Martina Madaula i Sara Aminiyan: “Les dones que migren tenen una gran fortalesa física i mental” - elCugatenc\nMartina Madaula i Sara Aminiyan: “Les dones que migren tenen una gran fortalesa física i mental”\nDilluns, 21 de juny de 2021 - 08:00h\nFotos: Cedida per les entrevistades (principal) i Jordi Pascual\nL’antropòloga santcugatenca Martina Madaula impulsa conjuntament amb la periodista Sara Aminiyan una campanya de micromecenatge per tirar endavant el projecte Todas las rutas. Vidas cruzadas por un norte de fronteras, un treball a mig camí entre el periodisme i l’antropologia que pretén fixar-se en les causes, trajectòries i perspectives de futur de les dones que migren des d’Àfrica a Europa. Amb tres punts on fer la investigació qualitativa –Senegal, las Palmas de Gran Canaria i Barcelona–, la proposta inicial és fer un fotollibre però el seu objectiu és anar més enllà i preparar un web i, si pot ser, formacions als països d’origen.\n– Aposteu per la perspectiva de gènere com a eix central del treball. No es té en compte quan es parla de processos migratoris?\n– Martina Madaula [MM]: Tot i que hi ha hagut un auge de la perspectiva de gènere, continua visibilitzant-se un gènere molt occidentalitzat i privilegiat. En el trànsit d’una dona hi ha moltes interseccions: gènere, economia... Tot això no ho sentim als mitjans. Ens escudem en el pretext que venen més homes que dones. És cert però no per ser menys no tenen vivències. Hores d’ara el discurs sobre la migració està masculinitzat i marcat per la violència, l’estigmatització...\n– Sara Aminiyan [SA]: Hi ha periodistes que ens han dit que és molt difícil accedir als testimonis de dones. Això passa si anem com a periodistes que busquem una notícia ràpida, demanant informacions d’una ruta traumàtica sense generar un espai de confiança. En la nostra estada al camp de Nea Kavala (Macedònia Central, Grècia) ho vam veure molt clar. Vam tenir testimonis de dones perquè ens hi vam passar mesos. No ens ho van explicar a la primera trobada.\n– Per què poseu el focus a Senegal, las Palmas i Barcelona?\n– MM: Per contactes. Teníem clar que volíem treballar sobre la frontera sud, inicialment amb la mirada fixada a Ceuta i Melilla. Però va créixer la ruta de les Canàries i vam aconseguir el contacte de Mame Cheikh, senegalès i membre de la Federació d’Associacions Africanes a Canàries (FAAC). Ens va ajudar trobar nous contactes i ens va dir que calia tenir una mirada multi-situada, no només a la frontera.\n– SA: En base a les entrevistes que hem fet, cada vegada té més sentit centrar-nos en aquesta ruta. Gran Canària és l’illa on arriben més dones des de l’Àfrica Subsahariana. Moltes migren des del Senegal fins a Mauritània, on agafen una pastera fins a les Canàries. Pel que ens han dit, hi ha dones que treballen a la indústria pesquera, afectades pels acords entre governs.\n– Per què la majoria de mitjans només visibilitzen la frontera?\n– MM: És una qüestió de discurs d’odi. La frontera és un espai simbòlic que divideix què és nostre i què és seu. Evidentment hi ha històries interessants a narrar des de la frontera però fixar-s’hi només en la frontera suposa reforçar aquesta idea.\n– SA: També per morbositat. La majoria de gent que migra arriba amb avió però la imatge del mar és més morbosa.\n– Teniu alguna hipòtesi de partida?\n– MM: Que la ruta és perillosa i de vegades t’has de vendre al sistema en el qual et trobes. Dones que es casen o es posen el hijab sense ser creients per estar més protegides són situacions que tenim al cap. Ara bé, la nostra idea de base és sortir de la dona victimitzada perquè la majoria, més enllà de la violència que hagin pogut sofrir, tenen una gran fortalesa física i mental. En qualsevol cas, volem parlar amb elles i saber què ens expliquen i què consideren més important de la seva experiència.\n– SA: Dins del gènere hi ha moltes mirades: les proves ADN per comprovar si els infants amb qui migren són els seus fills o no, el que suposa una mirada molt eurocèntrica del concepte família; les filles que arriben però no poden retrobar-se amb les mares; les dones de cauen en la tracta per supervivència... Hem d’acabar de definir on posat l’accent.\n– Com es trasllada tot això a un fotollibre?\n– MM: És la manera que hem trobat d’unir diverses disciplines: periodisme, antropologia i fotografia. Estem en procés de postproducció d’un documental que vam fer a Grècia i ara volíem provar una cosa diferent. El fotollibre ens ha de permetre no només posar fotografies i textos periodístics. També podrem, per exemple, posar una cançó que algú ens hagi cantat, textos de testimonis... Ens permet ser flexibles. Paral·lelament podrem fer col·laboracions amb mitjans que potser ens serveixen per finançar el projecte.\n– SA: Un llibre té un caràcter divulgatiu que no té un estudi de dades.\n– A la campanya de micromecenatge dieu que voleu fer un web.\n– MM: Perquè és un projecte que va més enllà del fotollibre. Diverses associacions ens han dit que seria interessant que el treball no quedés només per a públic espanyol i català. Per això ens proposen fer alguna xerrada als països d’origen.\n– SA: Hauria d’estar encapçalat per la gent d’allà, adaptant el nostre projecte al seu país. Parlant amb l’entitat d’exMENAs de Barcelona, ens van dir que volien fer quelcom semblant al Marroc. Però això ho han de liderar les entitats. Nosaltres podem fer un cop de mà.\n– Per què cal això? Tenen una imatge idealitzada d’Europa, no saben què els espera en la ruta..? Són certes aquestes afirmacions?\n– MM: Sí, això ens ho ha dit el mateix Mame. Hi ha un sistema d’explotació que actua al país d’origen i que continua al d’acollida. Ara bé, també ens hem trobat persones que ens demanen cura perquè migrar és un dret essencial i moltes persones que ho fan són conscients de les possibles conseqüències.\n– SA: No volem tenir un discurs paternalista i, malgrat això, som conscients que la majoria de persones no s’esperen una ruta tan dura.\n– I quan arriben aquí, tota l’atenció mediàtica a la frontera esdevé invisibilització, excepte quan se’ls utilitza mediàticament com a part d’un suposat conflicte.\n– SA: Les dones tenen una discriminació positiva per ser més vulnerables i per això no se les deporta amb tanta facilitat com als homes. De fet, les traslladen a la península amb més facilitat que als homes. Ara bé, quan ja són aquí estan sotmeses a una explotació del sistema brutal: treballs irregulars en tasques de la llar, explotació sexual...\n– MM: No es poden explicar les històries d’aquestes dones sense parlar de la llei d’estrangeria, de les polítiques frontereres... És un sistema opac a visibilitzar.\n– Dues dones blanques donant veu a les dones que migren...\n– SA: De vegades em sento impostora i carregada de contradiccions. A l’igual que no cal ser part del col·lectiu per parlar de drets LGTBI, no cal ser una persona racialitzada per parlar-ne. Però cal tenir-les en compte i no parlar per elles, que parlin elles directament.\n– MM: Acceptem aquestes contradiccions però no ens han de bloquejar. Tenint-les en compte, hem de veure quina és la forma més útil de fer arribar el discurs.\n– Un projecte així segurament interessa a les persones que ja estan sensibilitzades. Què es pot fer per arribar a la resta de gent que sembla que li és igual?\n– MM: És una altra contradicció. Havíem pensat, per exemple, que estaria bé fer xerrades a les escoles, que el fotollibre estigui a moltes llibreries, que hi hagi retorn del treball als països d’origen... Farem el que podrem, tindrem limitacions i és possible que només ho llegeixin els quatre gats que ja estan sensibilitzats.\n– SA: Jo tenia aquesta preocupació però l’Amanda Andrades, de Ctxt, ens va dir que si totes penséssim això, ningú escriuria i visibilitzaria la situació. Encara que només arribem a quatre gats, com a mínim haurem creat la informació i estarà disponible per a tothom. Sinó només hi hauria discursos d’odi.\n– La vostra experiència al camp de Nea Kavala és l’origen d’aquest projecte?\n– MM: Sí, ens vam conèixer allà, a l’equip de comunicació de l’ONG Open Cultural Centre en el marc d’un voluntariat europeu. Més enllà de les tasques que vam fer per l’entitat, ens vam entendre molt en la manera de construir els discursos i amb la mirada de gènere. Per això vam fer un treball d’investigació sobre la marxa. Vam intentar generar un vincle de confiança, el que ens va permetre trobar moltes històries i moltíssimes dones que volien parlar amb nosaltres.\nJo vaig ser-hi dos mesos i la Sara quatre. És molt temps en comparació amb molts articles periodístics però en realitat no n’és tant si es pensa en un estudi antropològic. El projecte es va haver d’aturar perquè ens va enxampar la policia i vam haver de marxar.\n– MM: Amb la COVID-19 els camps de refugiats es van tancar perimetralment. Quan vam arribar a Grècia, ja hi havia el tancament i la nostra ONG no va aconseguir els permisos per accedir-hi. Tot i això moltes persones trobaven vies per sortir i entrar per comprar, visitar amics... Nosaltres hi accedíem de forma il·legal no només per interès periodístic, també perquè eren els nostres amics! Ens van dir que hi havia policia secreta i un dia ens van pillar... Vam haver de marxar.\n– Segueix igual?\n– SA: Instal·len murs als camps, és a dir, els tanquen definitivament. Acabaran sent CIEs.\n– MM: Està definit pels pactes europeus sobre la migració. Els camps eren un desastre però servien per minimitzar les deportacions. Ara s’aposta per l’externalització de fronteres, reforçar la guàrdia de Frontex i potenciar el model dels CIEs.\n– SA: I això és el que sabem! Hi ha moltes intercepcions al mar de les quals no tenim informació. Segurament hi ha moltes més morts i deportacions de les que s’han fet públiques.\n– Creixement del discurs de l’extrema dreta, tractaments mediàtics nefastos en casos com el de Marroc i Espanya... Com ho viviu?\n– MM: La gent responsabilitza l’individu. No es pot exigir que la gent estigui sempre pendent d’aquest afer, perquè hi ha esgotament i desgana. Hi ha, sobretot, impotència. Però si això passa, el discurs de l’extrema dreta arriba amb més facilitat. A més, més enllà de la mirada humanitària, es barreja la política, com hem vist entre Espanya i Marroc en el cas de Ceuta i el condicionant del Sàhara Occidental. Els refugiats esdevenen armes polítiques.\n– SA: Davant dels discursos d’extrema dreta no hem de respondre a cada provocació. Hem de crear noves narratives que introdueixin mirades diferents. Si passem d’ells, els restem veu. En canvi, de moment s’ha fomentat un discurs èpic que parla d’invasió, d’arribada massiva... Així la societat està més a la defensiva, és més reaccionària i més propensa als discursos de l’extrema dreta.


