Els bombers diuen que la direcció ha evidenciat la manca d’efectius | BonDia Diari digital d'Andorra.\nEls bombers es van reunir ahir amb la direcció del cos per acordar quins hauran de ser els serveis mínims per a les jornades de vaga general que els sindicats de l’administració pública han anunciat. Segons va explicar ahir Joan Torra, president de l’Associació de Bombers d’Andorra (ABA), des de la direcció els van dir que els efectius que han de treballar per als serveis mínims són els mateixos que atenen ara, en l’actualitat, les 24 hores dels serveis que ofereixen cada dia. “No estem d’acord amb aquests serveis mínims, és com una manera de negar-nos la vaga”, va dir Torra.\nAmb aquesta decisió de la direcció, segons el representant del col·lectiu de bombers, es deixa en evidència que “falten recursos”. Una situació que ara, diuen, sempre han demanat els bombers. Segons Torra, calen més recursos “perquè molts serveis es cobreixen amb retard”.\nActualment, el servei diari, durant les 24 hores, el presten, segons va explicar el president de l’ABA, vuit bombers a la caserna de Santa Coloma, quatre efectius a la del Pas de la Casa, tres a la de la Massana i uns altres tres a la de Canillo. “En cas que hi hagi només una sortida amb dues ambulàncies, si aquí a Andorra la Vella es produeix un foc, només quedem dos bombers i ha de venir un altre camió de la Massana o de Canillo; per això allò del retard en alguns serveis”, va manifestar Torra. A més també va remarcar que al transport sanitari que fan per als accidents, i que ells mateixos van reclamar, se li afegeix a partir de les vuit de la tarda el servei de transport secundari, com poden ser trasllats. Un transport que explica que el SAAS té contractat a una empresa privada, però només per 12 hores, i a partir de les vuit del vespre els pertoca als bombers. Això, però, fa que hagin d’atendre molts serveis, segons Torra, i que en determinats moments s’evidenciï la manca de personal.


One-Bedroom Holiday home in Bogense Bogense Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a One-Bedroom Holiday home in Bogense\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Bogense, One-Bedroom Holiday home in Bogense és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, One-Bedroom Holiday home in Bogense és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. One-Bedroom Holiday home in Bogense és una elecció inteligents per a viatgers a Bogense, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Als espermatozoides els agraden més els bòxers que els eslips, segons un estudi\nEls calçotets ajustats podrien reduir la fertilitat perquè fan augmentar la temperatura de l'escrot\nUn home en roba interior THINKSTOCK\nBarcelonaEts més de bòxers o d'eslips? Aquest estudi, publicat al 'Journal Human Reproduction', de la Universitat d'Orford, et podria fer canviar d'opinió. Els homes que fan servir calçotets amples i, en concret, bòxers, tenen més espermatozoides i de més qualitat i, per tant, són més fèrtils. Els científics relacionen aquest fet amb l'augment de la temperatura que pateix l'escrot quan es cobreix amb calçotets més ajustats, com els eslips. La calor afecta les cèl·lules de Sertoli, que faciliten la producció d'espermatozoides.\nL'estudi recull l'experiència de 656 homes que busquen, juntament amb les seves parelles, tractaments per combatre la infertilitat en centres especialitzats. Aquells que utilitzen principalment bòxers tenen un 25% més d'espermatozoides per mil·lilitre i un 17% més en cada ejaculació que els que utilitzen eslips o altres calçotets més ajustats. Els primers tenen una mitjana de 64,7 milions d'espermatozoides per mil·lilitre i 168 milions d'espermatozoides per ejaculació, mentre els segons –els que prefereixen els calçotets ajustats– tenen una mitjana de 51,9 milions d'espermatozoides per mil·lilitre i 138 milions per ejaculació.\n"Els homes poden millorar la seva producció d'esperma si simplement canvien el tipus de roba interior que fan servir", ha dit Lidia Mínguez-Alarcón, una de les investigadores, al 'The Guardian', que ha recollit l'estudi.\nLa investigació és, en realitat, una prova pràctica del que els científics saben des de fa anys: les gònades masculines funcionen millor si es mantenen a 3 o 4 graus centígrads per sota de la temperatura corporal.\nEls mateixos investigadors matisen que els resultats no són concloents, perquè s'han aconseguit a través de qüestionaris i a partir de persones que buscaven un tractament per combatre la infertilitat amb les seves parelles. També concreten que els homes que porten eslips no tenen una quantitat d'espermatozoides inferior a la normal i que, encara que l'estudi mostra que aquest tipus de roba interior pot reduir-ne la quantitat, és improbable que els calçotets tornin un home infèrtil.


Enric I. Canela » Blog Archive » Avís per a navegants\nMiguel, Ángel Quintanilla, catedràtic de Lògica i Filosofia de la Ciència de la Universitat de Salamanca, va ser Secretari d’Estat d’Universitats i Recerca a la segona part de l’anterior legislatura, sent ministra Mercedes Cabrera.\nLa seva gestió la qualifico de profundament ideològica. Ara ha escrit La ciencia sigue siendo uno de los pocos productos de la civilización que lleva en su propia estructura el germen de la emancipación\nObserveu: La ciència i la tecnologia no creixen i es desenvolupen soles. Cada pas en una o altra direcció es dóna perquè algú ha pres decisions per orientar el procés d’acord amb interessos particulars o públics, ocults o transparents, egoistes o solidaris. La discussió de la nova Llei de la Ciència pot ser una bona ocasió per posar a prova el compromís de l’esquerra del nostre país en aquest camp. Per començar, el Govern faria bé a obrir el debat sobre el futur de la ciència i la innovació a un públic ampli, interessat i informat.\nEl PSOE avisa a Cristina Garmendia.\nClassificat com a Articles Enric I. Canela, Ciència, Desenvolupament, Innovació, Salut | No hi ha comentaris »


El tabac al descobert\nUn negoci immens\nUna droga que enganxa\nQuè conté un cigarret?\nEl pitjor cosmètic\nCom afecta la teva salut\nCom afecta el planeta\nde les tabaqueres\nLa millor resposta al tabac\nFa molts anys, hi havia un actor que va fer molts anuncis d’una marca de cigarrets; i amb el seu ajut, aquella marca en va vendre molts.\nAquell actor es va assabentar de moltes coses del negoci del tabac... I va pensar que calia ensenyar la cara oculta d’aquell món. Així va ser com va explicar que, una vegada, en veure que cap dels executius de l’empresa de tabac fumava, els va preguntar el perquè, i un d’ells li va respondre:\n—Nosaltres no fumem aquesta merda. Només la venem...\nAixò que pot semblar ficció no ho és. Aquell actor es diu David Goerlitz i es va unir a l’Organització Mundial de la Salut, des de la qual ha començat una intensa activitat per tal d’animar els més joves a no iniciar-se en el tabac.\nEl tabac és una planta de la família de les solanàcies, la Nicotiana tabacum, que conté nicotina. Les seves fulles, preparades de diferents maneres, es fumen, es masteguen i bla, bla, bla...\nSí, tot això està molt bé. Però quan parlem de tabac, de què parlem realment\nParlem d’una droga que enganxa molt, i molt de pressa, i que fa que costi molt deixar de fumar...\nI d’una cosa que mata una persona cada sis segons. O el que és el mateix: que mata cinc milions de persones cada any...\nI d’un negoci immens per a unes quantes multinacionals amb un passat gens ètic i un present més que dubtós.\nEl tabac mou centenars de milers de milions d’euros cada any –això és una pila de zeros!. Però no és un negoci gaire net (embruta molt, ja se sap...).\nUnes quantes multinacionals dominen el mercat del tabac al món i guanyen molts i molts diners, però en volen més i més. I per aconseguir-ho no s’estan de res.\nEl tabac ens costa molts diners, a tots plegats. I també als teus pares i a la teva família, encara que no fumin.\nI tu, pensa... de quants diners disposes a la setmana? Saps que una persona fumadora crema uns 30 euros a la setmana, la qual cosa vol dir 120 euros al mes, 1.500 euros a l’any...?\nOi que hi ha moltes coses millors per fer amb aquests diners que ajudar la indústria del tabac a enriquir-se encara més?\nSi no has fumat mai i ho proves, al principi no t’agradarà (trobaràs que té mal gust, que et fa tossir, que et fa venir mal de cap...), però hauràs fet un pas que fàcilment et pot portar a enganxar-te al tabac.\nPer poc que tornis a fumar, els efectes desagradables marxaran i notaràs que fumar et fa estar una mica més a gust, que et relaxa...\nA mesura que vagis fumant et vindran ganes de fumar més sovint, per sentir-te millor: primer de tant en tant, després més seguit... Hauràs començat a enganxar-te.\nAviat notaràs que fumar una mica ja no et fa estar igual de bé ni et relaxa tant com abans, i que has de fumar més per estar bé... I un dia provaràs de deixar-ho.\nPerò aviat sentiràs neguit, cansament... i recordaràs que abans fumar et feia sentir bé... i encendràs un cigarret. Tot d’una et trobaràs millor.\nA partir d’aquest moment et diràs a tu i als altres: “jo, quan vulgui, ho deixo”, “fumo perquè vull”... I fumaràs durant anys; sense haver-t’ho proposat mai!\nEn els paquets de tabac hi diu que els cigarrets contenen nicotina, quitrà i monòxid de carboni.\nPerò no hi diu que el fum del tabac conté substàncies que irriten els ulls i la gola, com ara cianur d’hidrogen (usat a les cambres de gas), acroleïna (un plaguicida) o formaldehid (que s’usa per conservar cadàvers)... O que conté metalls tòxics, com el cadmi o l’arsènic, i elements radioactius, com ara el poloni-210...\nA més, el tabac sovint porta molts additius. Alguns faciliten l’absorció de la nicotina per fer que enganxi més (amoníac, cacau); d’altres el fan més agradable als joves (xocolata, edulcorants) o en dissimulen els efectes irritants (mentol), fet que fa que el fum no es noti tant (encara que perjudiqui igual).\nFinalment ens vam decidir... Ens vam anar apropant a poc a poc... tot anava tant bé... Llavors vaig notar aquella olor... aspra, desagradable. Inconscientment, em vaig fer un pèl enrere... Però poc després ens foníem en un petó càlid i humit. Aleshores em vaig adonar que no era sols la roba; el cabell i l’alè també li feien aquella pudor.\nHa estat... mmm... bé (vaig pensar), però hauria estat molt millor si no fumés!\nSovint sentim a parlar de les conseqüències del tabac sobre la salut. Però fumar també provoca problemes estètics i d’imatge. Per exemple:\n· Mal alè, dents fosques, més problemes a les dents i a les genives…\n· La pell envelleix abans (més arrugues, menys elàstica, més resseca), i hi ha més risc de patir psoriasi (pica molt i és poc estètica)…\n· Els dits es posen grocs, els cabells i la roba fan pudor de tabac, tot s’embruta més...\nEl tabac és un mal cosmètic i un pitjor assessor d’imatge!\nAvui dia tots sabem que fumar provoca càncer de pulmó, i bastants de nosaltres sabem que també provoca infarts i altres malalties...\nPerò fumar també ocasiona molts més problemes de salut.\nSaps que, tant si ets un noi com si ets una noia, fumar disminueix la fertilitat? I saps que també fa que et cansis abans?\nA més, si ets una noia i prens anticonceptius, fumar fa que tinguis molt més risc de problemes de cor i de circulació.\nI si ets un noi, saps que fumar provoca disfunció erèctil (impotència)?\nI, encara que no fumis, saps que si estàs en un espai tancat amb gent que fuma també et perjudica a tu?\nLes burilles són la part més tòxica de les cigarretes i generen centenars de milers de tones de residus. No són biodegradables, triguen un munt d’anys a descompondre’s i conserven part dels tòxics del tabac. Són residus perillosos per al medi ambient.\nA més, el tabac també contribueix molt a la desforestació mundial. De cada vuit arbres que es talen al món, tres es talen per plantar tabac o per ser emprats en la curació de les fulles.\nPer si això no fos prou, el tabac ha estat el causant de molts incendis, tant rurals com urbans\nLes estratègies de les tabaqueres\nQuasi ningú no comença a fumar passats els divuit anys. Per tant, on penses que les tabaqueres busquen nous fumadors per substituir els que ho deixen o es moren?\nEn molts llocs les dones fumen menys que els homes, i per això esdevenen preses de caça de les tabaqueres; fins que prenen consciència del dany que fa el tabac. Llavors, a buscar nous mercats! Per exemple, als països en desenvolupament.\nA casa nostra està prohibit fer publicitat del tabac, però fins fa ben poc se’n podia fer. Per captar nous clients (adolescents, joves, dones, minories, gent de països pobres...) la publicitat associava el tabac amb l’alliberament, la rebel·lia, la seducció, l’èxit... una idea que encara perdura.\nLes tabaqueres se les pensen totes per promoure la venda de tabac: fan que surti gent fumant a les pel·lícules, amplien l’oferta (tabac per embolicar, per mastegar, etc.), donen suport a grups de pressió, etc.\nLa majoria de la gent no fuma, però tard o d’hora, segurament, tu també hauràs de decidir què fer amb el tabac, sovint sota pressió de la gent del teu voltant.\nSí... fumar mola molt! Fas pudor, et gastes la pasta... mola, sens dubte!\nSíii... fumant lligues més... sobretot amb gent a qui li agrada llepar cendrers!\nTens raó, si fumés semblaria més gran: tindria arrugues, mal alè, em cansaria més... guai!\nI tu, què diràs? La millor resposta és la teva!\nDescarregar el document Guia_dinamitzacio.pdf\nDescarregar document Guia_educativa.pdf\nDescarregar document Plafons_expo.pdf\nDescarregar document Activitats.pdf\nFrases per al record\nDescarregar document Frases_per_al_record.pdf\nPostal prevenció consum de tabac\nDescarregar document PostalPrevencioConsumTabac.pdf\nEstat espanyol. Ministerio de Sanidad y Consumo\nXarxa europea de prevenció del tabaquisme REPT_ENSP\nAccés a documents desclassificats de la indústria USA tabac\nUnitat de Promoció de la Salut\nTelèfon 934 020 601 - Fax 934 022 491\nQueda totalment prohibit distribuir, copiar, modificar o trametre tant el contingut com el codi de les pàgines,atuïta.\nQueda totalment prohibit distribuir, copiar, modificar o trametre tant el contingut com el codi de les pàgines,ratuïta.


