ne els efectes. Res més, perquè en el fons hi vagareja la creença que l’objectiu és ensenyar els pobres a ser més sensats. Per contra, el nou paradigma obliga a examinar el grau de desigualtat material en una societat com l’esquelet que sustenta les diferències culturals i de classe. En aquest sentit, què ha passat al nostre país? Com ens recordava el conseller Comín el coeficient de Gini palesa que les desigualtats s’han disparat. Dins de l’OCDE, a l'Estat espanyol i a Catalunya és on més s’han incrementat les desigualtats els darrers anys. Aixó vol dir que, el 2014, el 20% de la població amb el nivell econòmic més alt guanya 6,5 vegades el que guanya el 20% de la població amb un nivell econòmic més baix. El 20%. Aquesta variable (sagnant desigualtat, que té caràcter estructural al nostre país) s’ha de barrejar amb altres dues variables més: (1) una estructura productiva dèbil apuntalada en la construcció i els serveis, i (2) un sistema de protecció social raquític, que converteix la família en l’últim bastió de salvament personal. El conjunt forma un còctel explosiu que abona el terreny per a l’exclusió social, la pobresa i l’eixamplament de les desigualtats.\nPerquè el capitalisme en els últims setanta-cinc anys ha fet un triple salt mortal: dels trenta anys d’or passant pel consens de Washington fins a les criminals polítiques d’austeritat, l’austerocràcia. Tres salts amb un de final de caràcter mortal (criminal). De l’època “daurada” del benestar (de 1945 a 1973) al moment “neoliberal”, que arrenca a finals dels anys 70, per desembocar a finals de la dècada del 2000 en les polítiques d’austeritat criminal. D’una etapa de postguerra caracteritzada als països capitalistes per un pacte social, polític i econòmic al voltant d’uns principis que, guanyats a cops de lluites i resistències, es reconeixien com a drets socials i que van garantir un creixement més o menys equilibrat tant de la productivitat com dels salaris. D’aquí es va saltar a l’anomenat “Consens de Washington”, que va implicar la liberalització del comerç, la desregulació de les institucions financeres, la privatització d’empreses estatals, la disciplina fiscal i la desregulació laboral, que s’ha traduït en augments de la productivitat del treball i caiguda dels salaris, i, en conseqüència, en l’aprofundiment de les desigualtats entre les forces del capital, que s’han enriquit, i les del treball, que han estat espoliades. Les primeres es queden el poder i control de l’Estat, als segons se’ls sostrau el benestar. I s’imposa la gestió austerocràtica de la societat. Perquè sí, ha esclatat la crisi i, segons les forces del capital, cal entomar-la amb contundència.\nPerò som conscients que la nostra societat arribava al moment d'eclosió de la crisi amb un nivell d'esgotament social considerable? A l’any 2007, en el moment en què encara no s'havia declarat la crisi financera, el conjunt de la societat de l'Estat espanyol convivia amb nivells d’empobriment que ja afectaven el 20% de la població, amb taxes de precarietat que triplicaven la mitjana europea. Governava el President Zapatero. Durant el període 1998-2003 els preus es van incrementar un 21% i els beneficis empresarials un 35%; en canvi els salaris només creixien un 18%. A més el preu de l'habitatge es va triplicar durant la dècada dels 90. El 62% de les pensions que es cobraven eren inferiors a 490 euros mensuals mentre que el subsidi d'atur no arribava al 75% del salari mitjà. Aquesta era la realitat d'una societat exhausta que aconseguia sobreviure en la seva precarietat gràcies a la ficció que representava la capacitat d'endeutament.\nI és així com, amb l'eclosió de la crisi, i sobretot a partir de 2010, s'imposa la versió austerocràtica de la gestió de les societats endeutades. Una modalitat de gestió que s'imposa amb la reforma de l'article 135 de la Constitució, que prioritza dirigir la despesa pública al pagament del deute per sobre de cobrir qualsevol necessitat social. Aquesta espasa de Damocles es concretarà en el cas català amb la llei 6/2012 d'estabilitat pressupostària. Aquesta llei estableix en el seu article 7 que “l’execució dels crèdits pressupostaris destinats a satisfer els interessos i el capital del deute públic de la Generalitat té prioritat absoluta sobre qualsevol altra partida pressupostària de despesa”. És a dir, qualsevol plantejament que intenti fer front de manera seriosa a la realitat productiva i social que, en aquests moments, pateix la nostra societat s'enfrontarà a aquesta cotilla d'acer que representa la constitucionalització de l'austeritat indefinida.\nI no és possible afrontar la realitat social de pobresa i exclusió sense trencar el bucle de recessió que avui imposen les polítiques de la deutecràcia. Aquestes polítiques, avalades i aplicades per totes les instancies públiques des de la UE fins al govern de la Generalitat, es basen en una falsa possibilitat de recuperació. Per fer front a una realitat de dèficit i deute s'apliquen mesures que estan tenint com a resultat una forta devaluació interna (baixos salaris, retallada de la despesa pública) i això comporta una nul·la o, en tot cas, escassa recuperació en termes de creixement, la qual cosa agreuja la situació de recessió amb la consegüent disminució dels ingressos públics i ens situa en una tessitura de més dèficit i més deute públic.\nPer evidenciar aquesta realitat en termes socials, pensem que, només en interessos del deute, hem pagat diàriament 6 milions d'euros durant els darrers 7 anys. Des de 2008 hem pagat 10.700 M€ en interessos del deute, el doble dels 5.300 M€ de les retallades patides des de 2010. El 2014 vam pagar 8.267,17 M€ en deute més interessos, mentre que tot el pressupost d’educació era de 4.967 M€.\nParal·lelament a aquesta realitat, hem viscut uns anys on les polítiques fiscals han patit una evolució clarament regressiva. Si ens fixem en l’evolució de la recaptació de la Generalitat des d’inicis de la crisi observem una clara davallada de prop del 35% en els ingressos fiscals. Tot i així hi ha diferències en funció del tipus d’impost, ja que bona part de la caiguda acumulada s’ha donat en els ingressos directes . Entre d’altres consideracions, això evidencia les raons polítiques i no sols econòmiques d’aquesta davallada: els impostos directes (Successions i Patrimoni) han patit fortes reduccions o han estat anul·lats per la Generalitat i l’Estat, respectivament, en diversos moments. Les modificacions introduïdes pel tripartit i posteriorment per CiU-PP han reduït decisivament l’aportació de l’Impost sobre Successions i Donacions, mentre que l’anul·lació de l’Impost sobre Patrimoni per part de l’Estat i la seva posterior recuperació temporal (teòricament limitada fins al 2015) són responsables de les oscil·lacions en la recaptació total dels impostos directes.\nEn definitiva, l'agregació de les polítiques d'austeritat, a més de la regressivitat fiscal pròpia d'aquesta modalitat de política econòmica, han donat com a resultat un creixement notable de la desigualtat a Catalunya. En el rankin com sempre: les dones, les persones nouvingudes, els immigrants extracomunitaris, la joventut, els avis i les avies.... les més desemparades.\nD’altra banda, apareix un fenomen nou a Europa i vell als EUA: la pobresa laboral.\nAquesta nova estratificació social té una manifestació punyent i lacerant: la pobresa laboral. Avui treballar en el mercat laboral ja no és garantia de sortir de la pobresa o de no caure-hi.. Avui aquesta equació ja no és certa. Ho constata, per exemple, el sisè estudi de l’Observatori de Vulnerabilitat de la Creu Roja a Catalunya, que apunta que, entre les persones ateses per l’entitat, només el 16,4% estan ocupades i entre aquestes, el 51,5% té uns ingressos mensuals de com a màxim 600 €, per sota del salari mínim interprofessional (645,30 €). Evidència: si una persona ocupada ha de recórrer als serveis que presta la Creu Roja no cal afegir gairebé res més. Un apunt: entre d’altres causes, aquesta fenomen (nou) s’explica per les successives reformes laborals tendents a apuntalar el model neoliberal de màxima desprotecció dels treballadors i de poders quasi absoluts als empresaris. L’última reforma laboral és una font de desigualtats i asimetries, i una d’aquestes és que inclou la possibilitat d’alterar les remuneracions salarials si els beneficis empresarials cauen durant tres trimestres consecutius, però no s’inclou cap mesura que operi a la inversa.\nI augmenten l’atur i la inactivitat perquè el sistema capitalista necessita un exercit de reserva, de persones fora del sistema disposades a entrar-hi a qualsevol preu per tal de poder controlar a la resta de la societat. Amb nivells elevats d'atur i precarietat es fa cada vegada més difícil poder reivindicar millors condicions laborals. Els treballadors i treballadores esdevenen un contingent dòcil i disciplinat sota el jou de la por que resulta de l'agressivitat de l’actual mercat laboral. A dia d'avui, fruit de les successives modificacions en la llei que regula el mercat laboral, tenim un mercat de treball precaritzat amb situacions de contractes temporals per mesos, dies i fins i tot hores. En resum, com diria José Iglesias, “la precarietat de la vida és el factor que dóna poder als poders del capitalisme per reduir els drets humans a favor dels seus interessos de classe. La precarietat de la vida és el resultat de la barbàrie del capitalisme”.\nL’ajuda, entesa com a assistencialisme, no combat la pobresa; com a màxim (i gràcies) n’amanseix els efectes.\nHo explicàvem abans: hem d’inserir la pobresa en el context de polítiques econòmiques (neoliberals) que promouen la desigualtat, la conseqüència visible de la qual és l’empobriment social generalitzat. Ubicar-nos en aquesta perspectiva fa que ni la “marató contra la pobresa” ni tampoc destinar la recaptació de la loteria, “la grossa”, a finalitats socials siguin polítiques públiques adequades per combatre la pobresa i les desigualtats socials. Són polítiques inadequades perquè la caritat només beneficia a qui la presta (li reporta d’entrada “sentir-se millor”) i, per contra, perpetua la pobresa, perquè només l’amanseix.\nLa majoria de les polítiques públiques i dels esforços orientats a eradicar la pobresa han focalitzat l’atenció i l’objectiu en el fet de pal·liar el sofriment cru i visible en comptes d’atacar-ne les arrels, les causes últimes de la pobresa. El problema, accentuat en el marc d’una societat en què s’imposa la imatge i la gesticulació, és que allò més llaminer i segur, sobretot políticament, és focalitzar l’atenció en els efectes visibles de la pobresa com ara la gana i la malnutrició (quantes vegades no s’ha parlat en aquest ple de les carregoses “beques menjador”?), la pobresa energètica o de dèficits de salut. Esmenar aquestes situacions no és dolent, de vegades. Aprovar una moratòria dels talls dels subministraments durant l’hivern sense condonar el deute acumulat, quin sentit té? Perquè l’atac als efectes més vistosos de la pobresa no l’eradica.\nDelegar la responsabilitat de la protecció social contra la pobresa en entitats no lucratives o filantròpiques és la manera més ràpida d’erosionar el discurs dels drets socials. L’assistència social passa a ser una activitat graciable. Les llars en situació de pobresa depenen de la bona voluntat d’una entitat que no té la responsabilitat última de la seva supervivència ni del seu accés als serveis bàsics.\nQue quedi clar: eradicar la pobresa (i la desigualtat) és una qüestió de justícia i de drets fonamentals. Nelson Mandela opinava que “sobreposar-se a la pobresa no és una tasca caritativa, sinó un acte de justícia. Com l’esclavatge o l’apartheid, la pobresa no és natural, sinó que es deriva de l’acció de les persones i, en conseqüència, superar-la i eradicar-la només és possible a través d’accions polítiques.”\nJustícia equival a equitat; la justa distribució de la riquesa ―els avantatges, els béns i els beneficis― entre tots els membres d’una societat. La justícia opera a llarg termini, perquè ataca les causes que generen les desigualtats socials i s’articula a través de l’acció política institucional. L’objectiu final és bastir una societat justa integrada per subjectes no dependents, sinó autònoms i capacitats per afrontar qualsevol repte. Resulta absolutament intolerable i inadmissible que un país com el nostre, que se situa entre els deu més rics del món, admeti i toleri uns índexs de pobresa per damunt del 20%.\nEl salt de l’assitencialisme/la caritat a la justícia suposa un canvi de perspectiva (política).\nAvui, l’anomenat progrés o desenvolupament pivota sobre un únic assumpte: el creixement econòmic per se, mentre que el desenvolupament social ha quedat relegat a segon terme. En el context actual, les persones són secundàries, perquè són concebudes i operen com a meres eines del creixement econòmic beneficiós per una minoria. Com adverteix Amartya Sen, premi Nobel d’Economia, la prioritat hauria de ser focalitzar l’atenció en el desenvolupament de les persones en comptes de centrar-la en el creixement econòmic.\nPerò la clau de volta també passa per canviar el sistema productiu.\nLa pobresa i la desigualtat no desapareixen amb mers “complement econòmics”, sinó que, perquè desapareguin, necessitem emprendre un canvi estructural important: canviar el model productiu i les condicions laborals. I aconseguir-ho passa, com a mínim, per treballar en una doble direcció:\n(1) eradicar la proliferació de llocs de treball poc qualificats i mal remunerats i\n(2) establir una salari mínim digne d’aquest nom.\nNo pot ser que l’única política de lluita contra la pobresa passi per que la gent trobi una millor feina. Sortit de la pobresa no és un camí que una persona hagi de fer, amb esforç i sacrifici, sinó una lluita que l’administració ha de protagonitzar.\nFa 200 anys semblava que ho quelcom més clar?\nLa proclama revolucionària francesa “llibertat, igualtat i fraternitat” enaltia aquells elements de les relacions socials que havien de tenir més importància si es volia crear una societat millor i optimitzar la qualitat de la vida de les persones. Llibertat per alliberar-se del jou de la inferioritat i la submissió; fraternitat, desig de més reciprocitat en les relacions socials (comunitat, cohesió social i solidaritat); i igualtat, com a condició prèvia per garantir la satisfacció de les altres dues.\nUna tríade avui malmesa i damnificada i que molts treballen per laminar encara més, malgrat que saben que la desigualtat no només genera problemes associats a les diferències socials, sinó que debilita la vida comunitària, redueix la confiança i incrementa la violència.\nEn la lluita contra la pobresa i l’exclusió social als Països Catalans, des de la CUP hem de defensar la consolidació dels drets socials, frenant el discurs estigmatitzador i culpabilitzador que transfereix a les persones la responsabilitat de les seves situacions vitals. No es poden trobar solucions individuals a problemes estructurals. Les tensions socials que es deriven de les polítiques neoliberals han de ser contestades amb resistència a les institucions, però també – i sobretot- amb iniciatives comunitàries i de solidaritat i suport mutu als carrers i als barris, als centres d’estudi i treball. Per tant, canvi de regim, drets i lluita col·lectiva, aquesta és la sortida.\nNosaltres volem anar a l’origen de les raons de la pobresa, i per això apostem per una alternativa al sistema capitalista. Nosaltres volem anar l’origen de les raons de la pobresa, i per això discutim la pertinença a la UE i a l’euro. Nosaltres volem anar al origen de les raons de la pobresa, i per això som feministes. Allò que sovint es critica i ridiculitza del nostre ideari, és allò que permet, justament, eradicar la pobresa. Avui aquest Ple, corre el risc de dir que vol combatre la pobresa, i no actuar en conseqüència. Que no hi càpiga cap dubte: La CUP-Crida Constituent treballarem de forma conseqüent per poder arribar a dir, algun dia, que ja no cal cap altre Ple sobre pobresa.