La companyia Bambalina celebra el seu 40 aniversari al Teatre Arniches amb ‘Edipo’ - LOBLANC\nLa companyia Bambalina celebra el seu 40 aniversari al Teatre Arniches amb ‘Edipo’\nBambalina Teatre Practicable és una de les companyies valencianes amb més reconeixement en el panorama teatral, i amb una sòlida trajectòria que celebra en 2021 el seu 40 aniversari.\nSerà el divendres 26 de febrer quan l’equip de Bambalina torne a Alacant per a oferir el seu últim espectacle ‘Edipo’ de Sòfocles, en una cita imprescindible amb el Teatre Arniches de l’Institut Valencià de Cultura des de fa més de 30 anys.\nUna nova ocasió per al públic alacantí de gaudir del teatre per a adults amb titelles, de la mà de la companyia valenciana fundada per Jaume Policarpo, el qual firma l’adaptació, la direcció i l’escenografia de l’espectacle.\nLa companyia té previst celebrar aquest aniversari amb diverses accions, i afronta el moment com l’ocasió per a recopilar, analitzar i revisar el passat i així poder plantejar el futur, en paraules de Policarpo: “un replantejament en l’àmbit artístic perquè la companyia tinga la capacitat de romandre quan els que vam posar el projecte en marxa ja no hi estiguem; que hi haja futur”.\nAlicia Garijo, delegada territorial de l’IVC a Alacant assenyala com a fonamental, dins de la programació, l’exhibició d’aquest muntatge estrenat en 2020, que és: “una ocasió perfecta per a gaudir d’un clàssic com ‘Edipo’ i acabar amb la sensació que hem vist una cosa nova”.\nSobre el muntatge, Jaume Policarpo comenta que “es tracta de reinterpretar aquesta tragèdia intentant que connecte amb un públic contemporani sense perdre l’essència del text” i afig que “impressiona molt la saviesa teatral i humanística de Sòfocles, el qual va escriure aquest text tan ple de vitalitat i actualitat sobre el 400 aC”.\nUn segell de qualitat, el de Bambalina, avalat per nombrosos reconeixements; els més recents són els quatre Premis Arts Escèniques Valencianes 2018 per ‘La Celestina’, i el Premi MAX 2018 al millor espectacle per a públic infantil, juvenil i familiar per ‘Kiti Kraft’.\nLa idea de muntatge s’organitza al voltant de l’adaptació textual en la línia de les últimes creacions de la companyia (‘La Celestina’, ‘Hamlet’), amb uns plantejaments estilístics molt diferents, tant pel que fa a la posada en escena com en el codi interpretatiu, i que defensen en escena Jorge Valle, Águeda Llorca i Pau Gregori, i els titelles de Jaume Marco.\nUn viatge a través del temps en què el rellotge es para. Una proposta en què prevalen els grans temes com la recerca de la veritat, la fatalitat, el tabú… amb el focus posat en els petits detalls que visten sempre els projectes d’aquesta veterana companyia, de pur i bell teatre.\nVenda d’entrades: https://www.instanticket.es/#/detalle/EDIPOBAMBA@Janto_SAB/ARNICHES\nReeixit i commovedora trobada pionera de dones escriptores campelleras


Els professors de Madrid hauran d'anar a les escoles per ensenyar 'online'\nEls professors de Madrid hauran d'anar a les escoles per exercir la docència 'online'\nLa Comunitat, en principi, no mourà les dates d'exàmens, tampoc els d'accés a la universitat\nMadrid 10 de de març del 2020. 15:39\nLa Comunitat de Madrid ha decidit que el personal docent tant d’escoles com d’instituts i universitat acudeixi als seus llocs de treball «de la manera habitual» perquè els alumnes puguin continuar la seva formació de manera ‘online’, gràcies a les plataformes digitals oficials o les pròpies de cada centre.\nSi ahir la informació era del tancament amb pany i clau de les escoles, avui la nova ordre és obrir-les però només per al personal docent, d’administració i de serveis. En cas que aquests tinguin problemes de conciliació pel tancament escolar dels seus propis fills, la Comunitat demana als centres educatius la mateixa flexibilitat que a la resta d’empreses i que donin facilitats perquè els professors atenguin els seus alumnes gràcies al teletreball. Aquesta mesura no afectaria el personal docent d’escoles bressol –també tancades– i tampoc el d’infantil. Primària, ESO i batxillerat i universitat són els sectors afectats. Especial recalcament hauran de fer els mestres dels alumnes de 2n de batxillerat, que a final de curs realitzaran els exàmens d’accés a la universitat. Aquestes proves, en principi, no canviaran de data.\nEnrique Ossorio, conseller d’Educació, ha començat la seva compareixença pública demanant disculpes a tots els pares i mares pel tancament escolar, però ha assegurat que la mesura està decretada per les autoritats sanitàries per intentar frenar l’expansió del coronavirus. L’objectiu és evitar el moviment diari en tota la comunitat d’1.200.000 alumnes més els universitaris.\nA la confusió que ha provocat entre els pares el tancament precipitat dels centres educatius a Madrid, a partir de demà i fins d’aquí a 15 dies, s’hi afegeix el desconcert entorn de si la suspensió per prevenir el contagi de coronavirus afecta també les classes en centres privats, com ara anglès, música, dansa, i les activitats esportives que es realitzen fora dels centres públics. Ossorio ha destacat que la Comunitat no té competències, però ha apel·lat a la responsabilitat individual i col·lectiva d’aquest tipus d’acadèmies.\nL’ordre publicada aquest dilluns per la Comunitat de Madrid assenyala que en l’àmbit docent es suspendrà de manera temporal «l’activitat educativa presencial en tots els centres i etapes, cicles, graus, cursos i nivells d’ensenyament, inclosos en l’article 3 de la Llei Orgànica 2/2006, del 3 de maig, d’Educació».\nMadrid desinfectarà diàriament tots els vehicles de transport de viatgers\nPla d'acció per a l'economia\nCoronavirus: el Govern pagarà una baixa del 75% des del primer dia a persones afectades o que estiguin en quarantena\nPartint d’aquesta ordre, alguns centres privats, com ara Kids&Us, una coneguda acadèmia d’anglès, estan comunicant als pares que se suspenen les classes fins al 25 de març, però altres acadèmies, clubs, centres privats, etc. no han comunicat res encara als progenitors. I en d’altres s’han suspès unes activitats, però, d’altres, no.\nD’altra banda, alguns centres on les activitats són en obert s’han posat en contacte amb els seus clients per oferir-los la possibilitat de cuidar els escolars si no tenen amb qui deixar-los a casa.


Llavors, què és un detallista a fer?\nQuan ens fixem en la categoria de vapor en el seu conjunt, s'han ofert amb èxit la nicotina amb sabor, i el CDB ofereix un nou gir saludable. És una cosa que el consumidor sent curiositat, i una vegada que has provat, és probable que adonar-se que ofereix una sèrie de beneficis. Això és bo per a tothom.\n"Conec un munt de gent que Vape que vulgueu provar CDB .. és el factor desconegut, diu Anthony Baptista, director general de vapors CBD pur. "Crec que el CDB està aquí per quedar-se per un molt llarg temps. Una vegada que comenci a ajudar les persones amb les seves malalties, ja sigui somni o l'ansietat, que es converteixin en clients de per vida.\nCANNAPRESSO CDB E 1000 mg d'oli líquid CDB 10 ml vaporitzador\nCANNAPRESSO CDB I 500mg líquida d'oli CDB 10 ml vaporitzador\nCANNAPRESSO CDB E 300 mg d'oli líquid CDB 10 ml vaporitzador\nCANNAPRESSO CDB E-líquid 300 mg d'oli CDB 30ml vaporitzador\nCANNAPRESSO CDB E-líquid 100 mg d'oli CDB 30ml vaporitzador


Crònica de la Mitja Marató de Dublin, la Clontarf (Irlanda) | ADNEEC\nDe nou una crònica des d’Irlanda i és que explorar què fan i com ho fan els altres és una manera d’aprendre per a nosaltres mateixos.\nDes de Dublin us portem la crònica de la 5a Clontarf Half Martahon, que amb el lema I did battle at Clontarf + 5 miles realment ha estat a l’alçada de les millors curses, amb una dificultat afegida: la intensa onada de calor que aquesta hi havia a la capital irlandesa.\nLa cursa va començar a les 10 h en punt davant del monument al vent (Wind Sculpture), a la carretera de Clontarf. És d’admirar la paciència dels corredors irlandesos, a la foto unes 300 persones fent cua davant dels urinaris que la organització i ajuntament van facilitar per als corredors. Una imatge poc habitual a Espanya, on davant la necessitat d’anar al servei molts corredors opten per fer-ho en qualsevol lloc.\nLa cursa va aplegar uns 2500 corredors de tota irlanda però principalment de Dublin. La ruta va transcórrer a través de la carretera de Clontarf fins al pont de fusta que separa la Bull Island de Dublin; creuant el pont els corredors es van endinsar en la illa del bou fins a la mateixa platja. Aquí començava el primer dels contrapunts d’aquesta mitja marató, la cursa a través de la terra dura, de les pedres i grava i fianalment a través de la sorra. Obviament no és el mateix còrrer per asfalt que per damunt la herba que per la sorra. Les dificultats de la sorra són molt importants i impedeix la cursa ràpida i efectiva, a menys que estiguis entrenat. Arribats a la platja la sorra ja és més dura i permet una cursa millor. Aproximadament entre anada i tornada podriem dir que hi ha uns 4 km de platja amb sorra dura i 1 km de sorra tova. La intensa onada de calor tampoc va ajudar, poc habitual a Dublin amb prop de 27ºC a 30ªC.\nPassada Bull Island es continua per Dollymount per arribar a la carretera James Larkin. Es continua a través del camí habilitat per a caminants i bicis prop de la carretera Kilbarrack, on al final es dóna la volta una vegada trobat el ràdar que corroborarà que el corredor ha passat per allà. En aquest sentit cal dir a a Irlanda el sistema de cronometratge és bastant diferent. Aquí s’utilitza el sistema no reciclabe Jaguar Chip Timing System (http://www.innovativetimingsystems.com/News-Press.html), amb 1 o 2 chips diminuts darrera el dorsal del corredor, pràcticament inidentificables.\nLa cursa retorna per al mateix lloc per on ha passat anteriorment fins arribar de nou al monument al vent i a l’inici de la carretera Clontarf. Lloc on un per un s’entrega la medalla\ncommemorativa de la cursa i està situat l’avituallament.\nA l’arribada l’avituallament està bastant ben organitzat, amb sucs de taronja embotellats, ampolletes de 500 ml d’aigua, plàtans, muffins i brioixeria per qui en volgués. No hi va haver begudes isotòniques, cosa que hagués estat molt important donat tant el quilometratge com la calor intensa del dia. Els temps dels primers classificats absoluts ens donen una idea de la duresa de la prova.\nPrimers masculins absoluts:\nBrian Leahy 1:14:55\nJohn Mannion 1:20:42\nMark Kendall 1:21:17\nPrimeres fèmines absolutes:\nAisling Jordan 1:25:35\nFionnuala Doherty 1:30:28\nPaula Prendergast 1:30:51\nRuta de la cursa:\nPàgina web de la Mitja Marató:\nL'entrada va ser publicada el ARTICLES DIVULGATIUS, CRÒNIQUES CURSES i ESDEVENIMENTS, D-N Jordi Sarola i etiquetada clontarf, Clontarf Half Marathon, dietista esportiu, half marathon, mitja marató, nutricionista esportiu, running per ADNEEC SPORTS GROUP. Guarda l'enllaç permanent.


