Ampli seguiment en la primera jornada de vaga del professorat ·\nAmpli seguiment en la primera jornada de vaga del professorat\nRedacció 15 març 2022 4 min read\nAvui, 15 de març, comencen cinc jornades de vaga en l’ensenyament públic. Ho fa amb un seguiment força important als centres escolars del municipi. En les primeres hores i després de consultar a vuit centres, l’aturada és majoritària i més de la meitat dels docents està fent la vaga. La xifra arriba al “70 o 75%” en centres com l’escola institut Pinetons i és gairebé total a l’escola Escursell. L’excepció és l’escola Tiana on el claustre ha decidit agrupar les tres jornades de vaga d’aquesta setmana al dijous 17 perquè tenen grups de colònies.\nLa protesta s’està notant pel seguiment dels mestres i també pel suport de les famílies, diverses AFA i AMPA han mostrat públicament el suport a la reivindicació. Molts alumnes s’han quedat a casa i no han anat a les aules malgrat que els serveis mínims, més alts que altres vegades i que s’estan complint, obliguen a que hi hagi als centres un membre de l’equip directiu, un docent per cada tres aules a infantil, primària i l’ESO, i el 50% de la plantilla a les escoles bressol.\nCom a tants altres municipis, a Ripollet els mestres i professors han fet públic un manifest conjunt on expliquen que la reivindicació va molt més enllà del malestar que ha provocat l’anunci, fet de forma unilateral pel Departament, del canvi de calendari pel curs vinent. Demanen que la inversió en educació arribi al 6% del PIB; menys ràtios i més estabilitat laboral; que se’ls hi deixi participar en l’elaboració del nou currículum, i la reversió de les retallades, entre d’altres.\nLa convocatòria de vaga, feta de forma unitària per tots els sindicats de l’enseyament, preveu cinc jornades. Des d’avui 15 fins el dijous 17 i també els dies 29 i 30 de març. A més hi ha prevista també una altra aturada per defensar el model d’inversió lingüística el pròxim dia 23.\nDurant aquesta primera jornada docents dels centres ripolletencs participen a les concentracions convocades a Sabadell, davant dels Serveis Territorials d’Ensenyament i a Barcelona, on hi haurà tres punts de manifestació.\nManifest en defensa de l’ensenyament i l’escola pública\nManca d’inversió en recursos humans i materials que no dona resposta a les necessitats reals dels centres educatius. Per tant, reclamem al Govern de Catalunya que inverteixi el 6% del PIB en educació pública.\nManca de recursos per atendre la diversitat i l’elevat volum de població infantil i juvenil en situació de vulnerabilitat i risc, trastorns i discapacitats. Per tant, reclamem la reducció de ràtios a les aules i la contractació de més personal de suport i especialista per tal de garantir l’equitat, la igualtat i la qualitat educativa, tal com recull el Decret d’Inclusió. Demanem, també, millors condicions de treball i estabilitat per al personal de suport i PAS.\nDesplegament urgent dels nous currículums al setembre de 2022, amb manca total d’oportunitats per participar i debatre de manera plural en la seva elaboració i aplicació. Per tant, plantegem la necessitat que tots els agents educatius participin realment (i no només en apariència) en l’elaboració dels nous currículums.\nCanvi en el calendari escolar sense cap consens amb la comunitat educativa que provoca la pèrdua del temps de formació del mes de juliol i compromet les reunions de tancament del curs al juny i les de preparació del nou curs, que es realitzen al setembre. Per tant, exigim la retirada del nou calendari i del decret de plantilles amb l’objectiu de millora de la qualitat de l’escola i l’educació pública.\nPèrdua del poder adquisitiu i de drets laborals de mestres i professorat en un llarg recorregut d’anys. Per tant, exigim la reversió de les retallades dutes a terme al llarg dels últims anys (millora de condicions laborals).\nMenysteniment vers el col·lectiu docent en el fons i la forma de la negociació de les condicions laborals. Per tant, reclamen una taula de negociació en què estiguin representades totes les parts.\nMestres i professorat de l’educació pública de Ripollet. Comunitat educativa de Ripollet\nTags: educació pública Ensenyament vaga\nPrevious: Elena Iastrejembovskaia: “A Rússia hi ha por. S’empresonen, fins i tot, àvies per dir no a la guerra”\nNext: Dos anys del confinament, 12.700 casos confirmats i 88 morts per COVID


Centre Excursionista Roca Negra: Diumenge 08/10/2017 Caminada Internacional de Barcelona\nDiumenge 08/10/2017 Caminada Internacional de Barcelona\nEl diumenge 08/10/2017 es fa la caminada internacional de Barcelona (CIB), bé!, de fet son dos dies de caminades: dissabte i diumenge amb tres recorreguts a triar: 30, 20 i 10 Km. Alguns de nosaltres participarem a la de 30 Km del diumenge, si també voleu participar és necessari inscriure's entre altres raons pel tema del trasllat al punt d’inici. La sortida aquest any és des del Papiol, un autocar portarà als inscrits fins allà per tornar a peu fins al punt d’origen a Barcelona.\nTrobareu tota la informació necessària i les instruccions per fer la inscripció a la pàgina: http://www.euro-senders.com/internacional/index.htm\nUna vegada oberta aquesta pàgina i triat l’idioma, clickeu allà a on diu "propera caminada" llegireu com funciona el tema ... i allà a on diu inscripcions hi ha l’enllaç per fer l’inscripció, heu de dir que el 07 "no participo" (a menys que vulgueu fer alguna caminada del dia 07) i el dia 08 trieu la de 30 Km. Desprès haureu de fer el pagament de 19 euros, inscripció més autocar. (atenció el període per inscriure’s acaba aviat).\nEls autocars cap al Papiol sortiran diumenge entre les 07:00 i les 07:30 h des del Passeig S, Antoni/Alcolea (Sants). Els que anirem des de Castelldefels agafarem el tren que surt de Castelldefels a les 6.39 i quan arribem a sants (7:02) anirem directament a la sortida del autocar. Tenim el temps just, si hi ha qualsevol problema podria ser que perdéssim l’autocar i això vol dir que no hauria caminada.\nAquesta no és una caminada guiada del nostre grup, és una caminada organitzada i marcada pel CIB, per tant, podeu fer-la al vostre ritme. La tornada a Castelldefels es farà junts o no, en funció de la hora d’arribada de cadascú. No hi ha cap obligació d’esperar.\nEl qui us comunica aquest esdeveniment no té cap mena de responsabilitat sobre les persones ni les coses davant de qualsevol incident, accident, pèrdua o d’altres danys o perjudicis que es puguin ocasionar abans, durant, o com a conseqüència de l’excursió. L’activitat pertany a les organitzades pel CIB i és ell qui ha de respondre\n(última actualització/revisió del text: octubre/2017)\nDiumenge 05/11/2017, Caminada CERN: Campdevànol – ...\nCaminada CERN: Castelldefels – La Morella per Sota...\nDiumenge 29/10/2017 Caminada CERN: Castelldefels –...\nCaminada CERN: La Roca del Vallés – Turó de Céllec...\nDiumenge 22/10/2017, Caminada CERN: La Roca del Va...\nCaminada CERN: Castelldefels – Remei – Viladecans....\nXerrada Senegal dimarts 17/10/2017 19:00, la meva ...\nDiumenge 15/10/2017 Caminada CERN: Castelldefels –...\nDiumenge 08/10/2017 Caminada Internacional de Bar...\nCaminada CERN: S. Pere Ribes – Olivella – Sitges.....


SOM DEL 2009: de maig 2016\nPublicat per joanrebull a 10:13 Cap comentari:\nRecordeu que teniu més fotos de cada entrada a dalt on fica: FOTOS 1r. !!!\nPublicat per joanrebull a 11:24 Cap comentari:\nDos alumnes de cada classe de primer i segon van ser seleccionats per anar a la Mostra de lectura en veu alta al Centre de Lectura, per llegir un fragment d'alguna lectura recomenada. Tot ho van fer molt, molt bé!\nPodeu veure més fotos a la carpeta compartida clicant aquí\nPublicat per joanrebull a 11:23 Cap comentari:\nLa sessió de padrins lectors és de les més esperades de la setmana!\nPublicat per joanrebull a 11:16 Cap comentari:\nAnem a escoltar la coral de l'escola al Palau Bofarull!\nEns ha agradat molt anar a un auditori i escoltar el conte musicat dels nostres companys d'escola.\nPublicat per joanrebull a 11:13 Cap comentari:\nHan passat per la nostra classe:\n-La mare del Ferran, la mare del Pol, els pares de l'Àlex i la mare del Miquel!\nMoltes, moltes gràcies, passem sempre una molt bona estona!\nMés fotos a la carpeta compartida clicant aquí\nPublicat per joanrebull a 11:11 Cap comentari:\nDurant el taller ens han explicat un conte, hem fet un experiment i hem jugat per entendre el cicle de l'aigua, els seus estats,...\nPublicat per joanrebull a 11:08 Cap comentari:


S'amaga una gran comoditat -i a vegades una gran falta de responsabilitat en els qui, constituïts en autoritat, defugen el dolor de corregir, amb l'excusa d'evitar el sofriment a d'altres. S'estalvien potser disgustos en aquesta vida..., pero posen en joc la felicitat eterna -la seva i la dels altres- per les seves omissions, que són veritables pecats. (Forja, 577)\nEl sant, per a la vida de tants, és «incòmode». Però això no significa pas que hagi de ser insuportable. -El seu zel mai no ha de ser amargant; la seva correcció mai no ha de ser feridora; el seu exemple mai no ha de ser una bufetada moral, arrogant, a la cara del proïsme. (Forja, 578)


⚡ Torra reapareix per sorpresa: El que acaba de dir sobre JxCat i ERC\nTorra reapareix amb un comunicat on demana coordinació a JxCat i ERC\nL'expresident de la Generalitat considera que calen «missatges clars i estables» a la ciutadania\nper Gerard Recasens / ACN dijous, 19 de novembre 2020 - 11:30h\nTorra ha reaparegut a través d'un comunicat on ha demanat més coordinació a Junts per Catalunya i ERC. | ACN\nL'expresident de la Generalitat, Quim Torra, ha reaparegut aquest dimecres al vespre després de setmanes allunyat del focus públic, coincidint amb una jornada marcada, en el pla polític, per les discrepàncies entre els socis del Govern de Catalunya. L'expresident els ha esbroncat de forma velada, exigint-los més coordinació.\nTorra ha demanat aquest dimecres a Junts per Catalunya (JxCat) i Esquerra Republicana de Catalunya (ERC), els dos partits que donen suport al Govern en funcions, que reforcin la coordinació entre ells i evitin «rumors i filtracions d'esborranys», després de la polèmica per la publicació als mitjans del pla de desescalada de les restriccions per la covid-19 que el Procicat havia d'aprovar divendres.\nTorra explica que ha trucat a Aragonès i a Budó\nTorra ha parlat amb el vicepresident en funcions de president, Pere Aragonès, i amb la consellera de la Presidència en funcions i portaveu de l'executiu, Meritxell Budó, per oferir-se a «ajudar i col·laborar» en el que se li demani. «El país viu una de les crisis més greus de la seva historia i tots hem d'estar a disposició del bé comú», assegura en aquest comunicat.\nL'expresident del Govern, inhabilitat del càrrec pel Tribunal Suprem pel cas de la pancarta a la façana del Palau de la Generalitat, ha recordat que «tot i les dificultats que hagin pogut existir», en els moments «crítics» d'un país, «com l'actual», s'ha sabut treballar en equip, «donant confiança a la ciutadania i posant sempre la veritat per davant».\nTorra demana «sentit de país, solidaritat i responsabilitat»\nPer això ha opinat que ara «cal reforçar» aquesta coordinació i enviar missatges «clars i estables» a la ciutadania sobre les mesures que es prenen «per protegir la salut i la vida de les persones», així com per «preservar» els llocs de feina i la «viabilitat» dels projectes econòmics i empresarials. «Més que mai, demano no només als partits de Govern, sinó a la resta de forces polítiques, institucions i a tota la societat, sentit de país, solidaritat i responsabilitat. Per Catalunya i per la vida», rebla Torra en un comunicat.\nEl Govern reconeix els errors: Un conseller parla de la «crisi» dels últims dies\nEl PDeCAT alça la veu: Diversos líders i alcaldes del partit ataquen JxCat i ERC