Feu un seguiment dels clics del correu als esdeveniments de Google Analytics mitjançant el Gestor d'etiquetes de Google\nDijous, gener 27, 2022 Divendres, gener 28, 2022 Douglas Karr\nA mesura que treballem amb els clients en la generació d'informes, és una necessitat que els configurem un compte de Google Tag Manager. Google Tag Manager no és només una plataforma per carregar tots els scripts del vostre lloc web, també és una eina sòlida per personalitzar on i quan voleu activar accions al vostre lloc mitjançant els scripts que hàgiu inclòs. Proporcionar un correu electrònic supervisat externament al vostre lloc és una bona manera de facilitar-ho\nDimecres, gener 26, 2022 Dijous, gener 27, 2022 Douglas Karr\nA mesura que treballem amb els clients en la generació d'informes, és una necessitat que els configurem un compte de Google Tag Manager. Google Tag Manager no és només una plataforma per carregar tots els scripts del vostre lloc web, també és una eina sòlida per personalitzar on i quan voleu activar accions al vostre lloc mitjançant els scripts que hàgiu inclòs. És habitual que més de la meitat de tots els visitants del vostre lloc arribin al vostre lloc mitjançant a


Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera - HappyBarcelona\nHappyBarcelona.eu > Llocs d'interès > Ciutat Vella > Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera\nÉs un dels quatre barris del districte de Ciutat Vella i es divideix al seu torn en diferents sub-barris, sent el Born a la Ribera, el més popular.\nAquest barri és el que està més a l'est del nucli antic i com s'ha fet en altres articles de Ciutat Vella, tractarem de descriure la seva delimitació geogràfica a manera d'introducció.\nLa part més al nord del barri comença on acaba l'Eixample, a plaça Urquinaona.\nDes d’aquesta plaça surt Via Laietana, i el barri de Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera està a la banda de l'est al llarg de tot aquest carrer fins arribar al mar, punt a partir del qual comença la Barceloneta.\nA la part més a l’est del barri, està el passeig de Lluís Companys, custodiat per l'imponent Arc de Triomf i el Parc de la Ciutadella, que recordem és on està el Zoo de Barcelona, un lloc a tenir en compte si ets a Barcelona amb nens petits.\nEls tres sub-barris\nEl nom d'aquest barri ja ens indica que antigament eren tres barris independents.\nA la part més al nord, Sant Pere, amb un dels seus principals carrers, Ronda de Sant Pere que uneix plaça Urquinaona amb l'Arc de Triomf. Sant Pere té a més l'honor d'albergar l'espectacular Palau de la Música Catalana.\nAl centre, Santa Caterina amb el seu fabulós mercat en el lloc on hi era l'antic convent.\nI a la part més al sud, la Ribera, on l'art i la cultura tenen un dels seus majors epicentres, amb importants museus de renom mundial i sales d'exposicions, especialment al Born, la zona més coneguda de tot el barri.\nNo només és la zona més popular del barri, sinó que és una de les més conegudes de tot el casc antic de Barcelona.\nAl Born trobaràs un ambient bohemi allà per on vagis, restaurants i bars en gairebé cada carrer, galeries d'art, botigues de productes artesans, de roba alternativa i d'autor, i un important nombre de museus i sales d'art.\nÉs potser a causa d'aquest ambient, que el Born s'ha fet tan popular, que se sol confondre amb Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera com barri del districte vell, quan realment és només una part d'ell.\nEl Born és una de les zones de la ciutat de Barcelona que sota cap concepte has de deixar de visitar, ja sigui en horari diürn o al vespre quan la gent surt a sopar o a prendre alguna copa.\nEls principals carrers del barri\nHappyBarcelona.eu tractarà de descriure els carrers de Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera que des del seu criteri considera de major interès per al visitant, i com és habitual, es començarà pels carrers que el delimiten.\nÉs una de les principals avingudes de Ciutat Vella i uneix plaça Urquinaona amb el Port Vell, alhora que separa dos dels seus barris.\nA l'est de Via Laietana està Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera, mentre que en el costat occidental i també al llarg de tot aquest carrer, es troba al Barri Gòtic.\nA mitja alçada de Via Laietana, on queden els carrers Princesa i de l'Argenteria, està la parada de metro de Jaume I, mentre que a la part nord, està la parada Urquinaona, ambdues corresponents a la línia L4.\nEncara que no correspongui estrictament al límit oriental del barri, es podria considerar que és el carrer que està més a l'est. El Passeig de Lluís Companys és l'ampli passeig custodiat per l'Arc del Triomf, alçada on hi ha una parada de metro de la línia L1 (Arc de Triomf).\nEn la seva part més al sud enllaça amb el Passeig de Picasso, i és l'altura on comença el parc de la Ciutadella.\nEs tracta del carrer que queda a l'oest del parc de la Ciutadella i que reconeixeràs per tenir unes arcades en un costat i la Ciutadella en l'altre.\nA l'alçada del carrer de la Fusina, podràs endinsar-te en el Born i arribaràs a l'antic mercat amb el seu jaciment arqueològic en el centre cultural.\nA la part més cap al sud, arribaràs a l'Estació de França i a la porta del parc on queda també la porta principal del Zoo de Barcelona.\nAvinguda del Marquès d'Argentera\nEncara que sigui amb un altre nom, aquest carrer és la continuació del Passeig de Colom, que correspon ja amb el Barri Gòtic, que resta cap a l'oest.\nEn la seva part més oriental, està el parc zoològic i el Parc de la Ciutadella, just al costat de l'Estació de França, mentre que a l'altura de l'estació però cap al nord i pujant pel carrer del Comerç arribaràs al jaciment arqueològic en menys de cinc minuts.\nEl carrer Trafalgar recorre el barri d'oest a est en la seva part més al nord unint plaça Urquinaona amb el passeig de Lluís Companys.\nÉs una bona opció per arribar a l'Arc del Triomf si vens de plaça Urquinaona o de plaça de Catalunya i et ve de gust fer una passejada.\nEl podràs agafar des de Via Laietana, molt a prop d'on també neix el carrer Princesa. Juntament amb aquest últim, és una de les millors opcions que tens per endinsar-te al Born si véns del barri gòtic o has arribat amb metro fins a la parada de Jaume I.\nEl carrer de l'Argenteria et porta directament a la plaça de Santa Maria, que és on està la Basílica de Santa Maria del Mar.\nEn aquest carrer, que és molt ric en comerç, trobaràs els caps de setmana un mercat d'artesans.\nEn un dels seus extrems, està el Born Centre Cultural i en l'altre la Basílica de Santa Maria del Mar. Aquest passeig en l'epicentre del Born de Barcelona acollia antigament els tornejos medievals i les justes entre cavallers.\nEl passeig del Born és un precios carrer que manté molts elements medievals, on no et faltaran llocs per prendre algun cafè durant el dia o una copa durant la nit.\nDes d'aquí podràs agafar el carrer Montcada cap al nord on passaràs entre d'altres museus, pel Museu Picasso.\nAquest carrer que podràs agafar a Via Laietana a l’alçada de la parada de metro de Jaume I de la línia L4, arriba fins al Passeig de Picasso, de manera que creua el Barri de banda a banda, en aquest cas el Born, una part de la Ribera.\nDes del carrer de la Princesa, arribaràs a Montcada i a Comerç, dos importants carrers de Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera.\nEl carrer dels Corders és semiparal.lel a Princesa i es troba per sobre d'aquest.\nÉs un carrer molt comercial del nucli antic, especialment ric en llocs per prendre algun cafè o una copa i HappyBarcelona.eu et recomana que el tinguis en compte per als teus passeigs.\nÉs un dels carrers més coneguts del Born i el seu extrem més al sud desemboca al Passeig del Born.\nEntre altres llocs d'interès, al carrer Montcada està el Museu Picasso, el Museu de les Cultures del Món i el Museu del Mamut, a més de diverses galeries d'art, restaurants, etc.\nNo podràs dir que has estat al Born si no has passat per Montcada, carrer des d'on podràs agafar entre altres, el carrer Barra de Ferro.\nÉs un carrer petit paral·lel a Princesa, i el podràs agafar des del carrer Montcada. A més de ser fabulós per formar part d'un passeig pel Born, a Barra de Ferro es troba el Museu Europeu d'Art Modern (MEAM).\nSi recorres el carrer del Comerç des del seu inici al Passeig de Lluís Companys, passaràs pel antic Convent de Sant Agustí i pel Museu de la Xocolata, per arribar al jaciment medieval del Born Centre Cultural i més enllà fins a l'Estació de França.\nA més, passaràs per un dels carrers més importants del Born, el carrer de la Princesa.\nQuè visitar en aquesta part de Ciutat Vella\nA Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera tens un gran ventall de llocs per visitar que HappyBarcelona.eu tractarà d'enumerar.\nUna visita obligada per als amants de l'arquitectura, especialment del corrent modernista.\nAquest meravellós edifici de Lluís Domènech i Montaner declarat Patrimoni Mundial de la UNESCO, està a la part més al nord de Sant Pere i és una de les icones arquitectòniques de la ciutat.\nEl Palau de la Música Catalana està molt a prop de la sortida de metro d'Urquinaona, corresponent a les línies L1 i L4.\nVisita el Palau de la Música Catalana. No et quedis sense entrades !\nÉs un antic monestir femení situat al nord-est del barri de Sant Pere, a la plaça de Sant Pere, una mica per sota del carrer Trafalgar.\nAquest monestir va ser greument atacat l'any 985 i després d'una exclaustració a mitjans del s. XIX, va ser convertit en presó.\nA principis del s. XX va sofrir un incendi després del qual va ser reconstruït, quedant molt poc de la construcció original.\nPodràs visitar aquest monestir d'arquitectura romànica i gòtica, avui convertit en església.\nSi hi ha algun mercat a Barcelona que pot fer la competència al Mercat de la Boqueria, és el mercat de Santa Caterina, situat al barri del que pren el seu nom, en el terreny que ocupava l'antic Convent de Santa Caterina, del qual podràs visitar les seves restes arqueològiques a través d'un dels centres del MUHBA en el subsòl.\nAquest preciós mercat està situat a la mateixa alçada que la Catedral de Santa Eulàlia de Barcelona, però a l'altra banda de la Via Laietana. Trobaràs terrasses per prendre algun cafè i podràs adquirir algun reforç alimentari per continuar els teus passejos per la ciutat.\nEs tracta del mercat cobert més antic de Barcelona, i un dels resultats de la seva remodelació del 2004 va ser la seva preciosa coberta ondulada i de colors.\nCapella de Marcús\nÉs una petita capella d'estil romànic situada a la cantonada dels carrers Montcada amb Corders, molt a prop del Museu del Mamut, concretament a la Placeta de Marcús.\nÉs una de les capelles més antigues de Barcelona, de la qual encara queda part de la seva estructura original del s. XII.\nEstà al passeig de Lluís Companys, i una de les seves característiques principals és que es tracta d'un monument civil, a diferència de la majoria d'arcs de triomf que podràs trobar en altres ciutats en què el motiu és militar.\nÉs un antic convent, convertit avui en el Centre Cívic Convent de Sant Agustí.\nEt recomanem entrar al centre cívic ja que a més de poder gaudir de les restes del convent, podràs prendre un cafè o un refresc molt tranquil a la seva cafeteria, que té la terrassa en el que queda del claustre.\nAquest parc ocupa el lloc de l'antiga Ciutadella Militar de Barcelona, construïda després de la seva conquesta en 1714 i que formava conjuntament amb el Castell de Montjuïc el principal conjunt de peces militars per dominar la ciutat per part dels invasors.\nAvui és un fantàstic lloc per passejar, especialment en els capvespres d'estiu, on podràs gaudir d'un espai verd amb un petit llac i una enorme font d'aigua. El Parc de la Ciutadella és un espai que HappyBarcelona.eu et recomana visitar si vols fer una passejada amb nens petits.\nDins el parc està el Parlament de Catalunya, l'antic museu de ciències naturals i el Castell dels Tres Dragons.\nA la part oriental del parc està l'antic edifici destinat a l'arsenal de la Ciutadella Militar, convertit avui en el Palau del Parlament de Catalunya.\nEl palau va ser residència de la família reial durant l'Exposició Universal de 1888, i ho veuràs passejant prop de la plaça de Joan Fiveller a l'interior del parc.\nA la part nord-oest del parc de la Ciutadella et trobaràs amb aquest preciós edifici modernista obra d'un dels màxims exponents del modernisme català, Lluís Domènech i Montaner, la funció inicial va ser la de servir com cafeteria i restaurant per a l'Exposició Universal de Barcelona del 1888.\nSi entres al parc des del Passeig de Lluís Companys, serà el primer edifici que vegis a la teva dreta.\nEl Zoo de Barcelona ocupa una gran superfície del parc de la Ciutadella, sent un parc zoològic molt complet.\nÉs un lloc molt atractiu per passar el dia sencer amb nens, ja que té un zoo infantil especialment dedicat als més petits.\nArribaràs a aquesta plaça si baixes pel carrer de l'Argenteria on a més de terrasses de bar per prendre algun cafè o refresc, es troba la meravellosa Catedral del Mar.\nDenominada també Catedral del Mar o Catedral dels Pobres, la Basílica de Santa Maria del Mar va ser construïda pel poble, a diferència de la Catedral de Santa Eulàlia, que es troba al barri gòtic, que va ser construïda pel clergat.\nVisitar aquesta preciosa basílica, es converteix en una parada obligatòria que has de fer si et trobes al barri de Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera.\nEn un dels laterals de la basílica està el Fossar de les Moreres, un antic cementiri utilitzat per enterrar els fidels, per part del rector de la Catedral del Mar, convertit avui en una plaça.\nMolts dels catalans que van morir defensant la seva terra durant la invasió de l'any 1714, van ser enterrats al Fossar de les Moreres, és per aquest motiu que aquesta plaça inclou elements que commemoren als defensors caiguts.\nEl seu nom no és molt popular, però a la plaça Comercial és on es troba el Mercat del Born, per aquesta plaça creua el carrer del Comerç i a més neix el Passeig del Born.\nEn aquesta plaça, que queda just davant de les portes del centre cultural, trobaràs terrasses de bar i llocs per menjar o prendre algun refresc.\nDurant les obres de construcció d'una biblioteca a l'antic Mercat del Born, es va descobrir un jaciment arqueològic de la Barcelona medieval.\nEs va cancel·lar el projecte corresponent a la biblioteca i es va adequar l'espai per a l'exhibició d'aquest jaciment pertanyent a la història de Barcelona.\nSense cap dubte és un altre lloc que has de tenir en compte durant la teva visita a aquesta part de Ciutat Vella.\nSortint del Parc de la Ciutadella cap a l'oest des de la plaça on està l'entrada del Zoo, arribaràs a l'antiga estació de Terme de Barcelona.\nÉs una preciosa estació de trens modernista que si ets amant de l'arquitectura hauries de veure tant el vestíbul com les seves andanes.\nÉs l'edifici que està en la part més baixa de Via Laietana, al costat de la Ribera, a la plaça d'Antonio López.\nEs tracta d'una edificació neoclàssica amb interiors gòtics que ha patit diferents etapes històriques i ha tingut diferents usos especialment relacionats amb el món dels negocis, actualment és la seu de la Cambra de Comerç.\nMuseus a Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera\nEncara que en el districte de Ciutat Vella en general pots visitar un gran nombre dels museus que hi ha a Barcelona, aquest barri és un bon representant cultural oferint un enorme ventall de sales d'exposicions i espais museístics.\nIntentarem presentar els que HappyBarcelona. eu considera més destacats.\nÉs el museu més visitat del Born, situat al carrer Montcada, és una visita absolutament obligatòria per als amants de l'art, especialment del cubisme.\nAl Museu Picasso podràs accedir amb Articket BCN i amb Barcelona Card estalviant diners i temps, pel que si estàs interessat et recomanem que els hi facis un cop d'ull.\nBarcelona Card, la millor elecció par fer turisme\nArticket BCN, pels amants de l'art\nVisita guiada al Museu Picasso, reserva ja !\nMuseu de les Cultures del Món (Museu Etnològic)\nAl Born i concretament al carrer Montcada podràs visitar aquest museu que acosta al visitant la diversitat artística i cultural de diferents pobles d'Àfrica, Àsia, Amèrica i Oceania.\nAquest museu ofereix a través del seu web unes pautes i guies per a visitar-lo amb nens, cosa que el converteix en un recurs molt valuós si vols fer una activitat amb els petits alhora que gaudeixes de la teva visita a aquest barri de la Ribera.\nAl mateix carrer Montcada però a l'altra banda del carrer Princesa, està el Museu del Mamut de Barcelona.\nÉs un petit però molt acollidor museu en el qual s'exposa la vida dels mamuts i dels principals animals que convivien amb ells en l'Edat de Gel. Et recomanem apuntar-te a la seva visita guiada.\nEstà situat al carrer Barra de Ferro, molt a prop del Museu Picasso. El MEAM, a diferència d'altres museus d'art modern, aposta molt fortament en la seva exposició, per l'art figuratiu, cosa difícil de trobar en altres museus d'art modern, que acostumen a treballar bàsicament elements com l'abstracció.\nMEAM - Museu Europeu d'Art Modern - Venda d'entrades\nSituat al carrer del Comerç és un museu on aprendràs entre altres coses les característiques i les propietats d'aquest aliment tan apreciat per moltes cultures.\nÉs una opció a tenir en compte si visites Barcelona amb nens i et trobes per la zona del Born.\nA més de tenir una botiga al carrer Princesa especialitzada en articles de màgia, el Rei de la Màgia té molt a prop de la plaça Urquinaona, un centre en el qual ofereix espectacles i on podràs visitar el Museu de la Màgia de Barcelona.\nAl Palau Cervelló del carrer Montcada es troba la Fundació Gaspar, on podràs visitar exposicions d'art contemporani que es renoven periòdicament.\nAl subsòl del mateix Mercat de Santa Caterina es troba un jaciment arqueològic gestionat pel Museu d'Història de Barcelona on no només podràs visitar les restes arqueològiques de l'antic convent dominic de Santa Caterina, sinó que tindràs l'oportunitat de conèixer la història d'aquesta part de la ciutat des de la prehistòria fins als nostres dies.\nUna parada obligatòria per els amants de l'arqueologia que es trobin en aquesta part del casc antic de Barcelona.\nTrobaràs comerç similar al que pots trobar a la resta del districte de Ciutat Vella. Una barreja de productes artesanals i bohemis, així com una gran oferta en complements de vestir i per la llar, alternatius a les grans marques. Al Born trobaràs qualitat, originalitat i molts productes d'autor.\nA més, aquesta part de Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera, és popular per la seva enorme oferta en galeries d'art, una cosa que podràs comprovar si passeges pels seus carrers en horari comercial .\nEncara que trobaràs restaurants de qualitat a tot el barri de Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera, és al Born on potser es trobi una major densitat i varietat de llocs on podràs dinar o sopar, que a més ofereix tota la varietat que puguis imaginar.\nPotser es pot comparar amb l'oferta en restaurants que ofereix el barri del Raval, també al districte antic. Els restaurants del Born t’ofereixen un ventall de nacionalitats i estils que hauràs de descobrir passejant pels seus carrers.\nOci nocturn. Prendre copes al Born.\nAquesta zona de la Ribera és una de les més freqüentades pels barcelonins per sortir a prendre alguna copa, en molts casos aprofitant el sopar en algun dels seus restaurants.\nEntre l'ambient bohemi dels carrers del Born i la gent de totes les nacionalitats i cultures, trobaràs un enorme assortiment de llocs tranquils en els quals podràs combinar una conversa amb una copa.\nCom arribar a Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera\nÉs el barri més oriental del nucli antic, i és molt senzill arribar ja que comença en una de les places del centre de la ciutat, la plaça Urquinaona, on tenen parada les línies L1 i L4 del metro.\nDes de plaça Urquinaona, només has de dirigir-te cap al sud, ja que és confrontant amb Sant Pere. Et recomanem que baixis per Via Laietana, així al primer carrer cap a l'esquerra ja veuràs el Palau de la Música Catalana.\nPer arribar a Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera des de Plaça de Catalunya, hauràs de dirigir-te primer a plaça Urquinaona. Per això hauràs de buscar l'edifici del Corte Inglés, i la plaça està situada just darrera.\nEl primer carrer que vegis en arribar a Urquinaona, ja és Via Laietana, però si segueixes recte pel carrer Trafalgar, arribaràs a l'Arc de Triomf.\nArribar des del Port Vell\nHauràs de buscar la part més a l'est del Moll de la Fusta o del Passeig de Colom, i veuràs un monument d'estil pop-art nord-americà titulat la Cara de Barcelona. A aquesta alçada, a la gran intersecció de carrers, veuràs al nord un pel qual baixen els cotxes. Aquest carrer és Via Laietana.\nA aquesta altura i cap a l'est ja està el Born, el barri més popular.\nCom arribar al Born des de Plaça de Catalunya\nSi estàs a la plaça de Catalunya et suggerim un passeig pel Barri Gòtic abans d'arribar al Born. És una ruta directa cap a aquest bohemi barri de la Ribera.\nPots endinsar-te per Portal de l'Àngel i a la part de sota prendre la intersecció de l'esquerra fins arribar a la Catedral de Barcelona.\nUn cop arribis a la catedral, seguir recte pel carrer del Bisbe fins a la plaça de Sant Jaume. Un cop en aquesta plaça, girar a l'esquerra (cap a l'est) pel carrer del fons i arribaràs fins a Via Laietana la qual cosa t'indica que ja has arribat a Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera.\nEn aquest punt, pots continuar pel carrer Princesa o pel carrer de l'Argenteria. Tots dos s'endinsen al Born, la zona més popular. Mentre el primer et portarà fins al carrer Montcada, el segon ho farà fins a la plaça de Santa Maria, on està la meravellosa Catedral de Santa Maria del Mar.\nCom arribar al Born amb metro\nPer arribar al Born amb metro, l'opció més ràpida és arribar fins a la parada de Jaume I de la línia L4 i només hauràs de creuar Via Laietana per agafar el carrer Princesa o Argenteria.\nUna altra opció és baixar-te a la Barceloneta, també de la línia L4. En aquest cas estaràs a prop de l'Estació de França i del Mercat del Born.\nSi prefereixes estar a prop de l'Arc del Triomf, la línia L1 et deixa allà mateix, a la parada que porta per nom Arc de Triomf. En aquesta estació, a més tenen parada els trens de Rodalies de RENFE.\nPer arribar a la part més alta de Sant Pere, Santa Caterina i la Ribera, també et serveix perfectament la parada d'Urquinaona que com s'ha comentat més amunt, paren les línies L1 i L4 del metro.\nEl blog d'Alex El Born\nOpinions en Tripadvisor Opinions