Exposició COAC 17 - Fundació Bosch Aymerich Exposició COAC 17 - Fundació Bosch Aymerich\nExposició COAC 17\nL'any 2018 es va signar un conveni amb el Col·legi d’Arquitectes per a fer una exposició d’una una selecció de projectes de l’arquitecte, enginyer i empresari Josep Maria Bosch Aymerich, procedents de part del fons documental que la Fundació Privada Bosch Aymerich, gestora del seu llegat, cedeix a l’Arxiu Històric del COAC\nEl Col·legi d’Arquitectes de Catalunya va inaugurar el dia 8 de novembre del 2018 l’exposició “Col·leccions COAC / Josep Maria Bosch Aymerich”, que mostrà un recull de maquetes, plànols, dibuixos i fotografies seleccionades entre el conjunt documental que la Fundació Privada Bosch Aymerich va cedir a l’Arxiu Històric del COAC.\nEdificis corporatius, complexos turístics, ports, aeroports, hospitals, promocions d’habitatges, bases militars, xarxes d’autopistes, entre d’altres, configuren un currículum professional que compta amb un gruix de més de 500 obres projectades en més de quinze països.\nEn aquesta exposició, dividida en quatre parts («grans clients», «paisatges corporatius», «oci i turisme» i «serveis socials»), es va presentar una selecció de vint-i-dos projectes —com el gratacels a la plaça Catalunya de Barcelona mai construït, l'Hotel Cap sa Sal a Begur, l'edifici "Toblerone" a Almeria o l'edifici per al Banco Madrid al Paseo de la Castellana— amb els quals es va voler contribuir a situar la seva figura i la seva obra en el conjunt de l’arquitectura del segle XX al nostre país.\n22 projectes en 4 espais per explicar una obra prolífica\nUna trajectòria tan àmplia no es pot presentar en una sola exposició. Això no obstant, el Col·legi d’Arquitectes ha seleccionat vint-i-dos projectes per il·lustrar un amplíssim currículum professional. Amb aquest objectiu, la mostra s’ha organitzat en quatre espais.\n1.- Grans clients\nEl llistat de clients de Harris Bosch Aymerich SA arriba a unes cent cinquanta empreses, institucions i governs d’arreu del món.\nLa versatilitat de Bosch Aymerich va ser clau i defineix la seva carrera professional. Així, per a un mateix client es podien resoldre amb igual professionalitat des d’instal·lacions industrials i grans infraestructures fins a edificis emblemàtics per a les seus corporatives i barris residencials per als treballadors. De fet, la cartera de productes que s’oferien es classificaven en llistat de fins a quinze categories diferents.\nEn aquest espai hi havia projectes per a clients com:\nSEAT: conjunt d’habitatges per als treballadors al Passeig de la Zona Franca de Barcelona (1953)\nExèrcit dels Estats Units: aeroports militars i tota mena d’edificis a les bases espanyoles, fins habitatges unifamiliars del personal d’alt rang (1950 i 1956)\nZona Franca i el Port de Barcelona: va resoldre des de pantalans i oleoductes fins a accessos viaris i ferroviaris a la Zona del Morrot. Proposta d’un gran projecte d’urbanització residencial de la vessant marítima de Montjuïc (1966). El projecte no es va realitzar.\nCIA Andaluza de Minas, Almeria: nau per a la manipulació del mineral del ferro, conegut com el “Toblerone”, edifici emblemàtic que durant anys determinà el paisatge urbà de la zona portuària de la ciutat. Per a la mostra d’aquest projecte s’ha d’agrair la col·laboració del Diario de Almería per haver facilitat portades on apareixia publicat l’edifici i a l’Archivo Histórico Provincial de Almería per l’aportació de documentació sobre el projecte.\n2.- Paissatges corporatius\nBosch Aymerich va contribuir amb els seus edificis a construir alguns dels paisatges urbans de més qualitat dels centres de les nostres ciutats. Paisatges caracteritzats per grans arquitectures corporatives que, si bé poden haver estat ignorades per la crítica, són ben reconegudes pels ciutadans. A la Castellana de Madrid, la Diagonal més enllà de Francesc Macià o la part alta de la Via Augusta, els edificis de Bosch Aymerich són ben presents en l’imaginari col·lectiu.\nAlguns exemples que es van poder veure en aquest espai són:\nBanc Comercial Transatlàntic, Barcelona (1968)\nHoechst Iberica, a la Travessera de Gràcia 47, Barcelona (1961)\nEdifici a la plaça Francesc Macià, Barcelona (1958) - projecte no realitzat\nInstitut d’Estudis Nord-Americans. Via Augusta 123, Barcelona (1960)\nEdifici a la Carrera de San Jerónimo 15 i 17, Madrid (1964)\nBanco Madrid. Edifici al Paseo de la Castellana, 51, Madrid (1978). Actualment, seu de la Caixa.\nComissaria del S.O.V. (Actualment Dirección General de Seguros), al Paseo de la Castellana, 44, Madrid (1974-1977)\nGratacels a la Plaça Catalunya, Barcelona (1958 i 1961) - projecte no realitzat\nL’edifici més important en la trajectòria de Bosch Aymerich. Constitueix, en les seves diverses versions, una reflexió interessant sobre la capacitat de l’arquitectura de crear centralitat. La seva aproximació, més anglosaxona que europea continental, va contribuir que el projecte no veiés mai la llum, però els dibuixos i maquetes permeten imaginar una versió alternativa d’un dels paisatges urbans més emblemàtics de Barcelona.\n3.- Oci i Turisme\nEls anys centrals de l’obra de Bosch Aymerich es corresponen amb la gran explosió de la indústria turística a l’Estat espanyol.\nÉs entre aquests projectes on trobarem més diversitat estilística i més llibertat formal. Són projectes plens d’optimisme que inclouen rareses i curiositats com un gran complex turístic flotant amb una arquitectura clarament influenciada per les arquitectures utòpiques de la dècada dels seixanta d’Archigram.\nTambé hi trobarem, especialment a la Costa del Sol andalusa, grans complexos turístics amb interessants conjunts arquitectònics de creixement orgànic i desplegaments espacials, com és propi de les dècades dels seixanta i setanta, barrejats amb elements de les arquitectures vernacles mediterrànies.\nEn aquest espai destaquen obres com:\n- Hotel Cap sa Sal, Begur (1955-1963).\nEl caràcter topogràfic i massiu d’aquesta arquitectura, en la qual Rubió i Tudurí col·laborà com a paisatgista i Josep Guinovart com a muralista, és un dels exemples més clars d’un primer moment del desenvolupament turístic al nostre país.\n- Estació d’esquí de Masella, Alp, Das i Urús (1965-1967)\nMolts dels seus habitatges unifamiliars corresponen a segones residències i constitueixen alguns dels exemples més reeixits de la seva arquitectura, fins al punt que algunes d’elles van entrar al catàleg d’arquitectura moderna del Docomomo Ibèric.\nMalgrat tractar-se de tipologies menys definitòries de la seva carrera, s’hi troben arquitectures de gran qualitat i excel·lent resolució funcional.\nEl problema de la solució habitacional per a les classes més desfavorides el va preocupar sempre, i va arribar a promoure barris d’habitatges mínims a cost molt assequible, a Anglaterra.\nVa dissenyar gairebé trenta centres escolars arreu d’Espanya, però destaquen especialment els edificis destinats al sector sanitari: clíniques, hospitals i residències. Va construir centres hospitalaris tant a Espanya com a països del Golf Pèrsic.\nEls seus edificis d’equipaments es caracteritzen per la seva impecable funcionalitat i per una arquitectura de gran solvència constructiva i dignitat formal. Els dibuixos de projecte demostren el seu interès pel detall i la integració d’elements tècnics en l’arquitectura, des dels primers estadis de concepció de l’edifici. Segurament és en aquestes tipologies on es treu més profit d’una integració total entre l’enginyeria i l’arquitectura.\nAlguns d’aquests edificis assoleixen resultats formals molt notables i de gran presència urbana. Entre d’altres, hi trobem:\nHospital Puerta de Hierro, Madrid (1957-1964)\nLa capella de l’hospital ha rebut la màxima protecció patrimonial però malgrat la seva qualitat, l’edifici es troba en un estat de total abandonament.\nQuinta de Salut L’Aliança, Barcelona\nVisitants i repercusió en mitjans\nDe les 17 Exposicions COAC que ha organitzat el Col.legi d’Arquitectes de Catalunya, aquesta ha estat l’exposició amb més visitants i que major impacte a tingut a la premsa escrita i digital.\nDes de la Fundació estem molt contents que així hagi estat, a fi de donar a conèixer una mica més la figura i la obra del nostre fundador, en Josep Maria Bosch Aymerich.\nVeure Clipping premsa complert