“Als anys vuitanta, des de l’esquerra van buscar matar-me artísticament” | Quadern | EL PAÍS\n“Als anys vuitanta, des de l’esquerra van buscar matar-me artísticament”\n"Cada cop em costa més tot, però mentre tingui alguna cosa a dir, continuaré"\nBarcelona 29 NOV 2012 - 13:17\tCET\n"Si la democràcia només serveix per poder votar cada quatre anys, ben poca cosa és", assegura un sempre combatiu Raimon JOAN SÁNCHEZ\nLa trobada amb Raimon té lloc uns dies abans de les eleccions catalanes en una de les dependències del centre Arts Santa Mònica, on hi ha l’exposició que repassa la seva trajectòria.\nPregunta. La vida immediata, llibre acabat de reeditar (Plataforma), reflecteix el seu pensament del 1981. Com va ser de difícil el pas del franquisme a la democràcia?\nResposta. En sortir de la dictadura es va instal·lar el pensament que la crítica als partits era crítica a la democràcia, i això no és veritat. No es coneix democràcia sense partits, però des del moment en què els partits necessiten diners per poder ser alguna cosa dins del sistema, tot canvia. Qui té més diners és qui més publicitat fa, arriba a més gent i més possibilitats té d’obtenir vots. Això li dóna un aire terrible al sistema democràtic; ja se sap que els diners, per allà on passen, deixen marca, com l’oli. Les llibertats són molt difícils d’aconseguir, i de democràcia no n’hi ha mai suficient; ara, si només serveix per poder votar cada quatre anys, ben poca cosa és. Si s’eliminen els serveis públics, si la sanitat es privatitza, si les pensions estan en un ai!, quin coi de sistema és aquest? En el llibre algunes d’aquestes reflexions ja hi són, i es van fer fa 30 anys.\nP. Optimista o pessimista?\nR. M’agrada la frase que Antonio Gramsci va prendre com a lema de l’estat de l’esperit: el pessimisme de la raó i l’optimisme de la voluntat. No enganyar-se, veure on ets i veure que la voluntat pot canviar el pessimisme. Jo intento, tant en parlar com en les cançons, ser descriptiu i que els altres prenguin la seva posició. Optimista o pessimista? No ho sé.\n"La consulta és crucial per a l'independentisme. S'ha de fer per saber el pes d'aquest desig"\nP. Però com influeix tot això en la seva activitat creativa?\nR. No és immediat. No és que passi alguna cosa i de seguida es reflecteixi, de vegades et surt al cap de molts anys. Tinc coses començades i cada vegada em costa més acabar-les, però mentre tingui alguna cosa a dir, continuaré. Recordo que a Gil de Biedma li van preguntar per què havia abandonat la poesia, i va contestar que la poesia l’havia abandonat a ell. Arriba un moment en què això s’asseca, pots estar bé però falla l’expressió, el que dius és una banalitat o ha estat dit mil vegades o cantat millor. Quan jo arribi a aquesta conclusió és quan diré: fins aquí he arribat.\nP. El seu pensament es reflecteix en les noves veus?\nR. Hi ha creadors que estan molt putejats perquè diuen les coses d’una altra manera i no encaixen amb les modes. A més, s’afegeix la proliferació de videoclips que converteixen la cançó en banda sonora d’unes imatges. Si la música se sent pels ulls, fotuda. Et poden donar gat per llebre, perquè mentre els ulls miren, l’oïda no està posant tota l’atenció. Això ha canviat la manera d’escoltar. Però no som unidimensionals, que Marcuse em perdoni: un pot estar sentint Lady Gaga i oblidar-se de la misèria quotidiana i, després, en sortir del concert es troba amb la realitat i es cabreja.\nP. ¿Desenganyat en comprovar que molts (artistes, públic, programadors, polítics) que amb la dictadura estaven al seu costat després es van anar allunyant o van canviar de posició?\nR. Era normal. Els vuitanta van ser molt durs. Si m’hagués mort el 1980, ara tindria estàtues pertot arreu. Prefereixo no tenir estàtues! En ser viu, no et podien matar directament, hauria estat poc correcte, políticament. Van buscar matar-me artísticament amb un argument molt conservador: “Està molt bé que artistes, escriptors, cantants... hagin lluitat contra la dictadura, els paguem els serveis prestats, però com que ara ja no hi ha dictadura, doncs ja no els necessitem”. I això ho deia l’esquerra! Era l’època de la gresca i del porro... I com que jo no anava per aquest camí, em van disparar des de molts angles, però vaig aguantar.\nP. Com veu els darrers esdeveniments a Catalunya amb el tema de l’independentisme?\nR. Hi ha hagut un falsejament enorme en aquest tema; el debat crucial és la consulta, que s’ha de fer per saber el pes real d’un fet que s’ha plantat aquí d’una forma clara i que té tant de pes: un desig d’independència compartit per molta gent. Una consulta que el Govern d’Espanya hauria de dir que és perfectament vàlida. Per què no ha de ser vàlida? Dir una altra cosa seria una aberració no solament política, sinó de lògica racional i pur esperit democràtic. Segons vagi la consulta, es va cap a un costat o cap a un altre. Encara n’hi ha molts que no reconeixen que a Espanya hi ha molta gent que parla altres llengües i que tenen el dret de parlar-les, un dret putejat pel franquisme. Hi ha un detall que se sol oblidar: quan va acabar la guerra, el castellà no el van prohibir i el català, sí; van prohibir la cultura catalana en bloc. És una diferència que s’ha d’entendre i que és fonamental. Recordo un acudit de Cesc en el qual uns turistes miraven una sardana i un deia: “Quin flamenc tan bonic!”.


Science of Noise, revista oficial del Festival Fusiònica | Festival Fusiònica / 2018\nScience of Noise, revista oficial del Festival Fusiònica\nEl Festival Fusiònica anuncia que a arribat a un acord amb Science of Noise per ser la revista oficial del festival.\nScience of Noise es defineixen com “Ens agrada el rock i el metall en totes les seves vessants, volem donar suport a l’escena, sense competicions, des d’una perspectiva fresca i desenfadada. Volem ser independents i equànimes sense deixar de donar suport a tots aquells que creiem que s’ho mereixen”. Amb aquesta base, està clar que ens hi portarem bé i que és una revista amb senderi.\nAmb l’any de vida que porta, a trencat els esquemes de les revistes digitals, un fenomen molt estès últimament, per això tenen el mèrit de poder destacar de la resta. Amb unes vint plomes escrivint sobre l’escena actual, arriben al punt de transmetre l’essència de l’escena millor que ningú.\nEl dissabte 4 d’agost, Science of Noise va celebrar a la sala Rocksound de Barcelona el seu primer aniversari, petant la sala amb dos concerts (Born in Exlile i Kai Mars) i el famós Kararocker per tancar la jornada, entre pausa i pausa, van regalar una pila de cds, samarretes i entrades de concerts, tot cedit cordialment pels col·laboradors de la revista. A destacar l’ambient que si respirava. Les nostres felicitacions a tot l’equip de la revista, que si amb un any féu el que feu, us espera un futur molt interessant.


Instruccions per a la colocació del gres natural - Terraklinker\nPreparació abans d´enrajolar:\nEls estris necessaris per a la col·locació del gres natural són la galleda d’aigua, llana dentada, llana de goma, esponja gran, creuetes, nivells, llapis, fulla, brotxa, espàtula i maça de goma.\nLa superfície ha de ser compacta, uniforme i estar totalment a nivell. En alguns casos caldrà compensar amb el material d’unió. Es recomana impermeabilitzar les zones humides o realitzar un pendent suficient per a l’evacuació d’aigua. En qualsevol cas es recomana un pendent mínim del 2% en zones exteriors de més de 25 m2.\nEs neteja totalment la superfície a enrajolar, retirant tot tipus d’elements que puguin perjudicar l’adherència del material d’unió al suport a enrajolar.\nPrèviament a la col·locació s’ha de barrejar el contingut de diverses caixes de diversos palets per tal d’obtenir una òptima destonificació. En cas de dissenys especials es recomana un replanteig previ.\nEn funció del clima de la zona, el tipus de material d’unió varia:\nPer a la col·locació de les rajoles s’utilitza generalment ciment cola adhesiu tipus C2.\nEn regions de climes severs, s’aconsella ciment cola adhesiu tipus C2E.\nEn condicions extremes amb necessitat d’alta flexibilitat dels ciments cola adhesius\ntipus C2S1 o C2S2 són els més adequats.\nEs reparteix amb una llana dentada deixant cap espai sense omplir per tal que les estiguin ben pegades al material d’unió. Per assegurar aquesta acció es recomana el sistema de doble encolat (es posa material d’unió tant a la base a enrajolar com en la rajola).\nCol·locació del gres\nEs respectaran les normes de construcció en vigor per prevenir tant del xoc tèrmic com de les glaçades. Per a la col·locació del gres es recomana seguir els passos indicats en aquest esquema:\nPer a una col·locació acurada, es col·loquen creuetes entre les peces i s’assenten aquestes peces suaument amb una maça de goma. Es recomana mantenir sempre la mateixa orientació de ranurat de les rajoles.\nPel que fa a les juntes de col·locació, s’aconsella una junta de 3 a 5 mm en formats petits i mitjans (inferiors a 33×33 cm) i entre 5 i 7 mm per a formats grans (33×33 cm i superiors).\nPer col·locacions en interiors es recomana Terraklinker Interior i/o reduir una mica la junta.\nS’aconsella plantejar una junta de dilatació cada 20/25 m2 en exteriors i cada 50/70 m2 en interiors. En passos estrets es planteja una junta de partició cada 4 o 5 ml. La junta tindrà un gruix d’un mínim de 10 mm.\nEn cas d’existir sòcol es deixarà una junta perimetral oculta darrere d’aquest (min. 10 mm).\nEs respecten les juntes perimetrals i estructurals les quals tindran un gruix de 10 a 15 mm i s’omplen amb un segellador elastomèric que imita el color del paviment.\nUn cop sec el material d’unió, es procedirà a netejar amb cura les ranures entre peces, per tal de no deixar restes que dificultin la col·locació i l’enduriment del material de junta.\nEl morter de segellat tindrà la fluïdesa òptima per afavorir la seva penetració en les juntes. Aquest s’estén amb una espàtula o llana de goma, omplint les juntes en sentit diagonal. En tots els casos es recomana seguir les instruccions dels fabricants de segellats.\nMitjançant una esponja humida es netegen els excessos de morter evitant que penetri l’aigua a la junta, tornar a repassar diverses vegades no sense abans haver tornat a netejar molt bé l’esponja en aigua. En 3 hores es realitzarà una altra neteja de la mateixa manera.\nEn el cas de voler més informació sobre la col·locació del gres natural en zones de climes severs, els proposem consultar la nostra fitxa d’instrucció sobre la col·locació antigel del gres natural.\nLa millor neteja consisteix a evitar embrutar innecessàriament el paviment durant la col·locació. Recomanem no demorar la neteja després de la col·locació per evitar que els residus de ciment i segellador arribin a assecar-se i dificulten un òptim acabat.\nTot i així una neteja a la fi de l’obra és imprescindible. Prèviament es saturen les juntes amb aigua, després s’aplica un desincrustant diluït en aigua durant 15 minuts i es frega amb una fregona. Finalment s’esbandeix amb aigua a pressió.\nPer a la neteja quotidiana es recomana l’ús de lleixiu. Donada la pràcticament nul·la porositat superficial de les nostres rajoles, qualsevol taca s’elimina fàcilment, utilitzant el detergent o dissolvent adequat.\nPer a més informació sobre la neteja d’obra i el manteniment els aconsellem consultar la nostra fitxa sobre neteja i manteniment del gres natural .


