Una quarantena de busos de TMB incorporaran càmeres i sensors per evitar accidents | betevé Web\nRedacció btvnotícies dimecres 15 de novembre, 2017 , 14.45\nLa tecnologia, que ja s’està provant, s’instal·larà també en vehicles de la flota municipal\nA partir del 2018, més de 40 autobusos de TMB disposaran d'una nova tecnologia basada en sensors i càmeres per augmentar la seguretat viària reduint els punts morts de visió i amb avisos per al conductor. El sistema s'ha presentat a l'Smart Mobility World Congress, que es fa al recinte firal de Gran Via.\nDes del setembre, se n'està fent una prova pilot per comprovar-ne els avantatges més interessants. El sistema s'ha instal·lat en diversos vehicles municipals com una grua i un camió de la neteja i en dos vehicles de la Guàrdia Urbana i dos autobusos de TMB.\nEl pla de l'Ajuntament és que el 2018 23 autobusos urbans incorporin el sistema i una vintena més en tinguin un de similar. A més, per a l'adquisició de nous vehicles per a la flota municipal es requerirà que tinguin les prestacions que es considerin més útils. A més, el gerent de Mobilitat i Infraestructures, Manuel Valdés, ha explicat que també es treballarà per incorporar aquest sistema a la flota ja existent.\nEl sistema que s'està provant dona al conductor tres avisos principals: de risc d'atropellament de vianants o ciclistes, de sortida de carril involuntària i de col·lisió frontal amb altres vehicles. També n'incorpora dos de complementaris, un de lectura dels senyals de trànsit i l'altre sobre la distància de seguretat. Valdés ha destacat que a més de donar informació al conductor, el sistema també permet recollir dades per tal de detectar els punts on es concentren més riscos. El gerent remarca que d'aquesta manera volen "ser molt més efectius a l'hora de crear una ciutat amb el mínim de punts negres".


Victòria còmoda del CTT Balaguer Villart Logístic - Balaguer Televisió\nVictòria còmoda del CTT Balaguer Villart Logístic\n10, febrer, 2018\nVictòria plàcida del CTT Balaguer Villart Logístic davant del Oroso Abanca Gallec al partit corresponent a la jornada 14 de la Superdivisió femenina.\nLes balaguerines s’han imposat per un contundent 4-1 i han plasmat la diferència entre tots dos equips a la taula de classificació. Svetlana Bakhtina ha estat l’encarregada de sumar el primer punt amb un contundent 3-0.\nEl punt gallec ha arribat en un disputat partit que ha enfrontat a Anna Biscarri i Olaya Cea\nAmb l’1-1 al general les balaguerines han anat per feina i Natalya Prosvirnina ha sumat el seu punt individual amb un clar 3-0. El mateix resultat aconseguit en el partit de dobles que ha deixat el marcador general en 3-1.\nEl darrer punt l’ha sumat Bakhtina que no ha donat opció a Cea . Al finalitzar el partit les balaguerines es mostraven satisfetes tot i que admetien que era un resultat esperat.\nEl cap de setmana pel conjunt de la Noguera no ha pogut ser rodó ja que les balaguerines van caure derrotades contra el suris calella, la seva jugadora Anna Biscarri però espera que la derrota no privi d’aconseguir l’objectiu final de l’equip.\nEl pròxim partit del CTT Balaguer Villart Logístic tornarà a ser a casa el dia 24 de febrer contra l’Irún.


Pensem-hi un poc...: 11. Només que tinguéssiu fe com un gra de mostassa... (Mt 17, 14-20)\n11. Només que tinguéssiu fe com un gra de mostassa... (Mt 17, 14-20)\nTornem a veure demanar una curació a un pare que, amb el fill malalt, posa en mans de Déu la seva preocupació. Ho fa en “segona instància” perquè els deixebles no han pogut treure el mal esperit de l’infant.\nLa recriminació de Jesús als seus és antològica. La comparança que posa és contundent: una fe minúscula hauria bastat per a fer moure muntanyes. Res ens seria impossible si tinguéssim la confiança posada en el Senyor.\nEns costa, avui en dia, veure la ma de Déu en les accions i els fets que ens succeeixen. Alguns “innocents” si que tenen aquesta capacitat, i descobreixen la ma de Déu evitant-los una caiguda, o estalviant-los un ensurt anant en bicicleta.\nUn d’aquests “innocents” és el meu amic “Mikado”. No és japonès, ni emperador, com pot fer pensar el seu sobrenom. Ell es basc, resident a Barcelona i es fa dir “Mikado” per la locomotora de vapor, la millor de la història, segons diu. És un veritable expert en trens i en tota la cultura ferroviària, coneixent tot tipus de màquines, de túnels, de vagons, etc. Amb els seus calçons curts, estiu i hivern, Mikado passeja els seus quaranta o cinquanta anys (la veritat és que no en sé l’edat) com un infant de 7 o 8, i manté la seva mateixa capacitat d’admiració. En els casi 10 anys que ens coneixem mai li he sentit a dir una tonteria, encara que qui el sent –sense escoltar-lo- pot pensar que no diu ni una cosa amb sentit. La seva salutació habitual sol esser "feliz Navidad" fent el xiulet d'un tren, encara que et trobi durant l'estiu perque, diu, el Nadal és un moment molt important. Amb totes aquestes referències, poca credibilitat li donarien en qualsevol lloc. Entre els que els coneixem, ens emociona la seva clarividència quan ens diu que “he venido con Jesús, por esto no me ha pasado nada en el viaje” o “mi experiencia religiosa es una vez que la virgen me cogió la mano yendo en bicicleta para no caerme”.\nSi tots poguéssim tenir la mateixa confiança que el meu amic Mikado, segurament veuríem els resultats a les nostres pregàries,


Tanquen la platja de la Barceloneta per quart dia consecutiu\nLa Guàrdia Urbana també ha regulat els accessos a la platja de la Mar Bella i a la de Sant Miquel\nLaura Oliver | diumenge, 15 d'agost del 2021, a les 20.38\nLa Guàrdia Urbana ha tancat aquest diumenge a primera hora de la tarda l’accés a la platja de la Barceloneta per alta ocupació. És el quart dia consecutiu que se n’ha de regular l’accés. La calor que fa aquest cap de setmana a Barcelona, provocat per l’onada de calor que afecta Catalunya, ha impulsat molts barcelonins a refugiar-se a les platges de la ciutat.\nCom és habitual, els agents de la policia local regulen l’entrada de persones per tal de garantir que s’hi mantinguin les distàncies de seguretat i se segueixi el protocol anticovid. Les platges són un pla recurrent per a les persones que passen l’estiu a la ciutat i fa setmanes que Barcelona ha de tancar diverses platges per aforament complet.\nTancades també la Mar Bella i Sant Miquel\nLa gran afluència de gent al litoral també ha obligat a la Guàrdia Urbana a regular l’accés a la platja de la Mar Bella i a la de Sant Miquel. De fet, la policia barcelonina ja va haver de tancar aquesta última aquest dissabte per aforament complet.\nSegon estiu de controls d’aforament al litoral\nAquest és el segon estiu en què la Guàrdia Urbana ha de regular l’accés a les platges com a conseqüència de la pandèmia del coronavirus. La situació sobre l’ocupació de totes les platges de Barcelona es pot consultar a través del web municipal de platges.\n— covid — estiu — platges


Reinventar-se: 21 coses que he après en complir el meu somni\nReinventar-se: 21 coses que he après en complir un somni\nFeia anys que treballava per contribuir a que la vida de les persones més vulnerables millorés, una tasca que feia des de la distància i que m’apassionava. En viatges professionals a la meva estimada Àfrica vaig tenir la sort de reafirmar que la veritable força de les persones no està en el seu entorn, està al seu interior. Això va ser un dels catalitzadors del meu gir professional. Havia arribat el moment de fer un pas més cap al meu somni, d’acompanyar persones, ara des de la proximitat, per ajudar a descobrir i impulsar la seva força interior, el seu talent i benestar.\nAquestes són les 21 coses que he après o he descobert en aquest emocionant camí…\nQue cada dia és diferent. Això és un tresor.\nQue l’actitud ho és tot, quan hi ha dies que tot sembla impossible, que sembla com si es tanquessin totes les portes, i hi ha dies on TOT sembla possible. Per sort, n’hi ha més dels segons. Cal transformar els problemes en reptes. I vèncer la por al canvi.\nQue acompanyar persones i impulsar-les a que facin realitat els seus somnis és un regal. Moltes de les històries vitals que m’han confiat són fantàstics exemples de perseverança, paciència, esforç, resiliència, alegria, sentit de l’humor, acció, visió, actitud… davant situacions adverses o inesperades, o davant reptes que es proposen aconseguir. Sóc jo qui aprenc de totes elles, i és un regal.\nQue emprendre o reinventar-se és com un viatge. Al començament ho planifiques tot per arribar al destí, i durant el viatge has d’anar adaptant la ruta segons necessitats, interessos, oportunitats, resultats, aprenentatges.\nQue tot comença en el pensament. Segons el que pensis, et sents. Segons el que sents, actues. Per això, és clau, cuidar i escollir els pensaments com les flors més preuades del jardí.\nQue hi ha moltes persones disposades a donar-te un cop de mà, inclús sense que els ho demanis. I estic molt agraïda per aquesta oportunitat, per la confiança que m’han fet moltes persones, i pel suport incondicional rebut en tants i tants moments, de persones de diferents àmbits. Gràcies!\nQue les xarxes socials són una font de coneixement inesgotable. Moltes persones que segueixo, han estat i segueixen sent inspiradores, motivadores, en el meu camí personal i professional.\nQue sóc mestressa i senyora del meu temps. L’agenda me l’organitzo jo i depèn de les meves accions prèvies i de les decisions que faig prenent.\nQue hi ha decisions que només puc confiar al meu cor o a la intuïció, i provar, arriscar.\nQue en el món de l’emprenedoria, la capacitat d’improvisació és un plus. Pel mateix motiu que cap dia és igual, ni cap projecte és igual, ni cap persona és igual.\nQue poder aprofundir en el Mindfulness ha estat el regal més valuós. Hi vaig arribar a través del ioga. El Mindfulness m’ha aportat molta calma, serenor i visió en moments d’onades fortes. M’ha ajudat en el meu propi camí, i estic gaudint moltíssim el fet de compartir tot el que aporta la meditació Mindfulness amb altres persones que s’hi acosten per curiositat o necessitat, Una tècnica que esdevé una actitud davant el riu de la vida i que et pot canviar la vida.\nQue fer una xerrada o un taller sense powerpoint és possible. Un dia m’ho vaig proposar com a repte. I va ser una alliberació. Sovint, només utilitzo un mapa mental que em serveix de fil conductor.\nQue escriure és un plaer. Sempre m’havia agradat redactar, escriure petits relats o textos publicitaris. Escriure el blog m’ha permès despertar la meva creativitat i el plaer per escriure.\nQue aprendre a prioritzar és aprendre a renunciar.\nQue compartir els moments del dinar a casa és un luxe. Les converses flueixen més que al sopar, quan s’està més cansat físicament i mentalment.\nQue cal aprendre a conviure amb la incertesa. No saber què faràs o quan guanyaràs d’aquí a dos mesos, és un repte pel qual no hem estat educats. Hi ajuda una bona dosi d’atenció al moment present i creure que les possibilitats són infinites.\nQue quan portes a terme un somni, no hi ha marxa enrere. Encara que en un mal dia pots estar a punt de llançar la tovallola, en observar tots els passos fets, t’adones que ja no hi ha marxa enrere. És el mateix punt d’inflexió que tenen els esportistes que es preparen per millorar la seva marca.\nQue es pot canviar la professió a qualsevol edat. Potser si vols ser balladora o dedicar-te a l’esport competitiu no és possible, però sí que ho és per la majoria de professions.\nQue la millor inversió és la que fas en tu mateix, en el teu desenvolupament personal i professional. He après moltíssim de tots els meus mentors i coach, tant a nivell personal com professional. El canvi és inevitable, i el canvi permet sortir de la zona de confort, evolucionar i aprendre.\nQue fer realitat el teu somni és com cultivar la terra. Has de preparar la terra, treure les males herbes, sembrar i tenir cura de les plantes dia a dia, observant i gaudint l’evolució de cada nova flor que un dia donarà el fruit.\nQue gaudeixo aprenent i que encara em queda molt per aprendre!\nI tu, quines coses has après en fer realitat el teu somni?\nSi tens nous somnis o necessites reinventar-te i creus que t’hi puc ajudar, estaré encantada de fer-ho!\nSi creus que pot ser interessant per altres persones, comparteix-ho. Moltes gràcies.\n7 trucs per complir els propòsits d’Any Nou\nDe gran vull ser…7 coses a fer abans de triar la teva carrera