Exposició: PODEROSES, d’Alejandro Mañas García – TicketAlcoi\nExposició: PODEROSES, d’Alejandro Mañas García\nLa Capella de l'antic Asildesde 04 Mar 2021 20:00 hasta 30 abr 2021 20:00\nHorario: jueves y viernes, de 10 a 13.30 h y de 17.30 a 20 h. Sábados de 11 a 13.30 h\nPoderoses és el treball d´investigació de l´artista Alejandro Mañas Garcia, especialista en mística del segle XXI i comissariat per Irene Ballester Buigues. Poderoses recull la història de les dones que lluitaren al llarg del temps, dones empoderades que lluitaren contra la misogínia i que hui són inspiració per a les dones del segle XXI. Dones que dins de les seues cel·les com Teresa de Jesús, cultivaren la seua intel·ligència. Dones que trencaren els tabús com va fer Hildegarda de Bingen parlant i escenificant l´orgasme femení. O com santa Clara qui lluità per les dones més necessitades. Però altres foren cremades com Juana d´Arco qui guià l´exèrcit francés en la guerra dels Cent Anys contra Anglaterra. Dones totes elles que en els anys del primer cristianisme es van rebel·lar contra el poder romà establert i que acceptaren morir per les seues creences. Dones que en els primers segles medievals es convertiren en símbol de valentia i un exemple de dones virtuoses.\nAlejandro Mañas García pretén en aquest projecte presentar-nos un símil d´aquelles dones amb dones del segle XXI perquè ambdues representen la llibertat i l´empoderament femení. El fil conductor d´aquest site-specific per a la Capella de l´Antic Asil d´Alcoi són les dones místiques i poderoses. La mística, és una ferramenta que en la seua forma pura, és la ciència de les coses últimes. La ciència de la unió amb l´absolut i res més. Parlar de mística femenina en aquest cas, és parlar d´espiritualitat, però també implica fer referència a allò secret, arcà, ocult i impenetrable, on es sitúa la unió amb allò considerat absolut. És parlar d´aïllament, de silenci, és parlar d´exili, un refugi de llibertat per a les dones que hem anomenat anteriorment.\nL´encontre i la pràctica de la mística es serveix de ferramentes com la meditació i la disciplina ascètica, un fet que es produeix en la majoria de les religions del món i que també es dona en la vida quotidiana i laicista. Les arts plàstiques mantenen una doble relació amb la mística: per una part, aquelles imatges que s´extrauen a partir del procés de creació i per altra, la plasmació o traducció d´imatges visuals. Glòria Picazo ens indica que el misticisme i la creativitat artística han trobat el seu punt de convivència amb la possibilitat de treballar amb allò trascendent, mentre que per a Evelyn Underhi, el retrat de la personalitat mística recau en les oscil·lacions entre els estats de plaer i els estats de dolor, moments clau i importants per a l´activiat de la mística, però sobretot per al moment de la creació.


L’acord de Qatar - Your disco needs you - Time Out Barcelona\nL’acord de Qatar\ndimecres, 15/12/2010 | General\nAquests dies que tant es parla de la samarreta del Barça, de Qatar i de les paraules de Joseph Blatter, està molt bé el comunicat de premsa que avui han emès diversos grups gais de Barcelona qüestionant el famós acord de patrocini. Els socis i simpatitzants de la Penya Blaugrana de Gais i Lesbianes, amb el recolzament del Col.lectiu Gai de Barcelona i la Coordinadora Gai Lèsbiana, ha mostrat la seva preocupació pel fet que la Qatar Foundation provingui d’un país on no es respecten els drets humans del col·lectiu LGTB.\nSegons la ILGA (International Gay and Lesbian Association, entitat que vetlla pels interessos de gais i lesbianes arreu del món) la situació a Qatar és aquesta: A Qatar són delictes les relacions sexuals entre homes o entre dones amb una pena de presó de fins set anys. D’altra banda també vigeix la Llei de la Sharia, que és aplicable als musulmans, segons la qual es poden castigar aquests actes amb la flagel·lació i fins i tot amb la pena de mort. Els estrangers que vulguin viatjar o residir a Qatar per més d’un mes també s’han de sotmetre a un examen mèdic que inclou la prova del VIH. Si el resultat és positiu és motiu d’expulsió del país.\nSegons escriu al seu llibre l’anterior vicepresident del FC Barcelona, Ferran Soriano, es va considerar com a “moralment reprovable” que el primer patrocinador de la samarreta del club fos una casa d’apostes i es va rebutjar la proposta. La Penya gai blaugrana considera que “una fundació d’un país on no es respecten els drets humans també és moralment reprovable”. Per això, l’entitat ha enviat una carta al president del Barça demanant-li que reconsideri aquesta decisió alhora que demana a la Junta Directiva del club que una decisió com aquesta ha de ser consensuada i aprovada per tots els socis.\nEtiquetes: Barça, CGB, CGL, Penya Blaugrana gai, Qatar Foundation


MRG - Objecció fiscal\nNi en nom nostre, ni amb els nostres diners\nCada dia, l'Estat Espanyol es gasta 51,85 milions d'euros en pressupost militar!\nLa despesa militar de l'estat espanyol, l'any 2008, és de 18.926,83 milions d'euros!\nveure article Pere Ortega sobre els pressupostos de defensa per l'any 2008\nAquests diners surten, òbviament, dels impostos que paguem cadascú de nosaltres. Són els nostres diners i tenim dret a decidir com els volem gastar.\nObjecció Fiscal (OF)\nQuè és l'OF\nOmple i envia el full de cens\nPer què l'OF?\nGuia per fer l'objecció fiscal o\nPresentació de power point sobre Objecció fiscal (a partir doc. Sant Andreu)\nPresentació de power point sobre Objecció fiscal (a partir doc. Girona)\nbaixa't documents per l'objecció fiscal:\nPostal i text d'enguany\ninstància (model antic)\ninstància (model nou)\ninstància - quota zero\nEl show dels pressupostos militars 2006\nEl show dels pressupostos militars 2007\nLliurament col·lectiu de declaracions amb Objecció fiscal\nQuè és l'objecció fiscal\nSer objector fiscal és negar-se a que part dels teus impostos es destinin a cobrir les despeses de l'Exèrcit i a la preparació de les guerres. A més, es declara la voluntat de destinar aquest import a algun projecte solidari que defensi els valors en els que creu l'objector i que són contraris a l'ús de la força i dels exèrcits com a mitjà per la solució de conflictes.Mitjançant aquesta desobediència civil activa, l'objector fiscal posa de manifest no només el seu rebuig al militarisme i la seva intenció de donar una finalitat més solidària i útil als seus diners, sinó que demostra que no té intenció "d'estalviar-se'ls". No és, doncs, un evasor fiscal, ja que paga el mateix que qualsevol altre ciutadà, però és ell el que decideix a què vol destinar el percentatge de la renda que fins ara destinava al pressupost militar.\nQui pot fer l'objecció fiscal\nDe moment, a Espanya ja hi ha 8.000 persones que han optat per no participar amb els seus impostos al manteniment de l'Exèrcit. Ser objector fiscal està a l'abast de tothom: estudiants, aturats sense subsidi i qualsevol persona que no faci la declaració de la renda també pot ser objector fiscal, ja que paga impostos indirectes i una part d'aquests diners van a despeses militars.\nEl dret a l'objecció fiscal encara no està reconegut a l'Estat Espanyol, i no ho serà fins el dia que la pressió social sigui molt forta. Tot i això, ara per ara Hisenda no fa res en el 90% dels casos. En la resta, el que fa és reclamar la quantitat que l'objector no ha pagat. Normalment, per mitjà d'embargaments i recursos. En aquest cas, cal protestar mitjançant al·legacions a les instàncies administratives i judicials, perquè encara que no acostumi a servir de massa, a curt termini, i l'estat segueixi invertint els mateixos o, fins i tot, més diners dels prevists en despesa militar és important dununciar i visibilitzar la nostra postura.\nHi ha organitzacions que ofereixen informació i suport per fer front a aquests tràmits (per exemple, el Servei d'Informació de l'Objecció Fiscal, www.objecciofiscal.org teléfon 93 317 61 77 o la Coordinadora Tarragona Patrimoni de la Pau, http://usuaris.tinet.org/tgnapau telèfon 977 22 14 58 )\nPer què fer-se objector fiscal\nL'objecció fiscal no és, ho hem dit, una manera de pagar menys. No és tampoc una simple queixa, un posicionament en contra de destinar aquesta part dels impostos a la despesa militar. Té una utilitat per sí mateixa; pot servir per canviar moltes coses.\nLes manifestacions del 15 de febrer de 2003 o del 20 de març de 2004, i totes les que s'han fet i es faran, van servir per dir que NO. Que no volíem una guerra a l'Iraq. Que no volíem una cultura de la guerra com la que tenim. Que no volíem que els nostres diners servissin per fomentar tot això. Vam dir NO i ho hem de seguir dient, però no n'hi ha prou. Cal fer un pas més. Evitar que això es faci, i evitar que es faci amb els nostres diners. L'objecció fiscal és un d'aquests passos, un pas més en una estratègia continuada per crear una cultura de la pau.\nLes Nacions Unides indiquen que una reducció del 3% dels pressupostos militars mundials permetrien reduir un 50% la mortalitat infantil, abastir tot el món d'aigua potable i universalitzar l'assistència primària. Amb un 5% dels pressupostos, erradicar la fam al món. I amb els diners que es gastaran fent la guerra contra Iraq, es podria eliminar la fam al món durant 4 anys. Aquestes xifres són prou clares. Si el moviment d'objecció fiscal fos general, o com a mínim més extens del que és ara, al pas endavant que suposa la reducció de la despesa militar s'hi hauria d'afegir l'enorme quantitat de diners que servirien per finançar projectes solidaris.\nArribats a aquest punt, sorgeix sempre la mateixa pregunta: el món serà segur sense exèrcits? Però potser la pregunta hauria de ser: el món serà més segur després d'aquesta guerra? I és més segur després d'aprovar fortes pujades en despesa militar com les que s'han aprovat darrerament? Tot fa pensar que no. Que més aviat al contrari, i que mai no serà més segur després d'una guerra. Si volem la pau no preparem la guerra. Ni en el nostre nom, ni amb els nostres diners.\nCom fer l'objecció fiscal\n1. Per fer l'objecció fiscal has d'omplir els impresos que l'Agència Tributària facilita per fer la declaració de la renda. Després de l'apartat "Quota Líquida", has de calcular l'import de l'objecció fiscal i incloure'l a l'apartat "Retencions", ratllant el text d'una de les caselles que no es fan servir (729 a 749 o la del Plan PREVER si fas la declaració amb el programa PADRE)) i escrivint-hi per objecció fiscal a la despesa militar. Per tal de calcular aquest import, tens dues opcions:\n- Una quota percentual: és la part dels impostos dedicats a despesa militar. Aquest any és un 5,4 %. Nosaltres descomptarem aquesta quantitat de la quota líquida.\n- Una quota fixa: es proposen 84 euros, un per cada país empobrit pel deute extern. Però pot ser qualsevol altra quantitat.\n2. Fer l'ingrés corresponent al projecte alternatiu al qual desitgem destinar l'import de l'objecció fiscal. Cal adjuntar el comprovant amb els papers de la declaració de la renda.3. També hem d'incloure entre els impresos de la declaració una carta al delegat/da provincial d'Hisenda explicant-li el que hem fet i el per què, al·legant motius d'objecció de consciència.\n4. És important informar a algun dels grups d'objecció fiscal existents del que hem fet, per tal de poder-ho comptabilitzar i aconseguir que l'impacte social sigui molt més gran.Per a totes aquelles persones que per qualsevol motiu no fan declaració de la renda, hi ha la Quota zero, que consisteix a entregar els papers de la declaració de renda en blanc, emplenant les caselles esmentades anteriorment i reclamant els diners que per via indirecta cobra l’Estat en impostos.La renda només representa un 20% dels impostos recaptats per l’Estat. La resta es cobra a través d’impostos sobre productes i activitats diversos...\nFull de cens\nL'Objecció fiscal no està reconeguda legalment per la qual cosa ja saps que pot portar problemes. Si ens envies el full de cens sabrem a quin projecte has desviat l'import de la deducció i serà més fàcil que poguem estar en contacte per compartir possibles molèsties i informacions.\nDes de l’Assemblea d’Objecció Fiscal cada any es proposa un parell de projectes, però s’anima a totes les persones objectores a dipositar els diners en aquell projecte o col·lectiu que sentin més proper.\nEnguany l'Assemblea d'Objecció Fiscal, conjuntament amb AA-MOC de l'estat, ha proposat els projectes:\n- CASA DE LA PAU I LA NO-VIOLÈNCIA DE SANT PETESBURG.\nProposem que destineu l'import de l'objecció fiscal, a donar suport a les iniciatives d'aquest colectiu de dones russes que treballen la no-violència amb alumnes i mestres de secundària dins d’uns centres d’ensenyament molt adoctrinadors i militaristes. També donen suport i fan encontres amb dones i nens txetxens.\n- RECLAMA LES BASES\nCampanya pel tancament i devolució de les bases militars impulsada per la xarxa d’Alternativa Antimilitarista – MOC. Cada any es celebren marxes, accions i inspeccions a diferents instal•lacions militars espanyoles.\nL'ingrés es pot fer al compte «Campanya d'Objecció Fiscal» Caixa Catalunya 2013/0427/28/0200758022 i posar "Per Objecció Fiscal"\n- Les persones que vulguin destinar els diners de la seva Objecció Fiscal a la Coordinadora Tarragona Patrimoni de la Pau haurien d'ingressar els diners al c/c de la Coordinadora Tarragona Patrimoni de la Pau 2073.0114.31.0110213171\nsi voleu altres propostes podeu consultar les adreces que posem més avall.\n: Més Informació (sobre Objecció fiscal, projectes solidaris, com fer la deducció, informació sobre despesa militar...) :\nwww.objecciofiscal.org Tel. 93 317 61 77