Avís legal | LambdaValencia\nAvís legal per a lambdavalencia.org\nINFORMACIÓ DE TITULARITAT\nLambda, col·lectiu LGTB+ per la diversitat sexual, de gènere i familiar és titular del domini lambdavalencia.org amb CIF: G46753653, amb domicili en C/ República Argentina 22, 46021 València (d’ara en davant, “LAMBDA”). El correu electrònic de CONTACTE és info@lambdavalencia.org.\nRecomanem LLEGIR ATENTAMENT el present avís legal i altres polítiques de la nostra web (Política de Privacitat i Política de Cookies) abans d’utilitzar la nostra plataforma i serveis.\nQualsevol ús d’aquesta web implica l’acceptació de totes les condicions incloses en aquests i altres documents legals i la seua submissió a la legislació espanyola en tot moment, renunciant expressament a qualsevol altre fur.\nLAMBDA, a través de la seua pàgina web, ofereix informació sobre les seues activitats i serveis de manera genèrica. La persona usuària que accedeix a la web reconeix i accepta voluntària i expressament la responsabilitat de l’ús d’aquesta pàgina web i es compromet a no realitzar cap acte que puga infringir la llei o les condicions establides en aquests termes legals, i en aquest cas podrà comportar les corresponents responsabilitats legalment establides.\nLAMBDA es reserva el dret a efectuar, en qualsevol moment i sense necessitat de previ avís, modificacions i actualitzacions de la informació continguda en la web, de la seua configuració i presentació i de les condicions generals, així com d’eliminar informació o suspendre temporalment l’accessibilitat al web.\nLAMBDA no pot garantir:\nLa inexistència d’interrupcions o errors en l’accés a la web o al seu contingut, ni es fa responsable de possibles problemes tècnics que es produïsquen durant la connexió a Internet.\nI no es fa responsable dels danys que es pogueren derivar d’interferències, omissions o virus informàtics motivats per causes alienes a la titularitat de la web, així com de danys causats per terceres persones mitjançant intromissions il·legítimes o danys al sistema informàtic fora del control del titular de la web.\nL’aplicació de la seua Política de Privacitat a accesos mitjançant enllaços de terceres parts a aquesta web, ni a través d’enllaços d’aquesta web a altres webs.\nTot enllaç de terceres parts a aquesta web haurà de fer-se a la seua pàgina principal o d’entrada, prèvia autorització i per escrit de l’entitat titular i no es podrà realitzar cap modificació, limitació ni cap mena de manifestació sobre la web, havent de complir, així mateix, amb la resta de previsions d’aquesta normativa.\nEn En cas d’existir enllaços no supervisats per LAMBDA no s’assumiran responsabilitats sobre els enllaços o continguts o conseqüències de l’ús d’aquests enllaços.\nTots els continguts inclosos en la web (textos, continguts audiovisuals, codi font, disseny gràfic, signes, logos, marques, bases de dades, programes informàtics, edició, programació, compilació i altres elements i continguts necessaris per al seu funcionament) són propietat del titular d’aquesta. Qualsevol ús no autoritzat d’aquests continguts serà considerat un incompliment dels drets de propietat intel·lectual o industrial i podrà donar lloc a conseqüències legals.\nEls continguts que poguera contindre la web que no foren de la seua titularitat gaudeixen de l’autorització dels seus titulars per al seu ús i comunicació i estan protegides pels corresponents drets de propietat intel·lectual.\nLa simple navegació o ús de la web no atorga en cap cas llicencia o cessió total o parcial de drets sobre els drets de propietat intel·lectual quedant expressament prohibida qualsevol transmissió, reproducció, distribució, comunicació pública o transformació total o parcial dels mateixos sense previ consentiment de les entitats titulars.\nLAMBDA garanteix la confidencialitat de les dades personals que vosté facilite a la nostra plataforma i l’aplicació de les mesures de seguretat establides per la normativa. Si vol conéixer la nostra Política de Privacitat clique aquí.


Yvonne Bonura – Coral l'Amistat\nLa veu Humana – Poulenc\nUna vetllada operística de petit format però de gran intensitat. S’interpretaran “La veu humana” i “la dama de Montecarlo” dues òperes amb música de Francis Poulenc amb textos de Jean Cocteau. Amb subtítols en català.\nIntèrprets: Ana Puche, soprano; Eloi Jové, piano; Yvonne Bonura, ballarina\nJordi Tena, direcció escènica\nBernat Llunell, disseny il·luminació i Esther de Prades, fotografies d’escena


mascotes | de gènere\nEntrada anterioraixò és la vida…Següent entradatemps\n4 pensaments sobre “mascotes”\n5 Juny 2012 a les 09:26\nJo sempre he tingut animals en casa, recorde una gossa que teniem quan vivíem amb el meu avi i el gat que ens enverinà una veïna, encara guarde moltes fotos d’eixe gat amb el meu germà i amb mi. A Alacant convivia amb un preciós gat birmà blanc que semblava que portava calcetins negres, perquè les quatre parts inferiors de les potes a més d’una part de la cara eren de color negre. Pesava 9 quilos! i tot i que em va conéixer tard, ens “férem amics”.\nEl meu nebot té una gateta que té els mateixos anys que ell (2) i és impresionant com l’obeix i com juga amb ell. Ma mare també té un gos que té 13 anys i la meva sogra té a sa casa dos lloros que són enormes i surten de la gàbia per a caminar una estona, a més de dos gossos.\nAra mateix els propietaris del pis no em deixen tenir animals, però, quan canvie, ho pense exigir. Tot i que m’agraden més els gossos que els gats, sé que tindré un animal que puga cuidar com cal. M’encanten els gossos grans, però no n’he tingut mai un ni crec que puga tenir-lo per qüestions d’espai i temps.\nTenir una mascota, ompli. És tenir a casa teva una presència comuna i no humana que assimila/accepta més o menys els comportaments dels habitants de la casa. Aixó és diu educar, i és una passada.\n6 Juny 2012 a les 21:15\nMequetrefe, dius que una veïna vos va enverinar un gat, a mi em van enverinar a Jerry. Me’n recorde perfectament, va ser molt desagradable i cruel. Era agost, dimecres, eixa nit ballava jo les dances, celebraven la setmana cultural i quan varem tornar de la plaça, el gosset lladrava desesperat. Estava al bancalet, no havia forma que parara de lladrar, així que ma mare el va agarrar i el va entrar al garatge. Continuava sense parar de lladrar. Va tindre una mort horrorosa, que no vull descriure. D’això fa uns 4 ó 5 anys i aquella nit no va ser l’ùnic animalet que va morir enverinat. Algun malvat es va dedicar a repartir verí pel carrer mentres els veïns estavem en la plaça veien l’actuació de la Rondalla i el grup de Dances.\nUn acte atroç, digne de gent desalmada.\nLa falta de temps per a atendre adequadament a un gosset i l’enverinament d’este últim, han fet que, de moment, no em planteje tindre cap gosset més.\n7 Juny 2012 a les 21:49\nSi. El que et donen els animals es algo indescriptible, i se be del que parle. De ben xicotet que he tingut una sensibilitat especials amb els animals domestics. Ara mateix encara que semble mentida en tinc 5, 4 gats i un gos!! Tots consequencia de vorels abandonats al carrer.\nEl gos, el Perdut , es una passada l’agraiment que ens te a Marta i a mi per haver-lo tret d’una situacio ja quasi dramatica desperdigat pels carrers del poble , maltractat, famelic i ple de caparres,Com be dius a voltes els falta parlar.\nPero com comentes son una responsabilitat molt gran, els has d’alimentar, passejar i com be diu Kike educar (a mes de com et deixen la casa). No tot hom esta capacitat per a donar-li l’estima i el respecte que mereixen.\nLa setmana passada em va passar un cas d’aquestos que et remouen,,, em van deixar una gateta a la porta de casa xicoteta amb l’escusa que ho la deixaven alli o li pegaven un bac. Nosaltres en el cor en un puny , sentinla maular… en fi!! La vam agafar, netejar i gracies a les xarxes socials ja te una casa on viurer a La Vila. Quan pense en lo cruel que es la raça humana amb els animals domestics de veritat que se me trenca l’anima, el que els fan als galgos, als gossos de lluites… es llavors quan entenc moltes altres coses… El que no respeta els animals, no m’interessa com a persona.\n9 Juny 2012 a les 14:16\nQuina història més bonica la de la gateta a la porta de ta casa, i les xarxes socials; afortunadament encara queda gent amb ànima que protegeix als animalets.\nI és que, quan les tens tanta estima, arribes a plorar la seva mort com si d’un familiar o amic es tractara.