«Justícia per als germans Badia» | NacióDigital\n«Justícia per als germans Badia»\nQuim Torra, Quim Forn i Gerard Gómez del Moral participen en l'homenatge dels dos personatges històrics en el 80è aniversari del seu assassinat\nper Isaac Meler, 28 d'abril de 2016 a les 20:41 |\nQuim Torra, Quim Forn i Gerard Gómez del Moral, en l'homenatge als germans Badia | Isaac Meler\nUn 28 d'abril de fa 80 anys Miquel i Josep Badia van sortir del número 52 del carrer Muntaner de Barcelona sense saber que a la porta 38 de la mateixa via els esperava la mort. Sis trets de pistola van deixar-los sense vida i el seu autor encara avui és lloat en pintades que amb més o menys regularitat apareixen cada aniversari del seu assassinat: "Visca Justo Bueno".\nEnguany, l'homenatge als dos germans a peu de carrer i davant d'una cinquantena de persones s'ha convertit en una demanda de "justícia" i memòria històrica. "No només recordo, sinó que recordo i exigeixo", ha manifestat Quim Torra, parafrasejant una dita armènia. "Avui m'he tornat a sentir insultat per gent que a través de les xarxes em deia feixista per venir a aquest acte", ha lamentat, per afegir que cal "demanar justícia" en contra d'unes pintades que ha qualificat d'"abominables".\nI amb aquest ànim de recordar, Torra ha explicat que si bé Justo Bueno va ser enterrat en el Camp de la Bota, el seu no és un cas de repressió franquista. "No hem de confondre assassinats amb assassins", ha subratllat. A banda d'intentar posar al seu lloc l'autor de la mort dels Badia, l'expresident d'Òmnium Cultural també ha carregat contra els membres de la FAI que "no representaven l'anarquisme de Francesc Layret o Salvador Seguí 'El Noi del Sucre'".\nActe seguit, Quim Forn ha pres el torn de paraula per destacar tres virtuts dels Badia: "compromís, lleialtat a Macià que els va dur a una mort tràgica i ordre". Sobre aquest últim punt, el regidor de CDC a l'Ajuntament de Barcelona ha insistit que per a aquests personatges històrics era una "màxima" per aconseguir un "enfortiment" del "procés a favor de la recuperació de les llibertats nacionals".\nFinalment, el diputat d'ERC al Parlament de Catalunya, Gerad Gómez del Moral, s'ha mostrat contrari a "treure de context" la mort dels germans Badia. "Eren persones militants que el 31 es van ajuntar per fundar la JEREC (Joventuts d'Esquerra Republicana - Estat Català), que més tard defensaria la Generalitat", ha declarat, tot recordant que gent d'aquest col·lectiu "va combatre al front" contra "el feixisme" i en defensa de "la República".\n*Fe d'errors: en data anterior al 29 d'abril de 2016 aquesta crònica contenia una mala interpretació de les declaracions del diputat Gerard Gómez del Moral. Concretament, es deia que els germans Badia havien lluitat al front durant la Guerra Civil espanyola. Malgrat això, Gómez del Moral no feia referència als Badia sinó al col·lectiu de les JEREC.\n«Qui va assassinar els germans Badia?»\nSocietat, història, memòria històrica, Quim Torra, germans Badia, Quim Forn, Gerard Gómez del Moral\nPer John Dou el 22 de maig de 2018 a les 12:05\nCal que us informeu molt bé sobre qui van ser i que van fer aquests germans Badia. Repressors, gent de tarannà violent van reprimir amb duresa les accions del obrerisme. Els germans Badia van ser alletats en el feixisme més racista i xenòfob de l'època. En tot cas no són exemple de res, ans ben al contrari. De ben cert, aquests individus no mereixen cap homenatge públic. Són un exemple de l'extremisme més violent i també del nefast paper que en política poden jugar els psicòpates radicals. Aquests "herois catalans" no convenen a Catalunya ni als catalans que volem pensar que és possible crear una societat plural d'opinions i més justa en valors i en fites de futur.\nPer Anònim el 30 d'abril de 2016 a les 08:14\nCom a bons criminals d'ultradreta que éren, no van combatre el feixisme (com si va fer Justo Bueno), només es van dedicar a combatre el sinicalisme d'esquerres.\nDubte sobre el que va dir Gómez del Moral\nPer Anònim el 29 d'abril de 2016 a les 11:14\nSi els germans Badia van morir assassinats el 28 d'abril de 1936, en quin front van combatre "en defensa de la República" el feixisme, si la guerra civil va començar uns mesos després?\nSegond homenatge, el primer no el can dir\nPer Anònim el 29 d'abril de 2016 a les 09:05\nEs fan resso d'aquest homenatge d'ERC, pero ni una paraula de l'homenatge que fa dos dies va fer Estat Catala, organitzacio a la qual pertanyien els Germans Badia, al fossar de les moreres amb mes de cent persones. Es poden trobar fotos i mes informacio si busqueu a Google el bloc oficial d'Estat Catala\nPer Jordi M el 29 d'abril de 2016 a les 02:43\nHem de pensar en els anys 20 i 30. Però els anys 20 i 30 d'aquest segle, hòstia consagrada!\nQuè hi fa el criminal Justo Bueno a Montjuïc?\nPer Anònim el 29 d'abril de 2016 a les 00:18\nHomentagem als germans Badia amb tot el mereixement i justícia. Em pregunto però com és possible que a les columnes que hi ha a l'entrada del Fossar de la Pedrera amb alguns noms dels màrtirs del franquisme que allà estan soterrats hi ha el nom d'en Justo Bueno Pérez, el suposat membre de la FAI que va ser, a part d'un malfactor i criminal (al seu local-taller s'hi van trobar els cossos de tres prostitutes, entre altres coses) l'assassí dels germans Badia. Què hi fa el seu nom a les columnes? Què fan els responsables de l'Ajuntament i del cementiri? Vergonya, senyors, vergonya! Així és com respectem la memòria dels nostres màrtirs?


Comunicats.catEntrevista al MHP Carles Puigdemont a Kyodo News, 15-10-2018: Esperit intransigent de lluitaComunicació alternativa territorial\nByRedacció\t 27/10/2018 04/10/2021\nEl MHP Carles Puigdemont concedeix la primera entrevista a la premsa japonesa després de sortir d’Espanya coincidint amb el primer aniversari de la celebració del referèndum\nHa passat un any des de que es va celebrar el referèndum sobre la independència de Catalunya, fet que va cridar l’atenció a nivell mundial. El MHP President de Catalunya Carles Puigdemont, que va forçar-lo com a cap del govern català sense fer cas de l’oposició del govern central, va fugir de la persecució per part de les autoritats judicials espanyoles, que l’acusen de rebel·lió, i actualment continua l’activitat independentista des de Bèlgica. L’expresident ha acceptat per primer cop una entrevista a la premsa japonesa després de sortir d’Espanya i ha manifestat el seu esperit intransigent de lluita per realitzar la independència.\n(Kyodo News:K) -Com analitza, en retrospectiva, la seva decisió de forçar el referèndum?\n(MHP Carles Puigdemont) Des del punt de vista personal em trobo en una situació dura, perquè se m’ha obligat a anar-me’n de Catalunya. Però és una decisió correcta per canviar la situació política actual. Ningú no pot viure en una societat on es reprimeix la llibertat d’expressió. Estic molt orgullós del que hem fet.\n(K) – Vostè se’n va anar de Catalunya, però molts dels seus col·legues són a presó. Preveia aquesta situació?\n(MHP Carles Puigdemont) No esperàvem que el govern espanyol prendria mesures violentes contra nosaltres, com ha anat fent històricament, però va ser una previsió equivocada.\n(K) – No preveia venir a Bèlgica?\n(MHP Carles Puigdemont) Vam examinar tots els escenaris possibles, des del millor fins al pitjor. La situació actual és el pitjor d’aquells escenaris. Com que l’estat espanyol va decidir fer servir la política de repressió, havíem de prendre algunes mesures per seguir endavant. Si ens haguéssim quedat a Catalunya, ara no podríem fer res.\n(K) Segons el resultat del referèndum, la majoria de vots va ser a favor de la independència. Malgrat això, els sondejos d’opinió pública diuen que ambdues posicions tenen forces similars. Amb què justifica democràticament la independència?\n(MHP Carles Puigdemont) La votació es va celebrar mitjançant un procediment democràtic i, d’aquesta manera, vam manifestar la nostra voluntat de resoldre el conflicte de forma pacífica. És cert que una part de ciutadans no comparteix la nostra idea. Alguns partits volien boicotejar el referèndum per tal d’impedir la independència, però no és just que ho facin, perquè una votació és un procediment legítim. Si no hi ha cap possibilitat que el govern central negociï l’autodeterminació amb nosaltres, hem de celebrar una votació.\n(K) – No obstant això, la reacció de la UE va ser indiferent a la de vostès.\n(MHP Carles Puigdemont) No esperàvem que la UE defensés la independència. Encara estem en una etapa on s’estan reconeixent els problemes que patim. Però allò que ens ha decebut és que la UE ha mantingut silenci sobre les repressions a la llibertat d’expressió per part del govern espanyol.\n(K) – Com és la relació amb el nou govern de Torra que l’ha succeït?\n(MHP Carles Puigdemont) Ens comuniquem sempre per videoconferències. Establim una relació col·laboradora i molt estreta, però no sóc jo qui pren decisions importants al govern català.\n(K) – Però, a la pràctica, vostè és el líder, no?\n(MHP Carles Puigdemont) Al capdavant del govern hi ha el president Torra. És cert que jo també tinc lideratge polític. De fet és la meva responsabilitat, ja que vaig ser el cap de llista del meu partit a les eleccions del 21-D. No puc dir que no tingui cap influència; de fet ajudo el nou president.\n(K) – El nou govern espanyol de Sánchez fa una crida a vostès al diàleg.\n(MHP Carles Puigdemont) Nosaltres ja veníem demanant diàleg al govern de Rajoy. El fet que Sánchez ens l’ofereixi és un senyal positiu, però encara no sabem què ens vol proposar. Tenim per objectiu establir la República Catalana, un país totalment sobirà. Sempre estem disposats a asseure’ns en una taula de negociació.\n(K) – No tenen certes condicions?\n(MHP Carles Puigdemont) L’única condició és que es respecti la nostra idea de celebrar un referèndum per tal de decidir la nostra sobirania. No pressuposem que el govern central hagi d’acceptar la independència de Catalunya. Però no és insignificant el fet que més de dos milions de catalans van votar a favor de la independència. Sánchez ha de dialogar amb nosaltres sobre aquest fet.\n(K) – Quina injustícia denuncia Catalunya al món?\n(MHP Carles Puigdemont) El que es denuncia és precisament el fet que no hi hagi cap mesura per administrar la nostra situació. Per exemple, el nostre parlament no té competències per prohibir les corrides de toros. Els ports i els aeroports són administrats pel govern central. Les nostres competències en matèria lingüística es veuen infringides sistemàticament. No diem que vulguem tots els nostres diners només per a nosaltres. Ben al contrari: volem continuar mantenint la solidaritat amb Espanya. No obstant això, la quantitat d’inversió que rebem és massa petita en comparació als impostos que paguem al govern central. No podem acceptar aquesta situació.\n(K) – És possible mantenir la solidaritat amb Espanya tot i haver aconseguit la independència?\n(MHP Carles Puigdemont) Això és possible dins del marc europeu. No tenim una posició antagònica vers Espanya. Seguirem parlant tant català com castellà.\n(K) – Quina hauria de ser la línia d’actuació d’ara endavant?\n(MHP Carles Puigdemont) Aquesta discòrdia amb el govern central dista molt d’arribar a la fi. Mantindrem la nostra postura d’obtenir la independència i seguirem fent una crida a la UE i Espanya a fi que ens reconeguin.\n(K) – No planeja el seu retorn a Catalunya?\n(MHP Carles Puigdemont) Cada dia abordo el tema pensant que avui serà l’últim dia a l’exili.\n(K) – L’òrgan jurídic espanyol manté l’ordre de detenció contra vostè.\n(MHP Carles Puigdemont) Ara mateix el retorn a Catalunya significaria silenciar-me. Si em detenen, no podria fer res. Per tant, no és una opció real per a mi.\nL’1 d’octubre els independentistes van tornar a mostrar múscul en organitzar una gran manifestació a la capital catalana, Barcelona. Tanmateix, els antiindependentistes també han aconseguit alçar la seva veu pels mateixos mitjans, la qual cosa sembla evidenciar que les diferències entre uns i altres s’han fet, si més no, més profundes. D’altra banda, s’ha produït una gran esquerda a la unió independentista existent entre el grup intransigent liderat per Puigdemont i el grup que demana una direcció més realista. És per aquesta raó que, sota aquesta situació, el futur del moviment independentista a Catalunya sigui encara més difícil de preveure.\nArticle traduït per l’Anyilaisa (@anyilaisa) segons el meu millor coneixement del català.\n翻訳: Anyilaisa (@anyilaisa) カタルーニャ語学習中の日本人\nFont: Kyodo News. Japó\nAutor: Jun Nagata 永田潤\nData de publicació: 15-10-2018\nFont de la imatge: Kyodo News\nPost Tags:\t#Anyilaisa#Japan#JP-CAT#Kyodo News