Joan Vila Puig. La llum del Vallès. | elsot.cat\nJoan Vila Puig. La llum del Vallès.\nQui millor ha tractat la lluminositat dels paisatges del Vallès, ha estat, sens dubte, Joan Vila Puig. Per apreciar amb rigor un paisatge pintat a l’oli, s’han de valorar diferents aspectes, com el traçat, la perspectiva geomètrica, la perspectiva de color, la profunditat o la qualitat de la pinzellada. Però la més fiable és la lluminositat, que va més enllà, inclús, que el to dels colors. Diu la l’experiència i la tècnica que un quadre està ben il·luminat quan les ombres estan ben posades. La llum, per un paisatge, és primordial. Vila Puig aquest aspecte el brodava.\nLa pintura artística, més que explicar els temes, els ha de suggerir. I què millor que un bon tractament de la llum per aconseguir-ho.\nIsaac Newton va descobrir, a mitjan segle XVII, la descomposició de la llum blanca en colors. Però no va ser fins meitat del XIX que es va dur a la pràctica. Aquest fet va permetre l’aparició de l’impressionisme. Des llavors, una part molt important de la pintura artística s’ha convertit en un exercici de posar o treure llum. Més que empastifar la tela de pigment de colors, pintar un paisatge consisteix en posar i treure llum fins aconseguir la representació més acurada. Vila Puig ho dominava de debò i va crear escola.\nLa Veu de Catalunya publicava, el 3 de febrer de 1925, una notícia rebuda des de Madrid: “Com ahir anunciarem, ha tingut aquesta tarda, a la sala del Círculo de Bellas Artes, la inauguració de la exposició de pintures del paisatgista català Joan Vila Puig.\nHa presidit la inauguració el director general de Bellas Artes, senyor Pérez Moya, i assistiren a l’acte inaugural nombroses personalitats, entre les quals destacaven les més prestigioses figures de l’Art i de la Crítica.\nL’exposició de Vila Puig consta de 45 obres, entre les quals n’hi ha 18 representant diversos aspectes del paisatge català i alguns estudis de pintura, dibuixos i aiguaforts,\nJa conegut del públic madrileny per anteriors exposicions, en aquesta inaugurada avui, ha confirmat Vila Puig el seu prestigi entre els bons aficionats de la Corte, els quals han desfilat per la sala de Bellas Artes per admirar les obres del notabilíssim artista”.\nJoan Vila Puig va néixer el dia 10 de novembre de 1890, al número 43 del carrer Major de Sant Quirze. Als 14 anys, a Sabadell, va aprendre pintura amb Joan Vila Cinca, a l’Escola Industrial i al seu estudi. Va estudiar, també, a Barcelona, a l’Escola de Belles Arts i a l’Escola de Bells Oficis. Ve rebre lliçons de Modest Urgell. Per recomanació de Joan Vilatobà, l’Ajuntament de Sabadell el va becar per estudiar a Madrid, a l’Escola Especial de Pintura, Escultura i Gravat. Allà s’avorria. El sistema antiquat i arcaic d’aquella escola no el satisfeien. Com aquell que diu sabia més que el mestre. Tant sols va aprofitar les lliçons de Julio Romero de Torres. Per no perdre la beca es va dedicar a fer còpies del Museo del Prado, on en va treure millor profit.\nLa primera exposició la va realitzar a Granada, al Centro Artístico, l’any 1918. A partir d’aquesta, i durant més de quaranta anys, va fer desenes d’exitoses exposicions arreu de l’Estat on va mostrar la qualitat de la seva obra. També va exposar a París.\nL’any 1922 es va casar amb la sabadellenca Maria Codina Duran, filla de la burgesia industrial. Els pares d’ella s’ho van pensar dues vegades abans d’autoritzar la boda.\nDurant la guerra, males èpoques per la difusió de l’art, va treballar a l’empresa del seu sogre. L’any 1936 va fixar la residència a Bellaterra, on va viure fins la seva mort l’any 1963.\nVa ser president de l’Acadèmia de Belles Arts de Sabadell en dues ocasions i va jugar un paper fonamental en els moments de crisi de l’Entitat.\nAl contrari que els artistes contemporanis, Vila Puig es va mostrar sempre discret i humil, lluny de les fatxenderies i pedanteries de personatges de calat inferior al seu. Tant és així, que el patrici sabadellenc Joan Llonch i Sala en va fer la següent glosa:\n“Joan Vila Puig, pintor de gran vàlua, home poc treballat per l’esperit i que no saber llevar-se de sobre el seu passat de poca formació cultural, fou un autodidacte de la pintura. bon deixeble de Vila Cinca, excel·lent en el paisatge i home obert als horitzons de la natura, que sentia amb delit, i tancat en les coses de l’esperit que sols interpretava quan aquestes tenien forma pictòrica”.\nTot i que només va viure a Sant Quirze fins els 14 anys, Joan Vila Puig és el fill més il·lustre del poble, un excel·lent referent i, segurament, l’actiu més important pel que fa a la cultura artística. D’haver tingut una altra nacionalitat, francesa per exemple, la seva obra hauria tingut un reconeixement més ampli i més valorat.


Castellgalí ensenya demà la torre restaurada del Breny amb visites guiades - Regió7\nCastellgalí ensenya demà la torre restaurada del Breny amb visites guiades\nS'explicarà la història i la importància que tenia aquest monument en l'època romana\n06·02·20 | 20:46\nL'Ajuntament de Castellgalí i l'àrea de Servei de Patrimoni Arquitectònic Local de la Diputació de Barcelona organitzaran demà, dissabte, dos torns de visites guiades durant el matí per ensenyar els treballs de restauració que s'han fet al sepulcre romà de la torre del Breny, i donar a conèixer el seu valor històric. El primer torn serà d'11 a 12 del migdia, i el segon de 12 a 1.\nL'obertura del monument al públic amb visites guiades arriba un parell de setmanes després de la recepció que l'Ajuntament va fer de les obres de millora que s'hi han fet. Han estat quatre mesos de feina per fer una rentada de cara a l'antic sepulcre i el seu entorn més immediat, que ha inclòs treballs de neteja, rejuntament de les grans pedres que el formen, i una recoberta amb material aïllant.\nDissabte s'ensenyarà al públic tot el que s'ha fet i s'explicarà la història i la importància que tenia aquest monument en l'època romana, amb una visita tant a l'interior com a l'exterior del sepulcre. Les explicacions seran a càr-rec d'un tècnic del Servei de Patrimoni Arquitectònic Local de la Diputació de Barcelona.\nEls treballs que s'hi han fet han costat més de 120.000 euros, i han estat finançats en més del 90 % per la Diputació de Barcelona.\nPer poder realitzar les visites que s'han programat per a aquest dissabte caldrà fer inscripcions prèvies a les oficines de l'Ajuntament en horari de treball o trucant al 93 833 00 21.


L'Ajuntament signa nous convenis de col·laboració amb les colles de ball pagès del municipi\nEl Consistori col·labora mitjançant una aportació econòmica de 24000 euros anuals amb el Grup Folklòric Sant Rafel, Sa Colla d'Aubarca, Sa Colla de Can Bonet, Sa Colla Brisa de Portmany, Sa Colla de Buscastell i Sa Colla de Portmany, que reben 4000 euros anuals cada una.\nL'alcalde de Sant Antoni de Portmany, Marcos Serra, i els presidents de les sis colles de ball pagès del municipi han signat aquest matí els respectius convenis de col·laboració per al foment del folklore, la música i la cultura tradicional eivissenca per a 2020 i 2021.\nAmb aquests convenis, l'Ajuntament col·labora mitjançant una aportació econòmica de 24000 euros anuals amb el Grup Folklòric Sant Rafel, Sa Colla d'Aubarca, Sa Colla de Can Bonet, Sa Colla Brisa de Portmany, Sa Colla de Buscastell i Sa Colla de Portmany, que reben 4000 euros anuals cada una. L'objecte del conveni és la formació, la conservació, la pràctica i la difusió de la cultura popular i el patrimoni folklòric al municipi de Sant Antoni.\nPer la seua banda, les colles col·laboren durant la durada del conveni amb actuacions de ball i música a les festes patronals de les parròquies, els festivals folklòrics i les tradicionals ballades de pou, així com duent a terme accions formatives i educatives, cursos, trobades, intercanvis i altres manifestacions d'oci i temps lliure, actes promocionals de la nostra terra i de foment dels costums i les tradicions.\nA causa de situació sanitària derivada de la Covid-19 i per motius de seguretat, no hi ha hagut actuacions de ball pagès des de l'inici de l'estat d'alarma de març. No obstant això, les associacions poden justificar altres despeses com ara formació, cursos, foment dels costums o adquisició d'instruments i indumentària tradicional eivissenca.\nData de l'última modificació: dimecres, 11 de novembre de 2020


Nova hipòtesi: el virus es transmet per l'aire - Laura Rosel - Catalunya Ràdio\nL'OMS admet per primer cop que el coronavirus es podria transmetre també per l'aire\n07/07/2020 - 21.45 Actualitzat 07/07/2020 - 21.50\nLa màxima institució internacional de salut pública obre aquesta porta ara, gairebé 4 mesos després de decretar la pandèmia, gràcies a la insistència de més de 200 científics de 32 països diferents. Quina creu, els científics d'aquest món... com ho tenen de magre perquè se'ls escolti i es tingui en compte la seva veu!\nAra resulta que el coronavirus es podria transmetre també per l'aire. És una hipòtesi, però quan s'eleva a la categoria d'advertiment, la cosa pren un altre color.\nNo deixa de sorprendre'ns, aquest virus: per com és encara de desconegut i desconcertant per als governs i els investigadors. Els laboratoris treuen fum per trobar la vacuna que l'aturi, mentre els contagis nous es van comptant per milers arreu del planeta dia rere dia... encara no s'ha aconseguit fer una foto fixa de com es transmet, quant de temps necessita per incubar, què fa que afecti més unes persones que altres i quines seqüeles deixa. Per descomptat, pinta que trigarem mesos encara a esbrinar d'on va sortir. Però ja ens ha demostrat que és veloç i implacable. Obliga els científics a treballar basant-se en certeses escasses i variables, evidències primes. I als governs es fa anar de corcoll: aplicant confinaments i mesures restrictives que sempre acaben sent sospitoses d'anar tard.\nSi es confirma que el virus es transmet també per l'aire, el nostre dia a dia tornarà a veure's alterat. Encara més. Caldrà sospitar també dels aerosols, de l'aire condicionat, dels espais tancats... i això voldrà dir afegir encara mesures de protecció.\nMentre no es confirmi o es rebutgi, aquesta hipòtesi de la transmissió per l'aire deixa una única sortida: màxima precaució. És a dir: mascareta a tota hora.\nUna relació ben peculiar, la de la mascareta amb tots nosaltres... Va començar denostada: símptoma de la por incontrolable d'alguns. I ha acabat formant part de la nostra rutina. Si és que es pot dir que això ha acabat...