Sagrada Familia d'Antoni Gaudi | Casa Batlló d'Antoni Gaudí, Barcelona\nEl temple expiatori de la Sagrada Família, la construcció del qual va començar l’any 1882, és avui dia un dels signes d’identitat de Barcelona, reconegut mundialment i visitat per milions de persones. La part construïda per Gaudí va ser declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO l’any 2005. La Junta Constructiva espera concloure l’obra l’any 2026, quan es commemora el centenari de la mort de Gaudí.\nL’any 1881, gràcies als donatius, l’Associació Espiritual de Devots de Sant Josep va comprar una parcel·la de 12.800 m2 per a la construcció del temple. Però no és fins al 19 de març de 1882, dia de Sant Josep, que es col·loca la primera pedra. El projecte va ser encarregat inicialment a un altre arquitecte, Francesc de Paula Villar, però Gaudí el va heretar a finals de 1883. El seu nou projecte era molt més ambiciós que el proposat pel seu antecessor. Contemplava la construcció d’un temple amb 5 naus, creuer, absis, deambulatori exterior, 3 façanes i 18 torres. Es tracta del projecte més complex i singular de tots els que Gaudí va emprendre al llarg de la seva carrera professional i al qual va dedicar 43 anys de la seva vida.\nSabies que Gaudí inicialment només va construir sencera la façana del Naixement amb les seves 4 torres perquè era conscient que no la veuria acabada?\nAntoni Gaudí, que pretenia crear el temple perfecte, presenta la vida de Jesús i la història de la fe. Les 18 torres estan dedicades a importants personatges de la Bíblia i així es reflecteix en les seves dimensions: 12 d’elles representen els apòstols, 4 els evangelistes, una la Mare de Déu i la més alta de totes Jesucrist, que estarà rematada per una creu que aconseguirà els 172 metres d’altura. Quan estigui acabada, la Sagrada Família serà la construcció més alta de Barcelona i l’església més alta del món.\nA partir de 1914, Antoni Gaudí va deixar de realitzar obres civils i es va centrar única i exclusivament en la construcció del temple. El 30 de novembre de 1925 es va acabar la construcció del primer campanar de la façana del Naixement. Aquest és l’únic que Gaudí va veure construït, ja que el 10 de juny de 1926 va morir com a conseqüència d’un tràgic accident ocorregut tres dies abans, en ser atropellat per un tramvia. Finalment, la façana del Naixement es va concloure l’any 1930,\nSabies que a la Sagrada Família hi havia escoles per als fills dels treballadors del temple?\nDesprés de la mort de Gaudí, el seu deixeble Domènec Sugrañes va prendre el relleu de la construcció fins l’any 1938. Malgrat la seva bona predisposició, durant la Guerra Civil Espanyola es produeix un incendi a la cripta que també va afectar les escoles provisionals i el taller on estaven guardats tots els plànols i maquetes que Antoni Gaudí havia deixat perquè altres persones poguessin culminar la seva obra. Aquesta informació no es va recuperar íntegrament, per la qual cosa mai veurem completament allò que l’arquitecte havia imaginat.\nSabies que la segona façana, la de la Passió, va trigar 22 anys a construir-se? Va començar l’any 1954 i la van acabar el 1976. Van intentar que s’assemblés el màxim possible al que Gaudí tenia en ment.\nArquitectes i evolució de les obres\nDes de la seva mort, diversos arquitectes han heretat el llegat de Gaudí, a més de l’esmentat Domènec Sugrañes, hi han participat Isidre Puig Boada, Lluís Bonet i Garí, Francesc de Paula Cardoner Blanch, Jordi Bonet Armengol i Jordi Faulí Oller que ostenta el càrrec des de 2012.\nSabies que la Sagrada Família serà l’edifici més alt de Barcelona i l’església més alta del món amb 172 metres d’altura?\nCom tots els temples expiatoris, les fonts d’ingrés de la Sagrada Família només poden ser de donatius i aportacions personals. Gràcies a aquests ingressos i als avanços tecnològics en temes relacionats amb la construcció, és possible que l’obra pugui arribar a acabar-se en el termini establert. Des de l’any 2000 s’ha completat estructuralment i s’han tancat voltes, s’han fet els fonaments de la façana de la Glòria, s’ha finalitzat la façana de la Passió, que va tenir la intervenció de Josep Maria Subirachs, i l’escultor japonès Etsuro Sotoo està finalitzant la decoració de la façana.\nEl 7 de novembre de 2010, el Papa Benedicte XVI va visitar el temple i el va dedicar com a Basílica oficiant ell mateix una missa solemne.\nCom hem esmentat abans, les previsions són finalitzar tota la construcció l’any 2026, coincidint amb el centenari de la mort d’Antoni Gaudí. Un moment que s’esdevé molt emotiu per als catalans i devots. Aquest fet té més rellevància si s’obté la declaració de Gaudí com a Sant de l’Església Catòlica, una proposta iniciada l’any 2000 per l’Associació Pro Beatificació Antoni Gaudí.\nPer què visitar la Sagrada Família?\nEl Temple Expiatori de la Sagrada Família és l’última construcció de l’etapa de Gaudí, un lloc únic a Barcelona que a més es convertirà en la Basílica més alta del món quan es finalitzi. Una obra mestra de Gaudí construïda durant més d’un segle.\nEntre moltes altres meravelles d’aquesta obra, destaca l’espectacular joc de colors i llums que s’aprecia a l’interior en entrar els rajos de sol per les vidrieres, un joc de sensacions que canvia en funció de si es visita de dia o de tarda.\nSabies que des de la Casa Batlló i La Pedrera es pot veure la Sagrada Família?\nA més, pots visitar les torres de la Sagrada Família i obtenir unes vistes úniques de la ciutat. Molta gent es pregunta quina torre és millor per visitar. Realment no n’hi ha una de millor ni una de pitjor, però sí que hi ha diferències. En el cas de la Torre de la façana del Naixement, de l’època de Gaudí, no es pot pujar en ascensor fins a dalt del tot, però sí que es pot fer pujant unes estretes escales de caragol, no aptes per a tots els públics.\nEn cas de no estar en bones condicions físiques, o patir alguna fòbia relacionada amb espais petits, és millor decantar-se per la Torre de la Passió. Sigui com sigui, no hauries de marxar de la Sagrada Família sense visitar les torres, un element importantíssim en l’obra de Gaudí, ja que era el més proper que es podria estar del cel.\nCom arribar a la Sagrada Família?\nMetro L2 i L5 Sagrada Família. / Bus 19, 33, 34, 43, 44, 50, 51, B20 i B24.\nAccés general: accés general per la façana del Naixement, al carrer de la Marina.\nHoraris de la Sagrada Família:\nDe novembre a febrer: de 9:00 a 18:00.\nMarç i octubre: de 9:00 a 19:00.\nD’abril a setembre: de 9:00 a 20:00.\n25 i 26 de desembre i 1 i 6 de gener: de 9:00 a 14:00.\nAnterior Fanals per a la Plaza Real i Pla de Palau


FITONATUR - Assecada de les Alzines\nAssecada de les Alzines. Caparreta Kermococcus vermilio\nPot afectar a totes les families d’alzines, però aquí el més habitual és veure-la als Quercus ilex subsp. Ilex, ja que són les més habituals als nostres jardins.\nEls símptomes són molt evidents ja que es veuen assecades parcials o totals de branques. L’assecada, any darrera any, pot arribar a assecar la major part de l’arbre. Les caparretes s’alimenten de la saba i van acompanyades normalment del fong de la Diplodia. A la primavera perden les parts seques i pot semblar que l’arbre es recupera, però no és així, a l’estiu les caparretes i els fongs tornaran a assecar parts sanes de l’arbre.\nEls millors moments per actuar contra aquesta plaga és a l’estiu. Realitzant un tractament amb olis i insecticides autoritzats, acompanyats d’un fungicida per atacar la Diplodia. També pot ser bo realitzar un tractament fungicida preventiu durant els mesos de primavera, especialment si han sigut molt plujosos.\nActualment estem realitzant tractaments amb endoterapia que estan donant resultats molt bons per lluitar contra aquesta caparreta.\nTé una sola generació anual . Les femelles inicien la posta a l’estiu, es pot veure fixada a les branques, és completament rodons i de tons marrons-groguencs. Pot arribar a posar entre 2.000 i 3.000 ous, un cop feta la posta, moren. Les larves surten per sota del cos de la mare que els ha estat protegint i s’alimenten de parts verdes de l’arbre. Es desplacen molt poc i es van alimentant fins l’hivern. A la sortida de l’hivern comencen ràpidament a mudar i es formen els puparis dels mascles i les femelles joves. Un cop adults, durant el mes de maig, copularan i continuaran amb la posta d’ous, iniciant novament el cicle biològic.\nFitxa de la Caparreta de l’Alzina(Departament de Sanitat Vegetal de la Generalitat de Catalunya): fes click aquí...