LA VEU DE L'OLIVAR\nCharles Baudelaire, “Correspondances”, Les fleurs du mal, 1857.\nLa natura parla. Posseeix una eloqüència secreta, no codificada, accessible des de l’empatia. Per a escoltar-la, per a rebre el seu ensenyament, el seu consol, cal abandonar tota prepotència, deixar les pretensions interpretatives i practicar una escolta més humil i, alhora, més atrevida. Una de les sorpreses en visitar l’espai de L’olivar de Pladevall és que algunes de les seves escultures tenen, a l’espai natural, unes qualitats sonores. La tramuntana o la més lleu brisa extreuen un so subtil de les seves peces totèmiques, penetren al seu interior cercant-hi laberints íntims i projectant una remor llunyana.\nEl dramaturg suec August Strindberg, amic íntim d’Edward Munch (que estava fascinat pels ecos ondulants del paisatge) i de Nietzsche (que pensava i escrivia caminant a la muntanya) va realitzar una peculiar i interessantíssima obra plàstica amb experiments fotogràfics per a captar la llum de les estrelles i paisatges abstractes esculpits amb espàtula.\nStrindberg va escriure un assaig visionari, el 1894, titulat “Nous rumbs de l’art!, o l’atzar a la creació artística”, que obria amb la reflexió següent: “Es diu que els malais practiquen orificis a les canyes de bambú que creixen a les selves. Llavors ve el vent, i els salvatges escolten, estesos a terra, les simfonies interpretades per aquestes colossals arpes d’Eoli”, i concloïa que l’art del futur haurà “d’imitar, abans de tot, la manera de crear de la natura”.\nEnric Pladevall té un taller, un hort on assaja aquesta celebració i aquest aprenentatge de la forma i l’entorn. L’olivar, situat a l’Alt Empordà, serà quelcom diferent del Chillida-Leku de Sant Sebastià o del jardí zen d’Isamu Noguchi, a Takamatsu, al Japó. No serà ni un museu, ni un jardí amb escultures, sinó un escenari en què l’escultura guanyarà l’espai que necessita i s’entendrà en unió simbiòtica amb el paisatge, on l’escultura adquirirà tot el seu sentit en funció de la natura. Pladevall concep moltes de les seves peces com a fites o senyals que creen un espai al seu voltant i, a la vegada, reclamen i concentren la nostra atenció. Establim amb aquestes peces una mena de relació territorial. Les contemplem a certa distància i ens inciten a una aproximació física, fins a la tactilitat. Transitem de l’espai a l’objecte. D’alguna manera, per a Pladevall l’escultura és un lloc: un lloc significatiu, imaginari i real que, en necessitar la nostra presència, la nostra participació, esdevé sobretot lloc d’experiència.\nAmb aquesta intuïció de l’espai i de l’objecte entre els quals se situa el subjecte reflexiu, apareix una altra dimensió essencial, la del temps, que en el cas de Pladevall és molt personal. No és estrany que el fus sigui per a ell una mena de forma arquetípica. Si de vegades ens fa pensar en un ull i, amb això, en l’àmbit metafòric de la mirada i el coneixement, d’una manera més directa remet a una de les eines que manipulen les filadores de Velázquez, parques de l’antiguitat mítica trenadores dels destins que arriben al present. Esdevingut diagrama, el fus horari torna a al·ludir a l’estructura temporal.\nAliè a la pressa i a qualsevol inèrcia dels ritmes massius d’avui en dia, Pladevall treballa de manera meditada i exigent. Produeix molt poc, cosa que també és senyal de respecte i intel·ligència en una època de superabundància de coses, de vegades obscena. Per a moltes de les seves peces tria la fusta del bolondo, una fusta extremadament dura a la qual no afecten els elements; pot acollir molsa, però tindrà una vida més llarga que el ferro. Hi ha un desig de permanència, però lligat a elements naturals.\nAra bé, cal aclarir que l’artifici, l’elaboració tècnica és també primordial en les obres de Pladevall. Les grans obres d’art necessiten un mestratge tècnic. En el cas de Pladevall, tal coneixement és imprescindible per a resoldre les peces de format titànic i per afinar les subtileses de les més petites. En aquestes darreres, es manifesta plenament la riquesa de recursos de Pladevall, que van del refinament de les policromies i pàtines fins a la violència dels talls amb serra. Hi ha una força física i enèrgica a moltes de les seves peces, com la que es manifesta, dominada, en les seves tintes i pintures. Aquesta vehemència continguda contrasta amb la delicadesa ondulant i germinadora d’altres peces. El poliment de les superfícies no hi funciona com un mer acabament sinó que sembla generar fluidament la forma global de la peça. Fascinen les seves obertures, les escletxes d’ombra, sovint amb ressonàncies orgàniques i corporals. De vegades són clots per a acollir una mena de llavors. Les escultures de Pladevall contenen quelcom dintre. La seva corporeïtat no és matèria fosca: deixa intuir un interior latent i viu.\nVersió catalana de Jordi Llovet (Barcelona, Edicions 62, 2007).\nEL SOMNI D'UN INSTANT DE PERMANÈNCIA\nEls parallamps han d’estar connectats a terra.\nFins i tot les idees més abstractes i especulatives\nhan d’estar ancorades a la realitat, en la substància\nLi devem a un breu assaig de Nietszche2 un dels inicis, possiblement, més demolidors de la història del pensament occidental: “En algún apartado rincón del universo centelleante, desparramado en innumerables sistemas solares, hubo una vez un astro en el que animales inteligentes inventaron el conocimiento. Fue el minuto más altanero y falaz de la Historia Universal: pero, a fin de cuentas, sólo un minuto. Tras breves respiraciones de la naturaleza el astro se heló y los animales inteligentes hubieron de perecer”. El silenci posterior a aquesta desaparició, podem imaginar, seria tan insondable com la vertiginosa negror de l’univers i la seva gèlida indiferència. Amb tot, després del cataclisme, un cop finalitzat el “minut” que Nietzsche concedeix a l’espècie humana, les restes del naufragi seguirien reclamant la memòria d’un gest impossible, el somni d’un instant de permanència que, al final, va resultar ser una gran metàfora.\nI és que, com afirma el filòsof de Leipzig, aquest impuls envers la construcció de metàfores és fonamental en l’espècie humana: no se’n pot prescindir, entre altres raons, perquè a ell li devem els conceptes, fonament d’un món molt més regular que troba en el mite i, en especial, en l’art, els llocs on desplegar-se de manera més poderosa. Anihilada la metàfora, com dèiem, s’esdevé el silenci definitiu: sense espectadors humans, les obres d’art serien només testimonis muts que els arqueòlegs extraterrestres (suposant que n’hi hagi) haurien de desxifrar guiant-se tan sols per allò que tenen d’inaplaçable. És a dir: la vida, la mort, l’afany de realitat, la persecució de l’inefable, la memòria... serien els arguments d’una història marcada pel signe de la derrota.\nSeguint amb aquest joc marcià, és també seductora la possibilitat d’imaginar què podrien pensar els nostres historiadors de l’art galàctics davant les escultures de Pladevall (no cal dir que l’escultura, més que cap altra disciplina artística, seria, juntament amb l’arquitectura, una interlocutora privilegiada): com tòtems atàvics i orgullosos, les obres escampades pel seu Olivar empordanès escenificarien un procés dialèctic que, per fortuna dels investigadors imaginaris, l’escultor va decidir deixar obert. Per una banda, la matèria en estat original, sigui pedra o fusta; per l’altra, la forma filla del concepte i els seus jocs de seducció: món i civilització confrontats en un diàleg que manté intactes els seus pols però que n’assenyala les fissures, les contradiccions i, també, el feliç maridatge entès com una possibilitat per solucionar aquella dicotomia que ens pot portar a l’extinció.\nAl final, contraposat al pessimisme nietzschià, sempre ens restarà l’optimisme de l’erudit Steiner: “La grandesa de l’homo sapiens consisteix exactament en això: l’assoliment de la saviesa, la recerca del coneixement desinteressat, la creació de bellesa”. Ni més ni menys: l’aventura creativa de Pladevall es basa en un procés de síntesi permanent arrelat profundament al món i que es projecta vers la immaterialitat de les idees. És la metàfora del parallamps...\n1 Steiner, G.: La idea d’Europa. Ed. Arcàdia. Barcelona, 2004. Traducció de Víctor Compta.\n2 Nietszche, F.: Sobre verdad y mentira. Ed. Tecnos. Madrid, 2001. Traducció de Luis Ml. Valdés i de Teresa Orduña\nEL MISTERI DELS ELEMENTS\nL’any 1980, Enric Pladevall presentava a la Fundació Joan Miró el seu Museu de Primavera, a l’Espai 10, la sala destinada a mostrar l’obra suggerent, imaginativa, arriscada... d’artistes en la fase inicial de la seva carrera.\nHan passat els anys, han estat molt els projectes que d’aleshores ençà ha portat a terme Enric Pladevall, però l’element essencial que definia el Museu de Primavera persisteix: l’aparent simplicitat del gest, allò que convida l’espectador a participar de l’obra. No és fàcil, però, arribar a aquest punt de –només aparent- simplicitat, ja que comporta un grau de depuració equivalent al que portà Joan Miró a l’inici dels anys vint a eliminar les referències a la realitat per buscar la poesia.\nA primer cop d’ull, en entrar en la instal·lació que Enric Pladevall va presentar a la Fundació Joan Miró l’any 1980, el que atreia l’espectador era el record de la infància a través dels jocs de carrer. Lluny de la nostàlgia, cridava l’atenció l’encertada forma que les mans infantils sabien donar a una escopeta feta amb quatre fustes, o a l’elemental enginy d’un revòlver fet amb pinces d’estendre la roba. Resultava evident l’interès i l’encert dels gestos més espontanis.\nAquesta subtilesa que tan bé ha sabut copsar sempre Enric Pladevall, ja sigui en un artefacte de joguina, en una màscara d’Oceania o en un objecte ritual africà, és la que sap transmetre a la seva escultura. Sovint trobem, en les fustes que treballa Pladevall, torsions difícils, gestos que semblen desafiar la física, però mai hi ha cap signe d’agressivitat o de violència. Pel contrari, en elles hi descobrim la sensualitat femenina, en uns casos, o el sentiment protector masculí, en altres, com una mena d’equilibri còsmic que es transmet a través de la forma de cada peça.\nSi el correcte equilibri entre els quatre elements queda reflectit en la natura, l’empremta d’aquests elements –aire, aigua, terra i foc- queda també reflectida en l’obra d’aquell qui, com Enric Pladevall, treballa sempre en estreta connexió amb l’entorn.\nEl fet de dir que Pladevall està vinculat amb l’entorn no significa que sigui un artista “lligat” a un lloc. Certament, Enric Pladevall és un creador estretament vinculat al paisatge. Utilitza elements provinents de la natura per fer la seva obra i, en molt bona part, aquesta hi va destinada. Potser per aquest motiu el seu interès per l’espai natural és molt ampli, molt receptiu.\nDels quatre elements, la terra és el qui primer pot oferir-li la matèria i possibilitat d’acollida. Per una banda, Enric Pladevall n’obtindrà la pedra o la fusta dels arbres, que li servirà per fer les seves escultures. Per l’altra, la terra, com a lloc d’assentament, ha estat el que ha permès materialitzar instal·lacions com Tità Cromlech (2000-01) o la magnífica obra en curs de L’Olivar.\nSi del que es tracta és de singularitzar un lloc precís com a “topos” en un espai obert, una escultura de gran format com Tità Amantis pot assumir perfectament el repte. Així s’ho ha plantejat l’artista en preveure la forma que volia donar a algunes de les obres destinades a l’espai lliure i obert de la Nirox Foundation, o a l’interior de la Circa Gallery. El repte és sever: l’obra ha de mantenir un perfecte equilibri amb la personalitat de l’entorn, ha de dialogar amb ell, no ha de competir. Pladevall supera perfectament la prova, tant si es tracta del bloc cúbic, fèrric, masculí, que delimita un territori, com si és una forma etèria, subtil, delicada, femenina, que sembla disposada a iniciar el vol.\nLes al·lusions de Pladevall a l’aigua són subtils. En el seu espai obert, on hi conviu l’escultura en gran format, la vegetació pròpia del lloc (oliveres i alzines) i l’arquitectura summament respectuosa, que l’artista utilitza com a vivenda i taller, hi ha també un petit rierol. No sempre porta aigua –depèn de l’època de l’any- però hi és. Aquesta presència, encara que sigui circumstancial, ja fa que participi del conjunt de l’obra. Igual com en participen la pluja, la rosada, la humitat i la sequera de l’estiu.\nL’aigua, però, font de vida, senyal de canvi, ha anat agafant cada vegada una presència més rellevant en l’obra d’Enric Pladevall. Ella és la protagonista de tres de les seves darreres obres que presenta a la Nirox Foundation. I, com si cadascuna d’elles fos una història vinculada amb un tema mitològic, ancestral, ritual, religiós..., sense parlar-nos de cap religió en concret, ni de cap ètnia precisa, Enric Pladevall, novament fa referència, com sempre, a l’home, a la natura.