Bon Estiu | matricula | assemblea | concurs | festivitats.... — Delegació d'Estudiants de l'ETSAV — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nmail massiu enviat el 13 juliol de 2012\nCom sabeu finalment les matrícules han pujat fins al 25% del preu del cost real, el temut augment del 66%. Però en principi entre un 50 i un 60% podeu rebre una ajuda de la Generalitat . Aquesta ajuda dependrà de la vostra renta familiar.\nCom que tot és molt precipitat, inicialment a TOTHOM se li cobrarà el màxim (66% d'augment, excepte els que ja heu estat becaris MEC, mirar la web). Però al setembre només es pagarà el 60% (que equival al preu que hem pagat el curs passat). Al desembre, un cop cadascú hagi mirat i tramitat quin és el seu llindar de renta, es faria un segon pagament. La majoria haurà de pagar el 40% restant, però hi haurà qui no haurà de pagar menys. Aquest segon pagament podria ser un element de pressió. El descompte per nivell de renta és independent de paràmetres econòmics. Així com amb les beques MEC cap complir paràmetres acadèmics, amb els descomptes de la Generalitat per renta no es contemplen paràmetres acadèmics.\nTot plegat sembla un xic complicat, per tenir-ho més clar podeu consultar les webs habilitades per informar-vos:\nGeneralitat: http://matriculauniversitaria.cat/ (Molt recomanada)\nMireu-vos-ho bé, ja que entre un 50 i un 60% de vosaltres teniu dret a descompte. Mireu-vos la taula de llindars i preus.\nLa matrícula serà el dijous 6 de setembre, per Internet com ja s'ha fet de fa un parell d'anys. També us podreu venir a matricular a l'Escola, però de forma independent.\nSESSIÓ DE TAPS DE LLETRA\nSerà, com sempre, el dimecres 5 de setembre, el dia abans de la matrícula. L'horari és previsible que sigui el de sempre: de 12h a 14h. Però l'horari encara no és definitiu.\nDesprès de tot el què hem fet aquest curs, que ha estat molt, i de la pausa estival per carregar forces, us convoquem a una ASSEMBLEA OBERTA A TOTHOM convocada per Comunitat ETSAV el dimecres 5 de setembre a les 14h (aprox.) a la Terrassa del Bar (desprès de la reunió de TAPs de Lletra). En aquesta Assemblea es començarà a parlar del què hem de fer de cara al proper curs.\nLa DEAV convocarem un concurs d'arquitectura pel disseny d'un pèrgola/ marquesina i/o Ordenació del Campus Sant Cugat. Aquest concurs tindrà un jurat extern a la DEAV, premis, i voluntat de realització. En qualsevol cas podeu anar pensant en formar equips, perquè a inicis de setembre publicarem les bases.\nTERCERA CONVOCATÒRIA DE PFC\nAvui s'ha donat el vist-i-plau per començar a treballar per fer una convocatòria de PFC a la tardor, cap a l'octubre. Molt difícilment serà aplicable per l'octubre del 2012, però segurament ja serà possible per més endavant. Us mantindrem informats.\nII VETLLADA ARQUITECTÒNICA\nEl divendres 16 de novembre a la nit es farà la Cerimònia d'Entrega de Premis del Concurs d'Arquitectura de la DEAV i Posterior Ball benèfic pel Premi. Esperem poder comptar amb la vostra assistència.\nEs farà una festa a Apolo (o RAZZ o similar) per celebrar l'inici de curs el divendres 5 d'octubre.\nDes de la DEAV us volem desitjar un molt bon estiu!


Dos alumnes alteans participen en la 11a edició del Mini Parlament Europeu en Bellagio - Altea Digital\nDos alumnes alteans participen en la 11a edició del Mini Parlament Europeu en Bellagio\nL’esdeveniment congrega als 22 països de la Unió Europea que integren el Douzelage del 8 a l’11 d’abril\nJosé Pérez Sifre i Claudia González Palomares són els dos alumnes seleccionats pels instituts de secundària Bellaguarda i Altaia, respectivament, per a participar en la 11a edició del Mini Parlament Europeu que se celebrarà en Bellagio (Itàlia). La cita per als 22 països de la Unió Europea que integren el Douzelage tindrà lloc del 8 a l’11 d’abril.\nLa delegació alteana estarà encapçalada per la regidora d’Educació i Agermanaments, Pepa Perlés, a qui també acompanyarà l’edil del BLOC, Pepa Narbó. La selecció dels alumnes “s’ha realitzat directament per cada un dels instituts de la localitat i els triats són de segon de l’ESO”, ha desvelat l’edil d’Educació.\nEl tema principal sobre el qual treballaran els jóvens del Douzelage que assistisquen a l’esdeveniment es basarà en el llibre “El xicotet príncep” d’Antoine de Saint Wxupéry. Per a Perlés, l’objectiu de l’activitat es basa en “incentivar l’interés dels jóvens per Europa utilitzant la temàtica seleccionada per a potenciar l’interés en diferents cultures i en la màgia de descobrir l’enteniment mutu fomentant l’esperit de formar part d’un territori comú”.\nA més, la regidora d’Educació ha explicat que els alumnes alteans hauran de llegir “El xicotet príncep” i portar una còpia del mateix tant en castellà com en valencià. Així mateix, les ciutats participants realitzaran un logo del llibre que “representarà els trets culturals més significatius de cada municipi”, ha desvelat Perlés. Com a clausura del Mini Parlament es realitzarà un taller teatre-musical on els alumnes participaran “en una representació teatral conjunta”, ha afirmat la responsable d’Educació.\nFinalment, Perlés ha felicitat els alumnes d’Altea als que ha desitjat que “disfruten de l’activitat que els donarà l’oportunitat de conéixer jóvens de la seua edat dels distints països que formen part del Douzelage”.


les notes del Pep Molsosa: Torna el Casimir !\n...a La Vanguardia de divendres 25, com a president del Cercle Europeu de Barcelona. I es pregunta "quosque tandem", fins quan seguirem amb el "descrèdit exterior"?\nVaig tenir contactes amb el Casimir de Dalmau quan jo era funcionari a la Comissió, i li oferia possibilitats de cooperació informal, per millorar la participació catalana (especialment del Govern català), en les polítiques de la Comissió en les que jo treballava (regional, social, ocupació, formació, ...).\nMai va fer el més petit gest per aprofitar-ho.\nSempre vaig tenir la impressió de què el Patronat Català pro-Europa que ell dirigia era com una ambaixada vaticanista: gestos, contactes, dinars, ... tot en general molt "flou", molt ambigu, poc concret, poc precís ... molt eteri, com les misses i prèdiques dels bisbes catòlics.\nSortosament els nous governs de la Generalitat, a partir del 2004, han servit per deixar enrere aquella política mel•líflua i han dotat, finalment, el Govern català, d'una Secretaria per a la Unió Europea amb capacitat d'intervenció política real davant les institucions de la Unió. I, a Madrid, des del 2004, amb el Govern socialista s'han obert les vies a una participació orgànica de les Comunitats Autònomes en la formulació de la voluntat de l'Estat i en la participació directe en alguns òrgans de la Unió.\nEs pot criticar aquesta política, evidentment. I jo ho he fet en diverses ocasions. La més clamorosa, per exemple, en l'àmbit de l'educació. Però no és el Casimir (representant de l'antiga política gesticular i simbòlica, populista i ombrívola, que cuidava bé els seus amics i els amics dels seus amics), el més adequat per fer-ho.\nAra que el Millet ha fet un pet, i que sembla que hauríem de fer neteja, perquè no fer un balanç rigorós dels resultats concrets, dels "èxits" polítics de la seva gestió, de la seva política ? perquè no ens explica les relacions i els seus lligams exteriors amb l'estratègia professional de la seva dona, la senyora Maria do Carmo Belard-Kopke, nomenada i cessada Directora General ? On es pot trobar informació sobre el seu "Cercle Europeu de Barcelona" ? El Google sembla que no el coneix ...\nSi algú hi té interès, pot començar per llegir el meu Informe per la reorientació i la reorganització del Patronat Català pro-Europa. Ell el va dirigir molts anys.\nPel que fa el Cercle Europeu de Barcelona (no de Catalunya), la notícia a La Vanguardia del 17.09.2006 deia que "se ha constituido el Cercle Europeu de Barcelona, foro de debate impulsado por Casimir de Dalmau, Joaquim Jubert y Maria do Carmo Belard-Kopke y que cuenta con una cincuentena de profesionales y empresarios comprometidos con el catalanismo y el europeísmo. El foro se estrena el 18 de septiembre con una cena coloquio con el secretario de Estado del Gobierno español para la UE, Alberto Navarro. El foro iniciará también un ciclo de encuentros con los candidatos a las elecciones del 1 de noviembre del Parlament de Catalunya".


CE1 - Capacitat de conèixer i entendre en profunditat els processos físics principals i les interaccions que donen lloc als fenòmens meteorològics.\nCE3 - Capacitat per entendre la ciència relacionada amb el canvi climàtic, les seves manifestacions i impactes i la seva relació amb canvis climàtics passats, així com per conèixer l’evolució projectada del clima futur, sabent valorar les incerteses i incògnites.\nCE6 - Habilitats de programació i desenvolupament d’algoritmes per a l’anàlisi de dades meteorològiques o climàtiques i la resolució de problemes meteorològics.\n• Comprendre el moviment atmosfèric a partir dels principis físics que el governen amb especial èmfasi en l’escala sinòptica i latituds mitjanes.\nEn cas de confinament les classes magistrals i de problemes s’impartirien a través del BB Collaborate. I l’exercici setmanal es portaria a terme com una tasca definida al Campus Virtual.


Ahir al matí va tenir lloc a Cambrils, la V edició de la Milla Aquàtica i la II de la Doble Milla Aquàtica, puntuables pel Circuit Català de Travesses i la Copa d’Espanya d’Aigües Obertes respectivament.\nEn la Doble Milla, hi va prendre part la nedadora màster del nostre Club, Gemma Gassa que va finalitzar el recorregut de 4.000 mts (2 voltes al circuit de 2.000 mts) amb sortida i arribada a la platja del Regueral.\nEn la V Milla Aquàtica, la representació del nostre màster del Club va estar més nombrosa: Manel Peris, Arnau Tolos, Sonia Martín, Regina Hernández, Òscar Solé, Ramon Gasulla, Toni Michans, Ruben Tàpies, Jesús Solana i Enric Llop, que van completar un recorregut de 2.000 mts amb sortida i arribada també a la platja del Regueral.\nLes actuacions màster més destacades van anar a càrrec d’Òscar Solé que va ser 5è ( 2.000 i 4.000 mts), Regina Hernández 7ª, Soni Martín 8ª, Arnau Tolos 9è i Manel Peris que va arribar 15è, en les seves respectives categories.\nPel que fa als més joves destacar també el 3er lloc aconseguit per Pol Roca en les 2.000 i 4.000 mts.