Dia 288: Narrung, un dels llocs més bonics on hem estat | Viatge a Ítaca\nDia 288: Narrung, un dels llocs més bonics on hem estat\n7 Abril 2014 by Viatge a Ítaca\t6 comentaris\nUn dia no massa pensat, sense gaires expectatives. Un dia que ens sorprèn, i ens encanta a mesura que l’avancem. Un dia que te de tot, i que a més gastem pocs diners. Un gran dia podem dir. Un dia que comença…\n…amb una mica de mal de cap, perquè entre els cellers que vam visitar, i el vi que ens vam acabar durant el sopar, per cert un escumós de Syrah boníssim, sumen per provocar un cert repicar de campanes de llautó dins del cervell, però res greu. Deixem l’àrea de descans tant impol·luta com la vam trobar, és a dir no massa, i recollim estris després d’haver fet un bon esmorzar. Ahir al centre d’informació turística, quan preguntàvem llocs a visitar, la dona que ens va atendre, quasi s’ho fa a sobre quan ens parlava de Robe, així que no dubtem i cap allà encaminarem els nostres primers passos del dia.\nEs tracta d’un poblet de costa, amb un camí per a vianants que paral·lel al mar et porta a un seguit de miradors amb bones vistes. Nosaltres estalviem energia i fem en cotxe la part que es pot, fins a aturar-nos a un far de caire modernista, que precedeix a un tram de roca i mar força bonica.\nMés enllà, un monument força curiós que anomenen l’Obelisc. Amb forma definida pel nom, i que enganxat al penya-segat està rodejat per una tancat de ferro. Algun altre espai des d’on en bona època pots divisar balenes, que aprofitem per trobar-nos i saludar a amables parelles entrades en edat que fan el camí amb roba semi esportiva, i un somriure que ens dediquen quan marxem.\nAl mateix poble, però una mica més apartat, hi ha una zona de pícnic ben equipada, al costat d’una platja llarga. Aprofitem, la coincidència amb l’hora de dinar per fer-lo en aquest lloc, mentre decidim quina direcció ha de seguir el nostre camí a partir d’ara. Per acabar amb Robe, fem una visita a la torre des d’on tenir unes vistes panoràmiques de la localitat. El lloc, ple fins a la bandera d’uns cucs petits i grisos, que omplen cada racó i que ens convencen a fer una visita express.\nCape Jaffa, és un nom que ens atrau, i ja que hi som a prop, doncs decidim apropar-nos-hi. Arribem a la zona del port, però no veiem res que ens cridi l’atenció, i un pèl decebuts desfem el camí. Per sort, un celler amb el mateix nom ens fa aturar en aquesta petita zona de vins, i endolcir la decepció prèvia.\nEl lloc espectacular amb unes vistes precioses de les vinyes, que creixen tot i el fort vent de la zona. Producte d’aquest, el surf és marca de la casa, i aprofita el celler la conjuntura per fer-ne bandera.\nLa dona que ens atén molt amable, és la mestressa, i xerrem una bona estona al voltant de tot. Sembla que Barcelona agrada a tothom. El seu gos, surt en el llibre de gossos del vi, que editen a Austràlia, i podem veure una foto, mentre el real s’apropa també a nosaltres, una mica més cansat i brut que al llibre. Els vins ens convencen i li fem saber, i és que pel que sembla anem començant a trobar el que ens agrada en matèria vinícola en aquest gran país.\nUns quilometres més enllà, es troba Kingston, punt d’entrada al parc nacional de Coorong, conegut per ser una de les zones de cria de pelicans més grans del món. La carretera paral·lela al mar, et condueix per unes marismes que formen el parc nacional. A la oficina d’informació, ens comenten que no ens hi podem quedar a dormir al parc perquè estan fent tasques de esterilització, i ens donen l’alternativa d’una zona d’acampada gratuïta, ja sortint del parc. Perfecte! No podíem marxar del poble, sense aturar-nos a la gran llagosta, nosaltres pensàvem que era una escultura, i sembla que a més d’això, és un restaurant, ara en traspàs. Quin era el plat estrella, i si algú el compra i canvia el menú, que farà amb la figura?\nLa carretera que fem a continuació és preciosa. El mar ha format unes llacunes salades. Les aigües tranquil·les, són aprofitades pels pelicans per fer la seva residència.\nA meitat del parc, una zona d’observació on s’hi arriba caminant després d’haver aparcat el cotxe. Els veus des de molt lluny, potser algun de més aprop que vola cap a la petita illa on està la resta. Llegim la informació que trobes en el punt, i aprenem que el tipus de pelicà que hi ha per aquí, és el més gran del món. Un metre i mig poden arribar a fer, i pel que sembla tenen el bec més gran de totes les aus. Quantes coses podem aprendre en una estoneta… ☺\nAl poble de Meninge ja arribem cap a mitja tarda. Pensàvem seguir endavant, però aturem el cotxe al costat d’una zona de gespa que toca a un llac. Una imatge de foto, que ens atrapa i convida a treure la càmera.\nSeguim vorejant el llac fins a l’últim punt de terra ferma, on dos llacs es troben. Allà un ferry et creua gratuïtament, però això serà demà. Avui farem nit a peu de ferry, a una zona d’acampada gratuïta tocant als aiguamolls. Només arribar, saludem de passada a qui ja es troba allà, i ens adonem que és un lloc on veure ocells. Com una mena de parc d’atraccions per ocellaires, perquè n’hi ha de tot tipus, mides i colors.\nUn embarcador de fusta, que les gavines han envaït en la seva part final, és un lloc perfecte per apropar-se. Fotografies de postal per aquest lloc, que de manera improvisada ens ha robat el cor.\nPensem en que soparem, però avui és secundari, cal mirar el rellotge i el cel, perquè el capvespre pot ser llegendari. Un far, que saluda des de l’altre banda. Un fotògraf equipat professionalment, espera pacientment al final de l’estructura de fusta no del tot estable. Nosaltres l’acompanyem, intentant no molestar, i provem de reproduir el moment viscut dins de les nostres possibilitats.\nToca sopar, i toca anar a dormir. Tancats a la furgoneta, però oberts al món. Perquè mirar per la finestra, i veure un cel estrellat com aquest, sabent-te en un indret únic, convida a obrir el sostre, i esperar tranquil·lament a que la son arribi.\n– Ruta: 373km Connawarra – Robe – Cape Jaffa – Kingston – Jacks Point (Coorong NP) – Meningie – Narrung\n– A Robe teniu una zona de picnic al costat de la platja a Lions Reserve, amb barbacoes, lavabos I dutxes d’aigua Freda\n– A Robe també just davant de l’oficina de turisme hi teniu també lavabos i dutxes d’aigua Freda\n– A l’oficina de turisme que també és la biblioteca teniu wifi gratuïta.\n– A Cape Jaffa hi podeu trobar un celler molt interessant amb el mateix nom.\n– Al Parc Nacional de Coorong és una zona per veure pelicans i hi han diferents càmpings de pagament.\n– A Narrung teniu un càmping gratuït amb unes vistes excepcionals.\n– Narrung és un excel·lent lloc per observar ocells, entre ells pelícans\nCategories: Australia | Tags: Australia, Ítaca, Cape Jaffa, Connawarra, Coorong National Park, enoturisme, enoturismo, Kingston, Meningie, Narrung, roadtrip, Robe, Vi, Viatge, Vino, volta al mon, Wine, Winelover, winetourism | Permalink.\n6 thoughts on “Dia 288: Narrung, un dels llocs més bonics on hem estat”\n7 Abril 2014 a les 11:09\nTambé es molt interesant el tema dels pelicans ,molt grans ,de criats aquí. Moltes classes de diferents ocells, i magnífics paisatges con sempre !!! . Petons, Avi.\n28 Abril 2014 a les 9:52\nEstem veient una quantitat d’ocells en aquest país que no s’acaben!!!! Ara necessitaríem saber els seus noms 😉\n7 Abril 2014 a les 17:13\nDéu n’hi do la vida contemplativa que porteu. Magnífic l’indret!\n28 Abril 2014 a les 9:53\nJajajaja tant com vida contemplativa… però si que el lloc s’hagués valgut estar-hi algun dia més 😉\n8 Abril 2014 a les 16:50\nMolt i molt maco, i els pelicans ? No surten a les fotos ?\nMmmmm potser demà??? És complicat triar fotos entre tantes que en tenim 😉


Grandvalira - FORFET D'ACTIVITATS PREMIUM\nFORFET D'ACTIVITATS PREMIUM\nViu una increïble aventura a la muntanya al sector de Grau Roig, amb aquest forfet que combina diferents activitats en un mateix dia.\nInclou: baptisme d'esquí de fons 1h, snowtubing 1h, construcció de Iglús 1h, tir amb arc 1h, rutes senyalitzades amb raquetes 1h, moto de neu 15 min i muxing 1km.\nA l'entrada del parc es lliurarà a cada client una polsera o similar que li permetrà realitzar les activitats contractades a la vegada que servirà de control de les ja efectuades.\nEl client ha de dirigir-se a l'activitat seleccionada i un cop allà rebrà una breu explicació de en què consisteix i se li facilitarà el material necessari per a la realització de la mateixa, un cop finalitzada l'activitat es dirigirà a la següent i així successivament.\nArribada al centre d'activitats a les 9: 45h.\nInici de les activitats: 10:00h.\nConsum obligatori del forfait en el mateix dia.\nEn el cas que el client arribi fora de l'horari d'inici, s'incorporarà a l'activitat que s'estigui desenvolupant. No es podran recuperar activitats que s'hagin realitzat.\nRespecte a les motos és ocupació 2 persones. Per conduir les motos s'ha de ser major de 18 anys. Els nens a partir de 6 anys han d'anar acompanyats d'un adult.


Borràs: "La cogovernança que promet l'executiu espanyol és una versió amable del 155" La República\nBorràs: “La cogovernança que promet l’executiu espanyol és una versió amable del 155”\nLa portaveu de JxCAT al Congrés reclama que desaparegui l’autoritat única del Gobierno en sanitat\nLaura Borràs entregant l'informe del científic Oriol Mitjà al president Pedro Sánchez aquest 22 d'abril del 2020. (Horitzontal)\nLa portaveu de JxCAT al Congrés dels Diputats, Laura Borràs, ha advertit aquest dimarts que malgrat les negociacions –que ella mateixa ha mantingut- amb el govern espanyol la seva formació es manté per ara en contra de la pròrroga de l’estat d’alarma. “Estem instal·lats en el ‘no’ perquè volem que ens tornin les competències”, ha afirmat en una entrevista a Telecinco. Segons Borràs, la “cogovernança” que promet l’executiu espanyol és “una versió amable del 155” perquè manté l’autoritat única del Ministeri de Sanitat en la desescalada. “No estem demanant res de l’altre món”, ha dit, sinó “només les competències que ens són pròpies”.\nBorràs ha mantingut en els últims dies contactes amb la vicepresidenta primera del govern espanyol, Carmen Calvo, que s’hi va posar en contacte a instànices del president espanyol, Pedro Sánchez, a la recerca d’una abstenció que pot ser important en l’aritmètica al Congrés.\nDe moment Sánchez no té garantida una majoria que busca entre les formacions que van donar suport a la seva investidura i també amb Ciutadans, malgrat que tan ERC com la formació d’Arrimadas han advertit de la incompatibilitat dels seus suports.\nJxCAT i l’executiu espanyol han intercanviat documents en els últims dies. La formació independentista ha enviat un llista de cinc condicions que comencen pel fet que l’Estat reconegui el president de la Generalitat, Quim Torra, com a màxima autoritat de la gestió de la crisi a Catalunya.\n“La vicepresidenta em va dir que em faria arribar el text final que s’aprovés, però com que encara no tinc el missatge de la vicepresidència seguim instal·lats en fins que se’ns retornin les competències”, ha afirmat Borràs.