\nI l’aire? Hi participa de l’obra d’Enric Pladevall? No sempre, però en participa. De ben segur que vivint com viu en una terra sotmesa a les manifestacions de vents potents, l’escultor no es va poder resistir al repte de fer una obra on hi participés el vent. Aquest, juga amb Romànique com el vent juga amb les canyes d’una riera o amb les branques d’un boscatge. Crea un misteri. Es tracta potser d’aquell misteri del que parla Einstein i que, en referir-s’hi, el defineix com a “la més bonica experiència que pugui tenir l’ésser humà” i que el científic situa en els fonaments de l’autèntic art i de l’autèntica ciència. Pladevall sempre troba una raó per meravellar-se i per fer-se preguntes que destaquen el valor des d’allò més notable fins a allò més senzill. Ens fa prendre consciència de la bellesa de les coses senzilles.\nEl foc, element sagrat per definició, temible i necessari al mateix temps, ha estat present en l’obra d’Enric Pladevall des de fa anys i amb molt diverses aparences.\nProbablement la manifestació més solemne, tant per la dimensió com pel lloc on es va fer, de la qual en va ser protagonista el foc va ser Anell de foc. Aquesta acció efímera, projectada per Enric Pladevall el 1988 es portà a terme l’any 2002, a la Plaça Major de Vic. Aquest remarcable conjunt urbà, que es troba a la ciutat natal de l’artista i que és l’equivalent a l’àgora romana dintre de la nostra tradició cultural, va ser el lloc que va acollir aquest cercle de troncs de castanyer, pi i roure de 30 m. de diàmetre i 3 m. d’alçada, que van cremar la nit de Sant Joan del 2002.\nUna vegada més el valor universal, el foc –màgic i present en totes les cultures- i el referent cultural propi – la plaça de Vic, Sant Joan- era el que donava sentit a la proposta d’Enric Pladevall.\nEn una altra escala, Pladevall, curiós i atent a les possibilitats que li ofereix el material que treballa, coneix la qualitat que el foc li permet obtenir com a pàtina i com aquesta pot jugar amb els colors o amb altres materials. És així com trobem l’empremta del foc en moltes de les seves obres.\nDe ben segur la confluència del foc i de l’aigua a la Nirox Foundation marcarà una nova fita en la trajectòria d’Enric Pladevall, amb el seu Niroxpirox 2010.\nEls dos elements, rituals, símbol de vida i de mort es trobaran en un espai en contacte amb la natura per permetre, als qui ho puguin veure, participar d’una experiència màgica de la que només en quedarà la memòria.\nPer bé que Enric Pladevall domina totes les tècniques amb què treballa, en el moment en què fa un grafisme amb tinta xinesa sobre un paper japó o quan fa un collage al damunt d’una superfície de fusta, sempre parteix d’un concepte espacial marcat per l’escultura.\nCom en l’obra dels ascetes tibetans, en el treball d’Enric Pladevall el buit és tan important com el ple. Tan important com l’espai ocupat, ho és el que queda lliure a l’entorn de l’obra. Aquesta relació és la que determina la proporció i la connexió amb la natura, en les obres d’exterior, i és la que condiciona la proximitat i la convivència amb l’ésser humà. I, contràriament al que podria esperar-se, les obres de gran format d’Enric Pladevall no perden subtilesa, humanitat, com a conseqüència de la seva monumentalitat, ben al contrari l’artista té la sensibilitat de saber mantenir, de manera màgica, els vincles de la seva obra amb els éssers humans i amb l’entorn.\nAquesta situació s’accentua i arriba a convertir-se en una expressió poètica a través d’escultures intimistes, de petit format, com La casa de l’artista (2002), que se situen més a prop de l’objecte ritual o d’un element de meditació que no pas d’allò que podria ser, estrictament, una obra d’art.\nL’obra d’Enric Pladevall, com la música, arriba als racons més sensibles dels éssers humans, independentment dels seus orígens, de les seves cultures, perquè ens parla de valors universals. Lluny de modes i tendències ha sabut trobar un camí on no hi ha res gratuït, res és excessiu, tot és mesura i, per sobre de tot, calidesa.\nESCULTURES SERIE «TITAN» I «TAULONS» EN FERRO I FUSTA 1982\nTREBALL REALITZAT AMB EL SUPORT D'UNA BECA DE L'OBRA SOCIAL\nDE LA CAIXA DE BARCELONA.\nTriar les regles del joc\nEls llenyataires han portât els troncs des del bosc. Els manyans, els ferros. Amb ells treballa, a Vic, Enric Pladevall, que ens posa davant d'un rigor, d'una exigèn-cia, que contrasta vivament, i utilment, amb la mandra tova de tanta gent com s'acontenta de fregar teles amb pinzells, sense to ni so. Contra aquests que no s'armen sinó d'una espontaneïtat que pretenen assimilar amb la llibertat, Pladevall es una afirmació de la superioritat d'aquells que saben que la llibertat es una altra cosa. Seguir el cami de baixada d'allô que surt sense esforç no es sinó contribuir a l'entropia del mon. Servir la pulsió de mort. Llibertat es triar una opció i seguir-la amb escrupulosa fidelitat, precisament perquè es triada, per damunt dels interes-sos i de les finalitats utilitàries. Fins i tot quan es tracti d'una funcionalitat social, aquesta arbitrarietat li haurà donat la difîcil duresa sobre la quai sera possible de bastir quelcom. Per aixô podem comparar el treball del nostre artista amb la quali-tat dura dels cerimonials liturgies, del teatre japonès Nô o de les regies del joe d'escacs.\nEl seu treball es basa, en gran part, en l'elasticitat. El joc de pressions i tensions. Pren troncs de fusta de freixa, de faig o de lladoner, troncs tot just escor-xats, que conserven, despullada. Mur morfologia biolôgica. Els pren i els sotmet a un tractament artificial que els domina implacablement fins acomplir un designi intel-lectual que, en si mateix, no té cap relaciô amb la funcionalitat del teixit cel-lular llenyós.\nL'obra no es integrada solament per la fusta que es sotmesa al cerimonial, sinó també pels elements de ferro, mecànics, que son l'agent del seu suplici. Bases de suport, tensors, abraçadores, que una cobertura d'ôxid estabilitza visualment, conviuen amb la forma viva, no en diàleg sinó en un convencional combat sense sang, com el de les relacions erotiques o els guerrers de l'ôpera xinesa en els combats nocturns.\nEl mon mental del sacrifici ritual s'hi fa visible quan el tronc escorxat, que la vaporització ha ajudat a acceptar de perdre la rigidesa, ha estât portât a badar-se i a deixar que la Hum i la mirada puguin penetrar a les sèves entranyes, abans des-tinades a viure i morir sempre dintre la fosca del cor de l'arbre. El tronc esbadiat, violât, definitivament forçat a l'impudor, desencadena un sentiment de pietat i d'ad-miració alhora. Noble en l'acceptació de les regies del joc, per l'abdicació gratuïta de la funció vital, àdhuc de restructura vital, assoleix la noblesa de la vîctima del sacrifici. El ferro no es cruel. Es valent d'acceptar el seu paper ritual de violèneia, conferit per una llei a la quai tots dos, ferro i fusta, se sotmeten.\nEl ferro practica el rite de sacrificar els valors que estima i en aquest trepig s'humilia ell mateix devant la fusta i li confirma el desig d'unitat que expérimenta. Corn els amants que es castiguen i s'humilien reciprocament. Com els jugadors d'es-cacs que volen vèncer pero que, per damunt de tot, volen participar. La fusta i el ferro, com els amants, com els jugadors d'escacs, practiquen rites de perdre o guanyar que no tenen sentit si nó són practicats per dos.\nÉs ütil de contemplar des d'aquesta optica d'amor i de Hei, que van cadascü per la seva banda, el conjunt de les obres. No és la Hei de la facilitât sinó la de la dificultat. Com els coberts a les maneres de taula, com la corbata al coll, com la rima als versos o la corda fluixa al funàmbul. Sentint-ho, esdevé emotiu veure el tronc tallat de llarg. Els dos mitjos troncs que resten expressen, cadascun d'ells, amb la superficie del tall, la carència de l'altra meitat. Lligats un prop de l'altre, sense arribar a tocar-se, al centre, i implacablement separats als seus extrems, son l'expressió del desig, de l'exacerbació del sentiment de carència. Igualment, o mes encara, és punyent el tronc que conserva els extrems cenyits per argolles pero és fendit a la part central, a fi que uns tensors puguin badar-li les feses estirant els quatre sectors en que ha estât dividit. La consciència del diâleg entre tensió i pressió dóna a l'espectacle la capacitat de suggerir una mena de batec emotiu.\nAltres peces produeixen altres vivències. Quan la planxa de ferro atravessa el tronc violentament, i s'hi queda, perquè les dues meitats que sépara continuen apretant-la com si cerquéssin de cloure's de nou, s'esta realitzant un fet important precisament en la invisibilitat. A diferència de les situacions que hem descrit, i que podrïem qualificar d'impudiques o de sacrificials, aquesta és una situació recondi-ta, criptica, que participa d'aquella obscuritat de les iniciacions, dels ritus ctônics, com del culte intersticial, la tesmoforia de les dones d'Atenes, o els misteris d'Eleusis.\nFa pensar també senzillament en l'acompliment de l'acte sexual, que és realit-zat precisament el moment en el quai els sexes esdevenen invisibles.\nEn alguns casos, haver conservât com a parts de l'obra àdhuc els torniquets que produeixen l'obertura dels troncs, arriba a crear una certa atmosfera sàdica, com si es tractés d'un suplici mes que d'un sacrifici. Perô el context ens parla mes de l'autoimmolacio d'amor que de la tirania amb odi. Recorda la veu de la noia de Malàssia, d'Ivan Goll, que deia: «Mes dolça que el pistatxo verd, a les teves dents els agradarà de menjar-me», i «The dit set mentides perquè set vegades puguis anihilar-me».\nTeatre de la crueltat\nEs impresionant observar el treball sobre taulons, en el quai l'escultor arriba a obtenir torsions importants, com la deformació perfectament semicircular, que mitja Hanta de ferro abraça i clou per fora, tensada amb ella mateixa per un tirant que n'uneix els extrems.\nLa perfecció geomètrica d'una peça ferrada com aquesta, contrasta amb la vacil-lació formal d'una torsió abandonada, com la del tauló que apareix rebregat, orfe de ferro. Aquesta peça serveix de bona comparació perquè mostra que sense la llei convencional pero rigida d'una regulació pensada, lluny de tota realitat viva, sense aquella mena de teatre de la crueltat que introdueix l'us del ferro, la fusta abandonada a l'espontaneïtat de la humidificació i de l'escalfament, es pot torçar, pero ho fa sense cap possibilitat de metamorfosi, com un pur fenomen propi del material llenyós. Cau en el naturalisme i per la seva mateixa trista immanència fa pujar el valor del semicercle rigid, ferrât, pie de bellesa ritual, que contrasta violen-tament amb ella.\nEspera i sorpresa\nAlgunes peces, com els taulons torçats per un extrem, contenen una allusió dinàmica. L'espectador superficial hi veurà ja un dinamisme anecdotic, quan hi reconeixerà el perfil dels trineus, de les luges i dels esquis, pero hi ha una estructu-ra mes profunda que ens parla també de moviment. L'artista ha vetllat, en efecte, perqué el tauló recte, tal com sorgeix de la serradora, représentés l'homeostat en-calmat, la imatge mateixa de l'estabilitat, pel fet d'ajaçar-se sobre una de les cares mes amples.\nImaginär l'operació ens impedeix la idea, que un esperit maliciós podria nodrir, de que en Hoc d'un cabiró torçat per un extrem es tractés d'una roda aplanada per l'altre. L'excepció és el torçat. El torçat es posterior al serrât recte. Alio recte, és recte. Com una essència, si n'hi hagués. Com un subjecte. Allô corbat, en can-vi, ha estât corbat. No és el propi subjecte sinó l'objecte d'una acció aliéna que l'ha fet com és.\nVeient aixî el conjunt, la llarga extensió plana del tauló apareix com una espera d'alló que li és posterior: l'acte d'ésser torçat per l'extrem.\nLa noció d'espera hi es fonamental. Corn al sacrifia. A l'execució capital. A la ment d'aquell que digue que el moment mes emotiu de l'amor és l'acte de pujar l'escala. L'espéra és el tot a la mûsica, feta de la tensió de preveure un so o un silenci que apareixeran o no apareixeran. Al cinema, on basteix el «suspense». A l'esternut. A l'orgasme. El llarg tros His és com una processió, perquè es dirigeix al boei erèctil que només es trobarà al final.\nCal acceptar que no és un signe legible. No es icona de res, ni simbol de res. Es la pura presència d'un accident, vingut d'una coerció fredament externa, en contrast amb l'espera. No té altra emotivitat que aquella tan forta amb la qual vi-bren i riuen tots els infants del món quan, davant d'ells, t'amagues rera el brancal d'una porta i al moment esperat, més inesperat, treus el cap per sorpresa.\nHi ha, en aixö, una Hicó implicita. De tan voler explicar-nos perquè, per quina causa, les coses de la realitat apareixen i desapareixen, les entenem sota una fem-ta de causalitats, de logica i d'experiència. Esborrem l'immens misteri de la presència i la desaparició dels fenômens i perdem aquella capacitat meravellosa dels infants, d'ulls limpids.\nRecórrer, poe a poe, aquestes formes, és anar carregant les bateries. Acaron-ne el final séria fer-ne saltar l'espurna. Pero el final no hi és, perquè els taulons torçats s'acaben en plena torsió. Ni s'afuen, ni s'enllacen, ni donen la volta. Romanen en una espectativa accelerada pero suspesa per un tall brusc.\nFan pensa en aquella imminència que al-ludia Benjamin Péret quan escrivia:\n.... I'angoixa d'una dona molt bonica\nEn abric de visó.\nÉs nua, sota l'abric.\nÉs belle, sota l'abric.\nÉs voluptuosa, sota l'abric.\nÉs el plaer, tot el plaer, l'ünic plaer.\nEl plaer que els infants esperen arran del bosc.\nALEXANDRE CIRICI Tardor de 1982