Preguntes freqüents sobre la convocatòria d'acreditació del professorat doctor - Agència Valenciana d'Avaluació i Prospectiva (AVAP)\nConvocatòria 2017 d’acreditació de professorat doctor\nPreguntes freqüents sobre la convocatòria d’acreditació del professorat doctor\nSi desitge l’avaluació per a més d’una figura contractual, he de presentar una sol·licitud per a cadascuna d’elles?\nSí. Es presentarà una sol·licitud per a cadascuna de les figures contractuals en les que desitge l’avaluació, i a la sol·licitud s’acompanyarà la documentació escanejada, o fotocopiada si es presenta en un registre presencial. Cada sol·licitud comporta el pagament de la taxa establerta.\nPuc utilitzar el CVN generat en l’aplicació de la meua universitat?\nRecomanem utilitzar l’eina editor de CVN habilitada a la pàgina web de FECYT per a la creació o importació del currículum, encara que ja estiga en format CVN generat des de la seua institució, i comprovar que no hi ha camps incomplets ni duplicitats.\nTinc un títol homologat, he de carregar a la plataforma una còpia del títol homologat i de l’original?\nSí, s’han de carregar tots dos.\nEs valora la docència de títols propis?\nEs valora tota la docència universitària, però no té la mateixa puntuació que la docència de títols oficials i també depèn del títol propi.\nPer acreditar la docència universitària, cal avaluació positiva tipus Docentia?\nNo, però acreditar sempre serà positiu.\nTinc un article aprovat, però no s’ha publicat encara. Puc incloure-ho per a la seua valoració?\nÚnicament es tindran en compte, a efectes de valoració, les publicacions científiques que, quan es presente la sol·licitud, ja estiguen publicades o compten amb el Digital Object Identifier (DOI).\nVaig a fer una estada. Puc incloure-ho com a mèrit per a la seua valoració?\nEs podrà incloure sempre que es puga acreditar que l’estada s’ha realitzat abans del tancament de la convocatòria.\nCom acredite que he participat en un projecte d’investigació si a l’equip no hi ha investigador principal?\nHauràs d’acudir al vicerectorat amb competències en investigació perquè emeta el corresponent certificat.\nEs pot incloure una col·laboració externa en un projecte d’investigació?\nEn l’apartat de mèrits d’investigació només es valora la col·laboració en projectes de recerca com a investigador principal o membre de l’equip.\nOn s’inclou la publicació d’actes de congressos amb ISBN?\nS’emplenen els camps corresponents a la publicació de les actes a l’apartat “Treballs presentats en congressos nacionals i internacionals” i el comité, d’acord amb els principis i orientacions, decidirà com ho valora.\nCom puc omplir el formulari de l’annex IV?\nCal imprimir-lo per a omplir les dades a mà i posteriorment escanejar-lo per a poder pujar-lo a la plataforma.


Aeribalta - Aviació: En Quim Vinyet de la Cerdanya ens ha deixat.\nEn Quim Vinyet de la Cerdanya ens ha deixat.\nEn haver emprès el seu vol a l'infinit, mort de malaltia, un company seu que ens ha donat la trista notícia ha manifestat el seu condol, el qual diu així:\nAvui he rebut la trista notícia que el Quim Vinyet de la Cerdanya ens ha deixat. Segons m'han contat el comiat ha estat totalment íntim per desig exprés de la família.\nFa anys que el coneixia i l’apreciava tant com persona, així també que com a pilot. Com persona el tenia molt considerat per la seva excel·lent vessant humana, malgrat que la vida l’havia tractat durament. Com a pilot, entenc que l’aeròdrom de la Cerdanya li deu molt donat que va ser qui es responsabilitzà de les instal·lacions durant tots aquells anys en què el camp no va tenir responsables visibles. Si va cometre errors i tot el que va haver de fer no va poder agradar a tothom, va ser per això, per motiu que ho va fer, sinó hagués fet res, en res hagués fallat, tampoc la Cerdanya hagués tingut un aeròdrom operatiu. El que si és cert i aquesta fou la seva gran virtut i dedicació, és que el camp sempre va estar obert pel gaudiment de tots quins varen voler arribar-s'hi.\nJosep Mª Roura\nPS: Companys d'en Quim Vinyet aporten el seu condol:\nNo ho sabia i m'ha entristit la notícia. Comparteixo els teus comentaris. En aquells llargs anys en què no hi havia ningú -ningú que vol dir nobody, nadie, personne- ell responia el telèfon i ens explicava com estava el vent abans de sortir i ens aconsellava pista en servei.\nYo conocí al Quim Vinyet cuando aun volaba en quick-silver, hablo de 20 años o mas, yo solia hacer vuelos de Pals a la Cerdanya en aquella época, durante todos estos años, siempre nos atendió, ayudo en todo, en ir a buscar gasolina, si éramos varios pilotos, nos prestaba su propio vehículo para ir a desayunar, le encantaba le explicara que ruta había seguido, las térmicas que había encontrado, era una persona apasionada por la aviación. Los amigos de Quim Vinyet estan preparando unos vuelos o un acto para este jueves en el aeródromo de la Cerdanya, cuando tenga mas datos concretos los paso al foro por si alguien se quiere añadir o lo quiere difundir para posibles interesados.\nSaludos a todos, Ángel Ibáñez\nHola Companys pilots,\nSento molt la notícia. Abans de inaugurar-se el tunel, anava molt sovint sola o acompanyada a la Cerdanya. En Quim sempre tan amable i servicial, el recordo amb molt d'afecte.\nLA FAMÍLIA D'EN KIM VINYET ENS FA ARRIBAR\nUNA NOTA ENCOMIABLE:\nNo havia llegit aquest article fins avui, que n'he tingut noticia. Realment m'ha commogut, tant a mi com a la família amb qui ho he compartit, llegir les vostres paraules.\nEl Kim va dedicar molts esforços a l'Aeròdrom de La Cerdanya, i sobretot a les persones que en formaven part i per allà rondaven. Ara se n'està fent una bona gestió, i molts en gaudim, però no hem d'oblidar d'on venim.\nDiuen que les persones no marxen del tot mentre se les recordi. Us agraïm, de tot cor, que de tant en tant el recordeu, ja sigui amb un escrit com aquest, una xerrada entre amics, o un simple pensament.\nLa família del Kim.\n15 d’agost del 2011\nEtiquetes de comentaris: Agraïments, Es Història\nAnònim 15 d’agost de 2011, a les 23:01\nNo havia llegit aquest article fins avui, que n'he tingut noticia. Realment m'ha conmogut, tant a mi com a la familia amb qui ho he compartet, llegir les vostres paraules.\nLa familia del Kim.


Madrenas es compromet a municipalitzar el servei d'aigües quan al 2020 caduqui la concessió - El Gerió Digital\nEl ple aprova el reglament de la ràdio municipal\nL'alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, i el tinent d'alcalde Carles Ribas, aquesta tarda © ACN\nL'alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, s'ha compromès a municipalitzar el servei d'aigües a partir del 2020, quan caduqui l'actual concessió. "Volem una gestió pública al 100%", ha anunciat l'alcaldessa durant el ple municipal d'aquest juliol.\nEn una clara referència al cas Agissa, Madrenas ha subratllat que la gestió de l'aigua "s'ha d'apartar de les dinàmiques que fan pensar en altres beneficis més enllà del servei públic" i ha apostat clarament per la gestió directa, tancant la porta a "qualsevol nova concessió privada o semiprivada". L'anunci, però, no ha estat exempt de polèmica.\nLa CUP li ha recordat a l'alcaldessa que van ser ells els qui se la van "jugar" interposant la denúncia que ha destapat possibles irregularitats en el si de Girona SA i el PPC, directament, li ha retret haver entrar ja "en campanya electoral". A més, la majoria de l'oposició ha reclamat a l'equip de govern que, més enllà dels anuncis, faci passos ferms cap a la municipalització de l'aigua (entre d'altres, calendaritzant què cal fer a partir d'ara). D'altra banda, el ple municipal ha aprovat aquest dilluns l'establiment de servei públic i el reglament de la ràdio municipal enmig de les crítiques i l'abstenció en bloc de tota l'oposició.


Com pots aconseguir un autògraf de Frank Miller\nJa havíem avisat que Frank Miller, un dels dibuixants més influents de tots els temps, passaria pel Saló de Còmic d'enguany com a convidat d'honor, una excel·lent notícia si ets fan de l'autor d'obres com '300', 'Sin City' i 'Ronin'.\nConscients de l'expectació que ha generat la visita de l'artista nord-americà, que ve a presentar la tercera part de 'Batman: El regreso del Caballero Oscuro', l'editorial ECC ha establert un sistema de sessions perquè per aconseguir la signatura de Frank Miller no et calgui plantar una tenda de campanya al Saló del Còmic. Del 5 al 8 de maig, els quatre dies que dura la fira, hi haurà a la tarda una sessió de signatura de 45 minuts a l'estand d'ECC Edicions.\nI què has de fer per ser un dels afortunats que participen a una d'aquestes quatre sessions? En primer lloc, has d'omplir el formulari que està la web d'ECC i subscriure't a la newsletter de l'editorial abans del 20 d'abril. Després, has de creuar els dits perquè el teu nom estigui entre els guanyadors del sorteig que es farà entre tots els participants. Hi és? Vas bé. Ara has de presentar-te –el dia que t'han assignat u una hora abans que comenci la sessió– a l'estand d'ECC per acreditar-te amb el teu DNI. També hauràs de presentar un tiquet que confirmi que has fet una compra superior o igual al 9,95 € a l'estand de l'editorial. Ara ja pots fer la cua i esperar a trobar-te davant del teu ídol. Li podràs demanar que et signi com a màxim dos llibres però, malauradament, no farà cap dibuix.\nArribar fins aquest moment pot semblar 'Pekín Express', però de ben segur que val la pena. Que estem parlant de Frank Miller, caram.


Roncs: motius i precaucions | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nRoncs: motius i precaucions\nRoncar pot ser un problema molest quan dues persones dormen juntes i una ronca, però no cal perdre de vista que estem parlant d’un problema de salut que cal tractar.\nEl ronc és un dels símptomes d’apnea del son, però no totes les persones que ronquen dormint pateixen aquest problema de salut. Els sorolls dels roncs es produeixen quan l’aire frega alguna de les estructures de la faringe i les fa vibrar.\nHi ha molta gent que ronca, però el problema és quan a més dels roncs es produeixen pauses de respiració que fan caure els nivells de saturació d’oxigen en sang, fet que pot arribar a tenir conseqüències greus per a la salut del cor.\nA mesura que ens fem grans, ronquem més, generalment perquè guanyem pes i també perquè la musculatura de la faringe es debilita.\nQuan tenim el nas tapat, sigui per un refredat, per desviació del septe nasal o per alguna al·lèrgia, respirem per la boca; aleshores, l’aire que surt cap al paladar fa que aquest vibri.\nTambé quan es pateix un gran cansament es tendeix a roncar més; això és així perquè els teixits es tornen més laxes, un factor que pot fer que es ronqui puntualment o que, si un ja és roncador, ho faci amb més freqüència.\nQuan les amígdales s’inflamen, dificulten el pas de l’aire per la gola. Aquest és un dels motius que fa roncar els nens, juntament amb el sobrepès.\nEls pòlips nasals no fan mal, però sí que poden contribuir al ronc. Si els pòlips estan provocant una obstrucció nasal, es poden extirpar amb una operació molt senzilla.\nPer a un bon diagnòstic es realitza una polisomnografia o prova del son, que consisteix en el registre durant la nit de les variables fisiològiques.\nCom a prevenció es recomana:\nEvitar la vida sedentària i realitzar exercici diàriament.\nSuprimir el consum de tabac.\nEvitar l’ús de tranquil·litzants i antihistamínics abans d’anar a dormir.\nNo consumir begudes alcohòliques abans d’anar a dormir.\nNo realitzar àpats abundants abans d’anar a dormir.\nEvitar el cansament excessiu.\nDormir preferentment de costat.\nElevar la capçalera del llit uns 10 cm com a ajut.\nProcurar que les persones de la família s’adormin abans.\nEls grans roncadors haurien de fer-se un estudi mèdic de nas, boca, paladar, gola i coll.