Deliri a dos - Teatre Barcelona\nDelire à deux\nA Deliri a dos Ionesco ens parla, amb el seu sentit d’humor tràgic, de la bogeria d’haver d’existir, de l’angoixa per la certesa de la mort, de la dificultat de les relacions humanes, de desitjos, de pors, de tendreses, d’innocències perdudes. Tot tractat des de l’òptica d’un autor que mai s’allunya de l’ésser humà i de la seva capacitat d’humor alliberador.\nAbsurd és com sovint gestionem les relacions de parella. Absurd és com els partits polítics redacten els seus programes, i com, després els porten a terme (per dir-ho d’alguna manera) Absurd és negar l’innegable. Absurd és estimar fent-se mal. Absurd és callar davant les injustícies. Absurd és... no acabaria mai. Però el que no és absurd és el teatre de Ionescu. No és absurd anar al teatre a veure un text, aparentment absurd, que llença a tort i a dret veritats com punys. Podem riure de l’aparentment absurd, però del que no podem riure és de tot allò que autor, directora i actors ens serveixen en safata per fer-nos trontollar les nostres seguretats.\n“No ens posarem mai d’acord”, mai, en les classificacions de gèneres teatral, de fet no es posarem mai d’acord en gaire bé res. Deliri a dos es transforma en un deliri col·lectiu, proper a al nostres dia a dia. Deliri a dos és un joc escènic, molt ben mil·limetrat, en el que Montse Puga i Oscar Intente juguen la dialèctica, la poesia, la cruesa i la tendresa de les paraules de l’autor romanès. I la juguen seguint les regles del joc més pur, més net. Joc net que els enfronta a les seves misèries, que poden ser les nostres, que els obliga a escoltar-se més enllà de les intencions.\nEugene Ionescu com Samuel Beckett a Europa, o Manuel de Pedrolo o Joan Brossa a Catalunya, es valen d’una tècnica dramatúrgica on unir filosofia i política, on l’argument queda enrere per quedar-se en el moment. No calen grans històries, no calen trames, cal dir, fer, pensar, i fer dir, fer fer i fer pensar. Aquest és un teatre que no és amable, però és necessari, és oportú, és ric.\nDir veritats, obvietats, i dir-les entre pausa i pausa, entre mirada i mirada, fluixet o cridant. Així és aquest tipus de teatre, on Montse Puga i Oscar Intente hi deixen la pell.\nI com que hi ha altres maneres d’avorrir-se, podeu anar al teatre o quedar-vos a casa, que més tard ja pendreu decisions, tot i que les idees arriben tard, i els idiotes no tenen projectes.\nAixí doncs.... què hauria passat sí ....?\n“No estem bé, estem malament”, però el teatre ens pot deixar tastar un xic més de vida, potser de saviesa, potser d’eloqüència, o potser d’existència.\nUna closca al bell mig de la batalla, un absurd joc de nens\nMontse Bonet recupera Deliri a dos, un text de Ionesco poc conegut a Catalunya; que ens parla de l'absurditat de la guerra i de les seves conseqüències.\nLa directora decideix crear una versió molt fidel al text original, respectant el muntatge proposat pel mateix autor, amb la representació minimalista d'un pis, on conviuen els protagonistes d'aquesta història, Ell i Ella.\nEls dos personatges viuen tancats entre parets, no poden sortir a causa d'una guerra que hi ha als carrers que l'envolten, i han acabat trobant la comoditat en la seva situació. L'acceptació del conflicte exterior els ha portat a conviure amb aquesta realitat, a immunitzar-se. Conviuen junts dins d'una absurda bogeria, decideixen aïllar-se de l'individu i del món exterior acceptant la seva soledat. Comprenen el món com una cosa que no els hi pertoca, però sovint es mostren molestos quan aquelles bombes els posen en perill. Aquesta és la premissa de la qual parteix aquest text de Ionesco, un referent del teatre de l'absurd, que crea un món miserable i amb pors, una humanitat enfrontada.\nL'Òscar Intente i la Montse Puga donen vida als personatges, un home i una dona que conviuen i comparteixen les seves misèries i reaccionen a elles amb un grau d'infantilisme capritxós elevat. La guerra els ha fet madurar o donar prioritat a problemes més insignificants?\nL'escenografia dóna suport la idea d'aquest món absurd i simple, buit i ple alhora, i amb escenes realment d'una bellesa captivadora. Les paraules i la simbologia de Ionesco vesteixen la trama i l'enriqueixen, convertint-la en una subtil tragèdia que vesteix amb humor un dels punts més miserables: la guerra. Deliri a dos és una amarga narració de somnis perduts i arraconats, de disputes, baralles i batalles i bombes.\n"Només el còmic és capaç de donar-nos força per suportar la tragèdia de l'existència."\nSobra decir que El rinoceronte de Eugene Ionesco es una de sus obras cúspides y sin duda, un referente del teatro del absurdo. Y precisamente, ante este unísono aplauso y tal acaparo de éxito, resulta imperativo dar a conocer otros títulos que han podido verse injustamente eclipsados. Deliri a dos es uno de ellos. Por suerte, ahora nos viene representado magistralmente por un repertorio de lujo dispuesto a que la inteligencia sea la principal protagonista de la obra. Y en sus múltiples facetas, además: el ingenio, la cordura, la perspicacia. Todas ellas, paradójicamente, al servicio de la representación del delirio. De un delirio a dos, el de una pareja atropellada por la cotidianidad y por la decepción de los sueños no alcanzados. El delirio en la paz, el delirio en la guerra. La guerra exterior, sí. Pero también la interior: el campo de batalla de nuestra mente, la neurosis que corroe, el delirio que el autor, en su sibilino don de mostrar en vez de decir, ya nos hace intuir que más que ser un tema a dos, a fin de cuentas, es sobretodo el delirio de uno mismo. El delirio, sí. Tan único, tan universal.\nIonesco és un mestre mostrant la misèria humana a través de l'humor absurd. En aquesta obra retrata una parella d'amants que es tanca en un apartament per a escapar de l'amenaça exterior representada per una guerra. Aquest perill o enemic comú és l'única cosa que els manté units en la seva convivència. Passen de flirtejos a retrets, canvien d'estats anímics sense ordre ni coherència i discuteixen llargament sobre temes aparentment absurds i irrellevants. Aquests són els segells d'identitat de l'autor romanès, però en aquesta posada en escena sembla que no acaben d'esclatar.\nLa directora ha optat per una posada en escena convencional, sent fidel a l'obra original i sense innovar amb la forma. Potser hauria resultat més interessant portar l'absurd a tots els aspectes del muntatge. Es genera una espècia de fricció entre la voluntat d'incoherència del text i una posada en escena massa racional i rígida que impedeix que la bogeria esclati. El punt més llunàtic es busca a través d'unes interpretacions que poden resultar una miqueta forçades a vegades, acostant-se més a l'infantil que a l'absurd.\nEn definitiva, una obra de Ionesco que m'ha deixat amb ganes de veure una revisió més atrevida en lloc d'una representació fidel.\nLa follia de l’absurd\nTornem de nou al Teatre Akadèmia per poder veure aquesta obra d’un humor molt surrealista i envoltats d’una guerra a l’exterior i un altre a la parella.\nL’autor ens presenta a dos personatges que tancats en la seva pròpia closca de cargol i tortuga ens expliquen la seva relació junts durant anys. Aquesta closca i la relació de cargol i tortuga és una de les petites històries i rèpliques que ens expliquen.\nAnem descobrint el seu dia a dia així com el seu passat amb breus rèpliques de vegades interrompudes per bombes i acciosn que succeeixen fora del seu cau, de la seva closca. El seu món interior, la seva convivència, la seva pròpia humor i la dificultat de les relacions s’accumulen magníficament en unes rèpliques que poques vegades he vist. El sentit de l’humor en l’obra és un punt essencial en cada escena.\nAquesta obra que interpreten Montse Puga i Òscar Intente i que en tot moment ens presenten als protagonistes amb tota naturalitat ens presenten les seves pors i petites obsessions. Des de l’inici s’entreguen en la seva actuació i t’atrapen sense deixar-te. En la recta final, podem veure a Òscar Romera i Montse Bonet en una petita intervenció.\nEsteu pendents de les petites répliques. És en aquests moments que gaudeixes més de l’obra, i tenim la sort de estar plenes de petites perles (i també visuals).\nUs recomano a totes a anar a veure l’obra. A descobrir el text que ens presenten, d’aquest teatre de l’absud. I ja em direu. Si voleu veure la meva opinió sencera la podeu trobar al següent enllaç\nEl cargol i la tortuga tenen molts punts en comú\nUn text de l’autor romanès Eugène Ionesco, que no s’havia representat mai a casa nostra. Es tracta del segon muntatge de la companyia Bojum, que dirigeix Montse Bonet, traduït per ella mateixa i per Lluís Hansen, i que interpreten Montse Puga i Òscar Intente.\nEugène Ionesco (1912- 1994) és un dels autors més emblemàtics del segle XX i creador amb Samuel Beckett de l’anomenat teatre de l’absurd. Autor entre d’altres d’obres com “La cantante calva”, “Rinoceront” ó el “Rey se muere”.\nTeatre de l’absurd, és aquella modalitat de teatre que es regeix pels principis existencialistes expressats en termes absurds.\nLa virtut de Ionesco rau en la capacitat de reflectir el caos d’aquest món amb sentit de l’humor i gran humanitat, utilitzant jocs verbals o sense sentit aparent i situacions mancades de “lògica” per tal de fer palesa aquesta realitat. DELIRI A DOS va ser escrita el 1962 i ens parla de la bogeria d’Ell i d’Ella, l’aferrissament de tancar-se enfront del món exterior i de com a la seva manera, lluiten per sobreviure.\n“Pren l’aire. Aprofita l’ocasió per inventar-te una altra existència. Vés a veure si existeix una altra existència.”\nSegons comenta la Montse Bonet en el programa de mà, l’obra conté tots els elements del teatre de Ionesco, sent una barreja de poesia, fantasia, malson, imaginari, .... i també tots els seus temes preferits: la soledat, l’aïllament de l’individu, la seva dificultat per comunicar-se amb els altres i la seva subjecció a pressions exteriors degradants i a la mecànica conformitat de la societat.\nEll i Ella som tots nosaltres, ens representen en les seves obsessions, les seves mancances i les seves pors.\nEl món exterior agressiu i violent és el món, en el que ens hem acostumat a viure i a conviure.\nTot tractat des de l'òptica d'un autor que mai s'allunya de l'ésser humà i de la seva capacitat d'humor alliberador.\nCom en la majoria d'obres de Ionesco a DELIRI A DOS existeix un simbolisme animal molt clar, d'una banda la tortuga i la seva closca que li serveix d'amagatall davant del món exterior, d'altra banda el cargol que representa l'espiral, el cercle viciós.\nEl diàleg dels dos actors és un autèntic joc de paraules de caràcter recurrent, converses repetitives que reinicien una vegada i una altra i discussions infinites. La mateixa trama és un cercle i la peça acaba de la mateixa forma que comença.\nTota l'obra té lloc en una habitació tancada on s'alternen les llums i les ombres, representen la presó, la casa sense sortida on estan tancats els dos protagonistes, confinant-los a una situació claustrofòbica.\nEll és Òscar Intente, Ella és Montse Puga. Unes interpretacions que ens han agradat molt, on Ell i Ella ens han sabut transmetre tot allò que l’autor volia expressar i ens fan reviure diferents etapes de la seva vida, fent-nos dubtar si ens expliquen realitats o desitjos.\nUn espai sonor que representa un món exterior que tampoc no és real, on es lliuren batalles o se celebren victòries i representen tot allò que els hi fa por, totes les seves limitacions que condicionen la seva vida i les seves relacions amb la resta del món. La irrupció a escena de dos personatges aliens provoca en ells un autèntic atac de terror per la por que el seu món perdi l'estabilitat en la qual creuen viure.\nSempre trobes les pitjors sortides. Per a què t'obstines a sortir si no podem?\nSabíem prèviament que no era un text fàcil, que no era pas un "divertimento" per passar una bona estona de la tarda, asseguts al teatre i que molt possiblement ens costaria de pair; tot i això, vam optar per anar a veure la proposta, especialment perquè estàvem segurs de què la interpretació d'Òscar Intente ens la faria "viure" d'una manera atractiva.\nCom ja hem comentat abans, les dues interpretacions, tant la de l'Òscar com la de la Montse, ens han agradat molt i ens ha facilitat "entrar" d'una manera força fàcil en la proposta ... i fins i tot ens hem vist reflectits en algunes de les discussions de parella, d'aquelles sense sentit, tan comuns entre les persones que convivim junts una bona part de la nostra vida.\n... i si, potser si, que el cargol i la tortuga tenen molts punts en comú.\nAquesta obra la vaig veure a l’Akadèmia, em va agradar molt, em va fer riure i reflexionar. Grans actuacions de l’actor i l’actriu i molt bona direcció de Montse Bonet. Bravo!!!!\nL’obra sap explotar l’humor que neix de la banalitat i els jocs de sense sentit del que diuen i a contraposar la duresa del drama vital i col·lectiu amb la lleugeresa de la comèdia negra. Els dos actors fan realment malabarismes en escena. No sent un text fàcil, les seves interpretacions – sobretot la d’Oscar – facilitant entrar d’una manera força fàcil en la proposta.\nPlanas Font, Ramon\nFantàstica representació, molt recomanable per a tothom que gsudeixi d’un bon teatre. Un text molt interessant de Ionesco i unes excel·lents direcció i interpretació.


Nous Desodorants Antitranspirants Deliplus. - Mercadona\nEls nous Desodorants Antitranspirants Deliplus et protegeixen fins a 48 hores amb agradables i duradores fragàncies que respecten la suavitat i la cura de la teva pell. A més no contenen alcohol.\nPots triar entre les seves diferents línies:\nSeda: El Desodorant Antitranspirant Deliplus amb extracte de seda està especialment indicat per a les dones que volen suavitat en la seva pell sense perdre protecció.\nÀloe: Indicat per als homes i dones que busquen hidratació i cura de la seva pell, el Desodorant Antitranspirant Deliplus està enriquit amb extracte d’Àloe Vera. I a més, el tens disponible en versió mini. Perfecte per endur-te’l a tot arreu!\nCivada: Els Desodorants Antitranspirants Deliplus d'aquesta línia estan formulats amb extracte de Civada i protegeixen la pell tant d'elles com d'ells amb delicadesa però sense renunciar a la seva protecció 48 hores.\nLínia de Desodorants Antitranspirants Deliplus especialment indicada per a aquelles persones que necessiten una protecció extra en el seu dia a dia. Per això hem formulat aquests desodorants amb ingredients naturals com l'Argila Blanca i el Caolí que ajuden a potenciar la protecció enfront de la suor. L'Argila Blanca i el Caolí són minerals naturals que tenen propietats per absorbir la humitat i l'excés d'oli en la pell. A més, et protegeixen durant més de 48 hores.\nAmb tots els avantatges dels nostres nous Desodorants Antitranspirants Deliplus i amb una intensa i agradable fragància femenina que embolicarà la teva pell aportant-li suavitat i protecció.\nEvita les taques sobre la pell i la roba gràcies a l'ús d'actius que disminueixen els residus visibles, mantenint la seva eficàcia durant 48 hores. Amb la finalitat d'adaptar-nos a les necessitats de cadascun disposem de Línia Invisible home i Línia Invisible Dona.\nTotes les línies estan disponibles en roll-on i spray perquè escullis el que més t'agradi.\nAplicar sempre sobre la pell neta i seca.\nDeixar assecar abans de vestir-se.\nRoll-on: per obtenir una cobertura uniforme, aplicar sobre l'aixella 3 cops de dalt a baix.\nSpray: primer invertir el pot, agitar enèrgicament, polvoritzar a 15 cm de la pell durant 2-3 segons i deixar assecar.\nSi no t'hidrates la pell al matí per falta de temps o deixes de fer-ho després de dutxar-te a la nit, ara pots fer-ho tot més ràpid hidratant-te sense haver d'esperar fins que s'absorbeixi la crema, gràcies a la nova Hidratant corporal sota la dutxa de Mercadona.


