El Nord ‘first’ – Marfanta\nLa proposta plantejada per l’Índia i Sud-àfrica en l’OMC per a aixecar temporalment les patents sobre les vacunes contra la covid-19 ha fracassat. El finançament públic de la recerca contra el virus ha facilitat l’obtenció de les vacunes, però no ha garantit l’accés universal a les patents farmacèutiques.\nLa iniciativa que multiplicaria les dosis i facilitaria l’accés global al medicament no tira endavant per la negativa de la Unió Europea, els EEUU, Regne Unit, Noruega, Austràlia, Brasil i Japó. Un nacionalisme de vacunes que evidencia la divisió Nord/Sud entre els països desenvolupats i els països empobrits, que recorda a la situació de la primera onada, quan l’Àfrica va quedar per darrere dels continents rics en la cursa per l’aprovisionament de mascaretes i equips de protecció.\nÉs una evidencia que la pandèmia es controlarà quan la immunització de grup sigui generalitzada de forma universal. En aquest sentit, és necessària l’acceleració en la vacunació mundial per a evitar mutacions del virus en milions de persones infectades que produeixen noves variants més perilloses, com en el cas de la variant sud-africana que assola els països de África austral –per a la que la vacuna d’Oxford tan sols té un 10% de eficàcia segons els darrers estudis–. Una situació que els experts preveuen que s’agreugi, ja que no hi ha previsió que a curt termini es puguin iniciar campanyes de vacunació de magnitud suficient.\nEn la primera onada, l’Àfrica va sortir relativament ben parada de la pandèmia, però ara la situació s’ha agreujat portant els sistemes de salut al límit del col·lapse. Al respecte, l’OMS impulsa la iniciativa COVAX que intenta facilitar vacunes a 92 estats d’ingressos mitjans o baixos. Els epidemiòlegs són contundents afirmant que no veurem la fi de la pandèmia fins que l’Àfrica no disposi de grans quantitats de vacunes. L’argument és senzill: com més circuli el virus més probabilitats de mutació, que les vacunes siguin menys eficaces i que la tornada d’una variant més perillosa cap al Nord sigui una realitat.\nDavant la més que probable necessitat de programes de vacunació a llarg termini per a mantenir la resposta immune i contrarestar l’aparició de variants del virus, es fa imprescindible una voluntat política internacional decidida, per a que la vacunació arribi a tots els països, no tan sols als rics. En aquest sentit, els interessos de les farmacèutiques són clars: el benefici privat. És per això que els organismes internacionals i els governs estatals han d’exigir la col·laboració entre farmacèutiques i adequar els mecanismes de control i distribució adients per aconseguir una fabricació de vacunes massiva, adaptada als canvis del virus i d’accés universal.\nEn definitiva, una pandèmia global que implica revisar les regles del joc de la producció, distribució i accés als medicaments sota criteris vinculats al bé comú.\nTags: CoronavirusDiumengeMRFInternacionalJesús GellidaSalutSocietat


Vi-FRANC. Ramon Francàs: Rubí dicta sentència, Vilafranca del Penedès espera els guanyadors de Vinari\nRubí dicta sentència, Vilafranca del Penedès espera els guanyadors de Vinari\nImatge de Vadevi\nEls premis Vinari van viure ahir en un entranyable marc, el recuperat celler modernista de Rubí, la seva fase final, el tast a cegues en el qual es van decidir les medalles d’aquesta primera edició del nou concurs de vins catalans. Els premis Vinari han requerit un gran esforç dirigit per Vadevi i han sabut sumar col·laboradors de pes dins el sector vitivinícola català. Ahir, a la final, no van faltar tastadors com els presidents de l’Associació Catalana de Sommeliers, Xavier Ayala, o de l’Associació Catalana d’Enòlegs, Josep Anton Llaquet. El veredicte del jurat que presideixo, on no hi han faltat destacats prescriptors, enòlegs, sumillers i fins i tot propietaris de cellers catalans, es donarà a conèixer en una gran gala l’11 d’octubre a Vilafranca del Penedès.\nUn cop acabat el tast, l’Ajuntament va oferir una visita comentada a un celler del 1919 obra de Cèsar Martinell. A la dècada dels 50 del segle passat el celler de Rubí va arribar a produir 27.000 hl. de vi. El 1988 el va adquirir l’Ajuntament “pel seu valor arquitectònic i històric”. La seva gestió podria donar-se en concurs en el termini de mig any. La rehabilitació del celler ha respectat els cànons modernistes originals i s’ha renovat una teulada que va arribar a enfonsar-se parcialment. També s’han preservat els arcs de descàrrega en forma de palmera que suporten les tines de ciment i s’han conservat les pilastres de maons d’obra vista de la planta subterrània. L’Ajuntament de Rubí es va abocar en l’acte inaugural d’ahir. L’alcaldessa de Rubí, Carme García, va dir que aquest recuperat espai permet a Rubí “retrobar-se amb la seva història”.\nPublicat per Ramon Francàs en 10:14


Espada llegirà el manifest de la marxa contra l’exclusió del castellà a les aules - Alternativa Ciudadana Progresista\nEspada llegirà el manifest de la marxa contra l’exclusió del castellà a les aules\nEl PP ja ha confirmat la seva assistència\nRedacció – El periodista i escriptor, Arcadi Espada, serà l’encarregat de posar punt i final a la manifestació convocada per Ciutadans pel proper diumenge sota el lema No a la imposició lingüística a les nostres escoles. El que va ser un dels principals impulsors de Ciutadans llegirà el manifest final quan la marxa arribi al seu destí de la Plaça Sant Jaume de Barcelona.\nEls organitzadors volen donar un protagonisme especial a aquells que se senten especialment discriminats i “pateixen aquest problema en primera persona”. Així, a la marxa participarà el PP, l’Associació per la Tolerància o Professors pel Bilingüisme. Des de Ciutadans donen una especial rellevància al fet de comptar també amb Galicia Bilingüe, una associació de característiques similars i que “reforça la transversalitat”. Una idea que es vol transmetre des de Ciutadans i que vindrà també donada per la participació d’entitats catalanes, basques i balears.\nSé el primero en comentar en «Espada llegirà el manifest de la marxa contra l’exclusió del castellà a les aules»


El Chris P. es va interessar per TaskRabbit com a «plataforma per a emprenedors que volen exercir la seva activitat en diferents categories i treballar amb molts altres professionals». Actualment es dedica al que era el seu somni: dirigir el seu propi negoci. Continua llegint i veuràs la importància que pot tenir una primera opinió positiva sobre tu per motivar-te i tirar endavant.\nEra vigilant d’un centre de salut mental.\nAbans de TaskRabbit, sempre havia volgut tenir el meu propi negoci, però no sabia on trobar clients, com establir un horari o com fer una factura. Gràcies a TaskRabbit em vaig adonar que podia tenir un negoci propi perquè la plataforma s’encarrega de les feines administratives més difícils! Només em faltava la clientela, però ara sé que això es va guanyant amb el temps.\nHe après que una tasca no és només una tasca. El que fa créixer el teu negoci és la passió que hi dediques.\nEm promociono com una persona que es preocupa per la satisfacció dels clients. I la dedicació amb què em prenc les tasques m’ajuda a millorar les meves habilitats i fer créixer el meu negoci. Tots hi guanyem!\nEl moment més important que he viscut va ser quan un client em va deixar una opinió molt especial. Llavors em vaig adonar que els clients agraeixen molt que tu, com a tasker, facis tot el que puguis per ajudar-los.\nCal preparar la tasca el dia abans, si es té temps. Això et permet preveure possibles obstacles que podrien aparèixer durant la tasca. Si es tracta d’una tasca per al mateix dia, dedica el temps que tinguis a preparar-te. Esforça’t sempre per ajudar els teus clients.\nÉs algú que valora la feina que fas. Quan s’adonen de la dedicació amb què fas la tasca t’ajuden fent recomanacions i deixant bones opinions i puntuacions.\nMantinc una bona comunicació amb el client i porto les eines adequades per fer la feina.\nNo deixeu de buscar mai l’excel·lència. L’èxit no arriba de cop i volta, però TaskRabbit ofereix una bona base per aconseguir-lo.\nVolem felicitar el Chris P. i tots els taskers que s’han incorporat fa poc a TaskRabbit i que comencen a veure prosperar els seus negocis!


El PSC es qüestiona si hi haurà Mostra de Cinema\nEl grup municipal assegura que “està suspès” malgrat estar inclòs dins el PAM\nDivendres, 21 Setembre 2012 15:24\nEl futur de la Mostra de Cinema és a l’aire després que el PSC formulés una sèrie de preguntes al govern al respecte en un document en què assegurava que s’havia suspès, malgrat estar inclosa dins el Programa d’Actuació Municipal del 2012. Al seu torn, la comissió organitzadora ha assegurat que no tenen cap notificació oficial de la decisió, però que “fa més de mig any que vam presentar el projecte per a l’edició d’enguany i no hem tingut resposta”.\nEl PSC ha presentat una sèrie de preguntes al Govern a l’entorn de la Mostra de Cinema després de considerar que l’han suspesa mitjançant el seguiment del Programa d’Actuació Municipal. En aquesta pàgina hi apareix el projecte en un zero per cent completat i en “estat suspès”. Així, els socialistes es qüestionen el futur d’aquest certamen i els motius pels quals el govern l’hauria cancel·lat.\nA tot plegat, des del govern municipal no s’han volgut fer declaracions als mitjans sobre el tema i han explicat que no ho faran “fins que no s’hagin contestat les preguntes per escrit en les properes setmanes, per respecte al grup municipal que les ha formulades”.\nDesinformatsDes de la comissió organitzadora de la Mostra de Cinema asseguren que “oficialment no hem rebut cap notificació que parli de la suspensió”. De fet, expliquen que “l’única informació que tenim l’hem rebuda per part del grup de l’oposició”. De totes maneres, la comissió s’ha mostrat molesta i escèptica, ja que “entre el desembre de 2011 i el febrer de 2012 es va presentar un projecte per la Mostra perquè es contemplava fer-la, però fa mes de mig any que no sabem res”. Igualment, des de la comissió han afegit que “quan tinguem informació oficial mostrarem la nostra opinió al respecte de la decisió que es prengui”.


Blog Enric Martorell: Un cap de setmana de tranquis...\nUn cap de setmana de tranquis...\nAquest cap de setmana ha sigut un dels pocs del que va d'any sense competir en cap lloc.. així que vaig aprofitar per fer unes sortidetes de tranaquis tant el divendres com el diumenge amb la parenta, fent berenar a Siurana i tot!!! i el dissabte aprofitant per fer unes sèries de força de les bones per la zona de les Vinyes (pujada de Poblet a Prades) i per la zona que va d'Ulldemolins a Prades.\nEl dilluns bona sortideta acabant a Reus fent uns 100 km i avui dimarts havia de pujar sol de Reus fins al poble de nou. Al final no ho he hagut de fer sol, ja que ahir em va trucar el Juncosa i hem pujat amb un bon grupet d'uns 10 ciclistes!! així que acompanyat fins al poble, pujant per la banda de la Riba i Farena, la meva pujada preferida!!!\nDemà si tot va bé descansarem una mica i el dijous més gasolina!!\nAh, per cert, avui he acabat un altre sender nou, i ja en van dos, per la 3ª Volta a Prades amb BTT del 28 d'agost a Prades!!! aquest any crec que amb menys dificultat tècnica que els altres anys però amb un circuit molt complet!! amb trams nous molt guapos!!!\nAixò això que sigui guapo, però una mica mès facilet que l'any passat hi havia algunes trialeres casi impossibles de baixar\n30 de juny de 2010, a les 17:36\nEi Miquel, doncs aquest any serà més fàcil que els altres anys, tot i que algun tram tècnic també hi serà.. però ja et dic, aquest any la primera trialera que es feia ja no es fa, al igual que la penúltima on hi havia molta perda solta i algun escaló una mica complicat...\naixí doncs que espero que aquest any t'agradi més!!\n30 de juny de 2010, a les 21:00\nPues millor, tio, podré disfrutar ancara mes de la ruta, s'ha de dir que els dos anys m'ha agradat moltíssim, pero hi havia trams que patia una barbaritat, fins aviat