Els Pastorets de Cardona arriben fins al Palau de la Generalitat aquest diumenge - Ajuntament de Cardona\nEls Pastorets de Cardona arriben fins al Palau de...\nEls Pastorets de Cardona arriben fins al Palau de la Generalitat aquest diumenge\nDiumenge 24 de novembre, a les 17:00h, el Palau de la Generalitat es convertirà en l’escenari d’una de les expressions nadalenques amb més tradició a Catalunya. Els Pastorets de Cardona seran els encarregats de representar quatre escenes del text nadalenc a quatre espais diferents de l’edifici, amb música en directe. L’acte comptarà amb la presència del president Quim Torra, la consellera de Cultura, Mariàngela Vilallonga i membres de l’Ajuntament de Cardona.\nEl grup responsable de la posada en escena seran els Pastorets de Cardona, que celebren enguany 120 anys de representacions i 75 anys de seu text actual, basat en Serafí Pitarra però també en altres fonts. Els acompanyaran 11 grups més de la Coordinadora de Pastorets de Catalunya i també els 35 músics de la banda de Cardona, ja que la música hi té un paper molt destacat.\n4 escenes a 4 llocs diferents del Palau\nLa representació s’ha dividit en 4 escenes que es faran a altres tantes localitzacions diferents. La primera, el ‘Pròleg’, serà una conversa a l’infern entre Satanàs i Sant Miquel i es farà al Pati dels Carruatges. El Pati dels Tarongers acollirà l’‘Escena de les sopes’, amb l’Anunciació. Després, la ‘Cantada de cuplets’, a la Galeria Gòtica, presentarà la tornada a l’infern, amb el tradicionals cuplets de Pastorets. Finalment, al Saló Sant Jordi es veurà la darrera escena, ‘Portal de Betlem’, amb l’apoteosi final.\nEl president de la Coordinadora de Pastorets de Catalunya, Lleonard del Río, recorda que és la segona vegada que els Pastorets entrin a la Generalitat (la primera va ser l’any 2016) i explica que l’esdeveniment ha estat impulsat pel propi president Quim Torra, després d’anunciar-la desembre passat durant una visita que va fer als Pastorets de Súria. Llavors, Torra va expressar la seva intenció que la representació es convertís en una tradició anual.\nA més del president de la Generalitat i la consellera, a l’acte de diumenge també hi assistiran la directora general de Cultura Popular i Associacionisme Cultural, Maria Àngels Blasco; l’alcalde de Cardona, Ferran Estruch i Lleonard del Río.\nL’acte servirà per inaugurar oficialment la temporada 2019 de la Coordinadora de Pastoretes de Catalunya. Formada per 64 grups de més de 50 municipis, la temporada anterior va moure prop de 60.000 persones en 250 representacions.


La Calamidad - Benimaclet Entra\nBE actua · maig 2017\n“La Calamidad” de Jorge Affranchino\nSobreviure a la bella tragèdia\n18-21 i 25-28 de maig / 20.30h\nQuè es La Calamidad? Són dues obres de teatre totalment diferents una de l’altra. Les dues són el resultat de petites catàstrofes que es viuen al teatre. En la primera, l’estímul és l’absència i en la segona el ressorgiment. La calamitat està sempre apuntant, esperant el seu moment, amagada en algun racó. Nosaltres hem tingut el gust de topar-nos amb ella i l’hem fet carn de teatre. Una sèrie d’esdeveniments desgraciats poden canviar el rumb de les coses, llavors sorgeix una irrefrenable necessitat d’eixir a flotació malgrat la desgràcia. La calamitat és una espècie d’enfonsament lent i angoixant, ací apareixem els còmics per a donar-li la volta a les coses. La calamitat és una comèdia dolorosament enriquidora.\nQuins temes tracta l’obra? La primera de les obres tracta sobre la mort. En aquest cas la desgràcia li ocorre a una companyia: a mesura que el temps passa es van morint alguns dels seus components. Açò implica modificar el pla. Es canvien diverses vegades les estratègies artístiques per a trobar nous estímuls, però, aquesta voràgine de morts successives es fa insuportable. En aquest estrany viatge sorgeix la necessitat imperiosa de fer una recapitulació i no hi ha millor manera de fer-ho que amb una vetla per a acomiadar a la mort i esperar a la vida que ve per darrere. La segona obra és el retrobament d’un grup de còmics decadents que viuen una espècie de lluita per demostrar qui és el més desgraciat. En aquesta trobada van despullant les seues peripècies. Açò propicia una necessitat de canviar la sort, de cercar una eixida, d’albirar un nou horitzó, de canviar la pena per plaer, el desassossec per esperança, el fracàs per èxit.\nQuina és la frontera que apareix entre l’íntim i el que es mostra al públic? En aquestes obres el públic forma part d’aquesta intimitat. No hi ha fronteres ni murs. El teatre íntim és el vertader ritual, la respiració no pot desaparéixer de l’atmosfera, la proximitat alimenta la necessitat d’estar alerta i viu. L’artifici en la intimitat està molt exposat. Si no eres autèntic i veuràs, en un teatre íntim no viuràs.\nQuin paper juga la improvisació en La Calamidad? Té un paper important, el nostre teatre és de present absolut. Estem esperant que alguna cosa ocórrega, un xicotet tremolor o una catàstrofe. Sempre estem pendents de nosaltres mateixos, de l’altre i dels altres. La improvisació no ha de cercar un resultat, ha de crear un nou conflicte.\nQuines oportunitats brinden els xicotets escenaris? Als xicotets artistes com jo, moltes. Cal estar agraïts per la generositat de la gent que gestiona aquests espais, els imperfectes necessitem aquests escenaris, el teatre dels desajustaments no té sentit en palauets barrocs.\nConsideres el teatre com una eina terapèutica per a l’autor? Considere que un autor és una xicoteta màquina de tracció a sang, hi ha moments en què les pulsacions són lentes i escriu amb calma, quan les pulsacions són frenètiques viatja per una muntanya russa i no hi ha fre que valga. Sempre aquest ritme ho dóna l’ànim, i, l’autor sempre deixa rastres seus en cada línia, encara que estiga parlant un personatge que li sàpia llunyà. Escriure teatre és una teràpia que emmalalteix, si saps portar bé les patologies de l’ànima… que la nina no pare i la tinta no s’acabe.\nAbril en La Ola Fabiani


PS1020 - Psicometria\nL'examen escrit representa el 50% de la qualificació final (5 punts sobre 10). Consistirà en una prova objectiva de tres alternatives. L'alumne / a ha d'obtenir almenys 2.5 punts en aquesta prova per poder aprovar l'assignatura. Es realitzarà en les dates corresponents a les dates oficials.\nL'elaboració de treballs acadèmics representa el 30% de la qualificació final (3 punts sobre 10). Aquest treball correspon a l'elaboració d'una Escala d'Actituds. Aquest treball s'haurà de concretar en un informe final a partir del qual s'avaluaran competències procedimentals i actitudinals. Es realitzarà en grup i tindrà caràcter obligatori per aprovar l'assignatura. L'alumne / a ha d'obtenir almenys 1.5 punts amb aquesta obra per a poder aprovar l'assignatura. L'alumne tindrà com a data límit per lliurar aquest treball la data de la convocatòria oficial.\nEl seminari representa el 2% de la qualificació final i s'avaluarà amb preguntes de resposta curta. No s'exigeix que l'estudiantat asoleixi cap nota mínima.\nEls informes de pràctiques representen el 18% de la qualificació final i avalua bàsicament competències procedimentals. L'alumnat lliurarà un informe de cadascuna de les pràctiques realitzades. No s'exigeix que l'estudiantat asoleixi cap nota mínima. L'estudiantat només podrà lliurar l'informe de cada pràctica en finalitzar cadascuna de les sessions.\nPer aprovar l'assignatura l'alumnat haurà d'obtenir una qualificació final igual o superior a 5.\nPer optar a matrícula d'honor, l'alumnat que ho desitgi i que prèviament hagi obtingut una qualificació excel • lent, desenvoluparà un treball sobre algun aspecte de l'assignatura que s'acordi amb la professora.\nEs considerarà que l'alumnat s'ha presentat a una convocatòria quan realitzi l'examen escrit i / o presenti la elaboració del treballac adèmic (elaboració d'una escala d'actituds).\nRealització fraudulenta de proves d’avaluació.


Hotel Prinz Heinrich Darmstadt Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVeure tots els 34 allotjaments a Darmstadt.\nHotel Prinz HeinrichBleichstrasse 48, Mitte, Darmstadt, Alemanya, 64293 - Veure al mapaExcel·lent8,3Basada en 548 comentarisHotel Prinz HeinrichVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotos8,3 Excel·lent valoració dels hostesVeure tots els comentaris"Great location, clean nice rooms, with very comfortable beds..."DorotaPolandBanyVeure més fotosMolt bona ubicació 8,1Veure el mapaVeure totes les 30 fotos8,1UbicacióParticularitats que li encantaranTransport públic a 900 m\nOpcions d'habitacióMés fotos i detallsHabitació Confort Doble (Comfort Double Room)...20 m2plat de dutxa1 llit extragranFixa les dates per veure preusMés fotos i detallsHabitació Estàndard Individual (Standard Single Room)...10 m21 llit individualFixa les dates per veure preusMés fotos i detallsHabitació Confort Individual (Comfort Single Room)...20 m21 llit individualFixa les dates per veure preus\nComparar amb allotjaments semblantsSelecció actualHotel Prinz HeinrichInterCityHotel DarmstadtHotel Contel DarmstadtValoració dels clientsExcel·lent 8,3 (548 comentaris)Notable 8,0 (22 comentaris)Notable 7,3 (362 comentaris)BarriMitteVerlegerviertelBurgerparkWi-Fi Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTADesdejuni Esmorzar disponible Esmorzar disponible Esmorzar disponibleSeleccionar datesVeure aquest allotjamentVeure aquest allotjament\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Darmstadt, no busqui més enllà de Hotel Prinz Heinrich. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Hotel Prinz Heinrich és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, premsa. L'ambient de Hotel Prinz Heinrich es reflexa en cada habitació. servei de despertador, escriptori, telèfon, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Hotel Prinz Heinrich.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesiaservei de despertador escriptoritelèfon Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


valor net de giada de laurentiis. - personalitat de televisió | Juliol 2021\nGiada De Laurentiis Digne. - Juliol 2021\nSi sou amants dels aliments, heu vist nombrosos espectacles de cuina a diversos canals. De la mateixa manera, hi ha moltes estrelles a la Xarxa d’Aliments que portem més d’una dècada vigilant; un d’ells és Giada De Laurentiis.\nGaida de Laurentiis és un cuiner italoamericà. A més, Gaida ha escrit autors de llibres en què ha escrit sobre les delicioses cuines italianes. A més, no és només el menjar; es tracta d’històries, d’amor, d’energia i de creativitat. Gaida s’ha demostrat ella mateixa. I ara, la xef de famoses Giada De Laurentiis és una de les celebritats del xef de renom i guanya milions de diners i salaris nets a través dels seus espectacles de cuina i altres activitats. Aquí tot el que necessiteu saber sobre Gaida. Fes una ullada ràpida!\nQui és Giada De Laurentiis? Informació de la seva carrera\nGiada De Laurentiis Net Worth 2019.\nDetalls de la casa i els cotxes.\nDes de la seva mirada impressionant fins a una pell impecable, costa de creure que Gaida De Laurentiis sigui una xef. Quan mirem per primera vegada la seva imatge, pensem que és model i actriu, però no, està més enllà d’això. Nascuda a Roma, Itàlia, el 22 d'agost de 1970, el nom de naixement de Gaida és Giada Pamela De Benedetti. Va néixer dels pares d’actors i, després del divorci dels tutors, juntament amb els seus germans, es va traslladar al sud de Califòrnia.\nGiada De Laurentiis es va llicenciar en antropologia social per la UCLA el 996 i es va dirigir a Le Cordon Bleu de París. Després d'això, va tornar a Los Angeles i va començar a treballar en restaurants de prestigi; Ritz Carlton Menjadora fina i Wolfgang Puck's Spago. Més tard, va començar a treballar com a estilista de menjar i també va escriure un article sobre la tradició de menjar de diumenge de la seva família. Food Network va veure l'article i immediatament es posa en contacte amb ella.\nDesprés d'això, Giada De Laurentiis va signar un acord amb Food Network i va acollir un programa de cuina 'Everyday Italian'. Ha passat deu anys de la seva vida treballant a la televisió i va acollir nombrosos programes de cuina com ara Gaida at Home, Behind the Bash, Giada's Weekend escapades i molt més.\nA més, De Laurentiis va prestar la seva veu a la versió nord-americana de l'especial Tinker Bell 'Pixie Hollow Bake Off' com a Gelata el 2014.\npatrimoni net de Charlie Sheen\nGiada guanya una quantitat colossal de diners amb els seus programes de cuina i televisió, Giada De Laurentiis gaudeix d'un valor net de 30 milions de dòlars. També va aparèixer freqüentment al programa Today de la NBC per fer esports relacionats amb la cuina.\nA banda d’això, va obrir el seu restaurant anomenat GIADA a Las Vegas, Nevada. A més, és autora de nou llibres de cuina més venuts de New Yor Tine, inclòs el seu llibre més recent titulat "Gaida's Italy".\nA més d’això, ha llançat la plataforma de vida i comerç electrònic, Giadzy.com, el 2012. A la pàgina web, publica blogs com noves receptes, consells de viatges i una gran varietat de productes de cuina.\nAl seu programa, l'exmarit de Giada De Laurentiis, Todd Thompson també va fer la seva aparició. La parella va acabar el seu matrimoni després d’11 anys, i va resultar car. La parella té una filla, Jade, nascuda el 2008. Segons TMZ, Gaida va ordenar pagar a Todd 9000 dòlars al mes en concepte de criança. A més, li va donar 3, 2 milions de dòlars a cases a Pacific Palisades i 300.000 dòlars en art i mobiliari.\nGiada De Laurentiis Digne\nD'altra banda, a Giada se li va ordenar donar a Todd el 50% dels avenços no pagats a llibres de cuina que encara no es publiquen. Giada De Laurentiis havia pagat una quantitat massiva a Todd pel seu divorci. A més, els dos compartien la custòdia conjunta de la seva filla de deu anys.\nGiada guanya molts diners a través de la seva cuina i de la seva aparició a la televisió. Ha gastat una part dels seus ingressos en béns immobles i cotxes. Després de divorciar-se de Todd, Giada De Laurentiis va comprar una bella casa de 6, 9 milions de dòlars a Pacific Palisades el març del 2016.\nDe nou, De Laurentiis va comprar la seva segona casa per 4, 86 milions de dòlars el 2019. Ja s’ha construït a si mateixa un impressionant niu d’or i viu un estil de vida luxós. Condueix un cotxe Bulgari d’època.\nNom Giada De Laurentiis\nProfessió Xef, personalitat televisiva, autor\nCònjuge Todd Thompson\nCites Shane Farley\nNens Jade Marie\nMitjans de comunicació social Instagram, Twitter, Facebook