Marrubiu 2017: Els 20 millors lloguers de vacances, cases de vacances i apartaments de lloguer a Marrubiu - Airbnb Marrubiu, Sardinia, Itàlia\nMarrubiu · Allotjaments\nLa dent de lleó B & B està situat al Terralba, a la província d'Oristano, a Elmas 45 minuts amb cotxe de l'aeroport ia pocs quilòmetres de diverses localitats costaneres, com la platja de Pistis i muntanya com Muntanya Arci. L'apartament està al segon pis, té una entrada independent i té aire condicionat. Es compon d'una sala d'estar amb cuina, bany, un dormitori principal i una gran terrassa. Totes les habitacions es veuen reforçades per les antiguitats fines.\nLa zona és bastant a prop del centre i tots els serveis, però és molt tranquil i pacífic.\nTerralba, Sardegna, Itàlia\nMarrubiu, Sardegna, Itàlia\nEl meu lloc és a prop de la platja. El meu lloc és bo per a parelles, aventurers en solitari, viatgers de negocis, famílies (amb nens), i amics peluts (mascotes).\nArborea, Sardegna, Itàlia\nSant' Anna, Sardinia, Itàlia\nProvincia di Oristano, Sardegna, Itàlia\nSan Nicolò d'Arcidano ORISTANO, Sardegna, Itàlia\nArborea, Sardinia, Itàlia