Sílvia Barrosso: “Els Mossos de Schrödinger” – CEEC\nSílvia Barrosso: “Els Mossos de Schrödinger”\n7 d'abril de 2018 7 d'abril de 2018 Redacció\nEn un article a l’Ara Sílvia Barrosso afirma que “Ara la direcció política de la policia catalana està en mans de l’Estat. A les mans de Zoido, Puigserver i Millo. I el delegat del govern espanyol està jugant brut.” i també que “els Mossos estan atrapats entre el foc amic i el foc enemic, amb dificultats per saber quin és quin en cada moment”.\nL’idil·li dels catalans amb els Mossos d’Esquadra s’ha acabat, o passa per un mal moment. La contenció de les protestes contra els últims empresonaments i la detenció de Puigdemont ens han mostrat imatges dures que feia temps que no vèiem de la policia catalana: en l’imaginari col·lectiu, els cops de porra havien quedat associats a l’actuació de la Policia Nacional i la Guàrdia Civil l’1-O. Els mossos eren homes i dones que van socórrer la població el 17-A i que van aclarir l’autoria dels atemptats en pocs dies. Homes i dones comandats pel major Josep Lluís Trapero, capaç de replicar en català a un periodista que li exigia que parlés en castellà i de delimitar -juntament amb la resta de la seva cúpula- el camp d’actuació del cos el dia del referèndum: es retirarien urnes i es tancarien els col·legis que es pogués, però s’evitaria la violència gratuïta contra la població en actitud pacífica.\nAra Trapero està apartat del càrrec i imputat per sedició. En el seu lloc hi ha el que era el seu número 2, Ferran López, que continua treballant amb el que era el seu número 3, Joan Carles Molinero, i la resta de membres de la prefectura. I els Mossos estan atrapats entre el foc amic i el foc enemic, amb dificultats per saber quin és quin en cada moment.\nDe la mateixa manera que les protestes s’han endurit, s’han tornat més contundents els dispositius policials per contenir-les. Hi ha hagut manifestants llançant objectes als antiavalots, intentant trencar cordons policials i cremant contenidors. I no sabem exactament qui són ni què volen aquests manifestants violents. Però a l’altra banda s’han vist càrregues qüestionables i cops de porra indefensables. Han rebut diversos periodistes i, més enllà de la importància de garantir que la premsa informi sense prendre mal -que no es pot menystenir-, això és una prova que hi ha hagut càrregues injustificables. Les crítiques han aparegut immediatament, i ara mateix no hi ha cap mecanisme per vehicular-les i que en surti alguna cosa de profit: no hi ha conseller d’Interior ni cap mena de control parlamentari de l’activitat policial. No tenim, per tant, eines imprescindibles perquè la relació entre la ciutadania i la policia d’un país es mantingui en uns paràmetres normals: sense que calgui que el cap del cos aixequi passions i acabi amb la cara estampada en samarretes, la població ha de saber que pot marcar els principis sobre els quals treballa aquesta policia. Segurament, que el Parlament pogués decidir que els Mossos deixessin d’utilitzar pilotes de goma va fer més per la normalització del cos que moltes operacions exitoses contra grups criminals.\nAra la direcció política de la policia catalana està en mans de l’Estat. A les mans de Zoido, Puigserver i Millo. I el delegat del govern espanyol està jugant brut. Utilitzant les mateixes paraules que va dedicar l’1-O a la Policia Nacional i la Guàrdia Civil, està defensant la “proporcionalitat” de l’actuació dels antiavalots dels Mossos com una manera d’arrossegar-los al costat fosc i equiparar-los amb els cossos estatals quan, des de fa uns anys, el model d’ordre públic és diferent i es basa molt més en la contenció que en les càrregues, que, si es produeixen -com ha passat aquests dies-, són examinades amb lupa per la premsa, els ciutadans, les entitats de drets civils i els partits polítics.\nAra López ha de comandar el cos i reportar davant Juan Antonio Puigserver, secretari general tècnic del ministeri, els dies que no ha d’anar a declarar com a testimoni a l’Audiència Nacional per desmentir acusacions llançades per Diego Pérez de los Cobos contra Trapero. Mentrestant, Millo intenta l’abraçada de l’os i altres braços de l’aparell de l’Estat augmenten cada dia la pressió contra la policia de la Generalitat amb atestats i interlocutòries que els presenten com una banda de delinqüents. L’última ocurrència l’ha tingut un jutge de Cornellà: imbuït de l’esperit que regeix l’actuació de la fiscalia, el Suprem i l’Audiència Nacional, va obrir d’ofici unes diligències contra els Mossos. Després de donar-hi voltes durant mesos, ha decidit que si Trapero està imputat per sedició s’ha de fer el mateix amb Ferran López i la resta de la cúpula. I ha passat la pilota a Carmen Lamela. A aquest pas, acabaran presentant López com una versió peculiar del gat de Schrödinger: botifler a Catalunya i enemic públic d’Espanya alhora. El que quedarà dels Mossos -morts i vius alhora- quan tot això s’acabi, no se sap.\nPrevious Previous post: Xavier Ferrer: “La UE i el conflicte amb Moscou”\nNext Next post: Sergi Sol: “Mossos”


BARCELOFÍLIA: RIO JANEIRO. Pista de Ball (1951-1962)\nRIO JANEIRO. Pista de Ball (1951-1962)\nArticle realitzat amb el suport de SÍLVIA BERART SIMÓN\n1950's.- Vista de la pista del Rio Janeiro amb el porxo que envoltava el recinte (Foto: Família Escofet)\nLa Pista de Ball Rio Janeiro del carrer Matanzas cantonada amb Pinar del Rio, fou probablement el referent recreatiu i d'esbarjo més popular de la zona dels barris del Congrés i els Indians durant els anys del franquisme.\nEs tractava d'una pista de ball de terra dur que es va obrir cap als inicis de la decada dels 1950's -coincidint amb la inauguració dels habitatges del barri del Congrés-. El 1951 ja es podia veure publicitat a la premsa anunciant la seva oferta lúdica. Els promotors del local van ser els germans Joan i Josep Escofet en col·laboració amb Francesc Boada. El recinte era envoltat per un porxo lleugerament enlairat sobre la pista de ball en el que es situaven les taules i cadires on el públic prenia les seves consumicions. A nivell de pista un seguit de cadires de fusta plegables perfectament aliniades en els laterals on asseien els joves abans i després de sortir a la pista a ballar. Sobre un podi cobert més enlairat s'hi situava l'orquestra que amenitzava les sessions de ball.\n*1950's.- Les taules i cadires que envoltaven la pista (Foto: Família Escofet)\n*1950's.- Una tarda de ball amb molta presència de públic (Foto: Família Escofet)\nAls estius, a banda d'organitzar-hi les populars revetlles de Sant Joan, Sant Pere i Sant Jaume, s'hi projectaven també pel·lícules a l'aire lliure. Alguns nens del barri col·locaven ordenadament totes les cadires dels espectadors sobre el centre de la pista a canvi de poder veure el film sense pagar.\n*1950's.- El patinatge era l'altra gran activitat que, apart del ball, es podia practicar de la pista Rio Janeiro. (Foto: Família Escofet)\nDurant tota la decada dels 50's va funcionar a ple rendiment. A més, incorporava una altra utilitat: la pista de ball es convertia fàcilment en pista de patinatge i així els joves del barri podien demostrar les seves habilitats sobre rodes.\nL'any 1962 la pista va tancar i en el seu lloc es va edificar la sala de cinema Rio.\nPublicat per bar.cel.ona.uta a 19:00\nEtiquetes de comentaris: Anys 1950's, Balls, Congrés, Indians, Sales de Festa\nAnònim 3 de juliol de 2012 a les 19:20\nPosteriormente se edifico el añorado Cine Rio, hasta hace unos 10 años aproximadmente que hay un edificio de viviendas..\nManolo Trullas 7 de gener de 2016 a les 9:55\nde pequeño al llegar el verano,mis padres con la cena,me llevaban a ver películas al aire libre.Memorable fue la proyección de NIAGARA,en la que se desato una tormenta de improviso,inundandose,al cegarse los desagües ,el patio de butacas,refugiados en el bar y subido sobre el mostrador vi como asesinaban a Marylin Monrroe y poco a poco el cielo se volvió sereno y ya al final brillaron unas timidas estrellas.la calle pinr del rio,todavia no asfaltada era un barrizal imposible y que decir de las obras del metro pues la riera de horta las había inundado


‘Tropa Sapiens’ d’Albert Riba, explica com mantenir els equips motivats i en evolució – Vols Llegir?\nCreixement personal, Emprenedoria\nVLLG? / ELS LECTORS QUE SI ESTIMEN ELS LLIBRES -428-\nDivendres dia 20 de gener, a partir de les 19 hores (set de la tarda), a la Biblioteca Central d’Igualada, tindrà lloc la presentació del llibre ‘Tropa Sapiens’, publicat per Empresa Activa, i que tanca la trilogia de llibres dedicats a la emprenedoria empresarial de l’expert en aquesta matèria, l’igualadí Albert Riba. L’acte, organitzat per Empresa Activa i la Llibreria Aqualata d’Igualada, comptarà amb la presència de l’autor que estarà acompanyat de Sor Lucia Caram.\n‘Tropa Sapiens’, és el darrer llibre de la trilogia empresarial d’Albert Riba, després de l’èxit dels dos anteriors volums, ‘Mamut o sapiens’ i ‘La parálisis que activa’. En aquest cas, aquest tercer llibre presenta un recull d’idees i eines per mantenir els equips motivats i en constant evolució.\n‘Tropa sapiens’ inclou casos pràctics amb aprenentatges, amb el propòsit de facilitar les eines senzilles i amb diversitat d’exemples pràctics que poden servir al lector com a guia per quan els vulgui posar en pràctica.\nPERÒ, QUINA NOVETAT APORTA UNA TROPA SAPIENS?\nEl seu concepte és mantenir intactes tots els valors de l’equip. Es a dir, tenir un objectiu i compartir cultura. A més a més, entre d’altres coses, potencia el creixement personal com una eina de transformació, on el seu lideratge està molt definit o marcat, però que convida als seus líders i tots els membres de l’equip a compartir una ètica i una cultura.\nD’aquesta manera, la tropa sapiens forma un gran equip de treball incorporant els seus valors als diferents formats i situacions que demanda el mercat.\nAlbert Riba és cofundador de inPreneur i soci de Kinetical i Innova B2B. Des de fa més de 15 està acompanyant a emprenedors i empreses a incorporar la innovació i l’emprenedoria dins la cultura de les organitzacions. actualment col·labora en Expansió i Cadena Ser, havent col·laborat a RNE, RAC1 i Catalunya Ràdio.\nHa estat codirector del Postgrau d’Emprenedors de la UPC, director de l’Institut de Formació de JCI Catalunya i professor convidat en diverses universitats. És membre del Cercle d’Economia de Barcelona i Senador de la Junior Chamber International.\nFont/enllaç: Empresa Activa / Llibreria Aqualata / Biblioteca Central Igualada\nArticle/post 1561 – Vols llegir? – volsllegir.cat\n2017Albert Ribabibliobloccreixement personalemprenedoriaEmpresa Activapresentaciótardor 2016


Classes de mandarina i les seves característiques\nLes mandarines, igual que les taronges, estan classificades en diverses classes. Conèixer-les és saber com aprofitar millor les seves qualitats i sabor. Des de la Família Revert et presentem els diferents tipus de mandarines amb la finalitat que sàpigues la seva temporada de maduració i recollida.\nVarietats de mandarines que existeixen a l’actualitat\nEls tipus de mandarines solen classificar-se en tres grups:\nClementines: les mandarines consumides per excel·lència al nostre país. Són de mida petita i presenten absència de llavors. Destaquen per el seu sabor dolç i melositat.\nSatsumes: el seu país d'origen és Japó, tot i que també es comercialitzen a Espanya. La seva fortalesa enfront del fred les fa perfectes per a ser cultivades en climes més durs. Aquesta és una mandarina precoç (es recol·lecta a l'agost) que és més gran que la resta de mandarines. El color d'aquesta varietat tira més cap al verd groguenc i destaca a més per la duresa de la seva pell.\nHíbrids de mandarines: es considera com a híbrid de mandarina qualsevol encreuament que s'hagi format a partir d'una altra varietat. Això és el que fa que aquest tipus de mandarines siguin les que més peculiaritats i característiques tenen.\nD'aquesta primera classificació s'obtenen totes les varietats de mandarines presents en el mercat avui dia. Conèixer aquesta categorització et permetrà conèixer les seves característiques i propietats, així com el moment de l'any en què són recollides. Tota una avantatge per gaudir del seu perfecte sabor.\nTipus de mandarines segons la seva classificació\nA partir d'aquesta primera categorització podem seguir aprofundint en els diferents tipus de mandarines.\nSi t'agrada el sabor dolç i la suculència d'aquesta fruita et recomanem:\nEn el cas que prefereixis mandarines de major grandària pots triar entre:\nHÍBRIDS DE MANDARINER\nAquesta és la classificació de mandarines que més tipus conté. Per aquest motiu, és on més varietat i propietats podràs trobar. En la Família Revert destaquem:\nMandarines Gold Nugget.\nTemporada de les mandarines\nLa millor època per consumir mandarines és aquella que coincideix amb la seva recol·lecció. Aquesta va des del mes de novembre i fins al març. Durant aquests mesos estaràs consumint mandarines fresques i saludables.\nPerò si vols un bon producte originari d'una terra amb alta qualitat per a la producció de mandarines confia en la Família Revert. Cultivem taronges i mandarines de València per portar-les de l'arbre i fins a casa. Disposem de més de 9.000 arbres distribuïts en 33 hectàrees de terreny gràcies als quals vam arribar a produir fins a 460.000 quilos de taronges i mandarines per temporada. Gaudeix de l'avantatge de poder tenir fruites del camp a la teva taula de la manera més ràpida i senzilla. Consulta la nostra forma de treballar i fes la teva comanda ara mateix. No et decebran!