(Asfaltar) l'Amazònia | Montserrat Aloy - Nova Tàrrega\nDivendres, 6 de setembre de 2019 a les 13:09h\nHa fet calor. Encara en farà més. Farà calor (ja ho havia dit, oi?) perquè l'Amazònia és un territori gran i sense individus que tinguin WhatsApp o una trista targeta Visa. Això fa que qualsevol intent d'apropiar-se del seu lloc de naixença i criança passa per la crueltat i la psicopatia del Bolsonaro (vegeu quin sarcasme, aital cognom, semblant a "Bolso"). Sí, farà calor d'ara endavant, perquè la massa forestal que s'ha cremat mai més tornarà a créixer, i amb ella tots els animals que hi vivien tampoc els podreu veure. Aneu als zoos si voleu (NO al de Barcelona, l'últim cop que hi vaig anar em vaig entristir molt, a més de comprovar que no hi ha gota de comprensió ni accessibilitat per a persones amb diversitat funcional), mireu documentals ben asseguts al vostre sofà, o ensenyeu aquelles fotos que menteixen sota 3 capes de filtres a l'Instagram. Res no tornarà la bellesa ni la gran diversitat ni el patrimoni mundial que havíem (sí, nosaltres, els humans) de preservar. La taca vermella que es veu des del satèl·lit ens hauria d'avergonyir del que som: uns paràsits, uns egoistes, uns aprofitats. Uns brètols sota el paraigua de la bona intenció. Uns macarres de la política ecològica. Uns cagamandúrries que només ens exaltem quan ens toquen la butxaca.\nQuin sentit té asfaltar un lloc verd? Quina gràcia suposada pot tenir posar ciment en un parc públic, perquè uns quants hi puguin arribar millor? L'impacte visual és com un cop de puny a l'estómac; l'impacte en l'entorn no es desfarà en 100 anys –si la pluja no hi vol caure amb mala llet, que s'hi agrairia. On és la fusta, les bigues dels enderrocs, les pèrgoles, les plantes enfiladisses, els testos de flors aromàtiques? Què tocaran els nens, si aquest material sintètic és la prova –irrefutable– de la poca sensibilitat cap a altres maneres d'entendre l'ecologia? Qui s'embutxaca l'obra "benèfica"?\nVosaltres no ho sabeu, o feu per desconèixer el que ara us diré: quan un territori desapareix, s'esborra el nom que l'humà li ha donat, amb tots els altres noms que s'hi creen. Els animals, els estris, les muntanyes, les valls. Els sentiments, els fenòmens meteorològics. La natura, les matemàtiques i com s'expressaven en aquell indret. Els idiomes, que si no s'han escrit, cal enregistrar els seus parlants en versions autèntiques de conversa per tal que sigui genuïna.\nLa paraula "guacamai" ja no la podreu tornar a dir. Quan es perd un territori, es perd la llengua amb la qual es va crear.\nAra penseu en tots els elements que conformen el Parc de Sant Eloi (...) i que el Parc es cremés sencer. Penseu-hi.


Santuari Els Munts | CATALONIA-welcome\nÉs esmentat el 1170 «Santa Maria de Monte», en diuen els documents d’aquell temps. Tot i la manca de documentació, els Munts podria haver estat un lloc de talaia o de defensa en temps de la reconquesta i repoblació posterior.\nDins la parròquia de Sant Boi de Lluçanès, municipi de Sant Agustí de Lluçanès, l’església actual va ser construïda en 1695, a una altitud de 1060 m sobre el nivell del mar.\nLa imatge, una bella talla romànica, sembla que és del segle XIII. Asseguda, sosté amb la mà dreta una bola que representa el món, damunt la qual la creu representa el domini de Crist . Amb l’altra mà ampara el Nen Jesús.\nCom tots els santuaris té unes vistes impressionants. Mirador excel.lent de la Plana de Vic i del baix Ripollès, amb panoràmiques extensíssimes: serra pirenaica el Canigó, Puigmal, la Molina, Cadí, Moixeró, Pedraforca, Rasos de Peguera; al sud, la Mola, Montserrat, el Montseny i al est, la serralada transversal: Guilleries, Puigsacalm, Bellmunt i el Castell de Milany.\nLA MEVA: una visita recordant que fa trenta anys hi vaig venir amb els meus pares. Lloc espectacular per les seves panoràmiques.


Villa Kostas Corfú Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVitalades, Lefkimmi, Corfú, Grècia, 49080 - Veure al mapa\n"The apartment was well equipped, spotlessly clean and contai..."\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Villa Kostas és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Corfú. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Corfú. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha magatzem d'equipatge, habitació familiar, lloguer de cotxes, restaurant, bar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com parc infantil, esplai, jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Corfú, faci de Villa Kostas la vostra llar.\nCal que informeu el Villa Kostas de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (62) Parelles (34) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (19) Famílies amb infants grans (2) Grups (6)


Un programa exclusiu que realitzem a la increible zona de Donegal, al noroest del país. Es tracta d'un programa d'inmersió en familia que es pot combinar amb visites culturals, campament de surf amb nois i noies de la zona, o bé classes d'equitacio.\nPractica vela, surf o fes equitació a un dels racons més impressionants d'Irlanda.\nAquest és un programa d'integració total amb una família que permet als participants integrar-se al dia a dia d'una família irlandesa, practicar molt l'anglès i conèixer llocs veritablement espectaculars de la zona. Amb el valor afegit de poder compartir grans moments amb un noi o una noia de la mateixa edat del participant (pot haver-hi una diferència de dos anys) * en els programes de descobriment de zona i equitació.\nFAMILIA I DESCOBRIMENT DE LA ZONA: Aquesta opció combina dues visites setmanals a llocs d'interès amb la pròpia família a part de les excursions que ofereix el programa.\nFAMILIA I SURF: Si esculls la opció de surf assistiràs a un campament de surf amb estudiants d'edats similars a la teva. Donegal compta amb les millors ones per fer surf d'Irlanda, una oportunitat única per iniciar-te en aquest esport o per perfeccionar la teva tècnica.\nFAMÍLIA I EQUITACIÓ: L'opció d'equitació et permetrà gaudir del teu esport preferit a una hípica local al costat de la platja.\nFAMÍLIA I VELA: Si t'agrada la vela, aquesta opció et permetrà conèixer com es la vida d'una família i alhora practicar vela. Si no tens experiència però t'agradaria provar-ho, aprofita l'estada per començar noves aficions.\nFAMILIA I DESCOBRIMENT DE LA ZONA: Les activitats variaran segons la ubicació exacta de la família, però a Donegal les opcions populars inclouen: Doagh Famine Village, Ulster American Folk Park, platges, Derry, Buncrana, Península d'Inishowen, penya-segats de la Slieve League. La resta del temps amb les famílies d'acollida la dediquem a participar en la vida familiar habitual: conèixer familiars i amics de la família, anar al supermercat, veure pel·lícules i practicar esport són només algunes idees del que poden fer els nostres amfitrions diàriament. Aquest programa és ideal per a aquells participants que volen una experiència d'immersió completa.\nFAMILIA I SURF (mireu la secció de preus i dates): Les classes de surf s'ofereixen normalment els matins entre setmana de 10:00 a 14:00, però de vegades i depenent de les condicions meteorològiques, les classes es poden canviar a les tardes. Els principiants són benvinguts i es proporciona tot el material de surf. Les platges són segures per a surfistes principiants i experimentats! Els dies que el temps no és favorable per fer surf s'organitzen altres activitats com snorkel i paddle board. Les tardes, nits i caps de setmana es gaudiran amb la família d'acollida.\nFAMILIA I EQUITACIÓ (mireu la secció de preus i dates): Assisteix a un campament d'equitació local en un centre d'hípica a pocs minuts d'una bonica platja de 10 a 14h cada matí. El programa inclou totes les àrees següents: hípica, seguretat, perruqueria, tacking, alimentació, cura del cavall i, per descomptat, passejades a la platja. S'accepten participants de tots els nivells al campament, però es prefereix una mica d'experiència prèvia i també és recomanable portar gorra i protector corporal des de casa. Les tardes nits i caps de setmana les passaràs amb la família d'acollida.\nFAMILIA I VELA (mireu la secció de preus i dates): Lough Swilly és perfecte per a tot tipus d'esports aquàtics. L'indret queda protegit entre Inishowen i Fanad i també és un bon lloc perquè els principiants aprenguin i adquireixin confiança a l'aigua. Els cursos tenen lloc de dilluns a divendres de 10.00h a 13.00h i els participants es divideixen segons la capacitat de navegació amb principiants i perfeccionadors en grups separats. No es requereix experiència prèvia en vela, però els participants han de ser nedadors competents i demanem a tots els participants que ens comuniquin el nivell aproximat d'experiència en el moment de la inscripció.\nEl programa ofereix 2 visites o excursions de dia complet per a tots els participants. És en aquestes excursions on el grup es reunirà i compartiran les experiències de cadascun en la seva especialitat escollida. Les dues excursions locals programades són:\nIrlanda del Nord: Giant s Causeway, Amusement park in Portsrush\nGlenveagh Park & Grianan\nCampament de surf\nViu amb una família local prop del mar i aprèn a surfejar! Les classes de surf es duen a terme al matí de dilluns a divendres de 10:00 a 13:00 juntament amb noies i nois locals. Tots els nivells són benvinguts, fins i tot si t'inicies en aquest esport.\nAssisteix a un campament d'equitació local en un centre d'hípica a pocs minuts d'una bonica platja de 10 a 14h cada matí.\nDe dilluns a divendres de 10.00h a 13.00h. No es requereix experiència prèvia en vela, però els participants han de ser nedadors competents i demanem a tots els participants que ens comuniquin el nivell aproximat d'experiència en el moment de la inscripció.