Un error freqüent a l’hora d’implantar un ERP a l’empresa és pensar que serà una responsabilitat del departament d’IT. La realitat és que la implantació d’un ERP a l’empresa suposa un canvi profund quant a organització i hem de tenir clar que afectarà a tota la nostra organització.\nAbans de començar un procés d’implantació d’un ERP cal que fem un estudi minuciós de les nostres necessitats i recursos i, després, seguir les regles següents:\nLa implantació d’un nou sistema de gestió ha de comptar amb un compromís absolut per part de la direcció de l’organització; la direcció és qui té la visió estratègica del negoci i qui millor ens pot oferir una visió global de les necessitats.\nTambé caldrà establir un equip responsable del projecte que s’encarregui d’implicar totes les àrees de l’organització i les faci sentir part del procés de canvi i que, a més, segueixi’n l’evolució de prop. En aquest equip hauran de ser-hi membres de la direcció i el cap de projecte que hàgim designat.\nEl responsable del departament d’IT coordinarà les activitats relacionades amb les eines informàtiques i els usuaris finals. Aquest departament haurà de ser sempre un suport temporal i de recursos.\nEls usuaris seran el darrer punt de responsabilitat de la implantació del nostre sistema, per la qual cosa haurem de comptar amb un equip que inclogui treballadors de tots els departaments implicats en la utilització de l’ERP. Esdevindran una baula molt important per a proporcionar informació específica sobre els processos empresarials al proveïdor, de manera que es pugui adaptar la solució al màxim.\nEns hem de prendre tot el temps que calgui per a realitzar una planificació intensiva; no per passar de seguida a la part pràctica serem més eficients. És crític identificar els processos que es veuran més afectats pel canvi i temporalitzar-los. Tota la tasca d’auditoria i estudi previ que farem ens ajudarà a controlar els costs i facilitarà la creació d’un calendari d’implantació el més realista possible.\nLa implantació d’un ERP millora la productivitat de l’empresa des del primer moment i ofereix resultats tangibles, però això no vol dir que no hàgim d’establir objectius per a valorar l’èxit. Encara que sigui una tasca complexa, els objectius s’han d’establir al començament del projecte per poder mesurar d’aquesta manera el rendiment de la inversió realitzada.\nTotes les parts implicades en el procés d’implantació han de saber exactament quines són les metes marcades i tenir-les sempre com a guia durant tot el procés.\nLa implantació d’un ERP, tal com dèiem al començament de l’article, no vol dir només la instal·lació d’un software nou, sinó que suposa un nou plantejament dels processos de treball de totes les àrees de l’organització.\nDurant el procés d’implantació els nostres treballadors hauran de fer servir una part del seu temps per l’adquisició de nous coneixements i aptituds relacionats amb l’ús de l’eina. És recomanable que la implantació d’un ERP no coincideixi amb cap gran projecte en curs.\nCom millor es coneguin totes les funcionalitats de l’eina, més eficaç serà; no es tracta de fer unes jornades de formació prèvia tradicionals, sinó del suport diari als usuaris durant tot el procés d’implantació.\nERP, pyme, software, software de gestió, Wolters Kluwer


Una ment sana en un cos sa... | Diari de Tarragona\nUna ment sana en un cos sa...\nA Europa, els trastorns mentals són un dels principals reptes de salut pública i constitueixen el principal motiu de discapacitat en la població, representant-ne gairebé el 40%\n19/12/2021 13:22 | Actualizado a 19/12/2021 13:22\nROGER PLA FARNÓS. Metge, especialista en cirurgia general, doctor en medicina, amb experiència en gestió sanitària, Roger Pla ha estat gerent de la Regió Sanitària del Camp de Tarragona\nÚltimament polítics i mitjans de comunicació ens parlen sovint de com la pandèmia ha afectat negativament la nostra salut mental. Sembla que ja hem trobat els dolents de la pel·lícula: el maleït virus i el confinament. Coneixem xifres alarmants d’intents de suïcidi, que ja ha passat a ser la segona causa de mort entre els joves. I com ja ens tenen acostumats, els polítics proposen solucions ràpides, de grans titulars, moltes vegades simplistes: «Contractarem més psiquiatres i més psicòlegs!». Però la realitat és que no se’n troben i això ocasiona gran rebombori mediàtic.\nSi recordem la definició de salut de l’Organització Mundial de la Salut (OMS) de l’any 1946, acceptada per tothom: «Salut és l’estat de complet benestar físic, mental i social i no només l’absència d’afeccions o malalties», podrem veure ràpidament la influència que tenen en la nostra salut el cos, l’ànima i la societat on vivim. Són els tres pilars fonamentals de la nostra vida.\nTenir salut mental vol dir ser conscient de les nostres capacitats, que són les que ens permeten enfrontar-nos a les exigències quotidianes de la vida, a treballar de forma productiva i fructífera i a ser capaços de contribuir d’alguna manera, al bé de la comunitat.\nNo tenir salut mental ens dificulta el procés d’adaptació a l’entorn cultural i social on vivim i ens genera formes de malestar que sovint ens aboquen a l’aïllament, a la inactivitat i a desordres del ritme vital.\nRealment les xifres que ens dona l’OMS impressionen: una de cada quatre persones patirà algun tipus de trastorn mental durant la seva vida. Les dones, amb més probabilitat, alteracions de l’estat d’ànim o crisis d’ansietat, mentre que els homes es decanten per l’abús de l’alcohol o d’altres substàncies.\nA Europa, els trastorns mentals són un dels principals reptes de salut pública i constitueixen el principal motiu de discapacitat en la població, representant-ne gairebé el 40% (Regional Commitee for Europe, 2013).\nVista la definició i les dades, es pot deduir fàcilment que aquesta mala història no s’arregla només contractant més psiquiatres i més psicòlegs.\nEn el context català, no estem gaire millor. Les dades de 2016 ens diuen que el 7,7% de la població major de 15 anys va mostrar risc de tenir algun trastorn mental i de tots ells, un 6,2% eren menors d’edat.\nQuè ens està passant? És sabut que els factors que afecten l’estat de salut d’una persona poden ser de caràcter individual, poc modificables per un mateix, o bé relacionats amb el nostre estil de vida i amb el tipus de societat on ens movem.\nEn resum, els trastorns mentals es generen per una complexa interacció entre aquests diversos factors:\na) Determinants biològics. Són els factors lligats als gens que predisposen a desenvolupar un trastorn mental. Pot ser que només es manifestin si la persona és sotmesa a certs estressants ambientals.\nb) Determinants psicològics. Són els relacionats amb l’entorn més propers. Les emocions i els processos interactius amb la família, l’escola, amics o ambients laborals.\nc) Determinants socials. Són aquells canvis en la societat que poden tenir efectes positius o negatius en la salut mental de la gent. En un entorn de gran concentració de població, els factors negatius solen estar relacionats amb la contaminació, la pobresa, els alts nivells de violència o un escàs suport social. En canvi, en entorns rurals, els factors negatius més habituals que poden propiciar problemes de salut mental són l’aïllament, el dèficit de comunicacions, el menor nombre d’oportunitats educatives i econòmiques i la dificultat d’accés a recursos clínics.\nd) Altres determinants no menys importants són la malnutrició, l’atur, la violència domèstica i sexual o el racisme.\nI tot això, com es pot resoldre? No és una tasca fàcil, però hem de ser ben conscients de la magnitud del problema i de les causes que l’ocasionen.\nPosem-nos tots a fer feina per poder assolir l’objectiu de mens sana in corpore sano, dins d’una societat també sana. I a més a més, justa i solidària.


G-ewelry, joiera contemporània : 2014\nNoves idees, nous moments i noves companyes\nEsperant als pocs dies que fan que l'agost acabi, ja comencen a sortir les idees, projectes,...\nMolt contenta de tot el que s'aproxima puc dic que en breu, compartiré taller, idees i un gran projecte amb una genial amiga que espero que funcioni ja que m'està ajudant molt en el projecte final.\nEmocionants noticies, en 2 o 3 dies acabaré de completar el "set" de joiera, per tant, tots els encàrrecs endarrerits, nous i per venir es posaran en marxa de nou, i amb moltes ganes ja que tinc moltes idees que vull treballar!\nProperament, el 2nd cap de setmana de setembre, torna la 2na edició del mercat VistAlegre Art, amb tallers, parades i exposicions.\nMentrestant, seguim treballant en el projecte final que això sembla no tenir fi!\nPublicado por Gina Contel en 5:05 No hay comentarios:\nExposición en The Shed Gallery\nComo muchos sabéis, no solo me gusta la joyería si no que también uso la fotografía y la escultura a modo de expresión artística. Esta vez, expongo con otros compañeros en The Shed Gallery. Aquí tenéis toda la información:\nThe Shed Gallery Barcelona inaugura este jueves la exposición\n"Young Blood" , con un @[null:@[null:@[null:#AfterWork]]] para todos aquellos que queráis desconectar, buscar inspiración o conocer gente nueva "creativamente activa"\nestos son los 12 jóvenes artistas y fotógrafos que participan en la exposición:\nLa exposición permanecerá hasta el 31 de este mes. Os esperamos ♥\ncomisariado por Odile Moreno\nAgradecimientos a Chelsea Davine\nPublicado por Gina Contel en 1:43 No hay comentarios:\nAquest diumenge vaig tindre la sort de poder participar al 1er mercat d'Art del barri de Vista Alegre de Castelldefels.\nEl dia 29 de juny vaig estar esposant les meves joies durant la tarda amb les meves companyes d'universitat. L'Amparo (que gracies a ella vaig ser-hi i a qui agraeixo infinitament la seva ajuda en tot el que fa) i la Marta que tenia una petita zona de joieria molt maca! (aquí podreu trobar la seva feina: https://www.facebook.com/llagrimesdecocodril )\nA veure si després d'aquesta llaaaaaaaaarga parada em poso les piles per poder ensenyar noves creacions!\nUs deixo unes imatges de la parada, espero que us agradi.\nPublicado por Gina Contel en 5:40 No hay comentarios:\nProves Projecte final\nCada cop queda menys per a la presentació del projecte final.\nja toca començar a treballar en maquetes, idees, esbossos, ...\nAquesta es una peça que vaig crear a partir de l'idea del recipient que acull i dona tot el que te.\nL'idea principal es fer el recipient en porcellana però mentrestant, practiquem amb plata el resultat, apart de provar de jugar amb la soldadura d'or com a decoració\nPublicado por Gina Contel en 5:13 No hay comentarios:\nPolsera articulada de plata\na base d'una maqueta per una idea d'una polsera articulada, va sorgir aquesta que no va acabar escollida però vaig fer-la al taller ja que m'encantava.\nPublicado por Gina Contel en 6:04 No hay comentarios:\nja que no puc anar a la muntanya a veure neu, la tinc al meu dit!\nplata raticulada i oxidada\nPublicado por Gina Contel en 6:02 No hay comentarios:\nIluro Hoquei Club Pin de plata\nPublicado por Gina Contel en 6:01 No hay comentarios:\nUna mare que s'estima a la seva filla amb bogeria m'ha encarregat aquest collar. Sols em va dir que era una enamorada de la lluna, els planetes, el cel i de la musica! Així va sorgir aquest penjoll amb el gravat al darrera. La capsa ha estat adornada amb la temàtica del collar amb una cançó que em cantava la mare de petita: la lluna la pruna vestida de dol, sa mare la crida son pare no vol.\nPublicado por Gina Contel en 5:44 No hay comentarios:\nAquest son alguns dels encàrrecs fets per aquestes festes!\nPenjoll per Antonio fet amb plata i llautó, a partir del seu logo.\nDibuixant i artista, fa aquesta tira on podreu trobar el dibuix en el que m'he inspirat.\nUn altre peça d'aquestes festes ha estat un regal. Un pin de plata i coure amb una tulipa, el logo de Unidos Contra el Parkinson: http://portal.unidoscontraelparkinson.com/\nLa sombra de la tulipa forma la U de Unidos\nPublicado por Gina Contel en 4:40 No hay comentarios:\nExposició itinerant Col·lectiva de Insígnies del Mestre Artesà 2013\nAquest dijous a les 20 hores, presentació de l'Exposició itinerant Col·lectiva de Insígnies del Mestre Artesà 2013 de les Escoles de Joieria de Catalunya a KOETANIA joies.\n89 alumnes de l’ Escola Art LLotja, l’Escola d’Art de Tarragona Escola Jorgc Formació, l’Escola Arsenal de Vilafranca del Penedès, Escola d’Art del Treball, Escola D'Art i Superior de Disseny de Vic i l' Escola Massana Pàgina Oficial\npodreu trobar el meu pin així com tots els de les meves companyes de joieria de l'Escola d'Art del Treball\nPublicado por Gina Contel en 2:41 No hay comentarios:\nExposició itinerant Col·lectiva de Insígnies del M...