Els consumidors tenen la paella pel mànec\nEn tres anys, del 2018 al 2020, han tancat a l’Estat 2.270 vaqueries. Isaac Buj\nEl desastre econòmic multiplica els preus de les matèries primeres d’interès agrari\nLes dades publicades als mitjans de comunicació sobre l’increment del preu de l’energia elèctrica i dels combustibles regiren i ens fan maleir la febre privatitzadora que ens ha duit, i previsiblement ens mantindrà, en aquest estat d’indefensió. Però, a la vegada, les dades continuen mostrant el desastre econòmic, la sangonera, que representa, per a tots els sectors productius que no siguin l’immobiliari i el turístic, els majors costos de la insularitat, que són com ploure damunt banyat i hi afegeixen entre un 5% i un 10% més. L’efecte d’aquests increments, però, es multiplica quan s’entra en els preus de les matèries primeres d’interès agrari, com els fertilitzants i l’alimentació animal. Aquí els cavalls van desfermats, amb pujades d’un 30% en un any.\nEls ramaders fugen\nLa pujada dels costos de producció no els deixa treure el cap\nLa incidència d’aquesta forta pujada de les despeses ha fet malbé l’esperada sortida progressiva de la crisi pandèmica. De manera que, després d’aguantar amb dignitat la caiguda de la demanda a partir del març del 2020, el cop de la pujada dels costos de producció sobre els pagesos i ramaders ha estat talment com escorxar un conill. Sectors amb molta d’inversió com el lleter quasi fan el bategot, a causa que els seus marges són petits i les pujades de les matèries primeres, costos energètics, transport i envasos, el duen a vendre a pèrdues, cosa que accelera l’agonia de les explotacions pageses. En tres anys, del 2018 al 2020, han tancat a l’Estat 2.270 vaqueries.\nTrepitjar ulls de poll\nEl sector ramader s’ha mobilitzat contra la cadena de Mercadona\nDes de fa unes setmanes el sector ramader s’ha mobilitzat, sobretot a Catalunya, on Mercadona, a través de Làctia, la seva principal subministradora de llet, havia deixat de recollir llet als ramaders de les cooperatives Plana de Vic i Vaquers d’Osona, després d’imposar un preu per davall dels costos de producció. Unió de Pagesos de Catalunya va convocar concentracions de tractors davant establiments d’aquesta cadena i, un cop més, s’ha demostrat que si hi ha una societat civil viva i organitzada es poden aconseguir resultats. Els consumidors tenen molta força si introdueixen en les seves decisions de compra criteris de responsabilitat social i de comerç just, no tan sols amb els agricultors de terres llunyanes, que és necessari, sinó també amb els que tenen més a prop, els quals sols poden sobreviure si tenen presència en el mercat local.\nEl preu de la llet puja\nEl supermercat anuncia que no la vendrà per menys de 0,60 euros el litre\nMercadona, que té a les seves mans el 30% del mercat lacti espanyol, ha fet públic que a partir del setembre apujarà el preu de la llet Hacendado tres cèntims el litre i que no vendrà llet de cap casta per sota de 0,60 euros el litre. La decisió, presentada com una derivació de l’increment del preu cap al consumidor, que insinua una doble lectura dissuasiva, no ha satisfet tots els ramaders, ja que Unió de Pagesos de Catalunya calcula que el preu de la llet hauria de ser de 0,70 o 0,75 euros el litre. A aquest preu s’hi han de descomptar els costos de la indústria i la distribució. El Ministeri d’Agricultura considerava que un ramader hauria de cobrar 0,36 cèntims el litre per empatar (abans de la pujada de costos), però la mitjana balear estava sobre els 0,32 cèntims. La cosa no fa rialles. De tota manera, la reacció de Mercadona és important i pot tenir conseqüències favorables.\nLa decisió de compra, en aparença una decisió passiva, pot esdevenir conscient\nEl problema no té solució si l’Estat no fa complir la Llei de la cadena alimentària, que diu que no es pot vendre un aliment per sota del seu cost de producció i que el preu ha de constar en els contractes anuals. De moment, això és fum de formatjades. Però que l’empresa del senyor Roig, que a les Balears no ven ni un litre de llet local, hagi apujat tres cèntims el litre vol dir que ningú, per poderós que sigui, es pot moure al marge de l’opinió pública, si aquesta és capaç d’expressar-se amb força i coherència. Mercadona reconeix l’increment de costos que estan suportant els ramaders i pren una decisió insuficient, però significativa. Podria semblar que l’acció dels pagesos ha aconseguit que s’hagi hagut de fer aquest gest, però no és així, els pagesos han tingut força perquè han tingut els consumidors al costat. La decisió de compra, en aparença una decisió passiva, pot esdevenir conscient i moure muntanyes.


Les fonts d'Amer - VALL D'AMER\nL’aigua sempre ha estat un element molt present a la vall d’Amer, fruit de les desenes de torrents i rierols que hi transcorren. La majoria d’aquests neixen de moltes de les innumerables fonts que estàn escampades arreu. Algunes tan accesibles que han originat una senzilla passejada que es diu ruta de les fonts.\nEn trobem algunes dins el poble com: la font del Músic, la font alta o la font baixa, i a la vessant Oest solem trobar-hi la majoria com: la font del turó, la dels capellans, dels escolans, la font de’n Fàbregues, la dels Carlins, la de l’abeurador, la font Fresca, la Gironesa o la de la Teula. També a la cara Santa Brígida hi ha fonts com la del Castell, del Roc, la font de can Catau o de can Bronic.\nA part d’aquestes fonts conegudes, n’hi ha moltes perdudes pel bosc o desconegudes ja pels amerencs. Es diu que a Amer hi ha més de 50 fonts catalogades, tot i que les més importants són la font Pudosa, per la seva peculiaritat i la font Picant, que té una planta embotelladora.


Artist Lodge Jaisalmer Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNear Sunset Point Kalakar(Artist) Colony, Ram Kund, Jaisalmer, Índia, 3450001 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Artist Lodge?\nBarri Ram Kund Ram Kund Fort Jaisalmer Ram Kund Fort Jaisalmer Fort Jaisalmer\nMés informació sobre Artist Lodge\nDissenyat tant per oci com per negoci, Artist Lodge està situat idealment a Fort Jaisalmer; una de les localitzacions més populars de la ciutat. A només 290 km, aquest hotel de 1-estrelles és fàcilment accessible des de l'aeroport. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Artist Lodge, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Artist Lodge és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Jaisalmer.\nDurada del trajecte fins a l'aeroport (minuts): 580


IB3 | TÉNTOL: Temps\nAquest diumenge a Téntol! tendrem la mirada posada en el cel i intentarem trobar paraules, dites i anècdotes sobre el temps. Per exemple, sabíeu que el concepte de pluja es pot dir de moltes maneres? De vegades, s’ha definit de la manera més literal, com a “aigua de cel” o a Eivissa quan plou directament diuen que “hi ha caigut aigua”.\nEn aquest programa dedicat al temps, el convidat serà l’actor Toni Gomila, a qui sotmetrem al particular paraulòmetre.\nAlgunes de les seccions de Téntol! són: Català per a extraterrestres, l’Endevinalla, els Embarbussaments, l’Aixuxines i la saviesa de tres padrins (un de cada illa). Al final del programa comptarem amb una cançó inèdita composta i interpretada per Jorra Santiago.\nTéntol! és un programa de televisió d’entreteniment i divulgació sobre el patrimoni lingüístic de les Balears. El format, de nova creació, fa especial èmfasi en la genuïnitat i origen etimològic de paraules i expressions recollides arreu de les Illes.


Pep Guardiola: "Si Cruyff no m'hagués trobat a la Masia jo no hauria jugat mai a Primera" - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nPep Guardiola: "Si Cruyff no m'hagués trobat a la Masia jo no hauria jugat mai a Primera"\nA banda del tècnic del City, Eusebio Sacristán i Carles Puyol han elogiat la figura de l'holandès i han destacat la influència que va tenir en el Barça d'avui i dels darrers anys\n30/05/2018 - 12.16\nPep Guardiola, Eusebio Sacristán i Carles Puyol han passat pels micròfons d'"El Matí de Catalunya Ràdio" amb motiu de la celebració de l'Open Day organitzat per la Fundació Johan Cruyff.\nTots tres han recordat els anys daurats del "dream team"que va forjar i liderar l'entrenador holandès. Un abans i un després a la història del Barça fruit de la particular filosofia de Cruyff que, a dia d'avui, s'aplica en la vessant més pràctica en totes les accions de la seva fundació.\nPep Guardiola ha fet memòria d'alguns moments de la seva etapa com a jugador quan es va posar a les ordres de l'holandès:\n"El sistema de joc de Johan no va ser senzill. No va ser bufar i fer ampolles. No va ser arribar i guanyar quatre lligues. També va haver-hi mals moments."\nEl tècnic del Manchester City ha subratllat que Cruyff sempre va tenir un ull posat en les categories inferiors del Barça a l'hora de buscar el talent per al primer equip:\n"La Masia era la joia de la corona del Barça. I el Johan, quan va arribar d'entrenador, mirava qui jugava millor a cadets i juvenils. Sempre tenia la vista ficada en aquestes categories. Si no m'hagués trobat amb Johan, crec que jo no hauria estat jugador de Primera Divisió."\nEusebio Sacristán, per la seva banda, s'ha desfet en elogis a l'hora de recordar la seva experiència com a jugador blaugrana quan Johan Cruyff dirigia la banqueta:\n"Gràcies a Déu va aparèixer, i em va fer jugar d'una manera nova. Em va fer veure la llum. De Johan em quedo amb els detalls per resoldre els problemes al camp. Tenia molta força i energia. Naturalitzava amb una gran senzillesa elements complexos del joc que ningú era capaç de veure."\nUn altre dels convidats de luxe a l'esdeveniment ha estat Carles Puyol, que s'ha declarat admirador de Johan Cruyff i ha insistit en la importància de la Masia com a peça fonamental en els èxits del primer equip: "Per continuar guanyant necessites una bona base a casa."\nDembélé s'estarà quinze dies de baixa\nEl llegat de Cruyff, segons Guardiola, Puyol i Eusebio\nKevin Prince Boateng, nou jugador del Barça (@FCBarcelona_cat)\nKevin Prince Boateng signa contracte amb el Barça