Depuració de l’aparell de l’Estat de reaccionaris i franquistes! Elecció i revocabilitat de jutges, policies i guàrdies civils directament pel poble! | L'Octubre\n← La classe treballadora respon als ‘cayetanos’ al carrer\nPer una sortida socialista i revolucionària a aquesta crisi! →\nL’extraordinària crisi sanitària i econòmica està mostrant cada vegada més el caràcter real de les coses. Així, l’escàndol sorgit per la “investigació” judicial sobre la responsabilitat de la manifestació del 8 de març a Madrid en la propagació de l’epidèmia de Covid-19, està mostrant el caràcter profundament reaccionari de l’aparell de l’Estat, infestat fins al moll de franquistes i reaccionaris en general.\nEls rangs alts i mitjans de la Justícia, la policia, guàrdia civil i l’exèrcit tenen com a missió principal defensar els seus privilegis com a paràsits vividors de l’Estat, defensar el capitalisme espanyol i, per sobre de tot, defensar la base del seu poder i de la classe capitalista a la qual representen: la propietat privada dels mitjans de producció.\nAtacs contra el 8M\nLa dreta i bona part de l’aparell de l’Estat va embogir amb la formació de Govern PSOE-UP, mostra de la seva profunda aversió a la democràcia, per molt limitada que aquesta sigui. Això és tan sols la confirmació de la seva herència franquista, que està ben enquistada en les seves tradicions, moral i formes d’actuar, i la farsa de la Transició, que es va vendre per part dels mateixos PSOE i PCE com un èxit democràtic quan en realitat va ser una traïció a les aspiracions republicanes i socialistes de milions de treballadors i joves.\nEls atacs de la dreta s’han anat intensificant a mesura que també ho ha anat fent la crisi sanitària i econòmica. Un dels seus principals fronts ha estat la celebració del dia de la dona treballadora el passat 8 de març, que ha estat presa com un ariet en el seu atac al govern, amb la participació de l’aparell judicial i de la guàrdia civil. Aquest atac contra la lluita de la dona per la seva emancipació no és casual, sinó que expressa directament el caràcter profundament endarrerit i reaccionari d’una bona part de la classe dominant espanyola i els seus lacais.\nSense entrar en detalls, està clar que la celebració del 8M es va dur a terme abans que se sabés l’impacte real que anava a tenir la COVID-19. És més, l’atac de la dreta confirma la seva hipocresia, ja que no diuen res sobre que durant 8M i en els dies previs es va mantenir l’activitat econòmica habitual, ajuntant a milions en els seus centres de treball, amb la utilització massiva del transport públic, amb estadis de futbol plens, centres comercials, botigues, museus, cinemes, etc. incloent la celebració del Congrés de Vox amb diversos milers de participants, i amb Ortega Smith participant-hi sabent que podria estar infectat. D’altra banda, mostra el mètode sense escrúpols de la dreta i de l’aparell de l’Estat, utilitzant la situació actual de crisi sanitària com un pal per colpejar a tot el que faci olor de progressista, com el mateix 8M. I en qualsevol cas, tots els experts coincideixen que l’impacte de la manifestació del 8M a Madrid en l’extensió de l’epidèmia va ser marginal.\nDit tot això, és necessari ser clars. Els nostres drets democràtics, específicament en aquest cas el de manifestació, han de ser defensats a qualsevol preu, hi hagi o no Estat d’Alarma, sigui legal o il·legal, perquè són les eines de la classe obrera i de la joventut per fer front als atacs de la burgesia i el seu aparell repressor.\nUna altra “exemplar investigació” dels cossos repressius\nTot aquest cas és un escàndol de principi a fi, començant per la instrucció de la jutgessa Carmen Rodríguez-Medel, vinculada al PP i a l’anterior ministre de justícia de Rajoy, Rafael Catalá. Rodríguez-Medel va ser qui va sobreseure els casos de Cifuentes i Casado pels seus falsos “màsters” a la Universitat Rei Joan Carles. Clarament, l’acceptació de la instrucció d’aquest cas és una maniobra política de la dreta i aquesta jutge serveix conscientment a aquests interessos reaccionaris.\nLa “investigació” de la guàrdia civil sobre la suposada prevaricació del delegat del govern a Madrid per permetre la manifestació del 8M, sabent que suposadament anava a estendre l’epidèmia, és tot un escàndol, pel seu contingut polític com hem dit més amunt, per el mètode i per la seva “qualitat”. Fins i tot amb la llarga experiència amb què compten aquests agents del capitalisme espanyol, només són capaços d’elaborar un veritable nyap. Quan s’està al servei de la mentida, la violència i l’opressió, com es el cas de la guàrdia civil des de la seva creació, això necessàriament s’ha de reflectir en la capacitat intel·lectual dels seus operadors. La seva profunda descomposició s’expressa a través de la seva mediocritat, incompetència i mà dura, mentre que també expressa el seu menyspreu cap al poble, tractant-lo d’imbècil.\nCom indiquen les revelacions de eldiario.es, la “investigació” de la guàrdia civil es basa en rumors ja desmentits, notícies tergiversades, dates incorrectes i fins a testimonis manipulats. Una de les fonts que s’utilitzen per elaborar l’escrit és el diari de les clavegueres, OK Diario, dirigit pel destacat gos de presa del capitalisme espanyol, Eduardo Inda. Qualsevol que hagi mirat OK Diario sap que no és res més que una eina per atacar a l’esquerra de la manera més bruta. Que la guàrdia civil el faci servir com a punt de referència expressa, una altra vegada, el seu caràcter endarrerit i reaccionari, mentre que alhora revela alguna cosa més important: com funciona realment la defensa dels interessos dels rics.\nLa llibertat d’expressió, sota una societat dividida entre un grapat d’explotadors i una majoria d’explotats, és una il·lusió. Els que dominen la premsa, ràdio, TV, etc. són els grans rics, que empren els seus recursos per perpetrar la seva dominació de classe. I com estem veient, això té conseqüències pràctiques, ja que la guàrdia civil té tot el dret de recolzar-se en informació exposada per un mitjà “legal”, “formalitzat” i amb acreditació de premsa. D’aquesta manera es crea un tàndem efectiu: uns s’inventen notícies, torcen la veritat, difonen rumors, mentre els altres les utilitzen com a fonts d’investigació, persecució i repressió.\nLa justícia funciona de manera semblant. Tota “independència” d’aquesta institució és un engany. De manera general, lleis es creen o rebutgen, s’apliquen sentències d’una forma o una altra, s’investiga, etc. en funció dels interessos dels grans empresaris i banquers i la defensa dels seus privilegis. La sentència del Tribunal Suprem fallant a favor de la banca en el cas sobre les hipoteques és un exemple recent. La llei i la seva aplicació no cauen de cel, sinó que són producte de les condicions materials del moment. En aquest sentit, cal preguntar, per què no s’està investigant a Vox per celebrar el seu congrés el mateix dia 8 de març, o la presidenta de la Comunitat de Madrid per no haver limitat l’ús del transport públics i que mouen diàriament prop de 2 milions de passatgers sense gairebé distància entre ells?\nTots els experts confirmen que si alguna incidència va contribuir destacadament a l’extensió de l’epidèmia va ser justament el transport públic, i nosaltres afegim: la cobdícia dels empresaris per mantenir l’activitat productiva a les àrees industrials i comercials no essencials de Madrid i Barcelona, fins i tot després de declarat l’Estat d’Alarma.\nNo obstant, res d’això ens hauria de sorprendre. La classe dominant espanyola i els seus lacais han basat el seu domini no en el progrés i la democràcia, sinó en la reacció i la repressió. Com ja vam dir durant el judici al procés, o en la detenció dels activistes dels CDRs, on la mentida, l’exageració i la tergiversació van ser els mètodes de l’acusació, no es tracta d’una poma podrida aquí o allà, sinó que es tracta de la putrefacció de tot l’aparell de l’estat en el seu conjunt, i vam avisar que aquests atacs i mètodes en la lluita contra l’independentisme català serien utilitzats tard o d’hora contra l’esquerra a tot l’estat, com ja havien estat utilitzats contra l’esquerra independentista basca bastants anys enrere. Ara, tots aquells que van mirar a una altra banda o que fins i tot van defensar l’actuació de la justícia burgesa en la causa contra l’independentisme, estan aprenent sobre la base de l’experiència d’aquest Govern de PSOE-UP.\nEl cessament del director de la guàrdia civil de Madrid, Pérez de los Cobos, està totalment justificat. No només perquè era un reaccionari amb un fosc passat, sinó perquè resulta improbable que no estigués en al corrent d’aquesta trama.\nAixò no és estrany. Ja vam avisar en el seu moment que l’aparell de l’Estat neofranquista passaria a l’acció contra el govern quan veiés l’ocasió propícia, i ara se sent encoratjat perquè la base social de la dreta està mobilitzada. Pérez de los Cobos va tenir vincles familiars amb l’organització feixista Fuerza Nueva en la Transició, es va oferir com a voluntari als colpistes del 23F, i va ser qui va dirigir l’aparell de repressió contra la “tardor catalana” del 2017. El seu germà, jutge, va ser president del Tribunal Constitucional amb el PP, en el que és un clàssic del caràcter de l’aparell de l’Estat i dels vincles familiars que hi al seu si. Algunes informacions han filtrat que Pérez de los Cobos va deixar fer als fatxes perquè rondessin sense traves per la casa d’Iglesias i Irene Montero per assetjar-los en els dies passats.\nAl cessament de Pérez de los Cobos ha de seguir-li l’obertura d’un expedient d’expulsió de la guàrdia civil i l’enjudiciament de tots els integrants de la “brigada judicial” que van elaborar i subministrar a la jutgessa Rodríguez-Medel les falses i manipulades “proves” inculpatòries contra el delegat del govern, José Manuel Franco, i el doctor Fernando Simón, director del Centre de Coordinació d’Alertes i Emergències Sanitàries del Ministeri de Sanitat.\nEn aquesta línia d’actuació, acabem de veure també la decisió escandalosa del jutge de l’Audiència Nacional, Manuel García-Castelló, de desimputar al mafiós excomissari Villarejo i a OkDiario d’Inda pel cas del pendrive robat a la col·laboradora d’Iglesias, Dina Bousselham. Hem vist també la confraternització i simpatia de milers de policies nacionals i locals i de guàrdies civils amb les protestes de Vox i la dreta. Referent a això, recomanem llegir un informe d’Última Hora (¿Obedece la Policía a Marlaska?) sobre la composició actual de la policia nacional, que està plena de feixistes i ultradretans des de la base fins a la cúpula, on es recullen testimonis dels escassos policies de a peu que es declaren d’esquerra, i on un d’ells declara obertament: “a Espanya tenim una policia militaritzada que està al servei del poder i no del poble”.\nTot aquest conjunt de togats i uniformats, que parasita l’aparell de l’Estat amb enormes ingressos i privilegis amb diners públics, són enemics declarats de la classe treballadora i de tot el que existeix de viu i progressista en la societat .\nÉs per això que ens oposem completament a la “pagueta” aprovada de forma exprés pel govern per aplacar el descontentament dels franquistes i reaccionaris a la base de la policia i la guàrdia civil pel cessament de Pérez dels Cobos, premiant amb un augment salarial del 20% que se suma als 400 € que els van pujar l’any passat. Això suposa sous mensuals d’entre 2.100€ i 3.000€, un greuge per als altres treballadors del sector públic i privats, que són més útils i necessaris per a la societat que tota aquesta banda reaccionària.\nÉs clar, com ha demostrat novament aquest cas, que l’aparell de l’Estat escapa a qualsevol control del poble, a qui hauria de servir, incloent aquells que depenen directament de govern, com la policia, la guàrdia civil i l’exèrcit. Els escassos membres progressistes d’aquestes forces són marginats, represaliats o expulsats sense que el govern s’atreveixi a qüestionar res. És per tot això que no podem dipositar cap confiança en aquests estaments que representen el “cos d’homes armats en defensa de la propietat”, com els va definir Federico Engels.\nLa casta rància que domina l’economia i la política, amb la seva secular por i odi a les masses treballadores, sempre han tingut en l’exèrcit i la guàrdia civil la seva última línia de defensa. Per això no és casual que sortissin aquests dies a cridar la seva histèria en els mitjans de comunicació i al parlament. Així, el portaveu del PP al Congrés, García Egea, va fer apologia pública a favor de la insubordinació de la guàrdia civil davant el govern. O la “marquesita” Álvarez de Toledo, aquesta repel·lent i digna representant de la seva casta, que va insultar Pablo Iglesias qualificant de “terrorista” al seu pare, que va ser un lluitador antifranquista pagant presó per això.\nCom depurar l’aparell de l’Estat\nPer tot l’anterior, exigim la depuració de feixistes i reaccionaris de tot l’aparell de l’Estat, a través de comitès formats per representants dels sindicats obrers, moviments socials i dels propis treballadors civils en aquests organismes, així com la supervisió de l’ideari de les acadèmies de policia, guàrdia civil i exèrcit. Exigim l’elecció dels jutges per sufragi popular, a cada zona geogràfica, i dels integrants del Tribunal Suprem i del Tribunal Constitucional, i la dissolució de l’Audiència Nacional, hereva directa del franquista Tribunal d’Ordre Públic.\nQue cap funcionari públic, de la responsabilitat que sigui, sigui jutge, policia, guàrdia civil o oficial de l’exèrcit, cobri un salari superior a la mitjana d’un obrer qualificat. La població ha de tenir el dret de triar-los i revocar-los en qualsevol moment dels seus llocs i oficis. A això hem d’afegir la derogació integral de la llei mordassa i de la Llei Antiterrorista, i una reforma progressista del Codi Penal que elimini l’articulat reaccionari introduït en les últimes dècades.\nQue això pot ser dut a terme, íntegrament o parcialment, depèn de la voluntat política de l’actual govern i de les organitzacions obreres i d’esquerra que hi donen suport, que haurien de mobilitzar activament a les masses de la classe treballadora. Ja, espontàniament, milers de joves i treballadors estan desafiant les provocacions de la dreta. Sempre que les condicions sanitàries ho permetin, prenent les precaucions necessàries, es podria mobilitzar milions als carrers per ensenyar-li els dents a aquesta caterva reaccionària i dur endavant aquesta reforma progressista integral de l’aparell de l’Estat, recolzant-se en la sòlida majoria absoluta parlamentària de l’esquerra, tant al Congrés com al Senat. Dirigents obrers i socials de prestigi, com Diego Cañamero, impulsor en el seu moment de les Marxes de la Dignitat, han cridat ja a posar un moviment de masses al carrer sobre això. Del que es tracta és de passar de les paraules als fets.\nTanmateix, s’ha d’afegir que l’única manera de acabar completament amb aquest aparell de l’Estat, vinculat per mil i un fils amb l’oligarquia econòmica, és amb la transformació socialista de la societat, organitzant un nou tipus d’Estat completament democràtic format per la classe treballadora mateixa i sota el seu control.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de Uncategorized i etiquetada amb depuració, franquistes, guardia civil, investigació. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