Trista inauguració per al poble d'Elna als Pirineus Orientals, que ha tornat a obrir el seu museu dedicat al pintor Étienne Terrus amb una col·lecció amputada en un 60%. La població d'Elna se sentia molt orgullosa del seu museu que s'havia enriquit últimament amb dues col·leccions d'obres de Terrus.\nDescobrim els secrets artístics de Montserrat\nMontserrat és una de les cinc destinacions turístiques més visitades de Catalunya, però pocs coneixen la riquesa patrimonial que amaga el seu museu, amb peces úniques al món. El trobem al costat de la basílica. L'abadia treballa des de fa temps per posar-lo en valor. La Nati Adell, de mans del seu ...


Una fortalesa de pedra i roca | Priorat\nUna fortalesa de pedra i roca\nAquest itinerari ha estat patrocinat per l'allotjament rural L'Era de la Torre de Fontaubella\nEs tracta d’una excursió exigent, destinada a excursionistes acostumats a caminar per la muntanya. El consorci que gestiona l’Espai Natural de la Mola de Colldejou i la Serra de Llaberia ha reobert nombrosos camins tradicionals i organitza excursions i activitats per descobrir aquest magnífic entorn (www.serrallaberia.cat).\nLa mola de Colldejou és la gran muntanya que comparteixen el Priorat i el Camp de Tarragona. La seva silueta és inconfusible, amb els cingles que enfaixen els vessants i la seva testa plana, com si d’una gran fortalesa es tractés, per poder divisar-ho tot, des de les muntanyes del Penedès a l’Ebre, amb la lluminosa Mediterrània al fons. El recorregut proposat utilitza els dos principals camins tradicionals que hi pugen i ofereix un tomb exquisit per copsar el caràcter d’aquesta muntanya tan estimada.\nDes de l’església , se surt de la Torre de Fontaubella per les escales del carrer de Dalt i, després de creuar la carretera, es troba una pista cimentada on hi ha la senyalització d’inici de l’itinerari . Entre oliveres i ametllers el traçat es torna de terra i va a trobar el camí vell, que puja elegantment fent memòria del passat. Es continua en direcció sud-est i, a la dreta, es deixa una pista que porta a unes arnes i, uns metres mes enllà, una altra que baixa des de la carretera. En aquest punt, el camí es fa més dret i estret, tot creuant restes d’antics marges, per arribar a una construcció de pedra en runes. Se segueix recte, ignorant les altres opcions.\nEl camí sembla ensopegar amb la realitat quan es troba, de sobte, la carretera  i el soroll persistent i compassat de la central eòlica. Se segueix un petit tram fins a trobar i seguir, a la dreta, una pista de terra . Al cap de poc es gira bruscament a l’esquerra i es continua fins a un encreuament i el GR 173 . Se segueixen les marques del GR que puja en direcció a la Mola. El camí penetra a poc a poc en el bosc i es cobreix d’ombres. En sortir-ne, s’enfila decidit per superar l’esglaó de roca del portell de la Cova del Llamp i guanyar després la plana que corona la muntanya, on es troba la vella torre de vigilància de les guerres carlines .\nEs continua seguint les marques, tot rodejant una bassa per als ramats. El descens es fa pel camí del Portell de les Processons  que condueix directament al coll del Guix . Aquí es continua a la dreta, per la pista de la vall de Massanes i les marques del GR 7 fins al següent encreuament . Es deixa el GR i es continua avall, seguint les marques blanques i grogues del PR. Una estona després d’haver deixat la bassa de Massanes es troba, a la dreta, el vell camí de ferradura que porta directament a la Torre de Fontaubella  i que encara conserva trams empedrats. Finalment, es desemboca a la pista cimentada  que porta a l’entrada del poble.\nCa la MònicaTorre de FontaubellaAllotjament ruralMajor, 29977 830 630 e-mail Web\nL'EraTorre de FontaubellaAllotjament ruralDel Barri, 22977 830 390 / 620 475 610 e-mail Web


Caldea, el racó del relax andorrà - Viatjar.CAT\n« Granollers, ciutat de reunions\nEl millor de la gastronomia del Brasil »\nEl balneari té el seu origen en la font d’Escaldes-Engordany, d’on surt l’aigua a 68 graus. Precisament és el que dona nom al centre lúdic, doncs Calidae significa lloc on surten aigües calentes. Qualsevol persona pot, en qualsevol moment, entrar al recinte, pagar i estar unes hores aprofitant els múltiples serveis que ofereix.\nCaldea és lloc de visita de tot tipus de turistes, des del clàssic senderista al turista de cap de setmana o a gent jove que vol una estona de diversió i relax.\nAndorra no és només compres, senderisme, muntanya o esquí. També trobareu altres activitats i, entre totes elles, un racó on relaxar-vos sempre que volgueu: així és Caldea.\nThemes: andorra, banys, caldea, girona a andorra la vella, pirineus, relax platja viatge setmana, soldeu andorra, targeta sanitaria, viatjar andorra\nComments of “Caldea, el racó del relax andorrà”