Terres de l'Ebre, per la Independència : Cadena Calaceit-Caseres/ Vinaròs-Ulldecona\nCadena Calaceit-Caseres/ Vinaròs-Ulldecona\nPer al 24 d’agost l’ANC a les Terres de l’Ebre, tenia programats dos assajos de cadenes de principal importància per la complexitat que representaven i la simbologia que portaven implícita.\nLa cadena que uneix Caseres-Calaceit, sobre el riu Algars, per la unitat de la llengua i El pont que uneix Ulldecona-Vinaròs sobre el riu Sènia i que és conegut com el pont de l’Olivar, aquesta sota el lema: Lo Sènia no és frontera.\nDe la primera ens en parla Josep Segarra, coordinador de l’ANC de Gandesa que ho ha vist i viscut així:\nAquesta tarda tal i com teníem previst des de l'ANC Terres de l'Ebre hem fet la reunió de la regional a Calaceit sense problemes; un cop acabada ens hem desplaçat fins al pont del riu Algars que fa de "frontera" entre Catalunya i l'Aragó, pels municipis de Caseres (Terra Alta) i Calaceit (Matarranya). Alguns companys s'han aturat a la banda de l'Aragó per preguntar a la Guàrdia Civil on podien estacionar el vehicle, i els agents els hi han contestat amb molt mala educació: "Que no me hablen catalán que eso es España, coño".\nTot seguit, s'ha llegit un manifest, on han intervingut el Paulí, el Manel Alves (membre del Secretariat Nacional de l'ANC) i l'Eva; després ens hem anat col•locant a la vora de la carretera, ja que al final no han volgut tallar la N420, tal i com s'havia negociat, tallar un carril i fer-lo amb trànsit intermitent.\nQuan gairebé ja teníem tot el pont cobert de gent i arribàvem a la part d'Aragó, la Guàrdia Civil ha dit que no podíem creuar la frontera, hi ha hagut una discussió amb la gent que estava a la punta de la cadena i li van demanar el DNI al Paulí, com a responsable, un dels agents. El comportament de la majoria d'agents va ser correcte, excepte d'un, que anava amb una actitud una mica "xulesca". Els crits d'independència han estatser espontanis.\nFotos Josep Benaiges\nPer contra la trobada al pont de l’Olivar ha transcorregut amb un ambient festiu i de total normalitat. La cadena venia precedida de una sèrie d’actes que havien començat al mati, amb fideuà inclosa a l’hora de dinar, i una xerrada amb membres de Països Catalans que ha originat una bona participació en el torn de paraules, per part del públic, no sempre massa d’acord, també s’ha de dir, amb el ponent, però amb una idea clara: tots volem el mateix, potser el que ens cal aclarir són les vies com arribar-hi, però temps, al temps.\nSeguint els castellers de Vinaròs, hem arribat al pont de l’Olivar i a ritme de Muixeranga hem anat enllaçant les nostres mans fins aconseguir l’objectiu: “Lo Sènia no és frontera”. S'ha llegit el manifest i hem cantat “Els Segadors” i amb crits d’independència s’ha donat fi a la diada.\nPublicat per assemblea a 2:11\nEtiquetes de comentaris: Caseres, ponts, Ulldecona, Via Catalana


Un de cada tres docents s'autocensura a l'aula arran de la situació política a Catalunya | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nUn de cada tres docents s'autocensura a l'aula arran de la situació política a Catalunya\nUna enquesta de la Fundació Jaume Bofill xifra en un més d'un 26% les famílies que creuen que l'actualitat política i social no s'ha d'abordar a classe\n10 d'Octubre de 2018, per ACN\nImatge d'arxiu d'un grup d'estudiants\nLa situació política a Catalunya i les acusacions d'adoctrinament que han patit alguns docents han afectat a la llibertat d'expressió dels mestres i professors. Així ho corrobora una enquesta de la Fundació Bofill que posa de manifest que un 29,3% dels docents ha deixat de tractar l'actualitat política i social a l'aula perquè no sap ''com s'interpretarà''. Malgrat que el 70% dels professors creu que la seva obligació és abordar aquestes qüestions a l'aula, només un 12,4% reconeix fer-ho amb ''tota normalitat''.\nPel que fa a les famílies, fins a un 70% considera que són temes que cal tractar a l'aula educativament, però gairebé el 27% prefereix que no s'abordi, bona part per por a què els docents traslladin les seves creences a l'alumnat. L'enquesta s'ha dut a terme a 2.666 docents i 9.794 pares i mares precisament per conèixer la seva opinió al voltant de la polèmica que ha generat la situació política a Catalunya en el sí de l'escola, amb acusacions judicials i pressió mediàtica que ha condicionat la tasca dels mestres i professors.\nEls resultats corroboren que el 29,3% dels docents diu que li agradaria treballar educativament l'actualitat social i política a l'aula, però que ''darrerament'' ho evita perquè no sap com s'interpretarà, cosa que des de la Fundació Bofill pot indicar ''autocensura'' o ''por'' derivada de les acusacions i la pressió judicial i mediàtica que ha patit el col·lectiu. En canvi, un 28.7% dels docents aprofita els esdeveniments per treballar el desenvolupament del criteri propi dels alumnes i només un 12,4% afirma parlar amb ''normalitat'' de les qüestions polítiques i socials ''com feien abans''.\nUn 12,2% dels docents es mostra contrari a parlar d'aquests temes a l'escola perquè, en un 5% considera que són temes ''molt delicats que generen divisió'' i en un 3,3% més, considera que són debats ''que no toquen a l'escola. Fins a un 4% opina que els nens s'han de mantenir al marge d'aquests debats. Pel que fa a les famílies, en un 70% dels casos es mostren partidàries a què les controvèrsies polítiques i socials s'han d'abordar a l'escola.\nFins el 54% dels pares i mares defensen que la situació a Catalunya és una ''oportunitat educativa'' perquè els alumnes desenvolupin un ''criteri propi''. Un 15,6% més creu que el docent ''té el deure'' de treballar educativament aquests temes ja que formen part de la vida dels infants i joves. En canvi, un 26,7% de les famílies s'oposa a abordar qüestions polítiques a l'aula. En un 13% dels casos és per evitar que els docents traslladin les seves creences als alumnes i un 10% més, ho considera ''per no abundar en les diferències''. Només un 3.7%dels progenitors considera que són temes que pertanyen a l'àmbit familiar.\nRicomà recorda a JxCat que l’estratègia de la confrontació “no s’ha pogut mantenir i ha acabat amb presos i exiliats”\nReconeixement als docents jubilats del curs 2018-2019


La segona jornada del seminari internacional sobre turisme del vi, a Falset | www.pct-turisme.cat/intranet\nLa segona jornada del seminari internacional sobre turisme del vi, a Falset\n16/10/2010 — meritxell\nLa segona jornada ha transcorregut al Priorat, endintsant-se en el territori i després de les ponències, els participants han pogut conèixer dues iniciatives de primera mà, ja que s’han visitat el Castell del Vi i també a la Cooperativa de Capçanes, amb un tast de vins d’aquest celler.\nDavid Esteller, en la ponència ‘Impuls de l’Enoturisme al Priorat’, ha presentat als assistents la Ruta del Vi del Priorat i altres projectes com Paisatges del Vi i Camins del Vi. Esteller ha assenyalat que l’enoturisme és una estratègia de desenvolupament econòmic capaç de generar ocupació i contribuir al desenvolupament local, que es vol aconseguir que sigui una nova fórmula de comercialització del vi. A més, ha indicat que és una eina útil per afavorir processos de fidelització dels consumidors i ha destacat el fet que, el del Priorat, és un model de desenvolupament basat en els vins i el paisatge.\nPer la seva part, Jaume Martí, a la ponència ‘Desenvolupament del turisme del vi a la DO Terra Alta’, ha assegurat que a la Terra Alta el seu paisatge són les vinyes, i que aquest no es pot entendre de cap altra manera que no sigui des d’una perspectiva vitivinícola. Ha assenyalat que hi ha un fons cultural important que també explica la personalitat de la zona, on ha indicat que els pobles fan olor de vi. Martí ha destacat també que “a la Terra Alta tenim una cultura específica del vi blanc”.\nAntoni Salas ha presentat la ponència ‘Wine Resort, quelcom més que un referent’ i ha explicat que un wine resort és un complex ubicat en un paisatge o un entorn estratègic que ofereix serveis entorn a l’enoturisme. En la seva ponència ha destacat la importància del servei en la integració d’oferta en un wine resort així com la necessitat de tenir un posicionament diferenciat.\nLa darrera ponència ha estat a càrrec de Carles Andreu, ‘Celler Carles Andreu: l’aposta per l’Enoturisme’, que ha explicat la pròpia experiència en el seu celler ubicat a la DO Conca de Barberà sobretot des que l’any 2001 van decidir tirar endavant un nou celler que fos accessible, que tingués encant, que facilités les visites sense interrompre la feina i que disposés d’un espai propi i botiga. Ha destacat que en el seu celler, l’enoturisme ja no és una activitat complementària sinó que és una activitat pròpia.


Ahir va acabar la mineria de liquiditat a Uniswap. El valor total bloquejat en el principal intercanvi descentralitzat va arribar al màxim a 3.068 milions de dòlars el 14 de novembre i es va reduir a 2.718 milions de dòlars al final de la distribució de recompenses mineres. Després, va caure gairebé a la meitat, fins a 1.452 milions de dòlars, el 18 de novembre per any dades de DeFi Pulse.\nA mesura que s’incrementen els incentius a Uniswap, els agricultors de rendiment busquen llocs més productius per proporcionar liquiditat. El principal competidor SushiSwap ha estat el màxim beneficiari, amb la seva TVL que va passar de 24 milions de dòlars el 8 de novembre als 1.027 milions actuals. Altres intercanvis descentralitzats han experimentat un ràpid creixement de TVL, com ara Curve i Balancer.\nAtès que la mineria de liquiditat d’Uniswap tenia un calendari clar per al seu cessament, això va permetre que el seu principal competidor estigués ben preparat per atraure liquiditat. SushiSwap va iniciar ahir els mateixos grups que Uniswap, amb recompenses augmentades, inclosos ETH / USDT, ETH / USDC, ETH / DAI i ETH / WBTC. També proporciona un fitxer "Migrar" interfície per facilitar la transferència d’un sol clic de liquiditat des d’Uniswap, cosa que molts professionals de la indústria estan cridant a un segon atac de vampirs.\nSushiSwap va decidir llavors limitar el seu subministrament de fitxes natives a 250 milions de fitxes i reduir les emissions diàries, cosa que va provocar que alguns agricultors es retiressin a causa de la disminució dels rendiments. També va establir un període de bloqueig de sis mesos per a dos terços de les recompenses mineres en un esforç per reduir la pressió de venda a curt termini. A més, SushiSwap va implementar el model de negoci objectiu d’Uniswap, és a dir, la distribució d’una sisena part de les comissions dels compradors (o el 0,05% del volum total de negociació) a les participacions de xSUSHI. Aquestes mesures van conduir a renovar les expectatives del mercat pel preu de SUSHI abans que finalitzessin els incentius d’Uniswap. Després d’una llarga recessió, el preu de SUSHI va augmentar més del 90% al novembre.\nLa importància del sistema d’incentius per a intercanvis descentralitzats es pot observar clarament en els darrers dos mesos, però el comportament dels usuaris actuals és la barrera més gran que enfronta SushiSwap: el primer nom que ve a la ment quan la majoria d’usuaris intercanvien tokens en un DEX encara és Uniswap.\nLa pressió és sobre Uniswap i la seva governança comunitària a mesura que els\nL’1 de desembre, la plataforma de finançament descentralitzada yearn.finance va anunciar una fusió amb