L'especialista en història antiga Paul Veyne ha publicat recentment un llibre sobre Michel Foucault. Veyne no és un historiador convencional, qui hagi llegit els seus llibres ja sabrà que no són només dades el que Veyne aporta, o interpretacions; Veyne és un generador de pensament, un historiador especulatiu, savi. A més d'historiador excepcional Veyne era amic personal de Foucault. Un historiador filòsof parlant del filòsof historiador.\nTony Judt: hist�ria intel�lectual d'Europa\nE l recentment desaparegut historiador Tony Judt ha posat les bases per a reformular la història intel•lectual d'Europa. La reivindicació que ha fet d'autors com Arthur Koestler, la crítica duríssima al paper dels filòsofs i escriptors francesos durant la segona meitat del segle XX i la reconstrucció de la història contemporània del continent a través del pensament dels intel•lectuals més destacats ens ha ensenyat a mirar el segle amb uns altres ulls. L'oblidat segle XX, amb les seves misèries i grandeses, agafa volada en les pàgines dels seus llibres. Des d'Albert Camus a Hannah Arendt, des de Patocka a Havel, Judt ha resseguit les idees i les accions dels homes i les dones que han conduït espiritualment Europa.\nA prop�sit de Piglia\nRicardo Piglia s'ha convertit fa temps en un nom de refer�ncia dins de la narrativa (i tamb� la cr�tica liter�ria) contempor�nia llatinoamericana. Acompanyat per una vast�ssima i rica tradici� de la qual han sorgit altres lloables escriptures -com la de Juan Jos� Saer, C�sar Aira, Alan Pauls o Mart�n Kohan, per citar-ne nom�s algunes-, Piglia �s l'art�fex de novel�les, contes i assaigs en els quals el terreny del real i el del fictici es barregen en un mar indescirnible de creativitat, reflexi� i perspic�cia.\nEl proper dimarts 7 de setembre, a les 19:30, a La Central (c / Mallorca, 237), el professor i cr�tic literari Javier Aparicio Maydeu presentar� la que de moment �s l'�ltima novel?la de Piglia, Blanco nocturno, de nou un llibre escrit sota la forma de la cr�nica en qu� reapareix aquesta esp�cie d'alter ego que �s Emilio Renzi, el detectivesc i dislocat periodista que n�ixer a La invasi�n i que es va fer popular a Respiraci�n artificial.\nDem�, m�s. Siguin tots benvinguts.


Delícies del rebost: 2015\nIntroducció a la cuina al buit per Toni Botella Taller de Cuina (TBTC)\nTinc envasadora al buit, de moment la faig servir per conservar més temps els aliments, especialment els cuinats. Ho envaso al buit en porcions individuals i ho congelo, és una de les millors maneres per tal d’optimitzar l’espai del congelador.\nAlgun cop havia pensat en si podria cuinar alguna cosa al buit a casa, ara sé que no és tant fàcil com pensava, malgrat que faré un intent i ja us publicaré la recepta, malgrat que crec que no serà perfecte pels motius que veureu, espero que quedi bé.\nLa cuina al buit és un sistema de cocció amb la qual el menjar en un recipient hermèticament tancat (bosses de plàstic), es cuina durant un període de temps llarg a baixa temperatura.\nEl mètode fou descrit al 1799 per Sir Benjamin Thompson, i als anys 70, Georges Pralus el va usar al restaurant Troisgros de Roanne per cuinar un fetge gras. Segons ell així mantenia el seu aspecte original, i no perdia quantitats excessives de greix i tenia millor textura.\nMolt important és la intervenció del Celler de Can Roca en la cuina al buit, amb disseny d’electrodomèstics especialment dissenyats per a aquest tipus de cocció, com el roner (1997).\nEl roner, desenvolupat juntament amb Narcís Caner, permet un control de l’aigua de cuinar amb una gran precisió. El primer plat que surt a la carta del Celler de Can Roca, amb aquesta tècnica, és el bacallà amb espinacs, panses i pinyons.\nEn Toni Botella, nascut al mateix any que jo (una bona collita...), crea l’espai gastronòmic TBTC (Toni Botella Taller de Cuina) a l’any 2000. Es dedica assessorar i formar professionals.\nAvui però es dedica exclusivament a l’ensenyament de la cuina al buit (TBTC – Colonia Sant Antoni – Torre s/n (Canyet) – 08916 Badalona).\nLa seva filosofia d’ensenyament: Ho expliquem a l’aula, ho elaborem al taller i ho provem a taula.\nEls cursos van de 4 hores (teòric) a 3 setmanes i, fins i tot, es poden demanar cursos personalitzats.\nUns quants bloguers, reconec que privilegiats, varem poder gaudir d’una taller personalitzat amb el Toni Botella al TBTC.\nNo seria correcte anomenar “cuina al buit” cuinar un producte en tancat en una bossa al buit, si que ho seria cuinar en un espai on hi hagués el buit… Seria més correcte dir-ne “cocció a baixa temperatura”. En paraules poc científiques, en treure l’aire (pressió) la temperatura de cocció baixa, de la mateixa manera que a dalt d’una muntanya la temperatura de cocció és inferior de la que es necessita al costat del mar.\nCuina al buit tampoc vol dir absència de bacteris, n’hi ha que poden viure sense oxigen. La Generalitat, en col·laboració amb la Fundació Alícia a publicat aquest manual sobre pràctiques d’higiene correctes en la cuina al buit.\nLes envasadores professionals res tenen a veure amb les domèstiques, aquestes últimes no acaben de fer el buit ni segellen la bossa del tot, per tant hi ha coses, forces, que no es poden fer amb una envasadora al buit domèstica.\nA l’hora de coure ens caldria un roner o un termo…. Algun aparell que garanteixi la constant temperatura de cocció, sense alts ni baixos.\nJustament això és important atès que el que cal és no fer malbé els colàgens dels aliments, segons en Toni, la cuina al buit és la gestió d’aquests. Si quan refredem el producte no qualla la gelatina vol dir que no li hem donat una temperatura correcte i, en el cas de la carn per exemple, malgrat ser tendre és estellosa.\nEl procés juga amb el temps de cocció i la temperatura per tal d’arribar a una cocció perfecte del producte que mantingui les seves qualitats amb el mínim de merma.\nEn acabar varem poder provar alguns dels resultats de la cuina al buit, realment sorprenents per la seva qualitat. Aquí sota us deixo unes fotos.\nAvui posaré a coure, tota la nit, a fer un escabetx de conill al buit... Aniré provant fins que trobi la millor manera de fer-ho a casa. Ja us explicaré com l'he fet i com ha quedat, quan n'estigui satisfeta.\nRealment em vaig quedar amb ganes de fer el curs introductori complert, sols en varen fer una introducció, de cuina al buit de TBT.\nColona Sant Antoni Torre s/n (Canyet)\nCercar per: All, Del mar, Índex, Marisc, Rap, Salsa, Tomàquet\nJa sabeu que m'agraden les aletes de pollastre, en sóc una fan compulsiva! M'agraden amb la punta, malgrat que a molts lloc li treuen. Avui les he comprat a Veritas, tenia ganes de pollastre gustós i fort, i a pes, les venen sense punta. Que hi farem.\nTenia una mica de brou de paella de carn iverdures Aneto, que em quedava d'una altra recepta que ja penjaré. Quan no puc fer el brou a casa, m'agrada molt fer servir els diferents tipus de bou que té l'Aneto. Crec que aquest per fer aquestes aletes va genial.\nTenia petites llimes seques que m'havia regalat la Laura de Cuinejar, li donen als guisats una frescor genial, li en vaig afegir una.\n- 500 gr d'aletes de pollastre\n- 3 patates no massa grans\n- un raig generos de vi ranci\n- 150 ml de bou de paella de carn i verdures Aneto\n- una petita llima seca\n- sal, pebre, herbes aromàtiques\nPassar les aletes, salpebrades i aromatizades amb les herbes, per la casola amb oli, com que les que vaig fer servir jo eren ecològiques necessiten més cocció, ja que la carn és més forta. Un cop comencin a daurar, reservar-les.\nEn el mateix oli coure les patates tallades a daus.\nAfegir-hi la ceba tallada a talls grossos i els alls laminats.\nUn cop comencin a estar cuits, però que la ceba estigui encara cruixen, afegir les aletes i un bon raig de vi ranci. Afegir també la llimona seca. Deiar reduir. Ho vaig salar molt lleugeramen per que suessin però no molt atès que el brou final ja té sal.\nUn cop hagi reduit el vi ranci afegir el brou i abaixar el foc. Deixar que redueixi el brou tot anant remenant de tant en quant per vigilar que quedi ben cuit.\nCercar per: All, Aus, Ceba, Fregit, Índex, Patata, Pollastre\nMolta il·lusió! Veureu, sóc subscriptora de la revista Cuina des del número 1, quan es deia Descobrir Cuina. El primer any que varen organitzar un concurs de receptes de cuina per a bloguers hi vaig participar amb aquestes pastanagues, vaig quedar finalista. No hi havia tornat a participar, un cop vaig arribar tard. Aquest any, i gràcies a la insistència de la Laura de Cuinejar, que també ha quedat finalista, hi he tornat a participar, i he quedat finalista!!\nAquesta és la recepta que hi he presentat, malgrat no guanyi és un honor quedar finalista.\n- 200 gr. de botifarra, jo he fet sevir dues botifarres petites\n- 60 gr. de búlgur\n- 1 branca petita canella\n- 2 prèssecs de vinya\n- 1 pebrot verd italià petit\n- una cullerada de postres de grans de mostassa\n- un got de sidra\n- una mica de sucre (opcional)\nEn una cassola de fant posar a daurar les botifarres en una mica d'oli. Reservar-les.\nEn el mateix oli posar-hi una branca de romaní, una branca petita de canella, els grans de mostassa i la sidra. Deixar coure uns 4-5 minuts i afegir-hi les botifarres.\nMentre pelar els préssecs i tallar-los en mitges llunes. Afegir-los a les botifarres i deixar coure uns 7 minuts, els préssecs han de quedar ferms, que no es desfacin. Així també conserven més nutrients.\nCoure el búlgur segons les instruccions del paquet. Reservar.\nPicar ben petit el pebrot verd i saltejar-lo en una paella amb una mica d'oli i sal.\nQuan encara esta cruixent afegir el búlgur i remenar. Reservar en la mateixa paella.\nEnretirar les botifarres i els préssecs, colar el suc i tornar a posar a la cassola per que reduiexi.\nUn cop reduit afegir-hi la mantega, ja fora del foc, i desfer.\nBarrejar una cullerada del suc amb el búlgur.\nEn el plat on volem servir les botifarres, posar una anella d'emplatar.\nAl fons i hi posem el búlgur, ben apretat.\nSeguidament les botifarres a les que els hi haurem tret la pell i tallat al gust (jo en vaig fer mitges rodanxes).\nSeguidament acabarem amb el préssec.\nSi es vol es pot ensucrar el prèssec i cremar el sucre abans de servir.\nCercar per: Activitats gastronòmiques, Fregit, Fruita, Índex, Porc, Salsa\nUn dels programes de la TV France 3, Les Carnets de Julie, fa una visita per les diverses regions de França a través de la seva gastronomia, una de les receptes que n’he tret aquest estiu és aquesta.\nLa paraula "rillette" ve de la paraula "Rille", o "Reille" en francès antic, que es refereix a una junta o un cafè amb llet. S'aplica a una peça allargada de porc tallat a tires. Al segle XVII es preparen al moment de la matança del porc que té lloc dues vegades l'any. No va ser sinó fins al segle XIX i la creació del ferrocarril que les rillettes fan la seva aparició en les taules parisenques.\nEs diferencien segons les regions, les de Tours tenen la distinció de ser fosques a diferència de les de Le Mans, que són més clares. Estan fetes de carn magra de porc carn tallada a tires, cuinades en el seu propi greix fins a evaporar, durant almenys quatre hores. Són riques en fibra.\n- 200 gr. de cansalada fumanda\n- 150 gr. de rillettes de porc\n- 1 cullerada sopera de crème fraiche\n- Herbes aromàtiques (al programa li varen posar hisop)\n- 160 gr. de farina\n- 180 gr. de formatge cremós escorregut (al programa li varen posar de cabra)\nPreparar la massa tot barrejant els ingredients.\nEstirar-la per folrar un motlle de 20 cm de diàmetre amb 2,5 cm de gruix.\nFolrar el motlle.\nPicar la cansalada. Repartir la cansalada i les rillettes sobre la massa.\nBarrejar els ous, la crème fraiche, un polsim de sal i pebre, i tirar-ho per sobre.\nTirar a sobre les herbes aromàtiques (hisop, julivert...).\nEnfornar 30 minuts a 200 ºC.\nAconsellen servir-la calenta.\nCercar per: Formatge, Forn, Índex, Ou, Porc, Quiche\nCercar per: Ceba, Formatge, Forn, Índex, Pollastre\nFa uns dies vàrem anar, un grup de bloguers gastronòmics, a visitar la Cerdanya. Gràcies a la Montse del blog La Cuina de la Mussola vàrem poder conèixer productors i ramaders de la zona.\nLa Laura de Cuinejar ens ho explica molt bé en aquest post.\nLa Cooperativa Cadí organitzava un concurs de receptes on la seva mantega hi fos present, i per això en va regalar un lot de productes, entre ells mató i, com és natural mantega. A mi no m'agrada participar en concursos, memes i totes aquestes coses que s'organitzen al voltant dels blogs gastronòmics, però si que m'agraden els productes de la Cooperativa CADÍ, per la seva qualitat i per un sentiment de pertinença (el meu pare era de la Seu d'Urgell, coneixia a un dels seus primers directors i hi tinc una estimació especial). Per això, malgrat no he participat en el concurs, si que n'he fet una recepta. Ens la vàrem menjar a la feina i va tenir molt d'èxit!!!\nPel Lemon Curd (crema de llimona):\n- el suc de 2 o 3 llimones (150 ml)\n- 100 gr de mantega CADÍ\nPer la mousse de mató:\n- 250 gr mató CADÍ\n- 150 ml nata liquida per muntar\n- 50 gr de sucre llustre\n- 3 o 4 fulles de gelatina\nPer la cobertura de maduixes:\nFem el Lemon Curd tal com explico en aquest post. Aquest cop he fet servir sucre llustre en tota la recepta per que es desfà més fàcilment i ràpidament.\nElegim un motlle d'uns 20 cm i el folrem amb la pasta brisa sense treure el full de paper que porta, així el podrem desemmotllar fàcilment. El fem coure al forn segons les instruccions de l'envàs. El deixem refredar.\nPosem les fulles de gelatina a hidratar.\nEn un bol posem el mató, la nata líquida, el sucre i les fulles de gelatina escorregudes. El passem pel braç elèctric tot donant-li aire. Fins que quedi com una massa ben fina.\nPosem la barreja dins la massa brisa que tenim refredant i ho posem a la nevera per que es formi la mousse.\nUn cop té consistència, fem sobre una capa de Lemon Curd i ho tornem a posar a la nevera.\nMentre netegem i tallem per la meitat les maduixes. Untem una paella antiadherent amb la mica de mantega, sense passar-nos. Hi afegim les maduixes i les quatre cullerades de sucre i ho posem al foc. Anem vigilant que les maduixes vagin treien suc sense arribar a desfer-se del tot.\nEnretirem del foc i anem col·locant les maduixes sobre el Lemon Curd, al final hi afegim per sobre el líquid que han deixat anar. Tornem a refrigerar el pastís fins el moment de servir.\nNOTA: Vaig fer servir dues fulles de gelatina, però crec que va quedar poc consistent, per això he posat entre tres o quatre fulles.\nCercar per: Activitats gastronòmiques, Dolços, Formatge, Forn, Fruita, Índex, Ou