Millora la teva pintura, Patreon ~ Xitxarel·lo Studio\nMillora la teva pintura, Patreon\n16.3.17 Unknown Patreon No comments\nAvui anem a parlar d’un dels aspectes més interessants per mi del hobby. Es tracta de la millora continua de les habilitats de pintura, configuració de vinyetes, i l’aspecte més artístic. Què està de moda per millorar la teva pintura? Patreon...\nPatreon és una plataforma a la xarxa amb la finalitat de compartir continguts. Aquesta plataforma permet al creador de continguts rebre micropagaments per les seves publicacions. Tenim dues opcions, demanar pagament mensual o per element creat.\nJo vaig conèixer aquesta plataforma per la gent de Painting Buddha. En aquest cas demanaven un micropagament per vídeo penjat. I la veritat és que a nivell de patró es va poder aconseguir moltíssim material i de gran qualitat. Actualment desconec si aquest projecte segueix viu, tornarà a reflotar o no, ja que el seu màxim responsable ha tingut problemes seriosos de salut i finalment ha estat impossible mantenir econòmicament el projecte. De totes formes l’artista Ben komets ha creat el seu propi Patreon per si hi esteu interessats.\nJo personalment he intentat reproduir els tutorials de la caixa d’inici de Games Workshop per l’Era de Sigmar. En concret un Sigmarine i el personatge de Khorne Khorgos Khull. És possible que més endavant us mostri algun d’aquests exercicis.\nA nivell internacional trobem molts altres artistes que estan provant aquesta opció. Us deixo un recull d'enllaços per donar-hi un cop d’ull.\nBrant 'Ghool' Benoit\nI a nivell nacional els següents:\nRealment és una bona plataforma i permet aprendre moltes coses per un preu ridícul, jo per exemple participo en un parell per no més de 10$ al mes. Aquesta plataforma permet obtenir molts avantatges dels artistes, influir en futurs projectes, mantenir un contacte directe, etc. Aquesta és la meva visió com a usuari, així que ja ho sabeu si voleu aprofitar els recursos que ens ofereix el segle XXI no pareu de créixer!!!\nLegion of everblight, Saeryn1 Battlegroup


Cor de Caramelles de Begues – Portal d'Entitats de Begues\nEl Cor de Caramelles de Begues assaja i canta la primavera, la joia i l’alegria per Pasqua. És un cor de 50 cantaires, tots homes, que canten per les masies, places i barris de la vila. Diumenge de Pasqua, davant de l’Església, canten sardanes, valsos i les coples que descriuen la vida política, social i amorosa del darrer any dels beguetans\nPer Pasqua... arriben les Caramelles\nCada any, per Pasqua, el Cor de Caramelles de Begues fem sonar les nostres cançons pels carrers i masies del poble. Odes a la primavera, però també unes iròniques cobles carregades de sàtira municipal.\nUna tradició que es remunta a l’any 1920 i que aplega un grup d’homes del poble moguts per la voluntat de mantenir viva la tradició. L’any 2015 l’Albert Guasch va reflectir tot el que envolta la nostra entitat en el documentals Els homes de la primavera.\nLes Caramelles de 2019\nLes Caramelles de 2018\nLes Caramelles de 2017\nLes Caramelles de 2016\n676 345 852 – 660 416 179


Convocatòria Programa Inncorpora\nInformem que s´ha obert el termini de presentació de sol·licituds al programa INNCORPORA.\nEl Ministerio de Ciencia e Innovación va crear el programa INNCORPORA l´any passat amb la finalitat de fomentar la incorporació de tecnòlegs al sector privat (empresa i associacions empresarials privades, centres tecnològics i centres de Bioenginyeria tecnològica privats, parcs científics i tecnològics privats) i promoure d´aquesta manera la innovació empresarial.\nAquesta convocatòria està dirigida als mateixos sol·licitants, i cal tenir en compte que els tecnòlegs que la seva contractació sigui finançada han de tenir el títol de Formació Professional de Grau Superior (o equivalent).\nLa resta de condicions de la convocatòria són similars a les que es van publicar l´any passat:\nEls tecnòlegs tenen que acreditar una experiència (laboral o acadèmica) d´un mes com a participant en projectes d´R+D+I en àrees rellevants per les activitats del sol·licitant, i no podran haver tingut relació laboral de caràcter contractual amb el contractant des de l´1 de gener de 2010.\nEls tecnòlegs tindran un període de formació obligatòria finançada al 100% mitjançant subvenció del MICINN.\nEl finançament dels costos d´incorporació del tecnòleg (sou + Seguretat Social + costos indirectes (20%)) serà mitjançant un préstec que no necessitarà garanties per part de l´entitat adjudicatària, amb un 0% d´interès i una durada de 9 anys (amb 3 de carència).\nEl sol·licitant tindrà que contractar al tecnòleg a jornada completa, per un mínim de 12 mesos i per la participació en projectes concrets d´investigació industrial, de desenvolupament experimental o en estudis de viabilitat tècnica.\nEl MICINN farà el pagament del préstec de forma anual i per anticipat.\nCom a novetat en las condicions, es podrà sol·licitar una sola vegada el canvi de tecnòleg durant el període d´al·legacions (per el cas de que el professional que es va presentar a la convocatòria ja no estigui disponible) sempre que l´expedient tingui la mateixa puntuació en els criteris d´avaluació i es mantingui el tipus de contracte i la quantia del salari brut anual del tecnòleg.\nDurant el 2011 hi hauran noves convocatòries del programa INNCORPORA per contractar, com en el 2010, a tecnòlegs provinents de la Universitat.\nEn els documents següents poden trobar més informació referent a:\nButlletí informatiu incorpora\nTríptic ampliació termini sol·licitud


Crec que es clar que l’equip a casa no funciona, o com a mínim mig funciona , es a dir a la primera part no ens agrada i una errada es un gol dels contraris , i a la segona part “es posen les piles” i correm’hi tots que no hi som a temps; això també val per l’entrenador. Crec que a mes hi ha errors que es repeteixen durant el partit com les quatre jugades calcades on després de centrar des de la dreta el primer rematador no hi arriba i el segon no hi es, semblava com si fos una jugada assajada però en cap moment es va posar remei.\nEncara que no va ser decisiu, cal parlar de l’arbitratge, dolent. Un company de seient va exclamar “la federació no oblida” no se si es exacte però si continuent així ho sembla.\nDe totes maneres, amb aquests resultats a casa de poc serviran els punts que es guanyin a fora i serà molt difícil que al final el Nàstic es classifiqui entre els quatre primers. Encara hi som a temps!


Llibres que s'han de llegir | Som macus\n« Porra Barça-Espanyol | Porra Lyon-Barça »\nLlibres que s'han de llegir\nDurant una breu etapa de la meva vida em va dominar l’obsessió (no hi patiu, podeu pensar “quina gilipollada” o “quina obsessió més ridícula”) de llegir-ho tot. Era indispensable llegir tots els autors i llibres fonamentals.\nI quins eren aquest títols o escriptors “fonamentals”? Des de llibrots d’ història, filosofia, sociologia o ciències polítiques fins a escriptors, novel·les o peces literàries d’aquelles que diuen que s’han de llegir.\nLes meves agendes d’aquells anys universitaris poden donar fe d’aquesta obsessió. Gairebé totes les pàgines tenen escrit, com a mínim, el nom d’un llibre o autor. Aquell dia tocava llegir allò.\nQuè burro que era. Segons la disciplina lectora que m’havia volgut autoimposar, cada dia m’hauria d’haver llegit dues-centes o cinc-centes pàgines. Per sort, la sensatesa va acabar triomfant, i ben aviat vaig esdevenir més incomplidor que el sociatisme zapaterista.\nCom que havia de llegir tant, es tractava d’aprofitar molt bé el temps. Les estones a la cagadora, al bus o al tren no es podien deixar perdre.\nLa mitja horeta de tren entre Barcelona i la UAB mai em va acabar de funcionar. Anant cap a la “uni” (mai en vaig dir així), res de llibres fonamentals. Passava l’estona llegint “El 9 Esportiu” o, fins i tot, “el crack 10”. De tornada podia ser el gran moment, però gairebé sempre trobava altres coses millors a fer: escoltar els mateixos variats de sempre amb la meva merda de “walkmans” d’aleshores; llegir furtivament les pàgines del diari de l’acompanyant; tornar a observar per enèsima vegada els entorns paisatgístics de la Floresta o les Planes; repassar si al vagó hi havia alguna princesa o escoltar si, per casualitat, algú parlava català.\nUn dia, però, vaig prendre la decisió de començar a llegir “La metamorfosi” de Kafka al tren. Ara tocaria dir que, només començar-ne la lectura, vaig quedar absort i fortament impactat per aquella obra mestra. Doncs no. Mentre el pobre Gregor Samsa patia les conseqüències de la seva estranya transformació, jo tenia temps per mirar l’entrevista al Reiziger que es llegia el noi del costat i per anar alçant la mirada amb el radar en funcionament.\nPas a pas -no ho podria precisar cronològicament- vaig anar assumint el tràgic destí dels lectors: mai no ho podrem llegir tot (ni falta que fa). No hi ha temps suficient (ni ganes de llegir tant). A més, com més llegeixes, més oblides. Per tant, es tracta d’encertar les lectures. Poc, però bo, que en quedi un bon regust.\nPer tant, ja puc anunciar que, molt probablement, mai em llegiré molts dels llibres i autors d’aquells que “s’han de llegir”: ni la Ilíada, el Tirant lo Blanc, el Quijote, Shakespeare o Tolstoi, ni tampoc la gran majoria dels premis Nobel de Literatura de la història.\nPosted on 20/02/2009 at 18:25 in Lletraferits\t| RSS feed | Resposta\t| Trackback URL\nOne Comment\tto “Llibres que s'han de llegir”\n20/02/2009 a les 18:59\nUf, Sergi, ara m’he quedat més tranquil!! Fa un temps vaig abandonar la lectura que narra les desventures “del ingenioso hidalgo” de la Mancha i em sentia força malament! No és que no m’agradés… però llegir en castellà, i havent de buscar 5 de cada 10 paraules al diccionari se’m feia una mica feixuc. No descarto reprendre’l o llegir-me alguna versió infantil abreujada i quedar-me tant ample!