Autor Tema: Setembre de 2015 (Llegit 2633 cops)\n« Respondre #15 el: 27 de Set de 15, 20:14:51 pm »\nEns han rondat les tempestes tota la vesprada i al final, cap a les 19:30, s'ha produït un ruixat d'uns 5 mm caiguts a poc a poc.\n« Respondre #16 el: 27 de Set de 15, 21:22:55 pm »\nPer açi a Oliva res de res, molt de nuvol pero res mes. Esperarem a esta matinada i dema...\n« Respondre #17 el: 28 de Set de 15, 09:59:45 am »\nBon dia, hui el cel totalment nuvol, de moment tenim 16,9 mm. i una temperatura de 17 ºC a la meua estación i 31,2 mm en la de AEMET. Vorem com transcurrix el dia i lo que fa...\n« Respondre #18 el: 30 de Set de 15, 09:41:52 am »\nBé, GFS beat Europeu. Poca pluja en general excepte a la costa de la safor i la Marina Alta.\nA Càrcer 5 mm. Un poc decebut ja que a Sumacàrcer han sumat 20 i a Beneixida cuasi 15. Ens hem quedat enmig.\nAquesta nit ha sigut molt entretinguda al grau de Gandia. Calcule que entre 70 i 80 litres han caigut. Començava a ploure a les 00:30 i ha acabat a les 6:30 alternantse tota la nit moments sense pluja amb arreons molt forts.\n« Respondre #19 el: 30 de Set de 15, 12:25:28 pm »\nMatí molt aprofitós per la Marina.\nEl resum del mes no pot ser millr però llàstima que siguen coses tan locals... està volta hem fregat el pal però el GFS és el p. amo i no erra. Menciò d'honor al euro4, el primer model meteorológic que només encerta en temps real\n-Pego-Ambra: darrer episodi: 93 mm i total mesual 250 mm\n-Pego-centre: darrer episodi: 84 mm i total mesual 287 mm\n-Pego-Mostalla: darrer episodi 77 i total mensual 313 mm\nVorem q passa a Octubre.\n« Respondre #20 el: 30 de Set de 15, 18:44:56 pm »\nLamentable l'episodi per ací, amb només 4,4 mm caiguts el diumenge i només alguna goteta entre dilluns i dimarts En fi...\nJa estic elaborant el resum mensual i la temperatura mitjana ha sigut de 21,4º, un dels setembres més freds dels últims anys. Pel que fa a precipitació, 63 mm, un 30% inferior a la mitjana de l'observatori.


ESPAI PARLEM I FEM 'Tòxics' | Ateneu Igualadí de la Classe Obrera\nESPAI PARLEM I FEM ‘Tòxics’\nLes persones poden ser tòxiques i també els espais on vivim i treballem. La negativitat d’aquestes vibracions energètiques alteren el flux de la nostra energia vital. Saber detectar i posar-hi remei, aquest serà el tema de la xerrada amb la terapeuta i mestra de Reiki, Imma Vila.\nLes persones poden ser tòxiques i també els espais on vivim i treballem. La negativitat d’aquestes vibracions energètiques alteren el flux de la nostra energia vital. Saber detectar i posar-hi remei, aquest serà el tema de la xerrada amb la … Llegir més →\nData: Dijous 3 de març


Prisca de Roma - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nGravat amb la santa, s. XIX\nBasílica de Santa Prisa e Aquila (Roma)\nAmb palma del martiri\nPrisca de Roma (Roma, començament del s. I - ca. 50) fou una jove romana, primera dona martiritzada per ésser cristiana. És venerada com a santa a tota la cristiandat.\nSegons la tradició, era filla d'Àquila i Priscil·la, també canonitzats. Com ells, fou martiritzada sota el regnat de Claudi I (41-54). Segons una tradició sense confirmació, als tretze anys fou batejada per Sant Pere apòstol mentre aquest predicava a Roma. Això faria que Prisca fos la primera dona d'occident que va testimoniar la seva fe com a màrtir. El martirologi romà diu que va ésser torturada i decapitada a mitjan segle I, durant la persecució de Claudi.\nEl nom, Prisca, vol dir en llatí "primitiva". És probable que es tracti d'un personatge llegendari, al que s'ha donat un nom parlant per significar que fou la primera (prisca) màrtir. Fou sebollida a les catacumbes més antigues de Roma, les de Priscil·la. Les presumptes restes foren trobades al segle III pel papa Eutiquià I i portades a l'església de Santa Prisca Romana.\nLes Acta S. Priscae diuen que fou martiritzada sota Claudi II el Gòtic (268-270) i que havia estat sebollida a la via Ostiense, des d'on les restes foren portades a l'església de l'Aventí. No obstant això, tampoc aquesta versió té fonaments de versemblança.\nA partir del segle VIII, es començà a identificar la jove màrtir amb Prisca, esposa d'Àquila, que Pau de Tars esmenta a l’Epístola als romans, 16, 3. A un sínode el de 499 es comença a parlar del "titulus Aquilae et Priscae".\nLa celebració actual, el 18 de gener, honora la fundadora de l'església de Santa Prisca de Roma, a l'Aventí, a la que fa referència una inscripció del segle V al claustre de Sant Pau Extramurs. De l'antiga església se'n conserven restes als fonaments d'una casa romana del segle II trobada en unes excavacions.\nL'església de S. Prisca s'erigí sobre una casa romana on, segona la llegenda, fou hostatjat Sant Pere; a la cripta, un capitell buit fou, segons la mateixa llegenda, per batejar-hi.\nImatge mexicana de la santa\nInterior de Santa Prisca (Roma)\nSanta Prisca de Taxco (Mèxic)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Prisca de Roma\nSanti, beati e testimoni. "Santa Prisca".\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Prisca_de_Roma&oldid=25152836»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 oct 2020 a les 15:31.


iteuve – Sindicat Reformista de Treballadors\nSerà obligatori el registre diari de la jornada\n06/05/2019 06/05/2019 Posted BySRTnotícies laborals#ApplusIteuve, Applus, iteuve, itv0\nEl Reial decret llei 8/2019, de 8 de març, de mesures urgents de protecció social i de lluita contra la precarietat laboral en la jornada de feina, incorpora l’obligació per a les empreses de garantir el registre diari de la jornada i reflectir l’horari «concret» d’inici i finalització.\nSegons dades extretes de l’Enquesta de Població Activa (EPA) recollides al text de l’esmentat reial decret-llei, durant l’any 2017 es van fer a l’Estat espanyol una mitja de 5.8 milions d’hores extres a la setmana. Una xifra que l’any 2018 no es va reduir sinó que, ans al contrari, es va incrementar fins a situar-se en 6.4 milions a la setmana. I d’aquesta quantitat ingent d’hores extres, moltes no són objecte de remuneració ni les empreses cotitzen per elles a la Seguretat Social, defraudant al mateix temps els drets de les persones obligades a fer-les i el propi sistema de la Seguretat Social, afectant els interessos del conjunt de la ciutadania. De fet, un 48% de les persones treballadores que afirmen realitzar hores extraordinàries manifesten que no els hi són abonades.\nAmb l’objectiu declarat de corregir aquesta situació i afavorir la tasca de control i sanció per part d’Inspecció de Treball front a abusos relatius a l’extensió de la jornada laboral, el Reial Decret-Llei 8/2019 estableix l’obligació del registre de jornada en relació a dos supòsits específics i un de general que tindrà efectes a partir del proper 12 de maig de 2019:\nEl nou redactat de l’article 35 de l’Estatut dels Treballadors, apartat 5, estableix que «a efectes del còmput d’hores extraordinàries, la jornada de cada treballador es registrarà dia a dia i es totalitzarà en el període fixat per a l’abonament de les retribucions, lliurant còpia del resum al treballador en el corresponent rebut».\nÉs a dir, en cada període de pagament, l’empresa haurà de facilitar al treballador un comprovant de les hores realitzades que s’adjuntarà al rebut de salaris.\nEn aquest cas, l’article 12 de l’ET, apartat 4c, especifica que «la jornada dels treballadors a temps parcial es registrarà dia a dia i es totalitzarà mensualment, lliurant còpia al treballador, juntament amb el rebut de salaris, del resum de les hores realitzades cada mes, tant les ordinàries com les complementàries».\nA banda d’aquests dos supòsits específics -temps parcial i treballadors sota l’efecte d’un pacte o acord per fer hores extraordinàries- el reial decret-llei també estableix de forma general i ordinària el registre obligatori de la jornada laboral per a tots els treballadors i treballadores. Aquestes són les principals novetats introduïdes en el contingut de l’article 34 de l’ET:\nL’empresa ha de garantir el registre de la jornada, incloent-hi l’horari concret d’inici i finalització de la jornada laboral, sens perjudici de les mesures de flexibilitat horària que puguin ser d’aplicació\nEl Govern es reserva la potestat d’establir, prèvia consulta amb les organitzacions sindicals i empresarials més representatives, ampliacions o limitacions «en l’ordenament i la durada de les jornades de treball i els descansos, així com especialitats en les obligacions de registre de jornada per a aquells sectors, feines i categories professionals que per les seves peculiaritats ho requereixin»\nLa organització, característiques i implantació del registre obligatori de jornada es concretarà preferentment a través dels mecanismes de negociació col·lectiva o un acord d’empresa. En defecte d’acord, l’organització del registre de jornada es farà a través de la decisió del propi empresari prèvia consulta amb els representants legals dels treballadors.\nL’obligació de registre de la jornada podria esdevenir, sens dubte, un element cabdal per a l’efectiu desenvolupament de la tasca de control i sanció de pràctiques empresarials abusives en l’àmbit de l’extensió de la jornada. Cal tenir present que, durant l’any 2018, les reclamacions relacionades amb el temps de treball van representar un 35% del total de denúncies presentades davant la Inspecció de Treball, percentatge que permet apreciar la magnitud del problema.\nAmb anterioritat a l’aprovació del recent Decret-llei, la qüestió del control en matèria de temps de treball i realització d’hores extraordinàries, ha estat objecte de sobtats canvis de rumb i criteri que han generat una notable confusió als darrers anys. L’inici de la polèmica es podria situar en la sentència de l’Audiència Nacional de l’any 2015 referent al cas Bankia on s’establia que l’obligació del control de jornada era extensiva a la totalitat de la plantilla i no únicament als empleats compromesos a realitzar hores extres. A recer d’aquesta doctrina, Inspecció de Treball va dictar una Instrucció – la 3/2016 sobre control en matèria de temps de treball i hores extraordinàries- que instava els inspectors a parar especial atenció a comprovar que les empreses realitzaven aquest control horari que consideraven, com a resultat de la decisió de l’Audiència Nacional, obligatori per a totes les empreses i els seus treballadors, incloent-hi els contractats a jornada completa i els que no tenien cap compromís voluntari de fer hores extres.\nAquesta situació, però, no es mantindria durant molt de temps, doncs l’any 2017, el Tribunal Suprem rebatia frontalment el criteri de l’Audiència Nacional i considerava que «de forma evident i terminant» la normativa laboral no considerava l’absència del control de jornada de la totalitat dels treballadors susceptible de ser considerada una infracció i limitava novament la potestat d’Inspecció de Treball per exigir aquest registre de les hores treballades només en relació a les hores extraordinàries i la jornada dels treballadors a temps parcial. És a dir, el Tribunal Suprem desactivava la doctrina de l’Audiència Nacional i retornava la situació al moment previ a la publicació de l’esmentada sentència de Bankia. Una decisió que, val a dir, ha motivat la presentació per part de l’Audiència Nacional de diverses qüestions prejudicials adreçades al Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE) en el sentit de determinar si la doctrina del Suprem considerant no exigible per a les empreses el registre de la jornada laboral podria contravenir la legislació comunitària.\nAra, la publicació del Reial decret llei 8/2019 posa punt i final a la disparitat d’interpretacions de la norma explicitant, en el mateix sentit que ho havia fet l’Audiència Nacional, l’obligació taxativa de dur a terme el control, la gestió i la conservació dels registres de jornada, esdevenint sancionable l’incompliment d’aquest imperatiu normatiu.\n30/04/2019 30/04/2019 Posted BySRTnotícies laborals#1demaig, #ApplusIteuve, Applus, iteuve, itv0\nEls darrers anys, amb l’excusa de la crisi, hem vist com les nostres condicions de vida es van deteriorant de manera progressiva: els salaris reals baixen, es van reformant i reduint moltes prestacions laborals, els poders polítics legislen incrementant els privilegis dels empresaris i retallant les nostres capacitats de defensa… Les successives reformes laborals, són exemples. Sabem de què parlem: ho estem patint en carn pròpia, un conveni precari i una patronal que vol oprimir-nos.\nDavant d’això, tenim dues opcions. Una és acotar el cap i limitar-nos a anar passant. L’altra és plantar-nos, organitzar-nos i respondre col·lectivament no només per defensar-nos, sinó per seguir millorant les nostres condicions de vida. Els i les treballadores som la immensa majoria de la població del nostre país, del conjunt de l’Estat i de tot el món. Fent nostre l’eslògan del moviment feminista, si ens aturem, el món s’atura. Simplement cal que prenguem consciència de la nostra força, que ens organitzem i que ens decidim a exercir-la.\nAquest 1r de maig és una bona ocasió per recordar-ho. Tenim clar que no volem el futur de precarietat que aquest sistema ens ha preparat, que ens volem fer respectar i revertir aquesta tendència a l’empitjorament de les nostres vides. Per això ens cal enfortir la nostra capacitat d’organització.\nLa lluita és als centres de treball i al carrer. On treballem per viure i on vivim. Només així tornarem a la dinàmica de recuperar drets i d’enfortir-nos per veure com una realitat viable fer el que és realment necessari: edificar una societat lliure formada per persones lliures. On ningú ens oprimeixi i on ningú oprimeixi.\n+DRETS +IGUALTAT +COHESIÓ\n08/04/2019 08/04/2019 Posted BySRTnotícies itv#ApplusIteuve, Applus, iteuve, itv0\nEn la ultima reunión del Comité de Seguridad y Salud Laboral de Barcelona se acordó por parte de los Delegados de Prevención y la empresa la planificación para la limpieza de los Boxes y de los fosos de los centros de trabajo de Barcelona. Hace años que la empresa dejo de limpiar estos puestos de trabajo y después de varias reuniones, finalmente este mes de abril comenzaran los trabajos de limpieza siguiendo el siguiente calendario.