LA NOVETAT DE DEBUT DE LAUREN KARCZ US PORTARÀ MÀGIA A LA VOSTRA VIDA - ESTIL DE VIDA - 2019\nLa novetat de debut de lauren Karcz us portarà màgia a la vostra vida\nLes Dones De Moda Del Club Estil De Vida 2019 La novetat de debut de lauren Karcz us portarà màgia a la vostra vida\nSona en català - Programa 29 (24/04/2015) (Maig 2019).\nMai no deixaríem una escapada salvatge a través d'una novel·la. Ópera espacial? Ho hem acabat tot. Distopia post-apocalíptica? Estem tremolant mentre fem les pàgines. Però, de vegades, és bo establir-se en una història ambientada en un món que se sent familiar. I si hi ha un petit toc de màgia per fer que aquesta realitat sigui encara més especial, estem aquí per això. La de Lauren Karcz\nLauren Karcz: Tot és bell; per què fa mal?\nLK: En general, quan tinc ganes de fer alguna cosa més. Si hi ha una insistència o una rebel·lió, ho faig. M'agrada pujar molt d'hora, sobretot per editar. Vaig a caure a la cuina, prendre cafè, trobar el camí cap a l'habitació i encendre una llum molt lluminosa. En aquest moment estic atrapat: amb la cafeïna i la llum brillant als ulls, no hi ha manera de tornar al llit. Quan estic a punt i treballant d'hora (estem parlant a les 4:30 del matí), em sembla que he descobert unes hores extres en el dia que ningú més sap. És un sentiment estrany i bo: una rebel·lió contra l'hora de dormir normal, i el sentit que he trobat un temps secret per escriure.\nLK: Això era per un manuscrit que he treballat abans de The Gallery of Unfinished Girls, però he passat molt de temps llegint sobre teories de conspiració i veient els canals de YouTube dels teòrics de la conspiració. Aquest és un regne bastant espantós d'internet, he de dir. Durant anys, vaig escriure i vaig redactar un manuscrit sobre una família de teòrics de conspiració, però l'assumpte em va empènyer. Escriure Galeria va ser una immersió en un món completament diferent, i un canvi de benvinguda.\nFeminineClub: quina és la teva curació quan et trobes en una rutina de creativitat?\nLK: Vaig a parlar amb poesia. La poesia m'ajuda a sortir del món de la història i tornar al món del llenguatge. A vegades, això és el que necessito. Adrienne Rich i Mary Oliver són els meus poetes. També m'agraden a Audre Lorde, Patricia Lockwood i John Ashbery.\nLK: Bé, el meu primer és Elaine Stritch. Va ser un cantant, actriu i intèrpret de badass que vivia en els seus propis termes. Va viure en un hotel, va fer aquests increïbles espectacles d'una sola dona, i va quedar encantats de créixer i ser vell. La vaig trobar per primera vegada a mitjans dels anys 20, quan vaig escoltar l'àlbum original del grup per a la companyia musical de l'any anterior. La seva gran cançó en aquest espectacle, la seva cançó de signatura, "The Ladies Who Lunch", és completament inalterable amb la meva vida, i, tanmateix, la forma en què la interpretava em va colpejar alguna cosa. Em va encantar el seu embolic, entrega atrevida, i vaig tornar a Stritch i aquesta cançó, en particular, per inspiració molt sovint. He tingut una cita emblemàtica seva a la meva biografia de Twitter durant anys: "Estaré fent un cop d'ull en aquesta ocasió, crec. "(Foto a través de Ben Gabbe / Getty)\nTambé em dirigeixo a la comunitat de redacció de YA a les xarxes socials per inspiració. Hi ha una TON de dones sorprenents a la comunitat, s'aixequen, promouen diverses veus i escriuen un llibre increïble després d'un altre. Estic fent trampa i donant-te dos noms aquí: Zoraida Córdova i Claire Legrand. Crec que entre els dos, tenen cinc llibres que surten l'any que ve, amb més per venir l'any següent. Sóc un nerd de procés d'escriptura, i m'encanta quan aquestes dones comparteixen visions de la seva vida escrita. Escriure com una carrera és una marató creativa i un acte equilibrador de la vida, i admiro que Zoraida i Claire segueixen apareixent i fent un art increïble. (Foto a través de Zoraida Córdova)\nFeminineClub: Quina és la teva última obsessió per Twitter?\nLK: Sento que cada dia es fa millor amb imatges de llúdrigues, i així ho segueixo a In Otter News a Twitter, @otter_news.\nLK: He llegit la Guia de l'amor i la guerra de Grendel ($ 18) de Grendel a\nFeminineClub: què passa al costat de la vostra pila de lectura?\nLK: Tinc una còpia prèvia de Kristin Cashore Jane Unlimited ($ 19) que estic morint per arribar! Tothom diu que aquest llibre és tan estrany i tan genial: no puc esperar a veure per mi mateix.\nFeminineClub: quins consells té per aspirar dones creatives?\nLK: Trobeu el cor latent del vostre treball. Si una idea us aterroritza o us il·lusiona, és probable que valgui la pena seguir endavant. Si hi ha una idea que se sent tan crua i real que voleu mantenir-la en secret, córrer amb aquesta idea.\n(Imatge de la funció a través de Lauren Karcz)


Els 5 imprescindibles que ha de tenir el lloc on et casis | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nEls 5 imprescindibles que ha de tenir el lloc on et casis\nHas decidit casar-te i ara venen mesos de preparació. Una de les coses que més costa decidir és on celebrar el casament. És molt important que el lloc que escullis per casar-te compleixi un mínim de requisits per poder tenir un casament perfecte en un entorn ideal.\nEls teus convidats han de poder aparcar al mateix lloc on se celebrarà el casament o a les rodalies si no són els primers d’arribar; i, a més, han de poder fer-ho gratuïtament i amb la tranquil·litat que tenen el cotxe aparcat en un lloc segur. A més, la núvia ha de poder arribar fins a la porta de les instal·lacions i aparcar-hi el cotxe.\nNecessitaràs un jardí on els teus convidats puguin esperar-te, on celebrar la cerimònia, on fer l’aperitiu del casament, on fer les millors fotos, on xerrar amb els teus convidats un cop acabada la cerimònia, on brindar amb ells, on riure i plorar de felicitat, etc. Un casament només en interior i en un sol espai es fa més llarg.\nEl lloc on et casis ha de tenir un saló gran i amb capacitat per tots els teus convidats. Fixa’t bé que sigui un saló espaiós, modern i que no es vegi antiquat . Assegura’t que els teus convidats hi estaran còmodes i, sobretot, que tingui una bona il·luminació tant de dia com de nit.\nÉs el teu dia i tot ha d’anar rodat, i per això necessites una persona al restaurant que s’encarregui que tot surti perfecte. Busca un lloc on et garanteixin que hi haurà algú acompanyant-te durant tots els preparatius i que el dia del casament estarà en tot moment pendent que tot sigui com tu ho havies pensat. Tu no t’has de preocupar de res.\nEn últim lloc, i no per això menys important, hauràs d’assegurar-te que t’ofereixen una gastronomia de qualitat, amb productes de qualitat i cuidada fins a l’últim detall. Tingues en compte que el banquet és una de les partides més importants del pressupost d’un casament, per això el lloc on et casis ha de poder garantir un menú al teu gust i totalment ajustat a les teves necessitats.