Barcelona ofereix cursos per reduir bretxa digital en persones majors de 55 anys\nL'Ajuntament de Barcelona oferta 1.300 places a través de Barcelona Activa mitjançant tres cursos destinats a reduir la fractura digital en persones majors de 55 anys, la franja d'edat que menys es connecta a internet, segons dades del consistori.\nEn un comunicat aquest dissabte, l'Ajuntament ha destacat els alts nivells d'inscripció, que ja han superat les 900 persones, per als cursos que començaran les setmanes del 6 i 20 de març a la xarxa de biblioteques municipals.\nEl programa consta de tres cursos: el primer està dirigit a nens d'entre 7 i 12 anys i té per objectiu iniciar els alumnes en el llenguatge de programació; el segon està dirigit a joves de 12 a 17 anys i pretén convertir-los en 'booktubers' --que es dediquen a recomanar llibres a la xarxa social Youtube'--, mentre que l'últim curs és l'orientat a reduir la fractura digital en majors de 55 anys.\nPer implementar aquest projecte, el consistori ha contractat 20 persones a l'atur a través dels Plans d'Ocupació Municipals, que han rebut formació per poder impartir aquests cursos i complementar així els seus perfils professionals.\nEl projecte de ciberalfabetització es realitza juntament amb Consorci de Biblioteques de Barcelona i s'emmarca en el Pla Barcelona Ciutat Digital 2017-2020, i ha comptat amb la col·laboració de Mobile World Capital a l'hora d'elaborar els informes sobre l'accés a internet a la ciutat.\nmobile world congress La llagosta i el llamàntol, principal demanda alimentària del Mobile El Nacional\nMobile World Congress Tot a punt per rebre més de 101.000 congressistes pel Mobile El Nacional


Confinament i Gestalt - Gestalt Catalunya Girona\nConfinament i Gestalt\nConfinament i Gestalt: Hi ha una part de nosaltres que no tornarà a ser igual"\nEntrevista a Helena Bellod per Magda Castillo.\n– Des d’una mirada gestàltica, com ens pot afectar el confinament?\nAmb la Teràpia Gestalt parlem de tres tipus d’adonar-se. L’adonar-se intern és el que passa de la pell cap a dins, com serien totes les reacciones fisiològiques i emocions que jo puc sentir: em costa respirar i sento por. L’adonar-se extern és tot el que és obvi, evident, el que passa de pell cap a fora i que tots podem veure: el full és de color blanc. I finalment, hi ha l’adonar-se fantasia, que inclou tots els pensaments, prejudicis, els nostres records, la capacitat d’anar al passat, al futur; la capacitat d’imaginar-nos coses i situacions.\nEn aquest període de confinament, el que veig que està succeint per les teràpies que fem és que la gent acostuma a anar-se’n a la fantasia, imaginant-se un futur incert. Imaginar-nos com serà el futur quan realment no ho sabem provoca una sensació de no control. Des de la fantasia, molta gent tendeix a anar cap a la catàstrofe: no tindré feina, no sé com pagaré el lloguer… Tot pot formar part de la realitat i, alhora, moltes coses que ens imaginem no estan passant.\n– Què ens pot ajudar en aquests casos?\nEl que ens pot ajudar és atendre les nostres sensacions internes, les nostres emocions; donar-los l’espai i buscar la manera de regular-nos amb el que necessitem del nostre entorn. Atenent allò del que sí que ens podem ocupar aquí i ara, confinats a casa o treballant, depenent de la situació de cadascú. És a dir, diferenciar quan ens pre-ocupem i quan ens ocupem; ja que tenim molta tendència a través de la fantasia a pre-ocupar-nos de qüestions de les quals no ens en podem ocupar.\n– Estar informades de quina manera ens ajuda?\nSegons la persona. Hi ha certs tipus de personalitat que mantenir-se informat els calma. A d’altres els augmenta l’angoixa. Aquí caldria veure quin efecte té en mi, ja que no hi ha una sola manera de fer-ho. Jo mateixa miro les notícies al matí i a l’hora de dinar i són els meus moments; si no ho faig, em genera angoixa perquè necessito saber què està passant o cap on està evolucionant tot una mica. Hi haurà persones a qui això els farà més mal que bé. Si el fet d’estar veient les notícies fa que se’m dispari encara més la fantasia i implica que em desconnecti del que sento i del meu entorn -que és del que sí que puc ocupar-me- la recomanació seria deixar de mirar les notícies o no mirar-les tant.\n– El temps present sembla que es fa més present?\n“El present és poder atendre el que hi ha en el meu ambient aquí i ara, a casa meva”.\n– I el tema de mantenir les rutines?\nA mi això m’ha atabalat molt; he rebut socialment una demanda de “seguiu actius”. Seguiu la rutina: ara classes de ioga, ara classes de no sé què, ara aprofita per fer aquest curs o l’altre. Per mi ha sigut un bombardeig que m’ha atabalat més que el confinament en si. M’ha sobtat veure inclús les notícies fent publicitat de totes les coses que s’ofereixen. Quin introjecte social, quina idea de fons ens estan donant? Seria veure’l. Què fa que no pugui estar tranquil·la, relaxada i descansant?\n– El ritme de vida ens porta a fer.\nSí. I el missatge de fons que m’ha arribat és com una dificultat total de l’autoregulació de cadascú. El que està fent està atabalat perquè està fent a més no poder i en ser tot telemàticament, encara cansa més. I el que no està fent s’està sentint malament per no fer. Sembla que fem el que fem estarà malament. És un desgast increïble.\n– “Tinc moltes altres coses a fer”.\nSí, i “més importants”. Això ens hauria de convidar que hi hagi un canvi de consciència; si fos global seria fantàstic, però sobretot individualment. – Realment és això el que vull? M’agrada com estava vivint fins ara? Què és allò que veritablement trobo a faltar?\n– Persones que no estan acostumades a estar amb un/a mateixa ni tenen consciència de les seves necessitats, quin món que s’obra, no?\n– I com es fa això si no m’ho han ensenyat mai? Com em miro a mi?\nJo sempre parteixo de la base de saber-se avorrir i, des d’allà, poder crear. Des de l’avorriment pot néixer alguna cosa nova en mi, una necessitat. Aprendre a estar amb mi no vol dir estar sola, donant voltes al cervell, plantejant-me constantment qui sóc, què faig aquí i fer-me preguntes existencials. Seria més aviat poder escoltar quina és la necessitat de cada moment i anar-la regulant. Si ara estic sola i em ve de gust descansar deu minuts, descanso. Si em ve de gust escriure, escric. Si em ve de gust beure aigua, bec aigua. Si vull pintar, pinto. Poder anar escoltant en cada moment què em ve de gust; però per poder arribar aquí cal sortir de l’automàtic. Aquest automàtic de fer coses que hem intentat seguir amb el confinament. Hi ha d’haver un punt on jo m’avorreixo. Un moment on pugui dir: i ara què faig? Quan caiem en aquesta desídia tendim a torturar-nos i a dir-nos coses de l’estil: no saps estar sola. Tot això s’ha de poder transitar, perquè després en surtin coses noves. D’aquest buit, d’aquest avorriment, d’aquest “no sé què vull”. Per saber què vull primer he de poder contactar amb el no saber i sortir de l’automàtic.\n– Un automàtic molt lligat al futur?\nI al record d’allò que m’agradava i crec que m’agrada i no he actualitzat. Si cada dia a les set anava a fer ioga, ara me’n vaig a fer ioga perquè m’agradava; i potser avui no em ve de gust. Seria sa poder-ho afinar una mica més. No basar-nos en el record de qui érem, sinó poder-nos actualitzar; ja que a cada moment som una persona diferent.\n– És una oportunitat per estar més en contacte amb la por o la tristesa?\nSí. La por, la tristesa i la ràbia són tres emocions que socialment no estan ben vistes. Ara comença a haver-hi una mica d’educació emocional i comença a haver-hi una mica més d’espai per totes aquestes emocions; però d’entrada no estan ben vistes. Aleshores és molt fàcil que hi hagi una idea, un introjecte o una creença de fons, que des de petits i socialment ens estigui dient que la tristesa no serveix per a res; o que no tingui por, “perquè no passa res”. Traient importància al que realment ens està passant. Si mirem una mica l’etimologia de la paraula emoció ve de e-motion, que vol dir energia en moviment. Aleshores, d’alguna manera, l’emoció és el nostre impuls a la vida.\n– Com podem aprendre a gestionar aquestes emocions?\nPer a mi és molt important poder entendre que l’emoció té un procés; que comença i acaba. Que no és infinit. Moltes vegades tenim la fantasia que si entro en la tristesa serà infinita, que si entro amb la por entraré en un pànic que no podré sostenir, que si contacto amb la ràbia quasi que puc matar algú. Tota emoció té un procés en què puja i baixa. Fa com una campana de Gauss. Poder expressar aquestes emocions permet que la corba es pugui donar; que pugi i que baixi l’emoció per tornar a la zona zero, de buit, fins que vingui una altra cosa. Hi ha molta gent que es pensa que allò que realment ens fa mal és l’emoció en si i no és així. L’emoció quan pot sortir és alliberadora. El que ens fa mal de veritat és la resistència que posem a sentir-la. Entrem en una lluita, i aquesta resistència de no voler sentir-la és el que realment ens fa mal. I confonem aquest dolor de la resistència amb l’emoció. La idea seria poder-li fer lloc. Si em ve una emoció i tinc ganes de plorar, ploro. Expresso la tristesa, l’escric, la crido, el que necessiti fins que pugui fer el seu procés i pugui sorgir una altra cosa. Si no, em quedo amb aquesta resistència, fent força, i és un desgast d’energia molt important; que és quan començo a no dormir bé, a no sentir-me bé o a tenir molèsties al cos.\nL’emoció quan pot sortir és alliberadora. El que ens fa mal de veritat és la resistència que posem a sentir-la.\n– I quin paper juga l’altre en tot això?\nCom a mare, per exemple, no em negaré les ganes de plorar. Des de l’adulta que soc puc dir-li al meu fill que em sento trista per “x” motius i que necessito plorar. És important deixar-li clar que no és culpa seva; perquè els infants tendeixen a fer-se responsables i sentir-se culpables del que els passa als pares/mares. Com l’adulta que soc me’n puc fer càrrec i no és una cosa que ell hagi de recollir ni tan sols abraçar-me; és feina meva.\nEn l’àmbit de parella, és un canvi de món. Venim d’unes rutines i d’uns pactes explícits i implícits que fins ara més o menys ens han anat funcionant; depenent de la parella. Ara això és una actualització. És un tornar a començar, un reset; perquè les teves rutines i les de l’altre han canviat totalment i segurament les teves necessitats i les de l’altre també ho han fet. Per a mi el més important és poder explicitar tots els pactes que hi ha implícits; posar-los a sobre la taula. Què s’està donant per fet, com s’està funcionant. Per exemple, si la mare sempre és qui arriba a les nou del vespre i el pare és el qui s’encarrega del sopar; ara que la mare no està arribant a les nou perquè no pot sortir de casa, ho haurem d’actualitzar. És un exemple molt pràctic, però també seria en l’àmbit emocional i afectiu. Quin espai ens estem donant com a parella i quin espai ens donàvem abans? Seria anar actualitzant-nos, explicitant aquests pactes implícits que tenim.\n– És una oportunitat d’autoresponsabilitzar-te? Sembla que tenim menys excuses.\nPer exemple, hi haurà gent que ho projectarà cap a fora i els serà molt fàcil enfadar-se amb el seu cap perquè hauria d’haver fet allò i no això, amb els del govern o amb la seva mare perquè l’està trucant cada dia.\n– En què consisteixen aquests ajustos i com ens poden ajudar?\nEls introjectes són idees o creences que m’he tragat sense digerir des de ben petita i dels quals no en sóc conscient. L’important és que els puguem fer conscients. Quan parlava que hi ha una sobreactivitat fàcilment de rerefons estigui actuant la creença que se’t valora pel que fas i no pel que ets. Això no ens està ajudant perquè arribarà un punt en què el meu cos i jo petarem. Hi ha moments en què necessito simplement no fer res. Alhora els introjectes ens ajuden a viure d’una manera adaptativa socialment. És la manera com jo percebo i aprenc del món i de l’altre; l’educació, els cursos que fem, tot està format per introjectes. El fet que jo vagi pel carrer i em pari amb el semàfor en vermell és una creença, una idea que m’ajuda a adaptar-me en aquest món social. Ara estem vivint un canvi important. I moltes creences que fins ara ens funcionaven pot ser que a través del confinament ens deixin de funcionar. És important anar posant consciència a quines són aquestes creences de fons que estan actuant en mi per poder-les deixar anar o poder-les agafar en cas que em serveixin.\nUn altre mecanisme o ajust és la projecció; que és posar en l’altre el que jo no sé acceptar de mi, sigui agradable o desagradable. Amb la situació actual la projecció ens pot ajudar molt a empatitzar amb l’altre. A projectar com es deu estar sentint una persona, què pot necessitar i, des d’aquí, ajudar-nos a tenir una mica més de consciència social i poder-nos acompanyar.\nUn altre mecanisme o ajust és la retroflexió. És energia que hauria d’anar cap a fora i acaba anant cap a mi mateixa: l’energia no desapareix sinó que es transforma. Estic molt enfadada i en lloc d’expressar-li a la persona allò que m’ha passat, m’ho trago i em quedo amb aquest run-run que m’acaba produint mal de panxa o mal de cap. La retroflexió, en aquests moments i sobretot en una relació de parella, pot ser nefasta. És important que pugui exterioritzar el que sento. I tampoc puc estar tot el dia, vint-i-quatre hores, fent-ho. És important que hi hagi una regulació. El que ens permet la retroflexió és la capacitat de retirar-nos, la capacitat d’estar amb nosaltres mateixos, de reflexionar, de mastegar i digerir el que m’està passant. I també és una font de creativitat.\nTrobem també la insensibilització: deixo de sentir el que està passant al meu cos, la necessitat que tinc i “tiro milles”. En aquests moments, és molt necessari saber què necessito per poder anar actualitzant aquest confinament i no disparar la fantasia. Insensibilitzar-me pot jugar-me en contra i pot ser un mecanisme d’evitació de contacte. Però en canvi per un metge que està a primera línia pot ser molt útil, ja que no pot dedicar-se tot el dia a plorar les morts; s’ha d’insensibilitzar i l’ajuda. O en una situació d’emergència o de risc ens pot ajudar a sobreviure, individualment i com a espècie.\n– Tema delicat. Com s’interromp el procés de dol quan no hi pots ser físicament?\nS’activa la fase de la negació; “si no ho veig, no ho crec,” que ja forma part d’una fase del dol. Si a sobre és amb aquesta distància, no puc acomiadar-me i no puc vivenciar com està marxant aquesta persona és més fàcil que em quedi allà enganxat. Sé que la persona està a l’hospital, que no està bé, que s’ha mort. Ho sé però no ho he vist, no ho he palpat, no ho he viscut. I aquí es pot tallar el procés. Gairebé quedo en un estat de xoc de no voler-m’ho creure; una negació més persistent. L’emoció es queda flotant. És aconsellable en aquests casos poder fer un ritual de comiat per aquella persona. Amb fotos, escrits, amb coses d’aquella persona, amb el que cadascú senti. I, quan es pugui, acostar-nos a tot el que seria el tanatori i recollir les cendres o el que sigui. I allà, acabar-ho de tancar, quan es pugui, com una cosa més palpable. Els rituals vénen de les cultures més antigues i no ho feien en va. És una manera d’acompanyar-nos.\n– Hi ha persones que estan fent el dol i el ritual però que no ho poden compartir. Com encaixa aquí la solitud?\nÉs molt important en el procés del dol poder situar una línia temporal. Potser no tant a l’inici, quan estem més en xoc i negació. Però sí quan van passant els dies. En aquests casos es podria escriure una carta a la persona que ha marxat. I és molt important que aquesta carta li llegeixi a algú que m’estigui validant l’experiència; perquè a vegades quan sentim i estem en estats emocionals tan bèsties és molt important que hi hagi un testimoni que ho validi. És el que m’ajuda a veure que això comença i acaba. M’ajuda a veure que això està passant. Escriure una carta a aquesta persona, llegir-li a algú perquè aquesta persona ja no hi és o mirar de tenir contacte encara que sigui online o per telèfon i parlar d’aquesta persona; de tot el que recordo, tot el que vam viure, tot el que vam sentir. I si és amb algú que també la coneixia, millor.\nHi ha detalls que mostren que d’alguna manera emocionalment ens hem quedat allà: parlar com si la persona encara existís o el fet de mantenir l’habitació com si encara hi fos. Per això és tan important que fem coses que tinguin un principi i un fi.\n– Quin sentiment contradictori. Pèrdues, persones desbordades a primera línia i una oportunitat única per poder estar amb nosaltres.\n– Canviaran els valors?\nLa primera setmana del confinament fèiem moltes bromes, tot eren memes. Ara que ja portem més setmanes això no està passant. Hem passat de fer bromes, d’un sentiment gairebé d’alliberació i celebrar tenir temps, a una sensació més d’angoixa, d’incertesa, de “què passarà”.\nCrec que encara ens falta alguna fase més per viure però penso que estem vivint un procés de dol social, de comiat de moltes coses. No tan sols de la meva rutina, sinó de la vida que duia fins ara. De com era la meva manera de pensar, d’enfocar. Estic segura que els valors de moltes persones estan canviant. Almenys a mi m’està passant. Necessitava un sou mínim de “x” diners per poder sobreviure i ara veig que amb molt menys puc viure. I me n’adono com ens podem omplir el cap de coses creient que les necessitem quan realment, quan ens toca estar amb nosaltres, veiem que hi ha alguna cosa que canvia profundament. Ja no poso tant la mirada a fora sinó a dins. Què necessito jo realment? Ara sembla que si podem sortir a la terrassa i que ens toqui una mica el sol sigui mitja vida, quan abans poca gent ho valorava; no ens permetíem l’espai perquè això passés, valorant les petites grans coses de la vida.\n– Dins d’aquest canvi de valors i d’introspecció que comentàvem, heu obert la porta a les recomanacions literàries i de pel·lícules.\nSí. Des de l’escola hem fet tot un apartat de bibliografia amb uns quants llibres que entre tots hem recopilat i que creiem que poden ser interessants per ara, abans o després del confinament. Amb la filmografia igual. Hem fet un llistat de pel·lícules que parlen de diferents tipus de trastorns i on es pugui veure com és cada un d’ells; perquè hi ha molta gent que no sap com es manifesten els trastorns. D’altres tracten de LGTBIQ i d’altres temàtiques en aquesta línia d’expansió de consciència.\n– Reprenent el tema de la solitud, tant individual com social, creus que el fet de tenir contacte humà marca la diferència d’un confinament?\nFruit d’aquesta societat capitalista/individualista, hi ha la creença que ho hem de fer tots sols. “Hem de ser autosuficients”, i això és humanament impossible. L’ésser humà és social per excel·lència i igual que el cos necessita nutrients per alimentar-se, les emocions necessiten relacions de qualitat. Quan a la Gestalt parlem de sostenir-se, no vol dir que haguem de passar-ho sols. Parlem de la capacitat que tinc jo de poder estar en aquest present i atendre’l. Atendre l’emoció amb el que tinc en el meu entorn més immediat. No és tant em deixo sol i me’n vaig a “destrossar” emocionalment. Si puc trucar algú i fer-m’ho més fàcil també m’estic autosostenint; que no vol dir que ho hagi d’exigir, però sí que ho puc demanar. A vegades estan disponibles, d’altres no.\n– Existeixo perquè hi ha l’altre que em fa existir. I ara mateix si no fos per la pantalla no tindria contacte. Som éssers súper socials i la situació ens porta a la polaritat.\nSom éssers molt socials i perquè hi hagi contacte hi ha d’haver retirada. Això és inherent en el procés de socialització. Si no, entrem en un procés de confluència on jo em perdo amb l’altre; on conflueixo amb el social, amb la paranoia, i ja no vull parlar amb ningú encara que sigui a cinc metres. Per jo poder estar en contacte amb tu, hi ha una part de mi que deixa d’estar en contacte amb mi. I necessito aquesta retirada de tornar a mi per després poder tornar a contactar amb tu. Ara mateix, hi ha molta gent que s’està trobant en una retirada totalment forçosa, que per una part ens pot ajudar a ser més creatius, capaços d’escoltar-nos, de reflexionar, d’estar amb nosaltres, i alhora; si es prolonga en el temps, depèn de com sigui la persona, pot portar més problemes emocionals; trobar que ens faci fins i tot por sortir al carrer o contactar amb gent amb qui abans parlava cada dia a l’ascensor. És important que puguem anar regulant en quin moment necessito contacte i en quin moment no. Posar la mirada al meu adonar-me intern, una vegada més, per veure què és el que necessito i no quedar-me aïllat. La retirada ha d’existir perquè el contacte sigui sa. És important que puguem seguir mantenint el contacte-retirada encara que sigui a través d’una pantalla, regulant els espais, no obligant-me ni forçar-me.\nÉs important que puguem seguir mantenint el contacte-retirada encara que sigui a través d’una pantalla, regulant els espais, no obligant-me ni forçar-me.\n– Mantenir-se en aquest contacte-retirada amb els amics i la família seria una manera per fer el confinament més portador?\nQue puguem parlar amb els amics i la família, sense forçar-nos, està molt bé. El més important per a mi és que puguem parlar amb algú a qui jo anomeno “un bon amic/amiga”. Algú amb qui pugui parlar de veritat, des del cor; en contacte directe amb “el que hi ha”. Algú amb qui em pugui obrir realment. Que em senti escoltada, sostinguda, acompanyada.\n– Ja per acabar, creus que tornarem a estar igual després del confinament?\nCrec que depèn del procés que hagi fet cadascú. Un metge que ha estat tretze hores treballant amb tota la por de poder-se contagiar perquè no té els recursos necessaris per protegir-se es plantejarà moltes coses després d’això. I els que hem tingut la sort d’estar a casa, podent-nos sentir una mica més i plantejant-nos preguntes més existencials i més profundes, també hi haurà una part de nosaltres que no tornarà a ser igual. També sé que som molt de costums i que fàcilment quan s’acabi el confinament l’automàtic sortirà. L’ego vol sobreviure igual que la nostra essència i és una feina que haurem de fer entre tots. Fa vint anys qui es pensava que reciclaríem a totes les cases? A poc a poc ho hem anat fent. Vull confiar que això pugui passar també després del confinament.\nEntrevista de Magda Castillo a Helena Bellod, Psicòloga Sanitaria i Terapeuta Gestalt, Membre titular de l’AETG, directora de la Escola Gestalt de Catalunya-Girona.