CJAS - Centre Jove d'Anticoncepció i Sexualitat - La relació amb els altres\nEn l’adolescència, la relació que tenim amb les persones del nostre entorn (família, amics, professors...) va canviant. Això és perquè ens estem fent grans, ens tornem més crítics amb tot el que observem, la percepció de les persones i les coses que tenim a la vora es va ampliant i va variant..., però això també fa que sovint puguem tenir dubtes i conflictes amb aquestes relacions.\nLa relació amb la família es modifica, així com també es va transformant l’entorn social en què ens movem. Comencem a assumir responsabilitats i a prendre decisions importants sobre certs aspectes de la nostra vida (estudis, feina, relacions de parella, etc.), però en altres qüestions encara depenem de la família i d’altres adults que ens envolten.\nÉs normal que, en alguns moments, necessitem i busquem l’aprovació i el suport de les persones que tenim més properes (pares, professors, etc.), però que en altres vulguem fer les coses per nosaltres mateixos, provar les nostres capacitats, al marge dels suggeriments i els consells dels altres. Experimentar ens pot ser útil per induir-nos a nous aprenentatges, però també ens pot posar en situacions de risc. És important que puguem posar en pràctica les nostres capacitats i que comencem a prendre decisions per nosaltres mateixos, però sempre intentant valorar “pros” i “contres” de cada situació, analitzant i reflexionant què és el que volem i quina viabilitat té.\nEls pares també s’estan acomodant a tots aquests canvis i necessitaran un temps per situar-se i saber com respondre davant aquestes experiències que tu estàs vivint. Fins ara eren ells els principals responsables de les decisions que es prenien, i en certs moments els serà difícil veure’t com un adult.\nQue hi hagi punts de desacord que fins ara no s’havien produït forma part de tot aquest procés de creixement. És important, però, mantenir els canals de comunicació oberts i intentar negociar i arribar a acords amb els pares (per exemple: amb l’hora d’arribada, sortides, estudis, etc). Aprendre a negociar no és fàcil, hi haurà moments que et semblarà impossible, però poder parlar i expressar el millor que puguis les teves opinions t’ajudarà a guanyar-te el respecte dels pares i arribar a acords favorables per a tu i per a ells.\nEn aquest moment de la teva vida els teus amics tenen una importància cabdal. Amb el grup d’iguals et sents identificat, sents que comparteixen molts dels teus pensaments i preocupacions, t’entenen millor que ningú, junts compartiu experiències noves, us trobeu a gust i aneu formant junts i acompanyats el camí cap a la identitat adulta.\nTenir amics i sentir-te bé estant amb ells és molt important, però també ho és que ho facis sense deixar de ser tu mateix. En ocasions, per sentir-te part del grup i quedar bé amb els amics et pots sentir temptat a fer coses amb les quals no estàs d’acord, a renunciar a les teves idees, a posar-te en risc... No és gens fàcil dir als amics que “no”, pensar o fer diferent, però si són amics de veritat et respectaran i et donaran suport. Confia en tu mateix, escolta’t, pensa què vols fer i què no... i, al final, això t’ajudarà a sentir-te bé amb tu mateix i et suposarà un gran aprenentatge per al futur.\nLa parella i l’amor\nDe sobte, un dia coneixes una persona que per a tu és diferent de totes les altres. La trobes súper maca, simpàtica, llesta..., t’agrada molt i no pots treure-te-la del cap, penses en ella dia i nit, tens ganes de veure-la, d’estar al seu costat..., tot i que quan la veus tens una sensació estranya, com de “nervis”, et batega més fort el cor, no saps com actuar...\nQuan l’altre/a et correspon amb els mateixos sentiments, és meravellós i podeu decidir iniciar una relació de parella. Generalment, quan la relació va avançant, va augmentant la intimitat, els fets compartits amb l’altre/a, la confiança i el recolzament. Gairebé sempre pensem que aquesta serà la persona amb la qual compartirem la nostra vida, siguin quines siguin les adversitats.\nEn ocasions, realment acabem tenint una relació duradora, però de vegades no. Les relacions de parella s’acaben potser perquè les coses que abans eren importants per a tots dos van canviant a mesura que es va madurant; potser perquè a la llarga ens adonem que cadascú espera coses diferents de la relació. Quan són els dos els que s’adonen que la relació ha arribat al final és més fàcil el trencament, però el més freqüent és que sigui només un el que vulgui trencar, i això pot fer que sigui més difícil posar fi a la relació.\nTothom pateix quan s’acaba una relació o quan algú que t’agrada molt no sent el mateix per tu, però és especialment dolorós quan es tracta del primer amor i un voldria que aquella relació no s’acabés.\nQuan la relació s’acaba, o quan algú que t’agrada no et correspon i ho estàs passant malament, pot ser de gran ajuda parlar-ne i tenir el suport dels amics i/o la família. Davant d’algun d’aquests fets (un trencament o no ser correspost en els sentiments), et pot resultar difícil pensar que algun dia deixaràs d’estar trist, però aquest sentiment a poc a poc anirà desapareixent i al final et recuperaràs, trobaràs noves persones interessants per a tu i molt probablement et tornaràs a enamorar.\nEnamorar-nos i tenir relacions de parella ens permet conèixer-nos millor nosaltres mateixos i l’altra persona, saber quines coses són importants per a nosaltres en una relació de parella, respectar-nos i respectar l’altre/a, compartir, estimar i sentir-nos estimats d’una manera especial.


L’ANC es compromet a treballar per una candidatura “transversal” que aglutini tot el sobiranisme | Sant Cugat per la Independència (SCxI)\nL’ANC es compromet a treballar per una candidatura “transversal” que aglutini tot el sobiranisme\nLa jornada del 9 de novembre ha representat un punt de no retorn en el procés d’independència nacional. Aquesta nova mobilització s’ha materialitzat en una votació que ha superat les xifres de qualsevol mobilització precedent i en la signatura massiva de la denúncia contra l’Estat espanyol davant les principals institucions internacionals. L’actitud intransigent del Govern espanyol i una utilització política del poder judicial més pròpia de règims passats, ha contribuït a la mobilització massiva del poble català d’aquest 9N que ha plantat cara als intents involucionistes impulsats per les elits espanyoles. La forma en què s’ha hagut de celebrar aquest 9N, fa necessari que el resultat aconseguit hagi de ser confirmat. Com que no ha estat possible fer-ho mitjançant un referèndum o una consulta legal, caldrà fer-ho mitjançant unes eleccions que es dotin d’un caràcter plebiscitari i que ofereixin un resultat amb una lectura inequívoca. Cal, doncs, centrar l’oferta en els punts comuns i evitar la lluita partidista, que podria portar al desànim d’una part important de l’electorat o, pitjor encara, a la impossibilitat d’una lectura clara dels resultats per part de les institucions internacionals i dels altres estats a qui demanarem el reconeixement.\n3.- El paper de l’ANC\nA partir de les eleccions que cal celebrar al més aviat possible, cal construir els espais de sobirania que ens permetin avançar en la construcció del nou Estat i les estructures socials i polítiques necessàries per disposar de les eines que facin possible fer un país molt millor, on valgui la pena viure-hi, que combati la corrupció, la precarietat i la pobresa.\nDesprés del 9N el camí per obtenir un mandat democràtic clar i definitiu, que avali que la majoria social del poble català vol la constitució d’un Estat català, passa per la celebració d’unes eleccions “autonòmiques” de caràcter plebiscitari. Aquestes eleccions han de ser la constatació definitiva del suport majoritari del poble català a la constitució del nou Estat, el seu resultat ha de ser inequívoc i ha de poder ser llegit, internacionalment, com a base suficient per iniciar les converses per al reconeixement internacional de l’Estat català.\nAquestes eleccions han de permetre la formació d’un Parlament i d’un Govern que garanteixin el funcionament de l’administració pública d’acord amb criteris de regeneració democràtica i de justícia social i per crear les estructures del nou Estat, mentre es generen els espais de sobirania necessaris que demostrin els beneficis de la independència.\nLa data de celebració d’aquestes eleccions ha de fer-se pública al més aviat possible, amb l’objectiu de tenir constituït el nou Parlament durant la primavera de l’any vinent. La proposta de l’ANC de celebrar-les el proper mes de febrer és possible si les forces polítiques i socials que donem suport a aquest procés ens posem a treballar immediatament.\nConsiderem que la proposta feta pel President de la Generalitat el passat dia 25, representa un important salt endavant en el procés de constitució del nou Estat català. Aquesta proposta és un bon punt de partida per fer possible la construcció d’una àmplia unitat política i social entorn d’una candidatura transversal que tingui com a principal objectiu l’assoliment de la independència nacional en el termini més breu possible. L’ANC assumeix el repte i es compromet a implicar-se a fons perquè sigui possible la configuració d’una candidatura d’aquestes característiques, que respon a les propostes recollides en el nostre Full de ruta i que representi i inclogui totes i cadascuna de les diverses sensibilitats socials i polítiques del sobiranisme.\nUna candidatura així només serà possible des de la unitat política i social que ha anat construint-se durant aquest procés i que cal enfortir a partir d’ara. Aquest enfortiment ha de ser el resultat d’un treball col·lectiu que persegueixi la cerca dels punts de coincidència i comenci per definir el “què” i el “com” per decidir, a continuació, el “quan” i només en última instància el “qui”.\nDe la mateixa manera que hem treballat unitàriament per superar les dificultats sorgides en el moment en què la celebració del 9N va perillar, cal mantenir els espais unitaris de treball per avançar en aquest procés i per construir els acord necessaris que assegurin la celebració de les eleccions com a mitjà per assolir els objectius abans esmentats.\nDurant aquesta fase del procés d’independència és fonamental continuar ampliant la majoria social i consolidar la cohesió social. L’Assemblea reforçarà els instruments, recursos i estructura per assolir aquests dos objectius i per ampliar les aliances necessàries per aconseguir-los. Els eixos principals del nostre treball seran: l’acció política, la pedagogia sobre els beneficis de la independència, la creació permanent i progressiva d’espais de sobirania i la mobilització.\nAquesta entrada es va publicar a Sant Cugat del Vallès a 29 Novembre 2014 per jlliberia.\n← Presentació del libre “Ambaixador de Catalunya a Alemanya” de Til Stegman Òmnium demana unitat estratègica als partits favorables a la independència →\nUn pensament sobre “L’ANC es compromet a treballar per una candidatura “transversal” que aglutini tot el sobiranisme”\nMarcel Coderch 30 Novembre 2014 a les 18:36\nAlgú em podria dir quin va ser el resultat del procés participatiu en el que vàrem participar les assemblees locals, i quin ha estat el procediment per convertir aquest resultat en el que es diu en aquest manifest, en el que no hi veig reflectit, per exemple, que hi havien dues preguntes a respondre.