Dossier Graners de Creació by Espacio Inestable - issuu\nResidències artístiques 2019-2022 Horitzó 20/20: horitzons\nDINS DEL PROGRAMA CULTURA RESIDENT GENERALITAT VALENCIANA\nFoto camp de blat: Max Ronnersjรถ. CC BY-SA 3.0. Disseny i maquetaciรณ: Casmic Lab.\nPàg. 5. / 1. Un projecte més que estimulant Pàg. 5. / 2. Per què\tPàg. 6. / 3. Esperit\tPàg. 7. / 4. Novetat 2019-2022\tPàg. 8. / 5. Espais de residència\tPàg. 8. / 6. Residències\tPàg. 11. / 7. Abonament 2019-2022\tPàg. 11. / 8. Maneres de fer\tPàg. 13. / 9. Estructura i idea innovadora\tPàg. 15. / 10. Com es seleccionen les propostes?\tPàg. 15. / 11. Punts en comú\tPàg. 18. / 12. Avaluació objectius sobre un projecte progressiu\n1. UN PROJECTE MÉS QUE ESTIMULANT Un espai que s’ocupa de protegir i cuidar l’artístic, el procés artístic i al creador. Un espai que vol reformular el fet escènic, el lloc que ocupa el creador i el lloc que ocupa l’espectador. A tots dos fent-los i fent-nos conscients del lloc que ocupem com a ciutadans. Un espai orgànic en el qual s’experimenta, s’investiga, es crea, es presenta, es viu, es respira, s’és crític, es manté una posició social, artística i política. Un espai viu, orgànic, atent al què ocorre, àgil, dinàmic, contemporani.\n2. PER QUÈ I si les nostres residències treballaren a llarg termini? Ara treballem a curt-mig termini, i tenim una llarga experiència en crear projectes que duren entre 3 i 4 anys (tots els projectes europeus). Per què no convertim el nostre projecte més singular en un projecte a 3 o a 4 anys? Per què no treballar en sinèrgia amb altres projectes en una línia semblant de treball, política i filosòfica? Per què no crear una possible xarxa de treball capaç de crear més expectatives, possibilitats, estímuls, adreces al projecte? És el moment de donar un altre cop de timó al suport de la creació escènica valenciana. I aquest pot vindre com a evolució d’un model de residències.\nESPERIT Les noves residències contemplaran un període a llarg termini (2019, 2020, 2021 i 2022) en l’àmbit temàtic, estructural i d’objectius. Els projectes culturals hem de fer l’esforç de pensar-nos més enllà del dia a dia amb la finalitat de poder treballar amb potència, decisió, planificació i amb una obstinació voraç per construir des de la coherència i la calma. El nostre intent majúscul, i més en aquests últims anys, ha sigut el de recopilar recursos per als creadors del nostre sector i la programació d’activitats artístiques que remoguen, commoguen i creen audiències i nous públics. La nostra meta en aquest sentit està molt lluny d’aconseguir-se, pel que afegim nous ítems a les residències: llarg termini, suport directe a creadors, mediació i tallers de capacitació.\n4. NOVETAT 2019-2022\nSINÈRGIES ENTRE DIFERENTS PROJECTES CAPDAVANTERS En aquesta nova edició hem decidit conjuminar esforços per a millorar les condicions i intentar dotar a més creadors de la possibilitat d’aconseguir i accedir a una residència. Els projectes finançaran les residències de manera independent i compartiran la programació en alguns casos, per a dotar a les companyies de més possibilitats de creació, exhibició i desenvolupament de públics en la seua ciutat. Unir forces per a generar major visibilitat i major contacte amb la ciutadania. A més apostem pel llarg termini dels projectes i dels creadors, perquè puguen tenir una mirada cap al futur. Per a les residències 2019-2022 potenciarem la idea de la mediació i l’impacte social del projecte. A partir de valors qualitatius i altres aspectes no quantficatius, sinó més concordes amb la cultura. A partir del treball des d’idees com la mediació, el seguiment artístic, el desenvolupament d’audiències participatives.\nLa idea és dinamitzar una xarxa de residències a València i operar des de la coordinació, l’enteniment, la unió de recursos, energies i pensaments perquè els projectes artístics nasquen amb més força i puguen consolidar-se. Un dels aspectes fonamentals serà el treball a partir del concepte de desenvolupament d’audiències participatives. És a dir, si el projecte s’inicia canviant el focus del producte al procés, en l’evolució lògica d’aquest treball, posarem també el focus en el públic, en la participació d’aquest públic com a espectadors en el procés de creació i com a possibles participants en el mateix procés. El concepte de desenvolupament d’audiències és inherent ja en les polítiques culturals, amb les quals treballa la Unió Europea. Des del canvi del Programa Cultura 2007-2014, en el què el focus estava posat més en la producció, al nou programa Europa Creativa 2014-2020 en el qual el focus està posat en la capacitació, innovació i, sobretot, creació de noves audiències, i com a especificitat, en aquest últim apartat, en la creació d’audiències participatives.\nEl projecte tindrà diversos espais de residències que dependran dels espais associats al projecte. Els espais associats, festivals i institucions confirmades són: Centre del Carme, Institut Valencià de Cultura, Espai Rambleta, Sala Off, Sala Ultramar, Teatre del Raval, Festival Cabanyal Íntim, Festival 10 sentits, Festival Tercera Setmana, Teatre Círculo i Projecte Inestable.\nSer resident és ser part d’un graner de creació durant el temps de la pròpia creació. Deixar petjada en un projecte i en un espai. Interferir i enriquir en el procés creatiu dels projectes estant, creant, compartint. Obrir el procés a uns altres. Ensenyar un procés creatiu i el mètode de treball. Implicar a les persones espectadores i presentar una peça no convencional en la programació de les sales en les temporades 2019-2022.\nAquest projecte està sota el paraigua del programa Cultura Resident de la Generalitat Valenciana.\nTreballar durant un temps, establert en la proposta (amb una durada mínima de 15 dies i màxima d’un any), en qualsevol dels espais residents de la convocatòria Graners de Creació: modalitat residències. El treball estarà inclòs dins de les arts escèniques (teatre, dansa, circ, performance, altres contaminants…) i pot estar contaminat per qualsevol manifestació artística del camp de la cultura. El treball dels residents tindrà “l’abonament” de l’eix temàtic, entenent l’abonament com unes idees temàtiques que plantegen els projectes amb la finalitat de cohesionar diferents xarxes de residències.\nEn aquest sentit aquest model que proposem cerca la consecució d’una sèrie d’objectius:\nAquests objectius busquen assentar un futur estable a partir d’una sèrie d’intencions:\nconsolidar grups de treball\npotenciar el diàleg intercultural entre artistes\ndinamitzar el fet cultural\nconstruir espais de residències internacionals\nconstruir des d’un altre model diferent del de l’exhibició, que està basat en quotes i nombres i al de la creació, únicament orientada al sorgiment de productes artístics.\nconstruir una xarxa estable d’espais de residència\npossibilitar l’intercanvi d’artistes i dels seus processos creatius\npossibilitar l’intercanvi de formes de treball\ndotar de finançament a companyies, creadores i creadors professionals amb el suport de les Institucions\ncrear noves audiències\nenfortir les audiències generades\npropiciar la col·laboració i l’intercanvi artístic amb els col·lectius en residència i amb els espais associats\npotenciar el treball entre els intèrprets, ballarins i creadors de la comunitat valenciana\npla d’activitats paral·leles a la residència (portes obertes, tallers, tutories…)\npromoure i consolidar la figura de la mediació en les arts escèniques\ntestejar línies a mig termini com a laboratoris per a estructurar un projecte a llarg termini\nEs valoraran, especialment, projectes de creació contemporània, llenguatges escènics actuals i de nova creació que qüestionen i redefinisquen el fet escènic convencional. (Veure apartat maneres de fer). La convocatòria atorgarà també una residència a un projecte no escènic de qualsevol disciplina relacionada amb el camp cultura que treballe des de la creació artística i incidisca en la potenciació d’algun dels aspectes del projecte: creació de públics, tallers, connexions, relació interresidencial, convivència… generant així una residència dinamitzadora que cohesione a la resta de residents. Aquest projecte l’anomenarem mediador.\nABONAMENT 2019-2022 Horitzó 20/20 Treballarem estímuls creatius a partir de la idea dels horitzons. Com a idea de construcció, de futur, del que està per vindre, del que es vol aconseguir, del que es desitja, del que és inassolible, del que sobrevé, de final de dia, de principi de dia. Serà un desencadenant de la proposta i de la mediació. I es treballarà a partir de diferents horitzons creatius. Es treballarà amb els creadors a partir de la idea i de manera col·lectiva en l’inici, per a connectar camins. Contrastarem diferents horitzons.\nMANERES DE FER Es valoraran especialment propostes escèniques no convencionals, que qüestionen i reformulen els models habituals de creació i exhibició i els rols de l’artista i de l’espectador. Propostes multidisciplinàries, multiespacials que siguen concebudes més com a experiències que com a productes artístics. Processos d’experimentació que perduren en el temps i en l’espai. Propostes participatives, vivencials, col·lectives. Es valoraran tant les metodologies de treball com les formes de concebre la trobada entre artistes i espectadors. Els projectes associats posen a disponibilitat dels artistes diferents espais perquè siguen potencialment escènics, artístics i de trobada (graderies mòbils, espai escènic polivalent, movible i intercanviable, camerinos, banys, terrassa, ambigú, espai diàfan, etc.) així com tots els materials dels quals disposa. Els projectes associats valoraran i motivaran aquest tipus de propostes i donaran suport a totes les necessitats que els artistes generen durant el procés de creació dins de les seues possibilitats a favor que la peça no convencional siga possible.\nESTRUCTURA I IDEA INNOVADORA Alguns projectes hem estat treballant amb el model de residències des de fa anys. D’una manera lleugera, amb unes bases publicades, amb mediació, amb temàtiques vertebradores i amb projectes a mig termini en dos espais diferents donant la possibilitat a 12 persones creadores valencianes dinàmiques i destacades, que seria l’últim projecte complet en aquesta línia de treball. Ara pensem que també és el moment de traslladar al projecte un pensament a llarg termini i vincular a altres espais dinàmics, que pel seu perfil i missió es poden acoblar a la idea de graner i de residència, d’una manera lògica i orgànica. El projecte graners de creació a quatre anys, seguirà apostant per la llibertat i independència de cadascun dels espais, impulsant aquesta llibertat per a potenciar el model de residència conjunta. El projecte contempla elements en comú que són els que permeten la cohesió i les sinèrgies i dinàmiques comunes: selecció, mediació, disseny, audiovisual, tallers. Es tractaria de conjuminar esforços i crear una base de treball entorn de la idea de R+D+I de les arts escèniques.\nEl projecte contemplarà entre una i tres residències per espai associat. En aquest moment som 6 espais i 4 festivals de la Comunitat Valenciana i amb la possibilitat d’afegir espais d’alguna altra ciutat de fora de la Comunitat, fins i tot de fora de l’Estat Espanyol. Aquesta última línia de treball serà lenta però interessant, per aconseguir una projecció de les nostres residències. Ens mourem amb un mínim de 10 i un màxim de 36 creadors per al període de 4 anys. D’aqueixos 10-36, el 70% aproximadament seran valencians i el 30% seran nacionals i/o internacionals. Els residents internacionals necessàriament estaran adherits a algun espai de residència d’un altre país europeu en algun programa de residències. Primer any. L’any 2019 residiran i es presentaran aproximadament la meitat de les creacions del conjunt dels 10-36 creadors triats. Segon any. L’any 2020 residiran i es presentaran les altres creacions restants. Tercer any. L’any 2021 residiran i es presentaran els mateixos creadors de 2019.\n1. PROPOSTA TERCER I QUART ANY: Que les residències dels creadors d’aquest període partisquen des del lloc on havien deixat la proposta. El lloc 0 de la seua nova residència serà la proposta que hagen presentat al final de la primera residència.\nresidència i estrena I\nresidència i estrena II\nEn els anys alterns, en els que els creadors no creen tindran la possibilitat de formar part de la programació en algun dels espais associats amb les creacions de les residències. El creador estarà en residència 4 anys en el projecte graners de creació, amb dos processos, amb funcions en altres espais i participant en les activitats de mediació.\nEl creador i l’espai associat signaran un contracte del programa a 4 anys. Totes les creacions s’acolliran a l’eix temàtic horitzons. Per a cada any o cada dos anys, al costat del mediador/a donarem diferents matisos a la temàtica.\nCOM ES SELECCIONEN LES PROPOSTES? Per concurrència. A meitat 2018 es publicaran unes bases explicant el procediment, on s’incidirà en el treball en comú dels espais, en el procés dels creadors, el llarg termini, l’abonament temàtic, la mediació i les condicions.\nPUNTS EN COMÚ Quart any. L’any 2022 residiran i es presentaran els mateixos creadors de 2020. Mediació Cursos Disseny Audiovisual\n1.1. Mediació Un dels conceptes més importants per al desenvolupament del projecte serà el de la mediació. Concepte que extraiem d’altres disciplines (educació social, filosofia, psicologia...) i introduïda en les arts escèniques com a eina per a la reinserció i transformació social, ho reutilitzem amb una finalitat relacional: transformar el model de relacions entre els tres eixos fonamentals del sistema cultural: artistes, equipaments o institucions, i ciutadania. Es tracta de construir una nova fórmula de treball més cohesionada i que entenga la mediació artística com un aspecte més de la creació; com un pas necessari per a construir un ecosistema cultural més sostenible i una ciutadania culturalment més crítica.\nPer al projecte horitzó 20/20 traurem a concurs la mediació artística amb les seues pròpies bases en les quals explicarem en què consisteix, què esperem i què suposa. La mediació estarà oberta a una persona o equip. I en el projecte que presenten hauran de proposar activitats per als 4 anys i que s’adeqüen als diferents espais associats del projecte. Per a açò donarem informació pertinent perquè puguen elaborar un projecte bàsic de treball per als 4 anys, evolutiu, dinàmic i vertebrador. Però entendrem en el projecte que els primers agents mediadors som les sales. Existirà la figura de director/a artístic de cadascun dels espais associats, que és el primer mediador del projecte i que farà el treball de seguiment o acompanyament artístic de les residències. El mediador triat per al projecte horitzó 20/20 treballarà amb aquests mediadors coordinant-los, proposant-los, unificant-los.\n11.3. Audiovisual Obrirem un concurs també per al disseny del projecte a 4 anys amb les seues pròpies bases en les quals explicarem en què consisteix, què esperem i què suposa. El disseny estarà obert a una persona o equip. El disseny contindrà un imaginari, estètica comuna per als 4 anys. El disseny d’una eina digital per al projecte (blog, wordpress, web) i l’articulació de xarxes socials que gestionarà el mediador/a. Els dissenyadors treballaran amb el logotip de graners, la temàtica i compondran una sèrie d’imatges per a l’estètica del projecte a 4 anys. Dissenyaran cartelleria general, la cartelleria per a cada espectacle, flyers conjunts, imatges i disseny per a les xarxes socials i per a promocions digitals.\n11.2. Cursos-Tallers Desenvoluparem entre 1 i 3 tallers a l’any, els alumnes d’aquests tallers seran els mateixos creadors en residències i personal de cadascun dels projectes associats. Els continguts dels cursos-tallers seran de consens entre les entitats que formen part del projecte.\n11.4. Audiovisual L’equip audiovisual prepararà una campanya de promoció dels diferents residents. Com a exemple ens serveixen les dues últimes campanyes audiovisuals que ha tingut Proyecto Inestable. Primera campanya (2015): vídeos de 30-50 segons de durada presentant als creadors i les seues propostes escèniques a partir d’un relat comú (l’espai físic va ser la silueta d’una casa en el sòl, amb cinta blanca). Un vídeo general amb tots els creadors i després vídeos individuals parlant del seu espectacle. Segona campanya (2017-2018): vídeos de 30-50 segons de durada presentant als residents, sense que estigueren ells presents. Amb les dates de la seua estrena i amb un relat comú que té a veure amb l’eix temàtic proposat: borders and ports, la imatge del món amb fronteres i límits. L’equip dels dos projectes, presentant un objecte triat per cadascun dels creadors. La veu que s’escolta al vídeo és la del creador parlant sobre la seua postura política a partir de l’eix temàtic. I un vídeo en comú amb tots els objectes en el mapa. Una sèrie d’entrevistes amb els creadors, o persones interessants per al projecte entorn de l’eix temàtic i a les residències.\nAVALUACIÓ I OBJECTIUS SOBRE UN PROJECTE PROGRESSIU El projecte comptarà amb diferents moments d’avaluació de les activitats i de consecució d’objectius. Al treballar amb diferents moments, marcarem objectius comuns i objectius individuals, propis de cada projecte, i que tinguen a veure amb el programa de residències a quatre anys. Aquests objectius els marcarem des de l’inici del projecte i com a decàleg de treball intern. El programa de residències en entendre’s com un projecte a llarg termini tindrà com a prioritat ser progressiu. És a dir, no repetir el projecte com a compartiments estancs, sinó com a evolució any a any del projecte. Els objectius anuals són els que ens aniran marcant la progressivitat del projecte. La nostra missió serà transformar formes de fer basades en el curt termini en formes de fer a llarg termini, planificades i consensuades.\nDossier Graners de Creació