Dead Space 4: Mai obtindrem una seqüela? - Joc | Abril 2021\nPer Shawn Farner/11 de maig de 2020 1:42 pm EDT\nNo es pot negar l’èxit de Espai mort, un joc que va agafar la franquícia de terror de supervivència en un viatge a les estrelles. Tanmateix, podem debatre sobre l 'èxit de la web Espai mort franquícia en conjunt. El primer joc va ser un èxit, i encara val la pena jugar-hi, però podeu posar-hi les mans. ElEspai mort Les seqüeles, però, van ser mediocres en el millor dels casos.\nAquest fet, i moltes altres, es mantenen en el camí del món per aconseguir un quart lloc Espai mort joc. Si bé el retorn a la sèrie no és una impossibilitat total, n’hem obtingut una de novaMitja vidaal cap i a la fi - hi pot haver massa bloqueigs en el camí perquè sigui possible la remuntada.\nAquí teniu la notícia sobre si en sortirem o no alguna vegadaDead Space 4.\nDead Space va perdre el seu camí\nCom s'ha dit anteriorment, el primer Espai mort va ser un clàssic instantani. Aficionats i crítics no tenien res més coses bones per dir sobre la història original dels necromorfs en un carguero espacial devastat. No estaven molt més descontents amb el canvi de la sèrie després d'aquest llançament.\nEls dos últims Espai mort títols eren menys horror de supervivència i més aventura d’accióapartant-se del concepte que havia fet del primer joc un èxit rugent. Els residus congelats introduïts en el tercer joc van ser contenciosos, per dir-ho menys. I el fet que Dead Space 3acaba amb una invasió directa de la terra? Sí, a la gent tampoc els agradava.\nNo se sap fins on es trobaEspai mort La sèrie podria haver-se anat si hagués quedat enganxada a les seves arrels de terror. Malauradament, no ho va fer. Els aficionats finalment es van lliurar a la franquícia i, finalment, també ho va fer EA.\nJocs viscerals va ser apagat\nEspai mort Va ser desenvolupat per gent de talent a Visceral Games, un estudi que abans havia adaptat pel·lícules com El senyor dels Anells per a la pantalla del videojoc. Espai mort va ser la primera IP de Visceral; per desgràcia, després del seu èxit de 2008, molts dels principals creadors del joc es van traslladar a altres estudis.\nAixò va deixar Visceral Games no preparat per a les exigències d’una franquícia triple-A. També va suposar el canvi esmentat en els dos següentsEspai mort títols que, com s'ha dit, no van ser tan ben rebuts. Visceral va treballar en alguns altres jocs al llarg dels anys, inclososDante 's Inferno iCamp de batalla: línia dura. ElEspai mort la franquícia, però, no es va tornar a veure ni escoltar de nou.\nEA va tancar Visceral Games el 2017 després de diversos projectes fracassats, entre ells el famós món obert Guerra de les galàxies títol això mai va ser. Com que Visceral és mort, l 'Espai mort probablement la franquícia també és.\ndesclassificat de Cameron Monaghan ned\nvan explicar déus americans