Pilgrims Hotel Canterbury Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n18 The Friars, Westgate, Canterbury, Regne Unit, CT1 2AS - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nBarri Westgate Westgate Westgate\nMés informació sobre Pilgrims Hotel\nAquest hotel, de gestió familiar, data del segle XVI i està situat dins de les muralles romanes del centre històric de Canterbury. Ofereix WiFi gratuïta, un restaurant a la carta i un bar acollidor amb bigues de fusta de roure. Les habitacions de The Pilgrims Hotel presenten un estil tradicional i disposen de TV de pantalla plana, bany privat amb articles de tocador gratuïts i una safata amb te i cafè. Cada matí se serveix un esmorzar a l'anglesa tradicional abundant i el restaurant prepara plats creatius a la carta i menús del dia. El bar, d'ambient encantador, ofereix una selecció de begudes, dinars lleugers i aperitius. El Pilgrims Hotel es troba davant del teatre Marlowe i a tan sols 5 minuts a peu de la magnífica catedral de Canterbury, del segle XI. Les botigues i restaurants del centre de la ciutat són a pocs minuts a peu pels carrers medievals pintorescos.\nComentaris de Booking.com (847)Comentaris d'Agoda (2)\nlocation , cleaniness and good breakfast


Arxius de L'Horta Sud - Diari Valencià\nBenetússer ix al carrer per a celebrar el 70 aniversari del seu Divendres Sant\nBenetússer ha celebrat aquest matí el dia central de la seua Setmana Santa que enguany compleix la seua 70 aniversari i que va ser declarada en 2010 festa d’interés turístic provincial i es troba en tràmits de ser reconeguda com d’interés autonòmic. Com cada Divendres Sant els actors i actrius de l’Agrupació Cultural La Passió…\nabril 19, 2019\tContinuar\nMés de 2.000 xiquets i xiquetes de Benetússer participaran enguany en la campanya “Anem al Teatre” de la Regidoria de Cultura en la que participa la localitat des de fa 19 anys. La iniciativa busca generar interés entre els més joves en el teatre i participen tots els i les alumnes dels centres escolar de…\nabril 17, 2019\tContinuar\nBenetússer es converteix en Jerusalem per a celebrar un multitudinari Diumenge de Rams\nBenetússer es va tornar a convertir per unes hores a Jerusalem per a celebrar un multitudinari Diumenge de Rams. El bon temps va animar a veïns de la localitat i dels municipis pròxims a presenciar la benedicció de les palmes, la processó i la representació de l’entrada de Jesús a Jerusalem i diverses de les…\nabril 15, 2019\tContinuar\nLa regidoria d’Educació de l’Ajuntament de Benetússer per tercer any consecutiu ha facilitat la participació dels estudiants dels dos instituts del municipi en projectes innovadors com la Fira Aèria o MOMO. En el primer els alumnes i alumnes del Col·legi La nostra Senyora del Socors es troben en ple procés de construcció d’un dron que…\nLes germanes Puertes de Beniparrell son les úniques que li mantenen el pols a Bicorp A\nEsta mateixa vesprada s’ha disputat la 6ª jornada de la Lliga Bankia de raspall femenina, esta setmana acollia la jornada la població de l’Alqueria d’Asnar, en la que s’han jugat dos bones partides. Per una parta, el primer enfrontament ha sigut el de Bicorp A format per Victoria i Mar contra Borbotó compost per Mónica,…\nOrba, Aldaia, l’Olleria, Quartell i Riba-roja del Túria celebren hui la Trobada d’Escoles en Valencià\nLa cançó “Som i serem paraules” ha sonat amb força a Orba (Marina Alta), Aldaia (l’Horta Sud), l’Olleria (la Vall d’Albaida), Quartell (Camp de Morvedre) i Riba-roja del Túria (Camp de Túria) que han acollit les seues respectives Trobades d’Escoles en Valencià. Des de primera hora del matí, Orba juga a la tradicional pilota i…\nBenetússer fomenta l’esport entre els més joves amb les olimpíades escolars\nLa regidoria d’Esports de l’Ajuntament de Benetússer, en col·laboració amb les AMPAS i els clubs esportius locals, ha organitzat durant dues jornades unes olimpíades amb l’objectiu de fomentar l’esport entre els més joves. La pretensió ha sigut la de fomentar el coneixement de l’oferta esportiva disponible en el municipi a través dels clubs esportius. L’activitat…\nBenetússer comença a celebrar el 70 aniversari de la seua Setmana Santa amb el Diumenge de Rams\nBenetússer tornarà a convertir-se a Jerusalem per a viure l’entrada de Jesús en aquesta ciutat el Diumenge de Rams en un dels actes més multitudinaris de la Setmana Santa de Benetússer que enguany celebra la seua 70 aniversari. Els actes començaran a les 10.30h amb la benedicció de les palmes. Posteriorment, les confraries i veïns…\nEl Club Bàsquet JP Etiquetes Benetússer aconsegueix l’ascens a Lliga Autonòmica\nEl club Bàsquet JP Etiquetes Benetússer va aconseguir el passat cap de setmana l’ascens matemàtic a la Lliga Autonòmica després de guanyar en la penúltima jornada del campionat al Basquet Comenius per 41 a 53. Mancant un partit per a concloure la temporada, el Benetússer va assegurar la segona plaça de la classificació que dona…\nBicorp A i Beniparrell guanyen en la Lliga Bankia Femenina de raspall\nLa localitat de Beniparrell va disfrutar de la 5ª jornada de competició, amb dos noves partides de les millors jugadores de l’àmbit femení de la modalitat En la primera partida de la vesprada, s’enfrontaren els dos equips de la Canal de Navarrés, Bicorp A format per Victoria i Mar contra Bicorp B, format per Natalia…


el bloc de cicle inicial: Més colònies!\nESCOLA SANT FRANCESC D'ASSÍS Riera d'en Nofre,1 08970 Sant Joan Despí\nEls nens i les nenes de segon ja hem arribat de les colònies! Han estat dos dies molt actius i intensos, on hem pogut fer un munt d'activitats i gaudir de la convivència amb els nostres companys/es, mestres i monitors! I se'ns ha fet curt de tant bé que ens ho hem passat!\nEns agradaria fer-vos arribar la valoració que han fet les tres monitores que ens han acompanyat aquests dos dies, des d'aquí moltes gràcies per tot Aina, Aina i Maria!\n"Les monitores hem elaborat un informe de valoració de com pensem que han anat aquestes colònies i tot el que hem pogut observar en les diferents activitats que hem realitzat amb els grups. Els nens i nenes de segon han demostrat ser uns bons cuidadors de la Gaia amb tot el que això implica. Durant aquests dies han entès el que significa conviure amb la natura aprenent a respectar-la i a cuidar-la. Per exemple, durant els passeigs pels racons de la Granja, sobretot pel bosc màgic, els infants han recollit brossa que es trobaven pel camí per a desprès tirar-la al lloc corresponent. Fins i tot la Fada Primavera els ha felicitat de la gran tasca de neteja que han realitzat.\nDe la mateixa manera, hem treballat al voltant del tema del reciclatge, reforçant els seus coneixements previs sobre la separació dels diferents materials. Considerem, doncs, que tenen força consciència pel que fa a la conservació de l'ambient natural que ens envolta.\n"Qué chulo andar y saltar por los charcos!"\nAquesta frase que ha dit el Joel demostra que la pluja no ha estat un impediment per a divertir-se i disfrutar d'aquesta estada. Tot i les reticiències inicials d'alguns dels infants, tots i totes s'han atrevit a caminar pel bosc sota la pluja i a no tenir por d'embrutar-se. El fang ens ha permès caure, relliscar, embrutar-nos però sobretot ha estat un element fantàstic per a descobrir una part del nostre bosc increïble: El Barranc! Gràcies a ell hem pogut fer un concurs per saber qui aconseguia tenir el cul més brut de tant pujar-lo i baixar-lo. Ha estat molt divertit i emocionant! Ho necessitaven.\nI desprès d'aquesta fabulosa valoració us deixem amb més fotos!\nPublicat per inicialsantfrancescdassis a 19:31\nEns anem de colònies!!!


El BarnaSants estrenarà una coproducció amb Maria del Mar Bonet i Borja Penalba, i tindrà un 80% de propostes en català La República\nACN Barcelona.-El 26è Festival BarnaSants obrirà aquest diumenge a càrrec de Pau Alabajos amb la presentació del seu darrer disc, ‘Les hores mortes’, un concert que havia de cloure l’anterior […]\nACN Barcelona.-El 26è Festival BarnaSants obrirà aquest diumenge a càrrec de Pau Alabajos amb la presentació del seu darrer disc, ‘Les hores mortes’, un concert que havia de cloure l’anterior edició del festival i que no es va poder celebrar per la pandèmia. En aquesta edició, amb 140 concerts, que se celebrarà fins al 30 d’abril, també destacarà l’estrena de Maria del Mar Bonet i Borja Penalba d’una coproducció entre Discmedi – Blau i el Barnasants. També, en aquesta nova edició, el festival recuperarà alguns concerts que l’esclat de la pandèmia va obligar a ajornar l’any passat. Entre els artistes, la programació del festival de cançó assoleix la paritat de gènere, amb un 48% de dones, i depassa el 80% de propostes en català.\nEl director del certamen, Pere Camps, ha detallat que dels 140 concerts del festival, fins a un 10% seran recuperats de l’any passat, ja que es va poder fer entre el 75% i el 80% dels actes previstos. Ha detallat que no es van poder recuperar els que venien de fora, més d’una dotzena, i sí que es van poder repescar els de quilòmetre zero “de tota la vida”.


Sanitat activará un plan de respuesta inmediata si crecen más los casos\nSanitat activarà un pla de resposta immediata si creixen més els casos\nEl pla és similar al que es va activar el passat 13 de març i s'aplicarà només si l'augment de casos i pressió hospitalària el requereix\nPersonal del Hospital La Fe en el exterior del edificio.\nL’augment de casos és una realitat i la situació preocupa cada dia més. Després de donar-se a conèixer el nou rècord de morts, la Conselleria de Sanitat ha activat un pla de resposta autonòmic. La idea és aplicar-ho si es dóna un major creixement de casos de COVID-19. Amb ell es tractarà de revertir els problemes que la pandèmia està generant en el sistema sanitari valencià.\nEl pla s’ha articulat en paral·lel a les mesures de contingència que ja porten dies prenent. Aquest és similar al que es va activar el passat 13 de març, un dia abans de la declaració de l’estat d’alarma. Aquest pla es va mantenir en vigor durant els tres mesos més durs de la primera ona.\nEntre les mesures que posa en marxa el pla de resposta està considerar la possibilitat que el personal sanitari pertanyent a serveis i especialitats que a causa de la pressió hospitalària no estiguen disponibles temporalment, s’incorpore als equips d’atenció a pacients Covid. Aquests equips sempre estaran encapçalats per un pneumòleg i un internista.\nSi fóra necessari, la Conselleria també ha considerat la possibilitat de moure personal sanitari entre departaments de salut. La finalitat és poder actuar més ràpidament i d’una forma efectiva on es requereix major atenció.\nRenovació de contractes de reforç\nDes de la Conselleria s’és conscient del sobresfuerzo que s’està demanant a les prop de 70.000 persones del sistema sanitari valencià. Per això, han volgut assenyalar que al marge d’aquests plans eventuals de resposta ràpida, es treballa per a dotar de més mitjans i millors condicions al sistema.\nD’altra banda, Sanitat ha posat en marxa la renovació durant sis mesos més dels més de 7.000 contractes de reforç. A més, seguirà, sempre que el mercat ho permeta, incrementant el personal i els mitjans. L’objectiu no és un altre que garantir la salut de tota la ciutadania.\nEl Nadal comença a prendre forma en el centre de València\nLa Generalitat alçarà el tancament perimetral i reduirà el toc de queda per Nadal\nLa Comunitat Valenciana suma 42 nous brots i prop d’una vintena de morts