AMPLI: Quan les orquestres van reconquistar el carrer!\nAny 1975, mor Franco.\nLa gent agafa aire i surt al carrer, bé, en realitat hi torna. Un carrer Mediterràniament propici per dret que havia estat segrestat durant dècades i que ara esdevindrà un nou espai de trobada i de reivindicació, però sobretot d’exaltació de la festa. Durant dècades la polititzada moral catòlica havia estat posant a prova als joves sotmetent-los a la infame Ley de vagos y maleantes (substituïda després per la Ley sobre peligrosidad social ) al limitar les seves conductes a espais més o menys tancats. Moviments llibertaris, nacionalistes, i socials s’agafen de la mà i comencen a córrer cap a una porta metafòrica. La revolta es vesteix de confeti i música, la foscor s’apaga i l’alegria de viure esdevé llum.\nDurant els darrers ressons del règim es precipitaven les corredisses per les cloaques de l’estat: l’intercanvi de camises, càrrecs, i sigles de partits estava a l’ordre del dia. Calia arrencar el joc en un nou escenari i si pogués ser dinàstic i monàrquic, millor. Tot s’hi va valer alhora de buscar una transició de paper de cel•lofana. En canvi la gent es deixa anar i es mou per osmosi, per instint, i per fe en el col·lectiu. L’escalfor del ramat donarà vida al més tímid, i la sensació de consentiment i autonomia farà circular l’aire més que mai. El maig del 68 havia arribat tard, però havia arribat.\nLa màgica nit de cap d’any de 1974 es reuneixen casi per casualitat a l’escenari de l’antiga sala Zeleste, al carrer Plateria (Argenteria posteriorment) una orquestra d’excèntrics i meravellosos músics que a partir d’una idea gestada per Gato Pérez i Jaume Sisa es proposen reviure les velles orquestres d’envelat dels avis amb un repertori a priori contracorrent de la nova modernitat (carregats de Txa, txa, txas, boleros, passos dobles, mambos, etc) i una il·lusió a l’alçada del seu talent (molts eren músics clarament vinculats al rock laietà i al jazz progressiu). A pesar de tot aconsegueixen un triomf sense pal•liatius que acabarà derivant en altres bolos i posteriorment en una sòlida carrera de 40 anys. Alguns d’aquells músics fundadors van inagurar el divertit joc de canviar-se el nom i així en Jaume Sisa esdevé Ricardo Solfa, Jordi Farràs serà La Voss del trópico, i Jordi Batiste canvia a Rocky Muntanyola, noms amb els que gravaran un grapat de discos en anys posteriors.\nLa història de la Plateria es prou coneguda, Manel Joseph exercirà de carismàtic líder i reconegut vocalista marca de la casa que es farà palès en cada un dels 14 long play que editaran. Clar que cada orquestra necessita d’un hit, i la Plateria el va tenir en Pedro Navaja, una versió d’un tema de Rubén Blades, aleshores poc conegut per aquí, que un músic de la banda havia escoltat enrolat en una orquestra de creuer. Afortunadament aquest el va poder gravar en un casette i presentar-lo a la banda que enseguida el va adoptar. L’èxit va ser enorme, fins i tot va arribar a ser disc d’or.\nTambé han quedat per la història les estripades actuacions a Canet rock entre 1975 i 1977 i que molts encara tenim a la retina gràcies als fons històrics de les ràdios i televisions de l´època. La figura Carles Flavià va estar lligada al grup durant molts anys, un capellà atípic i de verb fàcil que va arribar a compaginar la seva feina amb la de manager del grup (també ho va ser del Gato Pérez i de Pepe Rubianes). El 2014 del grup anuncia que deixa els escenaris i el 2015 l’ajuntament de Barcelona els atorga la medalla d’or del mèrit cultural (conjuntament amb La Salseta del poble sec).\nAixí mateix l’orquestra se’n va con el tumbao que tienen los guapos al caminar...\nEl 1977 durant una diada festiva del PSUC del poble sec en la campanya electoral de les primeres eleccions democràtiques, un grup de nois, alguns del mateix Poble sec i d’altres companys de comarques que estaven estudiant a Barcelona, munten un grup que acabarà donant llum a La Salseta del poble sec. Miquel Àngel Tena, Salvador Escribà, Pep Vercher més cinc companys més formen l’alineació fundadora d’una de les orquestres que més ha fet per a que anéssim a dormir de dia.\nEl propi Salvador Escribà, ànima infatigable i vocalista del grup explica que al seu Bell-lloc d’Urgell ja tenia un grup anomenat Som...indigenes amb el qual tocava moltes de les cançons que desprès formarien els primers repertoris de la Salseta, també conclou que aleshores hi havia molta feina perquè hi havien poques distraccions. Una de les claus de l’èxit de la formació es que van ser probablement la primera orquestra en interpretar temes com el Satisfaction dels Rolling Stones, fet que era una veritable convit per al públic més jove. Aquestes versions de temes clàssic i d’altres que ho acabarien esdevenint més uns arranjaments nous i unes harmonies alternatives dels tradicionals temes de ball van fer una combinació irresistible.\nA finals dels vuitanta fins i tot creen la seva pròpia discogràfica: Salseta discos, amb la que treuen els primers discos de dos joves bandes que acabarien fent història: Sopa de Cabra i Umpah-pah. Avui en dia la Salseta continua rutllant, treballant la nit, i fent sonar el friscoleto.\nHuapachà combo neix el 1977 a Terrassa com un trio humorístic format per Quimet Carreras, Miquel Mallafré y Cesc Tudó, molt en la línia sibil·lina dels argentins Les Luthiers. Ben aviat es defineixen com una orquestra de ball també molt influenciats per La Trinca, fent de l’humor i la paròdia un reconegut segell adobat per muntatges escènics informals i sorprenents.\nEn Miquel Mallafré diu quelcom força definitori sobre si seria possible un grup tant atípic com la Huapachà avui en dia: “...No hi ha l'humor necessari, que per a mi sempre ha estat unadefinició de la intel·ligència. Sempre dèiem que érem un orquestra de ball però a la tercera cançó el públic no ballava, només mirava l'escenari per veure quèpassaria...”\nEl hit de l’orquestra va ser Niña (Alta Sociedad 1981, Ekipo) que els va fer treure el nas a les llistes espanyoles de vendes i fins i tot rebre una oferta per representar Espanya a Eurovisió, oferta que van rebutjar per les condicions que els implicava. No eren temps per chikilicuatres encara.\nL’orquestrina Galana completa aquest pòquer d’orquestres que es van capficar en fer ballar al personal. Recordem que fins feia ben poc les úniques xarxes socials que hi havia es formaven al voltant dels aplecs o dels partits del barça i clar, algú havia d’emprendre la tasca de relator social tot just abans que es comencessin a posar de moda les discoteques. Els envelats havien estat aquells llocs on podien succeir coses tant estimulants com canviar de parella, regalar un fanalet, i si hi havia sort deixar anar algun que altre petó. El 1982 la Galana publica el seu primer LP que porta per títol el mateix nom de la formació. Liderada per Jaume Arnella (provinent del Grup de folk) durant els primers anys, ben aviat van fer-se prou populars a base de recuperar vells ritmes i temes que es podria dir estaven en desús. Juntament amb Marcel Casellas son un dels pioners en la recuperació de la música tradicional catalana desprès del franquisme.\nHan passat força anys d'aquells dies que ens han deixat un llegat que forma part del nostre imaginari col·lectiu i popular, un actiu valuosíssim i testimoni d’un temps que s’ha anat dissolent.\nEl carrer no es sols per trepitjar, també s'hi pot ballar.\nEtiquetes de comentaris: La Salseta del Poble Sec, Orquestra Plateria, Orquestres, Orquestrina Galana