divendres 10 de juliol de 2020 | 19:58\nL'accés a les pàgines a través de les quals el client realitza la contractació de productes i serveis del lloc web de propietat de GVC Gaesco Valores, S.V., S.A., es realitza en un entorn segur d'encriptació de 128 bits. El client pot comprovar que es troba dins d'un entorn segur observant el candau tancat que es mostra a la part inferior dreta de la pantalla.\nAixí mateix, el client disposa d'un sistema de seguretat compost pel codi d'identificació d'usuari, la clau d'accés i la contrasenya operativa. Aquestes claus de Seguretat són d'ús estrictament personal i intransferible.\nA GVC Gaesco disposem dels sistemes més segurs i avançats tecnològicament per garantir la identitat dels nostres Clients i Usuaris, així com la confidencialitat de les seves dades, en cadascuna de les seves transaccions.\nAltres avisos tècnics / legals\nAquesta pàgina web i tots els seus continguts estan protegits mundialment per les lleis de protecció de la propietat intel·lectual. Queden reservats tots els drets derivats d'aquesta protecció, en especial els drets d'explotació, reproducció, distribució, modificació, comunicació pública cessió o transformació.\nGVC Gaesco Valores, S.V., S.A. es reserva la possibilitat d'exercir les accions judicials que corresponguin contra els Clients i Usuaris que violin o infringeixin els drets de propietat intel·lectual.\nL'accés al lloc web suposa acceptar i conèixer les advertències legals, condicions i termes d'ús continguts en ella.\nEls drets de Propietat Industrial i Intel·lectual del contingut de les pàgines web o altres mitjans telemàtics, el seu disseny gràfic i codis, són titularitat de GVC Gaesco Valores, S.V., S.A. i/o de tercers proveïdors de la informació i/o continguts facilitats per GVC Gaesco Valores, S.V., S.A. en base als acords existents amb els mateixos. Per tant, queda prohibida la seva reproducció, distribució, comunicació pública i transformació. Igualment, tots els noms comercials, marques o signes diferents de qualsevol classe de continguts en les pàgines web o qualsevol altre mitjà telemàtic de GVC Gaesco Valores, S.V., S.A., estan protegides per la llei.\nLes dades de caràcter personal del client són conservades en un fitxer automatitzat del qual és responsable GVC Gaesco Valores, S.V., S.A., i el tractament es realitza de conformitat amb la legislació vigent sobre protecció de dades de caràcter personal.\nLa nostra garantia de seguretat\nPer accedir a l'àrea d'usuari registrat, els nostres clients s'han d'identificar amb un usuari i una clau; a partir d'aquest moment passen a un entorn segur. Dins d'aquest entorn la nostra prioritat és poder oferir els nostres serveis amb tota seguretat; per això www.valores.gvcgaesco.cat transmet tota la informació privada mitjançant el protocol SSL (Secure Socket Layer). Amb això s'assegura que tota informació transmesa entre el Client o Usuari i www.valores.gvcgaesco.cat només sigui llegible per aquestes dues entitats mitjançant el xifrat de la informació, utilitzant una encriptació de 128 bits, el màxim que hi ha actualment al mercat.\nEl servidor de www.valores.gvcgaesco.cat ha estat certificat per VERISIGN, líder mundial en seguretat en línia, de manera que els nostres Clients i Usuaris tenen les següents garanties:\nQue el servidor al qual s'ha connectat pertany realment a GVC Gaesco Holding S.A..\nQue les dades guardades al servidor estan protegides amb l'última tecnologia d'encriptació.\nQue qualsevol transmissió de les dades del servidor es realitzarà mitjançant una encriptació de 128 bits.\nPer operar a través de www.valores.gvcgaesco.cat nostres Clients i Usuaris han de sol·licitar una clau d'accés. Un cop la tinguin, la utilitzaran per identificar-se a la web. En cas que l'accés sigui erroni, la clau es bloquejarà per seguretat als tres intents fallits. Per tornar-la a activar, el Client o Usuari s'haurà de posar en contacte amb el servei d'Atenció al Client de GVC Gaesco, trucant al telèfon 93 366 27 27. Aquesta clau (usuari i contrasenya) serà personal i intransferible, sent el propi Client o Usuari l'únic coneixedor d'aquesta informació i responsable de totes les accions que realitzi amb ella. En el cas de pèrdua o robatori d'aquestes dades, cal notificar-ho immediatament al servei d'Atenció al Client de GVC Gaesco, trucant al telèfon 93 366 27 27.\nUn altre dispositiu de seguretat que posseeix la web és la desconnexió. Des del moment en què un Client o Usuari s'identifica a la web, el sistema supervisa el temps transcorregut entre consulta i consulta. En aquest cas que aquest temps superi els 30 minuts, el sistema desconnectarà al client i aquest haurà d'identificar-se de nou. Amb això evitem que ningú es pugui connectar si el Client o Usuari deixa el terminal obert.\nRecomanem que quan un Client o Usuari finalitzi la sessió, utilitzi el botó "Finalitzar Sessió" situat a la capçalera de la pàgina, a la dreta; amb aquesta acció impedirà que qualsevol pugui utilitzar el seu codi d'usuari i contrasenya en properes visites des del seu ordinador.\nFinalment, li exposem diversos consells a tenir en compte durant la navegació per internet:\nEls navegadors tenen la possibilitat de guardar els usuaris i contrasenyes a la memòria de l'ordinador, deixant-los a disposició de qui accedeixi a l'equip. Recomanem tenir desactivada aquesta opció.\nPrudència en baixar informació des d’orígens que NO siguin de confiança.\nInstal·lar un antivirus i mantenir-lo actualitzat.\nGVC Gaesco Valores, S.V., S.A. declina tota responsabilitat per qualsevol dany o perjudici que pogués sofrir el client com a conseqüència d'errors, defectes o omissions en la informació facilitada, sempre que procedeixi de fonts alienes o d'aquella informació pròpia de GVC Gaesco Valores, S.V., S.A. basada en fonts alienes.\nEl Visitant, Client o Usuari és l'únic responsable de l'accés i navegació pel lloc web, així com l'ús dels seus continguts. Els usuaris no podran triar com a nom d'usuari paraules o expressions malsonants o injurioses, contràries a la llei o la moral. GVC Gaesco Valores, S.V., S.A. es reserva el dret d'impedir o prohibir l'accés a qualsevol client que introdueixi continguts contraris a les normes legals.\nGVC Gaesco Valores, S.V., S.A. no es fa responsable de la comprovació de l'autenticitat de l'usuari ni de la confirmació que cada usuari és qui diu ser.\nGVC Gaesco Valores, S.V., S.A. prohibeix als seus Clients i Usuaris que revelin o comparteixin la seva clau d'usuari amb terceres persones.\nGVC Gaesco Valores, S.V., S.A. no es fa responsable dels danys i perjudicis que es puguin derivar del mal funcionament dels accessos a Internet, avaries als sistemes, disfuncions i interrupcions dels mercats o en les comunicacions entre diferents agents que intervenen en els processos del portal web.\nGVC Gaesco Valores, S.V., S.A. no es responsabilitza dels continguts de les pàgines web que es puguin accedir per enllaços, i que la presència d'aquests enllaços té finalitat informativa i en cap cas suposa suggeriment, invitació o recomanació sobre els mateixos.\nGVC Gaesco Valores, S.V., S.A. és simple executor de les ordres que rep dels seus clients, essent aquests els únics responsables sobre les ordres donades, el risc que comporten i les conseqüències jurídiques o patrimonials que es puguin derivar.


David Roman Professor de Màrqueting d'Eada 07.12.2017 05:30 h.\nFins fa poc, hem esperat sentir a l'altre costat de la línia a una persona quan realitzem una trucada telefònica, encara que cada vegada ens sorprèn menys la resposta d'una veu despersonalitzada, electrònica i poc humana, que ens atén en interactuar amb una empresa.\nAquesta forma de ciberatenció al client, que provoca molta controvèrsia i fins i tot rebuig frontal, es basa en els chatbots, programes de software que generen converses intel·ligents entre una màquina i una persona. L'assistent de veu Siri dels iPhone és un exemple que aquesta tecnologia està cada vegada més present en el nostre dia a dia.\nLa introducció de les màquines en treballs humans sempre ha estat polèmica i ara afecta el camp de l'atenció al client. Dels robots tradicionals que realitzaven tasques simples i repetitives passem a sistemes evolucionats que s'adapten a comentaris de persones proposant solucions instantànies en temps real. L'evolució de la intel·ligència artificial provoca que aprenguin de cada experiència per oferir un servei òptim. Aquesta realitat, unida a la millora dels processadors de veu, fa assegurar als especialistes que els chatbots ja arriben a oferir una atenció millor que la d'un humà. Pel que sembla, estan a punt de finalitzar aquestes experiències nefastes que tenim quan cridem a una empresa de telefonia i ens desesperem contestant a una màquina que condueix a un camí sense escapatòries que no aconsegueix el resultat esperat pel client, arribant fins i tot a fer-li perdre els nervis després de molts minuts al telèfon, reclamant que una persona real li atengui sense èxit.\nEls especialistes asseguren que la nova generació de robots al telèfon, a més de més barats, ofereixen avantatges operatius en obtenir tota la informació del client de forma instantània, ser capaces de creuar dades per avaluar la gravetat o recurrència del problema, aprendre d'altres solucions ofertes a altres clients similars i, fins i tot, canviar la seva forma d'atendre en funció del to de veu del client, calmant als nerviosos i oferint productes suplementaris a indecisos com el millor dels venedors. Que atractiu és per a una empresa tenir, per un cost total d'entre 15.000 i 50.000 euros, un servei excel·lent, enfront dels actuals costos salarials i de formació que ocasiona un batalló de persones que atén als clients de l'organització.\n"Si el col·lectiu de teleoperadors estigués tan ben organitzat com el dels taxistes, seria habitual que petéssim vagues de servei en trucar per telèfon per aclarir una factura"\nSi el col·lectiu de teleoperadors estigués tan ben organitzat a escala sindical o gremi com el dels taxistes enfront de l'amenaça d'empreses com Uber o Cabify, seria habitual que petéssim vagues i aturades de servei en trucar per telèfon per aclarir una factura a la nostra companyia d'electricitat. Malgrat algunes males experiències, la societat no és del tot contrària a aquests sistemes. Per exemple, les dades una enquesta que va realitzar l'empresa americana eMarketer a finals de 2016 afirmen que un 30% dels clients mostren simpatia cap a la utilització d'aquest programari i que un 26% prefereixen aquest sistema per ser atesos, en ser més ràpid i eficient que els serveis oferts per humans. Altres recerques demostren que, al moment de donar dades privades, hi ha major predisposició a donar-los-hi a un robot, confiant més en els assistents virtuals que en una persona.\nSi bé és cert que els humans som solidaris entre nosaltres, també ho és que volem pagar el mínim possible pels productes que consumim, per la qual cosa les empreses busquen reduir costos sense penalitzar un nivell de servei. La polèmica per l'ús de la tecnologia i l'impacte que pot tenir al mercat laboral obre un nou camp en un dels sectors que utilitza un nombre elevat de persones, els teleoperadors.\nEl beneficiós rescat de marques del passat


El govern espanyol avala les mesures "contundents" del Govern per reduir el dèficit\nEl ministeri d'Economia diu que encara confia en que el Govern no superi l'1,3% de dèficit marcat com a topall. Amb un dèficit del 2,8% a l'agost, l'Estat sí que espera complir el seu objectiu del 4,8% a finals d'any\nMIQUEL CODOLAR Madrid Actualitzada el 27/09/2011 12:29\nEl secretari d'Estat d'Hisenda i Pressupostos, Juan Manuel Gómez Carbajo, ha dit que "és responsabilitat de cada administració" decidir quines mesures aplica per complir amb l'objectiu del dèficit en relació amb les noves mesures anunciades per el Govern, com la de treure mitja paga de Nadal als metges. Ha valorat positivametn que el Govern "mai ha dit que es passaria de manera important" de l'objectiu del dèficit de l'1,3%, tot i que el conseller d'Economia va anunciar que serà del 2,6%. Ha valorat que Catalunya "de moment està a l'1% i està prenent mesures contundents", i que per tant treballa en el bon sentit.\nPer això ha afegit que des del ministeri "esperem que no hi hagi cap desviació", ha indicat, perquè "tots hem de fer en tres mesos els esforços necessaris per complir amb els nostres objectius, que són importants". "Creiem que podem complir l'objecitu del dèficit, queden encara tres mesos i l'important ara és que totes les administracions seguim amb l'esforç de reducció del dèficit".\nHa explicat que fins l'agost el dèficit estatal va ser del 2,83% del PIB, 30.867 milions d'euros. Això són 4.000 milions menys que el mateix període del 2011, el que implica una reducció de l'11,5%, que "està en línia amb les previsions de l'Estat per el conjunt de l'Estat". El dèficit dels comptes estatals són el resultat d'uns recursos no financers acumulats de 68.324 milions, en front d'unes despeses no financeres que van arribar als 99.191 milions.\nPel que fa a les despeses no financeres, van sumar 97.345 milions fins l'agost, el que suposa una caiguda del 16,1% en relació als 115.984 milions que s'havien pagat al mateix període del 2010. El descens s'explica per la disminució en un 22,7% de les transferències corrents a les autonomies, que fins l'agost només va suposar 9.492 milions per la posada en marxa del nou model de finançament que redueix les transferències a canvi d'una major participació en la recaptació dels impostos. Les inversions han caigut un 26,8% i les transferències de capital un 36,8%.\nEls ingressos no financers totals acumulats fins l'agost van ser de 112.872 milions, un 1,9% més que els 110.742 milions del mateix període del 2010. Els ingressos provinents dels impostos, que suposen el 92% del total, van arribar als 103.842 milions durant els vuit primers mesos del 2011. L'IRPF va permetre recaptar 44.079 milions, situant la taxa de creixement en el 4,3%. L'impost de societats va ingressar fins l'agost 10.016 milions. Pel que fa als impostos indirectes, l'IVA va recaptar 32.302 milions, un 3,3% més, i els impostos especials van permetre ingressar 12.705 milions, un 3,9% menys que a l'agost del 2010.


L'acte portava per títol 'Justícia pels crims del franquisme'\nÒmnium Cultural ha reivindicat la memòria històrica aquest vespre en un acte a l’antiga presó Model de Barcelona. Portava per títol ‘Justícia pels crims del franquisme’, i s’ha aprofitat també per tornar a homentajar els presos polítics: els vuit consellers del govern, Jordi Sànchez i Jordi Cuixart.\nA l’acte s’han llegit unes paraules escrites per Cuixart des de la presó i també unes de Toni Comín des de Brussel·les, que ha recordat que el seu pare va ser presoner a la Model durant el franquisme. També hi han participat entitats com l’ANC, En Peu de Pau i la Comissió de la Dignitat, a més de Txell Bonet, companya de Cuixart. La cançó ‘Barcelona PM’ de Quico Pi de la Serra, dedicada a la Model, també ha ressonat entre les parets de la presó.\nEl portaveu d’Òmnium, Marcel Mauri, ha dedicat unes paraules als presos polítics.\nAquest vespre, durant l’acte “Justícia pels crims del franquisme”, en @marcelmauri ha dedicat un missatge als presos polítics : No ens aturarem fins que torneu a casa#LibertatPresosPolítics pic.twitter.com/A32FvdLmkl\n— Òmnium Cultural (@omnium) 20 de novembre de 2017\nCom és habitual, s’han deixat cadires buides ocupades per llaços grocs\nCadires buides i llaços grocs a l'acte “Justícia pels crims del franquisme” que comença en pocs minuts a la Model. #LlibertatPresosPolítics pic.twitter.com/0m73ytCPp8\n— Òmnium Cultural (@omnium) November 20, 2017