Atenció: Envien l'Exèrcit espanyol a un municipi per prevenir un gran brot\nEnvien l'Exèrcit espanyol a una localitat andalusa per prevenir els contagis entre temporers\nLes autoritats locals de la delegació del govern espanyol han sol·licitat l'actuació\nper Coral Méndez dissabte, 25 de juliol 2020 - 15:56h | Actualitzat a 25/07/2020 15:58h\nLa decisió ha estat presa pel Ministeri de Defensa | EL DIGITAL DE ALBACETE\nL'Exèrcit espanyol s'ha traslladat a Lepe (Huelva) per estudiar la instal·lació que hi ha instal·lada al municipi per tal de prevenir contagis entre els temporers. Ha estat el Ministeri de Defensa el que ha enviat a l'Exèrcit de Terra perquè estudiï instal·lar un campament de tendes, lliteres i material d'habitabilitat, segons detalla Europa Press.\nEn concret, es tracta de l'Agrupació de Suport Logístic (AALOG 21 Sevilla), la qual s'ha desplaçat a Lepe. L'objectiu d'aquest grup de l'exèrcit és prevenir els contagis en els assentaments que tenen condicions precàries. A part d'aquestes condicions precàries, se li ha de sumar que han patit diversos incendis en els últims dies; això ha fet que el nivell de precarietat sigui més alt.\nMilitars de l' # EjércitodeTierra@CGFLO_ET es desplacen a #Lepe#Huelva per al reconeixement previ de muntatge d'instal·lacions que alberguin personal, en previsió de possibles contagis per # COVID19 . # SomostuEjército 🇪🇸 pic.twitter.com/dg6WU2s5Wf\n- @EjercitoTierra 🇪🇸 (@EjercitoTierra) July 25, 2020\nAquesta decisió ha estat sol·licitada per la Delegació del govern espanyol i transmesa al Ministeri de Defensa perquè l'aprovi. A Albalate (Terol) ja es va dur a terme aquest tipus d'actuació. L'exèrcit va ser enviat pel Ministeri de Defensa, per tal d'evitar contagis de coronavirus. Van ser un total de 30 militars els que van donar suport a Albalate.\nLa part de la població que es dedica a la recollida de fruita al camp ha patit diversos brots de coronavirus a Aragó i Lleida. Segons expliquen les autoritats, aquests contagis es podrien produir, en general, a causa dels desplaçaments i l'allotjament compartit.\nPer la seva banda, Emilio Terrón, responsable de sector agrari i manipulat hortofructícola del sindicat UGT-FICA, ha explicat per al medi 'Efeagro Terrón' que el problema es deu als «assentaments sense higiene» en què es troben els treballadors. «En aquestes condicions, el coronavirus hi és, en la seva màxima expressió» continua explicant.\nEl responsable de fruita d'os d'Asaja a Lleida, Pere Roque, segons explica el medi 'El Confindencial', denuncia que els sindicats han de «denunciar qui toqui». És a dir, «que diguin qui són, però que no generalitzin». Pere Roque també explica que les infeccions es deuen a la vida social que porten els treballadors, ja que, els que treballen sota els afiliats d'Asaja «estan legalment contractats». A més, també subratlla que se segueixen les mesures higièniques i sanitàries.\nLa Comissió Europea insta que es prenguin mesures\nOsvald Esteve, responsable de la fruita de COAG (Coordinadora d'Organitzacions d'Agricultors i Ramaders), explica que s'han de regularitzar les persones que no tenen els papers en regla: «Un problema que succeeix any rere any». «Ara un agricultor, que treballa amb preus mínims, no es juga la viabilitat de la campanya per donar feina a aquests treballadors sense papers» explica Esteve.\nD'altra banda, Luis Planas, ministre d'Agricultura, Pesca i Alimentació, ha demanat a l'administració que es facilitin allotjaments dignes als treballadors. Fa tot just uns dies, la Comissió Europea va demanar a tots els països de la Unió Europea que es prenguessin les mesures necessàries per proporcionar unes condicions i un estil de vida digne per als temporers.\nAndalusia Exèrcit Espanyol Alerta Sanitària


Nano Romia: Entrenament amb lluna plena.\nSolament començar a córrer avui a la tarda he vist la lluna com si fos una imatge de postal, començava a agafar altura per sobre dels plans d'Aitona i era de color rogeng, a més avui és lluna plena i per tant es veia molt grossa.\n-Mira quin bon rotllo! -he pensat -igual no em cal ni engegar el frontal (s'ha de tenir en compte que he començat a córrer a les 18:10 i em tocava fer 60 minuts de carrera contínua per tant en 15 minuts ja havia de ser nit).\nPer la cabessuderia de mirar de córrer amb la llum de la lluna als 2 kilòmetres i mig m'he fet una torta al turmell dret i pensava que havia de tornar cap a casa, per sort al cap de 5 minuts de baixar el ritme i mirar de xafar amb compte se m'ha passat i he pogut acabar de fer l'entrenament.\nAvui han tocat 3 sessions: 1era al matí al gim sessió suau amb estiraments llargs i ritme regeneratiu, 2on els 60 minuts de carrera contínua i 3r 45 minuts caminant amb Pat per mirar de ficar-se una mica a lloc que la Paula no fa més que créixer i ella ara ha de vigilar pel tema sucres i etc....\nSessió de matí: 20 minuts estirant per descarregar de la sortida de diumenge, desprès 15 minuts de cinta sense passar de 105 bpm ( no ens enganyem ha estat un caminar ràpid), desprès 30 de bici arribant a les 115 pulsacions i per acabar 6 minuts d'abdominals i estiraments. Ja he dit que era exercici regeneratiu.\nSessió de tarda-nit: 60 minuts de running a una mitjana de 12,5 Km/h ( 4:48 m/km), he acabat content per poder fer l'hora sencera desprès de la torta als 10 minuts de començar però el ritme hauria hagut de ser una mica més alt.\nSessió nocturna: 45 minuts caminant amb Pat donant una volta al poble, la veritat és que feia fred i em notava cansat de la sessió de running anterior.\nEn total 60 minuts d'exercici intens i 115 d'exercici suau. 1118 Kcal consumides sense comptar la caminada nocturna.\nDemà torno a estirar i a fer sessió regenerativa pel matí i per la nit spinning.\nXavier 10 de gener de 2012, a les 12:27\nnoi aqueste noies et posaran firme en un tres i no res, dic la mare i la filla\nUnknown 13 de gener de 2012, a les 12:26\nÉs més fàcil això que no que les fica jo rectes a elles. Però.....resignació.


David Jiménez i Yacine Messaoui, entre els ponents de la MILID Doctoral Summer School 2018 - UAB Barcelona\nDavid Jiménez i Yacine Messaoui, entre els ponents de la MILID Doctoral Summer School 2018\nLa MILID Doctoral Summer School d'aquest any busca incentivar el debat sobre l'enteniment global en mitjans de comunicació amb convidats com Yacine Messaoui, director d'estratègia en línia d'Al Jazeera, i David Jiménez, exdirector d'El Mundo. L'Escola d'Estiu, organitzada pel Gabinet de Comunicació i Educació al costat del Departament de Periodisme de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), se celebrarà a la Facultat de Ciències de Comunicació de la UAB entre el 9 i el 13 de juliol de 2018.\nEls investigadors i doctorands interessats a participar i presentar les seves ponències poden enviar les seves propostes fins al dilluns 4 de juny. La Doctoral Summer School ha dividit el seu programa en quatre jornades. Els doctorands podran presentar els pòsters de les seves investigacions durant els tres primers dies. Dimecres 11 tindrà lloc la presentació de la Global Understanding, que comptarà amb la presència de Tapio Varis, de la Tampere University, Chido Onumah, periodista nigerià, Guy Berger, membre de la UNESCO, i d'Ismail Abdel Ghafar, de la Arab Academy d'Egipte.\nDesprés de la cerimònia d'inauguració, David Jiménez obrirà el dilluns 9 la Doctoral Summer School amb la seva conferència 'El periodisme avui'. A més, el programa inclou dues taules rodones, que es duran a terme el dijous 12. La primera, sota el títol 'Audiovisual i història', comptarà amb la presència d'Esteban Mayoral, de RTVE, Julio Montero, de la UNIR, i de Charo Lacalle, de la UAB. A la tarda, Amparo Moreno, Núria Simelio i Pedro Molina, tots tres de la UAB, participaran en la taula 'Transferència comunicativa i informacional'.\nDoctorands procedents d'Itàlia, Suïssa, Portugal, República Dominicana, Equador, Xile, Xina i Espanya ja han confirmat la seva presència a les jornades. Un comitè d'experts comandat per José Manuel Pérez Tornero, director del Gabinet de Comunicació i Educació de la UAB, avaluarà les presentacions.\nWeb de l'MILID Doctoral Summer School: https://doctoralsummerschool.wordpress.com/\nFormulari d'inscripció: https://doctoralsummerschool.wordpress.com/contacto/


Tecnologia portable – blog gencat\nEl cas més conegut és potser el de Google Glass, unes ulleres creades per Google que es troben en fase de proves i de les quals vam veure força exemplars al Mobile World Congress. Aquest dispositiu permet disposar de la informació que proporciona un telèfon intel·ligent sense fer servir les mans. Seria la versió més simplificada d’un mòbil i està equipada de sèrie amb algunes aplicacions senzilles per accedir a Internet, fer fotografies o vídeos, compartir informació, fer traduccions o obtenir adreces. Les aplicacions més espectaculars vindran de la mà dels desenvolupadors, que ja estan pensant a explorar totes les possibilitats de la realitat augmentada que ens permetrà obtenir informació en temps real del que estem veient en cada moment. Això sí, moltes de les aplicacions que s’estan desenvolupant ara mateix estan orientades a la venda i al màrqueting.\nGoogle Glass fa tot això mitjançant una petita pantalla situada a la part superior dreta d’un dels ulls. La informació no és gaire intrusiva ja que l’usuari és qui decideix en cada moment quan vol activar la pantalla i veure els avisos. És més complicat interactuar amb el dispositiu: es pot fer a través d’un giny tàctil situat en una de les patilles o bé amb comandaments de veu que, ara per ara, només entén si es fan en anglès americà. Les Google Glass estan pensades per fer-les servir juntament amb un telèfon. Per aquest motiu la connectivitat està limitada a les xarxes Bluetooth i WiFi i en aquest darrer cas és obligatori identificar-se com a usuari de Google. Les aplicacions de tercers, això sí, no tindran accés directe a les nostres dades.\nAltres exemples d’aquest tipus de tecnologia són rellotges intel·ligents tàctils i amb accés a Internet; braçalets que controlen les calories que gastem, la qualitat del son que tenim, etc. a partir del pols cardíac; o anells que serveixen per desbloquejar portes, el mòbil o activar aplicacions.