La distància social - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nadam majó garriga 03.08.2020 | 21:37\nLa distància social Regió7\nAixò que n'hem dit neoliberalisme -un fill bord del liberalisme clàssic, de qui agafa el «laisser faire, laisser passer» però oblida la preocupació per la igualtat d'oportunitats o la protecció de la democràcia- no és només privatitzacions, reducció d'impostos i serveis públics, desregularització del mercat de treball i lliure circulació de capital, béns i serveis (però no de persones); és també un corrent ideològic, un conjunt de valors i codis morals basats bàsicament en l'individualisme.\nAixí, determinades modes i fenòmens socials que en principi res tindrien a veure amb el debat polític no s'entendrien sense tenir en compte el marc ideològic dominant en el moment històric en què van eclosionar. L'allau de missatges publicitaris que posen l'èmfasi en la superació personal i en la «sensació de llibertat», el «si vols pots», el «No limits» i el «Just do it», que fomenten l'esforç i l'ambició però fan recaure també en cadascú la responsabilitat del fracàs, tenen molt a veure amb l'èxit de modes que s'adeqüen a aquesta visió del món i de la vida. No és casualitat, per exemple, que els darrers anys hagin triomfat esports individuals com les maratons i les ultramaratons, en detriment d'esports més col·lectius i socials, o que el somni de tants joves que s'apropen als 18 anys ja no sigui agafar un bitllet d'interrail i passar-se l'estiu coneixent gent als trens i hostels d'Europa, sinó comprar una furgo de tercera mà, posar-hi un matalàs i un fogonet i perdre's amb la colleta d'amics o la parella aïllats del món i la gent que hi habita.\nNo se m'emprenyeu. Ja sé que hi ha runners extraordinàriament solidaris i socials i que viatjant en furgoneta o mobil home també es pot conèixer gent, però és evident que són dos fenòmens que, en termes generals, proporcionen sensació d'autosuficiència, introspecció i llibertat relativa en detriment inevitable de la socialització i la creació de llaços i solidaritats humanes pròpies d'altres formes de fer esport o anar de vacances (el càmping de tota la vida, per exemple).\nMentrestant, la pandèmia ens ha fet a tots plegats més conscients de compartir la mateixa sort a escala global, de la necessitat d'actuar com a societat més que com a la simple suma d'individus o famílies i de la importància de serveis públics bàsics com la salut o la protecció social. I aquest és un torpede que apunta directament a la línia de flotació d'un neoliberalisme ja molt tocat per la crisi de fa 10 anys. Alhora, però, la distància física profilàctica allargada en el temps, sumada a la tendència prèvia a la digitalització, el comerç electrònic i la substitució de la interacció directa per la pantalla, pot contribuir a debilitar encara més la societat organitzada que ha estat el gran fre a les pitjors conseqüències del programa neoliberal.\nDit d'una altra manera, una societat espantada però alhora atomitzada i reclosa, amb entitats -culturals, esportives o solidàries- dèbils, amb cada cop menys comerços on interactuar presencialment i sense festes majors o altres activitats populars, és una societat feble i manipulable, amb dificultats per defensar els drets col·lectius i fàcilment penetrable pel fill monstruós del neoliberalisme: el neo-feixisme. És un tòpic, ja ho sé, però som en un moment de cruïlla de la qual podem sortir més cooperatius i solidaris o més competitius i individualistes. Els signes que ens marquen un camí o l'altre són a la vista de tothom.\nEs manté el 0% de l'IVA a les compres de material sanitari essencial per combatre la covid-19.\nMoren 8.622 persones en 6 mesos a Catalunya mentre esperen la dependència.\nLa policia posa 26 multes a conductors que han anat a Pedret tot i estar prohibit.


Montjuïc a peu per descobrir Barcelona | YourLocalGuides.net\nMontjuïc a peu es la millor manera de descobrir Barcelona.\nEn un grup exclusiu per vostè i un guia local, coneixerà els racons de la Ciutat des de Montjuïc a peu.\nVol conèixer Barcelona? Aquesta és una experiència de mig dia que inclou, un petit passeig al voltant i per l’interior del parc de Montjuïc, així com per la seva història. És l’experiència perfecta per a aquells a qui els agrada caminar i conèixer la història i anècdotes dels llocs.\nAquesta visita pretén mostrar als turistes una de les parts més interessants de Barcelona i fer-los conèixer una mica més la història d’aquest lloc. La visita inclou la fortalesa de Montjuïc i es retorna fins al punt d’inici a la Plaça d’Espanya.\nExcursió a Montjuïc (Castell i anell dels Jocs ‘Olímpics de 1992),\nLi oferim les rodalies Barcelona els millors recorreguts a peu i de senderisme.\nPUNT DE TROBADA Plaça Espanya, davant de l’Hotel Plaza de Barcelona.\nPlace: Montjuïc - Barcelona\nPrice EU - Euro: 20 € / persona (grups de màxim 8 persones)\nYou are requesting information about: Montjuïc a peu per descobrir Barcelona —————————————————– Write your message here


Minerva Pi: “Conservo la memòria dels programes i dels professors d’aquests deu anys” – URV Activ@\nMinerva Pi: “Conservo la memòria dels programes i dels professors d’aquests deu anys”\nIniciadora de les Aules de la Gent Gran de Falset, va intervenir en la inauguració de curs de les Aules\nMinerva Pi, durant la seva intervenció.\nMinerva Pi, amb 80 anys, continua sent alumna de l’Aula de la Gent Gran de Falset. En va ser la iniciadora, fa deu anys, des de la presidència de l’Associació de Jubilats de la capital del Priorat. En la inauguració de curs 2017-18 de les Aules de la Gent Gran de la URV, el divendres 3 de novembre, va fer un balanç de les classes rebudes i els professors que les van impartir. Va ser en un emotiu acte al teatre de l’Artesana.\n“Amb tot el que guardo de deu anys de classes, conec els temes que més han agradat tothom i els professors que ens han deixat més empremta”, diu Minerva Pi. “Nosaltres, la gent gran, som de les generacions de la guerra i la postguerra i estàvem lluny de la Universitat, que estava a Barcelona, i era una utopia anar-hi”. Ara la tenen a casa, amb les classes dels divendres cada quinze dies a la Llar dels Jubilats, i són l’aula amb més matrícula, cada any 70 o 80 persones, en proporció a la població del territori. Recorda a Josep M. Sabaté, iniciador de les aules que els va fer classe d’Història, i les classes de diferents disciplines que els van ensenyar sobre l’hemologia, sobre el testament vital, sobre com aprendre a mirar un quadre o sobre la música. Minerva Pi, que va ser iniciadora de l’Oficina de Turisme del Consell Comarcal de Falset, és autora del llibre “Priorat a taula” i coautora de “La cuina tradicional del Priorat”, juntament amb Roser Vernet.\nUn moment de l’acte, amb les persones que hi van intervenir.\nLa inauguració del curs es va fer a Falset, precisament amb motiu del 10è aniversari d’aquesta aula. Aquest acte és de caràcter rotatori, i visita les aules d’acord amb la seva antigüitat. A més de Minerva Pi, va comptar amb la presència i unes paraules del rector de la URV, Josep Anton Ferré, que va declara inaugurat el curs, la coordinadora de les Aules de la Gent Gran, Anna Isabel Serra, el president de les Aules de la Gent Gran de Falset, Pere Domènech, l’alcalde de Falset, Jaume Domènech, i el president del Consell Comarcal del Priorat Jordi Sabaté. També van intervenir Isabel Miró, professora jubilada de la URV i excoordinadora de les Aules, i també Josep Ma. Sabaté, professor jubilat de la URV i primer coordinador de les Aules. Com a cloenda, la coral de Falset va interpretar el Gaudeamus Igitur.\nLa Coral de Falset va actuar a la cloenda.\nLes Aules de la Gent Gran, que responen a les inquietuds culturals de la tercera edat, compten amb 23 centres a tota la demarcació de Tarragona, que seran 24 amb la inauguració demà dimarts 7 de novembre de la nova aula d’Alcover. En el curs passat, les Aules van tenir un total de 1.647 alumnes i es van impartir 456 ponències.\nArxivat a: Aules de la Gent Gran, Docència, Societat i cultura\nAmb les etiquetes: Aula de la Gent Gran de Falset, formació permanent


Pau Garcia, un autèntic fora de sèrie | Joan Martí | BARCELONA | Patinatge | L'Esportiu de Catalunya\nUn autèntic fora de sèrie Un autèntic fora de sèrie Un autèntic fora de sèrie Un autèntic fora de sèrie + Un autèntic fora de sèrie E-mail\nUn autèntic fora de sèrie\nPau Garcia (AS Cunit), bicampió mundial júnior, s’estrena en la categoria sènior amb els títols europeu i mundial i supera el rècord del món\nEl mite Luca Lucaroni, or a Barcelona 2019 i en les tres cites anteriors, no pot contenir l’eclosió anunciada del paretà\nGarcia mostra la medalla d’or amb el seu tècnics, amb Molins en primer terme RANIERO CORBELLETTI.\nUn autèntic fora de sèrie Un autèntic fora de sèrie Un autèntic fora de sèrie Un autèntic fora de sèrie Un autèntic fora de sèrie E-mail\nEstem davant d’un d’aquells esportistes amb capacitat per marcar una època. Pau Garcia (Parets del Vallès, 2001) ha meravellat amb una medalla d’or en el mundial d’Asunción (Paraguai) en la modalitat de lliure, que mai abans, ni cap català ni cap patinador adscrit a la federació espanyola, havia conquerit, amb el valor afegit del seu debut en la categoria sènior. Un èxit que s’intuïa resseguint la seva progressió en els últims mesos però que calia segellar. “Hem pogut tocar el cel i signar en la història d’aquest esport. No tinc paraules per descriure l’emoció”, deia en el seu compte d’Instagram el nou campió del món, que disfruta d’uns dies de turisme abans de tornar a casa.\nSempre ha estat un patinador precoç, madur. Quan encara era juvenil ja va guanyar a França el mundial júnior anticipant-se al seu futur. El 2019, als World Roller Games, va repetir títol, amb un exercici sublim al Palau a Sant Jordi Club que va fer vibrar el públic, que el va premiar amb una ovació emotiva i agraïda pels moviments perfectes i els sentiments que havia transmès en el seu ball en el programa llarg. Amb llàgrimes als ulls, acabava de segellar el seu segon títol mundial júnior. Aquest curs, ha esmicolat la banca. En l’europeu de Riccione va penjar-se l’or derrotant ni més ni menys que l’italià Luca Lucaroni, el patinador més reconegut dels últims anys, campió dels quatre títols mundials anteriors i que reflecteix amb una gran elegància el virtuosisme de l’escola italiana, la millor del món des de fa dècades. Garcia, que s’envalenteix en les grans ocasions i es motiva amb el públic assumint la pressió, va obtenir una puntuació de 269.77, rècord en el campionat. Dissabte, amb la coreografia Torno a escoltar cantar, Guernika, va aconseguir 279.64 –també rècord del campionat–remuntant les dècimes que li treia Lucaroni en el disc curt. L’altra basa catalana, Pere Marsinyach (CPA Cardona), patinador més veterà admirat per Pau que va ser segon rere Lucaroni a Barcelona i també a la Vendée 2018, va acabar sisè després d’haver estat tercer en el darrer europeu de Riccione (Itàlia). Garcia considera a Lucaroni i Marsinyach “dos referents” i admet que “els he tinc molt de respecte”. Una admiració que no li ha impedit superar-los un altre cop a Paraguai.\nLa temporada de Garcia és per emmarcar. En el campionat tarragoní va batre el rècord del món de puntuació, que va tornar a esmicolar en el campionat de Catalunya i que va millorar per tercer cop consecutiu en el campionat d’Espanya (280.7) disputat justament a Parets, en el qual va tancar el cercle. És campió estatal de totes les categories.\nEntrenat per Òscar Molins des que tenia set anys a Parets, va aterrar al Reus Deportiu quan tenia 17 anys, un canvi vital. Des de fa dues temporades competeix amb l’Artistic Skate Cunit –fundat el 2020–, sota el guiatge de Molins i amb Manel Villaroya també en l’equip tècnic. “Molins m’ho ha ensenyat tot des de petit, i aquest any he pogut aprendre molt de Villaroya. Els dec molt”, reflexiona. Curiosament, el seu potencial no s’intuïa quan es va calçar els patins els primers dies. Això sí, tenia una gran motivació. El 2010 va ser campió d’Espanya aleví i el 2016, campió d’Europa cadet, títols significatius en un currículum esportiu més llarg que un dia sense pa.\nGarcia diu que el que el va enganxar del patinatge és “tot allò que et pot fer arribar a sentir” i admet que hi va irrompre “per casualitat”. De fet, quan tenia 7 anys sa mare el va intentar inscriure al Parets, però no hi tenien lloc. El dia que tenien previst anar a patinar a una població molt pròxima, van trucar des del club paretà per avisar que hi havia una plaça vacant. Una trucada que possiblement li va canviar la vida i li va permetre connectar amb el seu tècnic Òscar Molins, amb el qual es va traslladar a viure a Reus amb 17 anys quan va fitxar pel Reus Deportiu i que ara té al costat a l’AS Cunit. Per contextualitzar, Garcia ha posat fi a una sèrie de 20 títols mundials italians dels 21 anteriors. L’excepció la va signar el brasiler Gustavo Casado el 2013. El segle passat, els EUA van tenir notorietat: 15 títols en el període 1980-1997.\nL'Esportiu. Nacional 12-10-2021, Pàgina 6


Obert de dilluns a divendres de 10:00h a 20:00h i dissabtes de 12:00 a 20:00h. Tancat els diumenges i festius.\nDes de 1998 ofereix roba, complements, llibres, discos, parament i decoració en molt bon estat i a preus assequibles per a persones amb pocs recursos, veïns conscienciats amb el medi ambient, curiosos i turistes. La botiga es nodreix de donacions d'empreses i particulars i el 100% dels ingressos es dedica a millorar la vida de les persones més desfavorides del barri. A més promou l'economia circular, donant-li una segona oportunitat a molts objectes que d'una altra manera serien descartats.