Operatiu policial contra la falsificació de títols de transport amb 14 detinguts i un perjudici econòmic que supera els 4.400.000 euros\n· L’operatiu policial ha comportat el desmantellament de dos grups criminals que haurien clonat gairebé 450.000 títols de transport que distribuïen en mercats ambulants, sortides de metro o davant de centres escolars\nL’Autoritat del Transports Metropolità (ATM) estima aquesta pèrdua a partir de la detecció i l’anàlisi dels títols clonats que principalment eren T-10\n. Entre els 14 detinguts, hi ha un treballador del Metro que presumptament hauria sostret 223 bobines de títols de transport i que les venia als grups criminals\nAgents de la Policia de la Generalitat- Mossos d’Esquadra de l’Àrea de Seguretat del Transport Metropolità (ASTMET), en col·laboració amb la Unitat d’Investigació de la comissaria de Sant Martí i la Divisió d’Investigació Criminal (DIC) de Barcelona han desmantellat dos grups criminals especialitzats en la falsificació de títols de transport. La investigació, que es va iniciar a principis del 2017, ha comportat la detenció de 14 persones, una de les quals menors d’edat i un treballador de l’empresa Transports Metropolitans de Barcelona (TMB), relacionades amb la producció i falsificació de títols de transport i la distribució per a la venda.\nL’Autoritat del Transport Metropolità (ATM) ha col·laborat en la investigació des de la vessant tècnica en la detecció i l’anàlisi dels títols clonats i estima que el perjudici econòmic causat supera els 4.400.000 euros.\nEls detinguts estan relacionats amb els delictes de falsificació de document mercantil, grup criminal, estafa, furt, apropiació indeguda, tinença d’armes i, dos d’ells, contra la salut pública i defraudació de fluid elèctric.\nLa investigació es va iniciar el mes de gener de 2017 després que l’empresa Transports Metropolitans de Barcelona (TMB) va denunciar la sostracció de bobines de títols de transports. Les gestions dels investigadors en col·laboració amb la Unitat de Seguretat i Protecció Civil de (USPC) del Metro - Transports Metropolitans de Barcelona (TMB) van permetre identificar un treballador del Metro, Agent d’Atenció al Client, que sostreia bobines de títols de transport\naprofitant les seves funcions de manipulació i substitució d’aquestes a les màquines expenedores. Les bobines sostretes les venia als dos grups criminals i eren el suport original per elaborar els títols de transport falsificats.\nLa investigació ha permès identificar els presumptes autors, estructurats en dos nuclis familiars, dedicats a la producció massiva de títols de transports i a la distribució per a la venda. Els dos grups criminals obtenien les bobines noves senceres de títols de transports que el treballador havia sostret .\nA partir del suport original, imprimien els títols i en gravaven la banda magnètica de diverses modalitats de targetes, els tallaven i els distribuïen per a la seva venda principalment en mercats ambulants, a sortides de metro i davant d’escoles. Per un import de 5 euros venien la T-10 ( quan l’original en val 10,20 euros la d’1 zona i 43,05 la de 6 zones).\nEl treballador presumptament hauria sostret 223 bobines originals i senceres amb les quals hauria nodrit els dos grups criminals fet que va permetre la producció de i clonatge de gairebé 450.000 títols de transport, principalment T-10.\nLes 14 detencions es van realitzar en el marc d’un dispositiu policial que es va executar el dimarts passat, amb l’entrada i escorcoll judicial a 7 domicilis (1 a Sant Boi i 6 a Barcelona) dels membres que composaven els grups criminals.\nEntre els objectes intervinguts s’han localitzat 1 arma de foc amb munició i 2 armes detonadores, 2.175 títols de transport originals i en diverses fases de producció i falsificació, 8 eixos de bobines, 3 lectors i gravadors de bandes magnètiques, 8 impressores, 6 guillotines i altres instruments de tall, a més de 4.845 euros en metàl·lic i 23 telèfons mòbils.\nLa investigació va permetre descobrir una plantació de marihuana en un dels domicilis a St. Boi del Llobregat, que en l’entrada i registre va quedar desmantellada. La plantació consistia en 291 plantes de marihuana i més de 5.550 (cinc mil cinc cents cinquanta) esqueixos preparats en caixes de cartró.\nLa investigació ha conclòs amb la identificació dels membres, l’estructura i la distribució de funcions d’ambdós grups criminals.\nEls detinguts passaran a disposició judicial aquest mati.\nEls títols de transport s’han d’adquirir als establiments oficials i adherits. En cas contrari, els títols obtinguts en punts de venda no oficials poden ser títols invàlids, falsificats i la seva compra o ús pot comportar la comissió d’una infracció administrativa o penal.\nImatge 1 [1,05 MB ]\nImatge 2 [1,12 MB ]\nImatge 3 [1,41 MB ]


MODA MASCULINA DELS ANYS VINT: MILLORS TENDÈNCIES DE ROBA MASCULINA DELS ANYS VINT - BELLESA I ESTIL\nSi sou fan dels Great Gatsby o Peaky Blinders, és possible que estigueu familiaritzat amb l’estil elegant de la moda masculina dels anys vint. A part de donar-nos el més ben vestit aletes la roba masculina dels anys 20, gàngsters i treballadors, abraçava una àmplia gamma d’estils de roba, des de vestits casuals descarats fins a un impecable vestit de nit.\nModa masculina dels anys vint: adequada per al senyor\nEls experts en moda es van dividir aquesta dècada en dos períodes: abans del 1925, on la moda masculina va estar molt influenciada pels vestigis de la Primera Guerra Mundial. I posa el 1925, on la roba masculina es va tornar una mica menys formal i més expressiva. Els patrons sòlids donaven pas a les jaquetes a quadres o a ratlles, i els vestits a ratlles es convertien en una visió habitual a gairebé totes les reunions socials.\nHi havia vestits bàsics a l’armari masculí de tots els anys vint. Per exemple, els vestits eren una roba quotidiana durant aquest temps i cap home que es respectés de classe mitjana o superior no s’aventuraria fora de casa sense cap barret. A més de ser elegants, els armaris dels homes reflectien la seva estatura social i la seva riquesa.\nEl millor de la roba masculina dels anys vint\nVestits de tres peces\nEl vestit de tres peces va definir l’home de la classe treballadora de la dècada. Un vestit, pantalons o pantalons a joc i una camisa estampada eren les tendències de la moda de llavors. Una armilla complementària i sabates de cuir bicolor completarien l’aspecte.\nA la dècada de 1920, els barrets masculins tornaven a la moda. Poden ser tan variats com barrets de vaixell de palla per a vestits d’estiu o barrets de copa per a roba formal. Les gorres de Newsboy eren fàcils de portar per a la classe mitjana, mentre que els membres de la noblesa duien bolers o barrets homburg.\nEls quadres de butxaca, els guants de cuir i les canyes eren la marca comercial de senyors de classe alta, però no era estrany que les classes treballadores es vestissin amb bufandes o un rellotge de butxaca molt preuat. Els collarets desmuntables van ser molt populars durant el començament de la dècada, però finalment es van canviar a collars adjunts normals per a menys molèsties i més comoditat.\nA diferència d’avui, el vestit formal als anys vint era habitual, a causa del fàcil encreuament entre els vestits normals dels homes i el vestit formal adequat. Per als esdeveniments formals, els homes solien escollir un esmòquing amb camises de vestir, llaços i quadres de butxaca a joc. Atès que la roba formal també s’estenia als sopars que es celebraven a casa seva, els homes tenien dos vestits formals, un per al matí i un per a la nit.\nEls banyadors masculins van començar a mostrar molta més pell a la dècada de 1920, tot i que la gent encara no anava a l’aigua sense camisa. Més tard a la dècada, els nedadors professionals van escurçar la samarreta per permetre més llibertat de moviment i van començar a utilitzar pantalons curts amb cinturons per assegurar-se que no perdran el fons durant les carreres.\nPatrons i material\nEls vestits fets abans d’aquesta dècada eren coses voluminoses i voluminoses. Però amb el descobriment de teles més noves com la llana i el tweed, els vestits es van fer més fàcils de fabricar. Més tard, a la dècada, es va posar de moda portar ratlles i blazers a quadres com a signe de riquesa.\nFinalment, no es pot parlar dels anys vint sense esmentar els clàssics abrics. Vestits amb el vestit complet de tres peces, aquests abrics van tenir un doble deure per mantenir allunyat del fred i transmetre la condició social, ja que en feien la majoria amb llana o pell gruixuda. Posseir un abric era un senyal que us anava bé a la societat; un aspecte fantàstic per a qualsevol home.\nArrencant la dècada de 1920 avui\nSi voleu introduir una mica d’aquesta dècada al vostre armari (o mirar idees de vestuari), recordeu que la capa és la vostra millor aposta per aconseguir l’aspecte correcte. Tingueu precaució a l’hora d’escollir la vostra indumentària en funció del lloc on viviu: els vestits dels anys 1920 poden fer força calor.\nRoba per a l'home Dapper\nElegant, elegant, únic i completament extravagant: poques coses poden coincidir amb la moda masculina dels anys vint. Si voleu incorporar una mica d’individualitat al vostre armari, penseu en optar per algunes peces dels anys vint.


Considera que és "una llàstima" que hi haja gent que s'escandalitze i "entretinga" en aquest tipus de qüestions.\nForo de la Família exigeix la seua retirada "en ser inadequades per a ocupar espai públic i poder vulnerar la llei".\nAntoni Miró defén les seues escultures exposades a La Marina JUAN CARLOS CARDENAS / EFE\nMiró s'ha mostrat "sorprés" i ha considerat que és "una llàstima" que hi haja gent que s'escandalitze i "entretinga" en aquest tipus de qüestions -"que són la cosa més normal del món", ha remarcat- "amb la quantitat de problemes" que hi ha actualment. No obstant açò, ha postil·lat que "sempre que es parle de cultura i art és interessant".\n"Sempre hi ha persones malpensades que s'aferren a idees molt estranyes i antediluvianes", ha dit Miró, que ha agregat que aquest tipus de polèmiques són cícliques "i de tant en tant solen passar". De fet, es dóna la circumstància que fa deu anys la instal·lació a Xàbia (Alacant) de les seues escultures inspirades en la Grècia clàssica també va provocar queixes encara que també un alt nombre de visites.\n"Més opinions favorables que en contra"\nForo de la Família demana la retirada\nAquest dimarts s'ha manifestat sobre aquest tema, a través d'un comunicat, el delegat del Foro de la Familia a València, Vicente Morro, qui ha exigit "la retirada immediata de les escultures amb contingut sexual explícit de la Marina de València, en ser inadequades per a ocupar espai públic i poder vulnerar la Llei Orgànica de Protecció del Menor".