El Consell participarà en la manifestació pel finançament del 20 de novembre\nLa Plataforma per un Finançament Just ha convocat manifestacions a València, Castelló i Alacant · La vice-presidenta Oltra ha respost a Nadia Calviño que el finançament no és una qüestió menor\nLa Plataforma pel Finançament Just\nLa Plataforma per un Finançament Just ha convocat tres manifestacions simultànies el 20 de novembre per a exigir al govern espanyol un canvi en el sistema de finançament. Han decidit de convocar marxes a Alacant, València i Castelló per a descentralitzar la protesta, facilitar la participació ciutadana i fer més visible la demanda.\nA la reunió de la plataforma que s’ha fet avui al matí a València hi han participat tots els partits amb representació parlamentària excepte Vox, i els màxims responsables dels sindicats i les organitzacions empresarials.\nUna sagnia que s’ha d’aturar\nDes de la taula on explica els acords del Consell, la vice-presidenta primera, Mónica Oltra, ha anunciat que el Consell s’afegeix a la convocatòria. Quant a les declaracions de la vice-presidenta del govern espanyol, Nadia Calviño, sobre que no hi ha data per a la reforma, Oltra ha dit que els valencians estaven farts de ser els últims i que es minimitzessen les mancances. “La qüestió del finançament no és menor i això ho ha de saber el govern d’Espanya”, ha dit Oltra, que ha interpel·lat tots els diputats valencians al congrés espanyol perquè aixequen la veu per a defensar la seua gent. “Som la comunitat més injustament tractada, som pagadors. Això és una sagnia que s’ha de suturar, i la sutura és un sistema de finançament just.”\n18:17L’Audiència Nacional requereix documentació a TV3 en el cas del 3%


Entrem actualitat - Es presenta el disc Arrels de Llambrusca\nHome Notícies Es presenta el disc Arrels de Llambrusca\nNotícies 20 de setembre de 2016\nL’associació Llambrusca, que lluita contra la malaltia de l’Alzheimer, va celebrar el passat dissabte dia 17 la presentació del disc Arrels. Es tracta d’un projecte liderat pel jove, Marc Martí Mata, nét d’un malalt d’alzheimer, amb col·laboració de més d’una vintena de voluntaris.\nEl Grup Cooperatiu Entrem-hi, dóna suport a aquesta associació des de fa temps. És per això, que celebrem amb ells aquestes iniciatives. Des d’aquest espai, us donem l’enhorabona i us animem a seguir lluitant!


El sisè diàleg de l’Àgora Educació 2022 reivindica la presència de la filosofia a l’escola per ajudar a potenciar l’esperit crític dels infants - Regió7\nManresa | 29·04·22 | 17:47\nIrene de Puig i Francesc Torralba durant la seva intervenció al Diàleg UManresa\nLa filosofia ha de ser a l’escola perquè és una eina molt útil per potenciar l’esperit crític dels infants quan encara no tenen prejudicis arrelats i quan encara es poden eliminar. Així ho han defensat els filòsofs Irene de Puig i Francesc Torralba en el sisè dels diàlegs de l’Àgora Educació 2022 que s’ha celebrat aquest dijous, 28 de maig, i que ha debatut sobre la relació entre escola i filosofia. Mig centenar de persones van seguir la conversa a la sala d’actes de la Universitat.\n“No hi ha més bons filòsofs que els nens petits, que saben fer les preguntes essencials. És absurd deixar la filosofia per a les darreres etapes educatives, per al batxillerat”. Així va iniciar la seva intervenció al diàleg la professora i llicenciada en Filosofia i Filologia, Irene de Puig, que dirigeix el Grup d’Innovació i Recerca per a l’Ensenyament de la Filosofia (IREF). Hi va coincidir el doctor en Filosofia i Teologia Francesc Torralba, que va afirmar que els infants són ”filòsofs naturals, petits filòsofs que ens posen contra les cordes amb les seves preguntes”. Torralba i De Puig també van estar d’acord amb la importància de fer filosofia en entorns col·lectius com l’escola, que és com la “plaça pública de la filosofia”.\nPartir dels interessos dels infants\nTots dos filòsofs van defensar que en un món en el qual als infants els ve tot donat, que tenen accés a totes les respostes sense que s’hagin fet les preguntes, la filosofia hi té un paper cabdal, però que cal partir dels interessos dels infants. “Hem de plantejar-nos com portar la filosofia a les aules, preguntar-nos què interessa els infants i a partir d’aquests interessos podem introduir què n’han dit diferents filòsofs”, va dir Irene de Puig.\n“La filosofia ha de fer de ciment del coneixement”, va afirmar Francesc Torralba, que va afegir que “pot donar ales a altres matèries i donar sentit a moltes de les coles que plantegem a l’escola, perquè aprenem moltes coses sense saber per què ni per a què”.\nFilosofia per impulsar l’esperit crític i per saber-se fer preguntes\nUna de les principals aportacions que pot fer la filosofia a l’escola és potenciar l’esperit crític. El doctor en Filosofia i Teologia, Francesc Torralba, va afirmar que formem part d’una societat que s’ha tornat “crèdula”, que no qüestiona res. Per això, va dir que és imprescindible treballar, sobretot amb els adolescents, perquè tinguin sentit crític, encara que això requereixi molt d’esforç per part dels docents. Segons Torralba, hem tendit a “banalitzar les grans paraules i a utilitzar-les de manera frívola” i això fa que hi hagi molta “demagògia i fal·làcia” a la tertúlia pública. Sense l’esperit crític, sense ensenyar a pensar bé, aquesta demagògia s’acaba imposant en la societat, així com els prejudicis. Desmuntar prejudicis quan encara no estan instal·lats en els infants és possible a través del pensament i aquesta és una tasca que pot fer la filosofia. Per Torralba, la capacitat de pensar, com qualsevol altra capacitat, és desigual en les persones, però es pot treballar i és necessari fer-ho, perquè “quan ensenyes a pensar a un infant l’estàs ajudant a qüestionar-se, per exemple, un principi d’autoritat” derivat del fanatisme. Per tant, va afirmar Torralba, “pensar és un antídot contra el fanatisme”.\nEn aquest sentit, Irene de Puig va assenyalar també el paper que pot jugar la filosofia en la manera de fer-se preguntes. “Hem de saber fer i saber-nos fer preguntes”, hem de saber “conceptualitzar per tenir capacitat argumentativa”, calen “moltes dosis d’oralitat per teixir la capacitat abstractiva”.\nTreure la filosofia dels currículums educatius és un error\nDurant la conversa va aparèixer també la polèmica sobre l’eliminació de la filosofia dels plans d’estudis. Segons Irene de Puig i Francesc Torralba, fer-ho és un error. Per de Puig, “anem cap a una educació bancària i economicista” que se suma al descrèdit que tenen les humanitats. Torralba hi va afegir que existeixen dos tipus de pensament, el que és instrumental i calculador i el meditatiu, que no té com a finalitat la utilitat ni canvia les coses. El pensament hegemònic, va dir, és l’instrumental, però “aquest el poden fer les màquines i molt més ràpid que les persones” i el pensament meditatiu és una qualitat humana. De Puig hi va afegir que “el poder de la filosofia no està en les respostes, sinó en les preguntes”.\nUn cicle en el marc de la commemoració dels 500 anys de l’estada d’Ignasi de Loiola a Manresa\nEl diàleg entre Torralba i de Puig forma part del programa d’activitats “Àgora 2022., Mestres que (es) transformen”. La programació, adreçada a fomentar la reflexió i el debat entre la comunitat educativa de la ciutat per activar canvis i millores als centres educatius, dona resposta a un encàrrec de l’Ajuntament de Manresa en el marc del programa d’activitats de Manresa 2022, que commemora els 500 anys de l’estada d’Ignasi de Loiola a la capital del Bages.


Quant s’ha de cobrar per cangur d’un infant\nTenir cura d’un nen petit és una feina divertida, gratificant i de vegades esgotadora. Si teniu previst iniciar un servei de mainadera, és important pensar en la varietat de factors que determinen quant hauríeu de cobrar pels serveis que oferiu. El servei de mainadera d’un nounat requereix un coneixement més ampli, de manera que és adequat cobrar una tarifa més elevada per atendre qualsevol menor de un any.\nPreus basats en la localitat\nFins i tot amb habilitats estel·lars, haureu de basar la vostra tarifa en el preu mitjà per fer de mainadera a la vostra zona. Més enllà de preguntar a la gent que sap quant paga a la seva mainadera, podeu buscar tarifes mitjanes a la calculadora Care.com. Introduïu un codi postal, els vostres anys d’experiència en el servei de mainadera, quants nens veureu i la quantitat d’hores que treballareu per a la família. Per exemple, la taxa de cangur infantil d’un nen durant cinc hores a la zona de Houston, Texas, seria aproximadament de 12 dòlars per hora. Segons l’Enquesta de mainadera de Care.com 2018, les taxes oscil·laven entre els 13 i els 18 dòlars per hora a tot el país, depenent de la configuració regional.\nGuarderia d’un nounat\nTot i que molta gent fa broma que la majoria dels nadons no fan res més que menjar, dormir i necessiten canvis de bolquers, la cura d’un nadó requereix una atenció completa i un coneixement especialitzat. Els nadons han de mantenir-se i mantenir-se adequadament i els nadons que només aprenen a menjar sòlids han de ser supervisats acuradament. Els nadons colicky han de ser balancejats i calmats, cosa que sovint requereix paciència i habilitat extremes. Si teniu experiència en aquestes àrees, tindreu un avantatge sobre els vostres competidors.\nLes habilitats avançades signifiquen taxes més altes\nMés enllà dels conceptes bàsics de cangur d’un nadó, una formació addicional us pot comportar una taxa base més elevada. Un cuidador certificat en RCP infantil i infantil pot demanar més diners fàcilment. La Creu Roja Americana ofereix cursos de certificació i normalment es poden completar en una sola sessió. El curs descriu com ajudar tant els nens com els nadons si s’ofeguen o sofreixen una emergència cardíaca o respiratòria. La consciència de les reaccions físiques a les intoxicacions i de com reaccionar en aquesta circumstància també és extremadament útil. El coneixement d’aquestes habilitats no només facilitarà la tranquil·litat dels pares del nen, sinó que justificarà la sol·licitud d’una tarifa superior.\nTenint en compte les tarifes horàries addicionals\nUn cop hàgiu establert una tarifa horària bàsica per a servei de mainadera, decidiu quines tarifes addicionals podeu cobrar per nens addicionals o serveis addicionals. Per exemple, molts proveïdors cobren entre 1 i 2 dòlars addicionals per cada nen addicional que vegin. Vostè serà l’encarregat de supervisar la dinàmica del joc entre els nens, així com d’alimentar-se i endreçar-se després d’un grup més gran, de manera que és raonable esperar més sou. Netejar l’àrea de joc i deixar els plats que utilitzeu hauria de formar part de l’expectativa habitual del que proporcioneu. Tanmateix, qualsevol tasca domèstica addicional s'ha de negociar en la seva quota.\nDe la mateixa manera, si proporcioneu altres serveis, com ara portar nens al parc o portar-los al metge, assegureu-vos de resoldre els costos de transport i les assegurances per endavant. Si utilitzeu el vostre propi vehicle, cobreu el quilometratge amb la tarifa estàndard permesa per l’IRS o feu que el client pagui la vostra gasolina. Si conduïu el vehicle del vostre client, assegureu-vos que esteu cobert per la seva assegurança.\nVacances i horari tardà\nEls preus sempre es veuen afectats per la demanda, de manera que la vostra tarifa de mainadera també pot augmentar si esteu disposat a treballar en dies festius, com ara Sant Valentí o Cap d’Any. Per molt que el vostre client no vulgui pagar una tarifa de vacances, també sap que les mainaderes tenen molta demanda les nits d’ocasions especials, de manera que és més probable que paguin l’augment. A més, si s’espera que treballeu fins a altes hores de la nit, potser voldreu plantejar-vos demanar un augment de la vostra quota horària.