Les TIC, al servei d'Haití - Tecno·Bloc\nBrowse: Home / Les TIC, al servei d’Haití\n23/01/2010 · by Carolina · in NOTÍCIES, TELECOMUNICACIONS\nEl 12 de gener, la darrera broma de mal gust de la natura va destroçar en 15 seg el país més pobre de tota Amèrica, deixant-lo aïllat i sense serveis essencials. Les Tecnologies de la Informació i la Comunicació estan jugant des del primer moment un rol esencial com a font d’informació i de canalització d’ajuda i solidaritat.\nInternet com a font d’informació:\nPer altra banda, serveis com Twitpic, Youtube o Flickr s’han constituït en testimoni visual i audiovisual de la tragèdia. Milers de fotos i vídeos s’han penjat aquests darrers dies.\nInternet com a mitjà de canalització d’ajudes:\nEl paper dels satèl·lits:\nLa triste conclussió:\n← Adeu, bombetes incandescents\nInterruptor magnetotèrmic →


La notícia i el comentari archivos | Pàgina 4 de 11 | Manifesta\n15 març Barcelona, tercera ciutat més popular a Instagram d’Europa\nPosted at 09:34h in El post\nLondres i París es situen al capdavant del rànking publicat a la guia "Hertz Travelgram", elaborada per la companyia de lloguer de vehicles amb motiu del seu centenari. L'estudi ha fet servir la xarxa social de fotografies Instagram per fer una valoració dels 100 indrets...\n05 febr. Joana Biarnés: l’ofici del fotoperiodisme, a contracorrent\nPosted at 16:24h in Manifesta recomana\nEl Palau Robert exposa fins al 2 d’abril un recorregut per la feina brillant de Joana Biarnés, la fotorreportera que es va endinsar amb valentia en el món del periodisme i de la fotografia de la postguerra civil. Després d’anys de restar en l’oblit, aquesta...\n05 febr. Les ‘CanicOlimpíades’: sí, existeixen i et sorprendran\nPosted at 16:19h in Manifesta recomana\nEl proper 9 de febrer començarà un dels esdeveniments esportius més esperats de l’any. I no, no ens referim als Jocs Olímpics d’Hivern de Pyeongchang, sinó el seu homònim en categoria miniatura i en format esfèric: els Jocs Olímpics d’Hivern...\n19 gen. Història colorista per a tots els públics\nPosted at 11:08h in Manifesta recomana\nUna bona proposta per al públic més familiar, amant dels dibuixos animats, és la que ens presenta Pixar amb Coco, endinsant-nos en la cultura mexicana i el culte als seus avantpassats. Una historia que se centra en la festa del Dia dels Morts, declarada per...\n12 gen. “La joguina que no existeix”: la lluita contra els estereotips en la infància\nPosted at 09:00h in Els nostres clients\nEls estereotips per raó de gènere abasten àmbits diversos com l’economia, la política o l’esport. Les diferències de gènere, tot i que van disminuint, es troben en el centre del debat públic. Un debat que Abacus, amb la campanya de valor “La joguina que no...\n30 des. Aporofòbia: la paraula de l’any que fa visible el rebuig al pobre\nPosted at 10:36h in El post\n«Odi, repugnància o hostilitat davant el pobre, el sense recursos, el desemparat». Aquesta és una possible definició del neologisme “aporofòbia”, dessignat paraula de l’any 2017 per Fundéu, la Fundación del Español Urgente, una entitat promoguda per l’Agència Efe i BBVA. No passa gaire sovint, però...\n10 nov. El futur de les notícies falses: no us creieu res\nNoves tecnologies, nous monstres. L’expansió de l’ús d’Internet i de les xarxes socials comporta tants riscs com oportunitats, un nou panorama canviant que requereix de gran perícia per gestionar-lo, tant des d’un punt de vista de comunicació social com política o de negocis. Un dels monstres...\n25 oct. Les xarxes entren en campanya: Twitter marcarà la publicitat electoral\nPosted at 17:10h in El post\nDesprés de mesos d’agitació al voltant del paper jugat per les notícies falses compartides a les xarxes socials en l’aprovació del Brexit a Gran Bretanya, en l’auge de l’extrema dreta durant la campanya presidencial francesa o en l’elecció de Donald Trump als Estats Units, la...\n20 ag. Vacances, mòbil i ansietats: com hem construit un món de tecnologia addictiva\nPosted at 09:38h in El post\n‘Vacances’ significa desconnexió. Desconnexió de la feina, és clar, però també de la rutina i dels hàbits propis. Significa canviar d’espais i tenir temps per dedicar a “altres coses”, les que siguin. Però hi ha uns hàbits que portem a la butxaca, que cada cop...\n05 ag. ‘Turismofòbia’: neologisme i símptoma social\nPosted at 09:00h in El post\nTurismofòbia, el nou neologisme que ha envaït els mitjans de comunicació en els darrers mesos i especialment aquest estiu, és el nom d’un símptoma, d’una advertència que les relacions entre els turistes i residents pot haver arribat a un nivell màxim de tensió. No és res...


Activitats per Desembre\nEls dies passen de pressa i ja falta poc per que arribin les festes tant assenyalades de Nadal i am aixó la preparacio del programa de les coses que fem cada any.\nComençarem pel viatge a Barcelona aquest any es realitzarà el dia 19 de Desembre ,visitarem la Sagrada Família. El Temple Expiatori de la Sagrada F amília és una església monumental iniciada el 19 de març de 1882 a partir del projecte de l'arquitecte diocesà Francisco de Paula del Villar (1828-1901). A finals de 1883, es va encarregar a Gaudí la continuació de les obres, tasca que no va abandonar fins a la seva mort, el 1926. A partir de llavors, diversos arquitectes han continuat l'obra seguint la idea original de Gaudí.\nEn l'actualitat i després de la visita del Sant Pare de Roma El temple s'ha ascendit a Basilica.\nDesprés de la visi ta a la Sagrada Família trasllat al maremagnun per a realitzar el dinar a fuffet lliure amb plats freds i calents, quan acabem el dinar passeig pel Maremagnum i trasllat al Teatre Borràs per gaudir de l'obra de teatre "Pel davant i pel darrere ", probablement la millor comèdi a del món, amb Pep Blanes, Rosa Gamiz, Carles Martínez, Anna Borrachina, Mónica Pérez, Enric Majó, Miquel Sitjar, Dafnis Baldufa i Saida Lamas.\nFinalitzada l'obra, retorn als llocs d'origen, i fi del viatge.\nUs podreu apuntar fins el dia 30 de Novembre, com sempre adreçant-se a Mª Carmen Segura (Calafat)\nD'altra banda degut al è xit de la demostració del tipic dinar de Nadal de l'any passat, em pensat en repeti-ho amb la mateixa escola d'hostaleria de Tortosa la data será el 18 de Desembre a les 4 de la tarda al nostre local.\nTámbe pensem que us agradarà la demostració sobr e reciclatge que es farà els dies 17 i 18 de\nGener al nostre local. Ens demostraran que qualsevol cosa per llençar es pot convertir en un altre objecte perfectament ùtil.\nEsperem que tot sigui del vostre grat i que comptem amb la vostra assistència en tots les activitats\nLA JUNTA - PRESIDENTA\nFi de curs5


Què passa si t'infectes amb dues variants del coronavirus alhora?\nLes partícules del COVID-19 (morat) ataquen a les cèl·lules (verd).\nCientífics del Brasil han confirmat dos casos d'infecció simultàniament amb dues variants diferents\nActualitzada 07/03/2021 a les 12:05\nCientífics brasilers han reportat recentment els casos de dos pacients que es van infectar simultàniament amb dues variants diferents del SARS-CoV-2, el virus que causa la Covid-19. Quines conseqüències té que passi això?\nMaitreyi Shivkumar, professora de Biologia Molecular en la Universitat De Montfort, al Regne Unit, ha explicat en un article en The Conversation què passa en aquests casos.\nSegons Shivkumar, en el cas brasiler «aquesta coinfecció va semblar no tenir cap efecte sobre la gravetat de la malaltia dels pacients i tots dos es van recuperar sense necessitat de ser hospitalitzats».\nA pesar que aquest és un dels pocs casos d'aquest tipus registrats amb SARS-CoV-2, encara no publicats en una revista científica, Shivkumar ha subratllat com els científics «han observat infeccions amb múltiples ceps d'altres virus respiratoris, com la grip. Això ha generat dubtes sobre com aquests virus poden interactuar en una persona infectada i què podria significar per a generar noves variants», exposa.\n«Els virus són mestres de l'evolució, muten constantment i creen noves variants amb cada cicle de replicació. Les pressions selectives en l'hoste, com la nostra resposta immune, també impulsen aquestes adaptacions», indica Shivkumar.\nEncara que la majoria d'aquestes mutacions «no tindran un efecte significatiu sobre el virus», sosté l'experta, hi ha algunes que aconsegueixen augmentar la seva capacitat per a replicar-se o evadir el sistema immunològic, d'aquí ve que siguin «motiu de preocupació i han de ser monitorades de prop», agrega.\nRespecte a les causes de la detecció de múltiples variants en una persona contagiada amb el coronavirus SARS-CoV-2, Shivkumar contempla dos escenaris: «Podria ser el resultat de la coinfecció per les diferents variants, o bé la generació de mutacions en el pacient després de la infecció inicial».\nEn el cas de l'estudi brasiler, prossegueix aquesta experta, les variants identificades «corresponien a diferents llinatges que havien estat prèviament detectats en la població, la qual cosa implica coinfecció per les dues variants».\nEn aquest sentit, Shivkumar ha mostrat la seva preocupació perquè aquestes coinfeccions facin que el coronavirus adquireixi noves mutacions de forma més ràpida i fins i tot puguin arribar al procés de recombinació: «Quan dos virus infecten la mateixa cèl·lula, poden intercanviar gran part dels seus genomes entre si i crear seqüències completament noves», explica aquesta experta en biologia molecular.\nLa recombinació en els coronavirus, que contenen només una cadena d'ARN en cada partícula de virus, només pot ocórrer entre cadenes d'ARN derivades d'un o més virus en la mateixa cèl·lula. Shivkumar ha recordat que existeix «evidència de recombinació tant en el laboratori com en un pacient infectat amb SARS-CoV-2, la qual cosa suggereix que això podria impulsar la generació de noves variants».\nNo obstant això, la professora ha assenyalat que «això requereix que els dos virus infectin la mateixa cèl·lula», ha aclarit. «Fins i tot si una persona està infectada amb diverses variants, si es repliquen en diferents parts del cos, no interactuaran entre si», ha afegit.\nAquest fet es va observar en pacients, ha recordat Shivkumar, en els quals es van trobar diferents cuasiespecies de coronavirus en les vies respiratòries superiors i inferiors, «la qual cosa suggereix que els virus en aquests llocs no es barrejaven directament entre si».\nPer aquest motiu, «l'evidència fins ara no suggereix que la infecció amb més d'una variant condueixi a una malaltia més greu. I encara que és possible, s'han informat molt pocs casos de coinfecció», ha resolt.\nComenta el contingut : Què passa si t'infectes amb dues variants del coronavirus alhora?