Calafell engega la participació ciutadana per fer pla estratègic\nEL PUNT 08-04-2003 7:31 Lectures 554\nL'Ajuntament de Calafell ha posat en marxa aquest cap de setmana un procés de participació ciutadana dins que forma part dels treballs d'elaboració del pla estratègic del municipi. Hi van participar una trentena de ciutadans a les dependències municipals de la Platja de Calafell. La primera de les discussions va anar dedicada a la qualitat de vida i als serveis i equipaments necessaris per aconseguir-la. Aquest procés pertany a la redacció del diagnòstic estratègic, que ha de permetre establir el punt de sortida per al futur model de Calafell. La consultoria Socintec l'ha elaborada un primer estudi i la participació dels ciutadans té com a objectiu completar-la i millorar-la. El procés de participació continuarà el cap de setmana vinent. Serà dissabte, 12 d'abril, a les nou del matí a les dependències municipals de la Platja de Calafell. Aquesta fase del procés de participació ciutadana no correspon encara a la formulació de propostes de futur, segons ha remarcat l'alcalde de la població, Jordi Sánchez. Els treballs es van reprendre el mes de febrer i l'objectiu del govern municipal és aconseguir que la primera fase, la de diagnòstic estigui enllestida abans de les eleccions municipals: «El govern que hi hagi després de les eleccions trobarà la feina feta. La segona fase s'haurà de desenvolupar a partir del mes de juny i durarà entre sis i vuit mesos. Amb la participació de tothom, traçarem quin futur volem per a Calafell.»


VISITA A LA FIRA DE L’ESTUDIANT A MANRESA\nHome Historial de notícies de l'Institut VISITA A LA FIRA DE L’ESTUDIANT A MANRESA\ndivendres, 5 d'abril de 2019 20:11\tMireia Pujantell\nDissabte de fira (enllaç al programa)\nEl dijous, dia 4 d’abril, l’alumnat de 4t d’ESO i de CFGM (Cures auxiliars d'infermeria i Atenció a les persones en situació de dependència) assistiren a la Fira de l’Estudiant de Manresa, que tingué lloc al Palau Firal d’aquesta localitat.\nAquesta edició 2019 ofereix la innovació de presentar la informació i l’orientació acadèmica i professional a partir dels itineraris formatius que poden realitzar els estudiants del Bages, Berguedà, Moianès i Solsonès, amb la intenció de contextualitzar millor la informació i facilitar-ne l’accés dins d’una proposta formativa global. Als estands de les diverses famílies professionals o batxillerats, hi havia activitats i demostracions preparades per alumnes que estan cursant aquests estudis.\nEn arribar a l'espai firal, l'alumnat de 4t d'ESO va rebre una xerrada sobre el sistema educatiu, mentre que el de cicles podia assistir a la xerrada “Les meves habilitats personals” de Maria Navarrete o a “Què duus a la teva motxilla?” de Román Castro. La Fira compta també amb un espai d'orientació personal, on els i les joves poden fer-hi qualsevol consulta i són atesos de manera individual.\nCom a novetat d’enguany, la Fira estarà oberta el matí del dissabte als estudiants i públic en general amb xerrades d'orientació a famílies, activitats artístiques i píndoles informatives dels centres. Podeu consultar la programació a l'enllaç Dissabte de fira.\nDarrera actualització de divendres, 5 d'abril de 2019 20:38


NOSaltres: Setmana LGTBI | Diversitat sexual i de gènere\nNOSaltres: Setmana LGTBI\nLGTBI. El Centre Cultural Sagrada Família us presenta NOSaltres: Setmana LGTBI que, aquest any, es fa de forma virtual.\nEl Centre Cultural Sagrada Família us presenta NOSaltres: Setmana LGTBI que, aquest any, es fa de forma virtual.\nEn aquestes dates el Centre Cívic Sagrada Família i la Biblioteca Sagrada Família-Josep Maria Ainaud de Lasarte hauríem organitzat la 4a edició de NOSaltres: Setmana LGTBI+. Aquest any, i degut a la situació sanitària, no podem realitzar les activitats de manera presencial però no hem volgut renunciar a celebrar-la. Els propers dies, diferents grups i entitats que habitualment participen en l’organització de la setmana ens presentaran els seus projectes i accions per visibilitzar els col·lectius LGTBI+ i ens faran algunes recomanacions.\nLa caníbal és una llibreria; una cooperativa de treball associat sense ànim de lucre que vol contribuir a la transformació radical —un horitzó anticapitalista, (trans)feminista i descolonitzat. Els llibres són per a nosaltres eines de transformació de la realitat, motiu per trobar-nos i intercanviar coneixements sobre el que ens importa: les formes de governança, els cossos, els afectes… En La caníbal trobareu propostes per llegir i debatre sobre allò que ens afecta: la precarietat, l’austericidi o la sobirania alimentària. Us convidem a descobrir els nostres fons i a proposar-nos uns altres, i posem a la vostra disposició el nostre espai com a lloc de trobada i articulació de projectes. Volem ser un recurs per a les necessitats d’associació, activisme, autoaprenentatge, art i cultura crítiques i més. [Llegir +]\nEl Casal de Barri Espai 210 és un equipament nascut de la lluita del teixit associatiu del barri per poder gaudir d’un punt de trobada i així fomentar el treball en xarxa entre les diverses entitats, equipaments públics de l’entorn i els veïns i veïnes, oferint espais i activitats en què es fomenti l’intercanvi, la creació i el voluntariat, donant resposta a les necessitats i les demandes del veïnat del barri, de manera participativa i inclusiva. Tot es construeix a partir d’iniciatives i activitats culturals, artístiques, educatives, solidàries, saludables, d’interrelació entre les entitats i de col·laboració entre el diferents equipaments, actors socials i culturals. [Llegir +]\nLa Llibreria Antinous especialitzada en temàtica Gai-Lèsbica va obrir les seves portes al juny de 1997 a Barcelona al carrer Josep Anselm Clavé (Ciutat Vella) al costat mateix de les mítiques Rambles de la ciutat. Ara portem 23 anys de trajectòria i fa 4 anys que estem en una nova ubicació en el cèntric Eixample, en una part de la ciutat coneguda com el “Gaixample”, al carrer Casanova,72.\nLa nostra especialització es va ampliar i va passar a ser de cultura LGTBI+ (gai, lesbiana, bisexuals, transsexuals i intersexuals). Disposem d’una àmplia gamma de llibres des de narrativa, poesia, teatre, assaig, biografies, memòries. Destacant la narrativa infantil i juvenil on trobem contes didàctics dirigits a famílies i educadors.\nCol·laborem assíduament amb el Casal Lambda, el Centre LGTBI de Barcelona , l’Associació d’Escriptors en LLengua Catalana (AELC) que organitzen el QLIT i en la Mostra de Cinema Gai i Lesbià Fire. Disposem d’un blog on es poden consultar totes les activitats (Presentacions, Club de Lectura, Rutes literàries, Xerrades i conferències. [Llegir +]\nDes del Programa de Feminismes i LGTBI del Districte de l’Eixample ens recomanen dos projectes de prevenció i sensibilització que han desenvolupat en els darrers anys. [Llegir +]\nLa Llibreria Cómplices va complir 26 anys el passat 21 d’abril de 2020. Està especialitzada en temàtica LGTBIQ, amb seccions de narrativa, assaig, biografia, poesia, còmics, així com de DVD -tant en castellà com en versió original- i una mica de música i complements.\nEl projecte de la llibreria va néixer de la nostra il·lusió per donar visibilitat a la cultura LGTB (per aquell temps encara no existia a Espanya la Q i menys la I !!!) perquè ens semblava que era necessària en una ciutat com Barcelona.\nL’FLG és una associació de famílies de mares i pares lesbianes, gais, trans, bisexuals i intersexual que lluita per la plena equiparació dels drets i deures de les famílies LGTBI. Va néixer el 2001 de la necessitat d’un grup de famílies de trobar-nos per parlar de la nostra realitat, plantejar conjuntament les nostres problemàtiques i organitzar-nos per assolir els objectius comuns, les reivindicacions legals i la normalització social. El petit grup de famílies es va constituir en l’Associació de Famílies Lesbianes i Gais (FLG), des del 2016 Associació de Famílies LGTBI. En l’actualitat som més de 550 famílies.\nPRISMA és una associació d’abast estatal que fomenta la diversitat afectiu-sexual i de gènere en CTI per a evitar la discriminació i millorar la visibilitat del col·lectiu de Lesbianes, Gais, Trans, Bisexuals, Intersexuals, Queers, Asexuals i altres identitats fora de la norma cisheterosexual (LGTBIQA+) en aquests camps. Som una associació feminista i antiracista amb un punt de vista interseccional en totes les nostres pràctiques.


Bones pràctiques en agricultura sostenible – Ressò Digital\nData: febrer 14, 2019\nAquest proper disable, dia setze de febrer comença el curset “Bones pràctiques en agricultura sostenible”, organitzat per l’Obra Cultural Balear de Campos i impartit per l’enginyer agrònom campaner Miquel Àngel Mas Baron.\nEl curset tendrà una durada de quatre sessions, de tres hores cadascuna. Les dues primeres, que s’impartiran dins el mes de febrer, seran teòriques i tendrán lloc a l’IES Damià Huguet, mentre que les dues darreres seran pràctiques i tendrán lloc dins el mes de març, a les finques dels mateixos alumnes inscrits.\nEl preu és de 20 € per als socis de l’Obra Cultural Balear i de 30 € pels no socis.\nEncara sou a temps a formalitzar la inscripció al telèfon 606 79 61 00.\nAnterior : Susana Rubert, campiona de Mallorca sub-16 d’escacs\nSegüent : Aquest dissabte presentació de la novel.la Una pluja pertinaç


Premis Home de l’any 2011 de Fórmula1EnCatalà – Fórmula 1 en Català\nPublicat 5 de desembre de 2011 Actualitzat 14 de febrer de 2021 per F1 en CatalàCategories:General\nQuin creus que ha estat l’avaçament de l’any? i la millor cursa de l’any? quina ha estat la decisió més dolenta?\nUn any més tots els seguidors de Fórmula1EnCatalà podeu dir la vostra sobre el què ha estat aquesta temporada 2011. Podeu votar a la nostra enquesta “Home de L’any 2011” fins a 25 de Desembre. A posteriori farem un anàlisi dels resultats.\nNo som polítics, però… esperem els vostres vots :)!\nEtiquetat2011Home de l'anyPremis


Les platges del Baix Llobregat, de les millors valorades de la província | Consorci de Turisme del Baix Llobregat\nInici › Les platges del Baix Llobregat, de les millors valorades de la província\nEnviat 14 Jun, 2017\nSegons el darrer estudi de reputació online de les platges de la província de Barcelona 2016, publicat pel Laboratori de Turisme de la Diputació de Barcelona, els usuaris han valorat amb un 8,61 les platges del Baix Llobregat, una puntuació per sobre de les platges del Barcelonès, que inclou Barcelona, valorada amb un 8,33.\nL'estudi ha analitzat més de 270.000 continguts generats en relació a més de 120 platges de 26 destinacions catalanes, que generalment han estat valorades en termes de tranquil·litat i qualitat de la sorra i l'aigua.\nEl Baix Llobregat es posiciona com la segona comarca millor valorada de la província de Barcelona, per sota del Garraf (8,73), i millor que les platges del Maresme (8,45). La mitja de la província de Barcelona es situa en un 8,4 sobre 10.\nLa bona valoració es dona tant entre turistes estrangers com entre visitants locals, éssent menys elevada la que emeten els turistes de la resta de l'Estat.\nL'estudi es pot descarregar en el document adjunt.\nRESUM EXECUTIU PUBLIC_Reputació_Platges_2016_DEF.pdf


IES Bellvitge 2008-2009 » Blog Archive » Una experiència increible =D\n« bon treball\nAquest article es va publicar el\tel 27 maig 2009 a les 15:16\ti s'ha arxivat com a IES Bellvitge.\tPodeu seguir qualsevol resposta a aquesta entrada a través de RSS 2.0 canal.\tPodeu deixar una respota, or afegir un retroenllaç des del vostre lloc web\nUna resposta a “Una experiència increible =D”\nmaig 28th, 2009 a les 14:43\nMoltes gràcies a tu i els teus companys, que heu cregut en aquest projecte i també heu fet possible que s’acabés bé.\nUna de les coses que més m’ha agradat d’aquest bloc, és que ens hem pogut expressar i agrair mútuament, sense cap vergonya de fer-ho, el temps i els esforços que tots hi hem dedicat.\nAixó no acostuma a passar en una matèria normal. Crec que en 23 anys de docència, mai un alumne m’ha agrait res, potser jo també m’he oblidat de fer-ho. Per aixó, com que no estic acostumada , m’emociona molt que ho poguem fer amb tanta naturalitat.\nMoltes gràcies a tots els que heu treballat amb entusiasme. L’art en necessita molt. Per dedicar-s’hi cal creure en ell com en cap altre cosa. Per transmetre emocions primer cal ser sensible a elles i després saber-les explicar. Vosaltres ho heu sabut fer.\nL’art ens pot ensenyar a ser més humans, aquí en tenim una petita mostra.\nJo també he après moltes coses i espero seguir-ne aprenent moltes amb vosaltres.


Vilafamés estrena marca turística – Noticies en Valencià de València Castelló i Alacant\n5 agosto, 2017 vlcseo 210 Views 0 Comments\nL’acte s’emmarca dins de la setmana cultural que es va iniciar amb la inauguració de l’exposició ‘Labors amb encant’, de les Mestresses de Casa i el concert de flamenc de ‘La Meligrana’\nVilafamés compta amb una nova marca turística que va ser presentada ahir durant l’inici de la setmana cultural preví a les festes que comencen el pròxim divendres. La nova imatge, dissenyada per la empresa Estiu, recupera l’espiral present en la coneguda pintura rupestre de l’Abric del Castell i la trasforma en la lletra ‘e’, accentuada, de Vilafamés.\nEl dissenyador de la marca explica que amb aquesta nova aposta “es posa al dia l’anterior marca turistica de la localitat i també el seu lema ‘La mirada interior’, lligat conceptualment a l’espiral”. L’acte va comptar amb la presència de l’alcalde, Abel Ibáñez, i els regidors Lluís Torlà, Sergi Trilles, Marisa Torlà i Manuela Balaguer. L’Ajuntament, una vegada es coneix el nou disseny, ja ha canviat la vall publicitària turística que hi ha a l’entrada de la localitat.\nLa presentació de la nova marca va ser el punt de partida d’una setmana plena d’actes culturals que es van encetar ahir amb la inauguració de l’exposició de ‘Labors amb encant’, de les Mestresses de Casa, que restarà oberta fins el dia 10. Per la nit, un participatiu sopar de ‘pa i porta’, organitzat per l’ACT El Ratonero, va donar pas a la festa del farolet, que van viure intensament els més menuts. Per a finalitzar, el grup de flamenc ‘La Meligrana’ va amenitzar una agradable vetllada.\n← Piacere dei Traversi actua al Festival de Música Antiga i Barroca de Peníscola\nLa investigació de la mort d’una parella calcinada en un cotxe a la Llagosta conclou que l’home hauria incendiat el vehicle →\nBierwinkel organitza amb els cerveceros valencians en tapineria “Beer & clóchina’s party”\nPiacere dei Traversi, consort de flautes travesseres renaixentistes, actua aquest diumenge a les 21.00 hores, en el marc de la


Nules Negre es celebrarà del 16 al 22 de febrer i rebrà la visita de l’escriptor Juan Gómez Jurado\nNules tornarà a acollir enguany el Festival Castelló Negre (FCN), un dels més importants i reconeguts a escala nacional de literatura del gènere negre i policíac. El festival es celebrarà del 16 al 22 de febrer.\nAl festival, que es celebra a la província de Castelló des de 2010, participen Castelló, Vila-real, Benicàssim i Peníscola i per tercera vegada s’inclou Nules. “Es tracta d’un esdeveniment cultural de gran importància no sols a la província de Castelló, per la qual cosa és un orgull que Nules siga una de les cinc localitats que formen aquesta edició del Festival Castelló Negre. És una oportunitat per als nostres veïns i veïnes, i per als de la resta de municipis de la comarca de la Plana Baixa gaudir de diferents activitats gratuïtes en les quals rebrem la visita d’importants autors d’aquest gènere literari com ara Juan Gómez Jurado. A més, continuem treballant per a consolidar Nules com un referent dins del món literari”, explica el regidor Antonio Romero.\nLa programació l’obrirà el dissabte 16 a les 22:00 hores la projecció de la pel·lícula Vértigo d’Alfred Hitchcock que tindrà lloc al Teatre Alcàzar. El diumenge i destinada per als més menuts, es podrà veure Futbolísimos al mateix teatre a les 18:00 hores.\nDins del Cicle Literatura Negra per a Joves, el dijous 21 de febrer, l’alumnat de l’IES Gilabert de Centelles rebrà la visita de l’escriptor Pablo Sebastià que presentarà la seua última obra “Reikiavik”.\nL’activitat central de la programació tindrà lloc a la Biblioteca Municipal el divendres 22 de febrer a les 20.00 hores. L’escriptor Juan Gómez Jurado presentarà al club de lectura “Cosas & Musas” de Nules la seua última obra “Reina Roja”. Patricia Arteno, en representació de l’organització del festival assenyala que “es tracta d’un dels autors de moda i un dels escriptors més traduït i la seua actual novel·la Reina Roja és ja la més llegida d’Europa en format digital. De fet Juan Gómez Jurado estarà a Nules gràcies a l’interès i treball de Cosas & Musas”.\nDes de la Regidoria de Biblioteca es vol destacar i agrair la importància de la col·laboració del club de lectura Cosas & Musas en l’organització de Nules Negre i d’altres activitats relacionades en la promoció de la lectura i dels llibres.


DIARI D'UN OPTIMISTA: 08/08\nNo sé si és conseqüència de les calors d'este estiu o a causa de la febra que em va mantindre lligat al llit el passat cap de setmana, la veritat és que em sent lo suficient irònic i jugadoret com per a traure a la palestra un d'eixos temes que immediatament encenen passions.\nA causa de l'estat d'anim ja confessat, he decidit prescindir d'anàlisis "sesudos" o justificacions repetides una i mil voltes i en el seu lloc exercir de tave en l'orella de la pesada haca del valencianisme, aixina que vos oferisc una faula d'Esopo, aquell a qui se li adjudiquen entre altres les titulades La rabosa i el raïm o La llebre i la tortuga, i que en esta ocasió ens parla de la llengua...\nCAP. XIII Del convit que va fer Janto als seus deixebles.\nVa convidar Janto a tots els seus deixebles, dient a Esopo que els portara una vianda que fóra dolça i saborosa.\nEsopo anant al mercat deia entre si: “Ara he de mostrar la meua admirable saviesa” i comprant llengües de cansalada les va posar en l'olla.\nVenint Janto a menjar ab els seus deixebles, va dir a Esopo que portara a la taula la desitjada vianda, i posant les llengües ab vinagre a la taula van començar a fruir d'aquella admirable sapiència, lloant els deixebles del científic mestre la profundíssima doctrina dient: “Este delitós menjar ple està de filosofia”.\nVa manar després Janto a Esopo que portara una altra vianda, i portant més llengües adobades ab all i pebre, deien els seus deixebles: “Pròpiament ens pertany una llengua després d'una altra llengua”, mes a la fi, portant Esopo una altra volta llengües, enutjats ja els deixebles juntament ab Janto per tantes llengües, va dir este: "¿No hem de menjar més que llengües? ¿No et vaig dir que portares una vianda que fóra dolça i saborosa?.\nVa respondre Esopo: "Gràcies faig als Déus, que hi ha ací hòmens de tan alta intel·ligència. ¿Quina vianda hi ha millor, més dolça i més saborosa que la llengua? Per la llengua són ordenades totes les arts, per la llengua tota la doctrina i filosofia és ennoblida, per la llengua les dignitats, les ocupacions i les riqueses són adquirides. Per la llengua s'efectuen els matrimonis, per ella les cases i les ciutats són enriquides, per ella els hòmens són exaltats i respectats. Últimament en la llengua està quasi tota la humana vida, de manera, que no hi hi ha cosa més dolça que la llengua, ni dels Déus ha sigut donada als mortals major riquesa que la llengua".\nAb grandíssim aplaudiment, alegres tots els deixebles de Janto de la subtil resposta d'Esopo, li van abraçar defenent contra el confús mestre la pura innocència.\nCAP. XIV Un altre convit de llengües.\nMes Janto, pensant en venjar-se va dir a l'altre dia a Esopo davant dels seus deixebles: "Puix que ahir vam menjar a gust teu, mudem hui les viandes, jo vull que tots els meus deixebles mengen ab mi, per tant ens has de portar la pitjor i més amarga vianda que trobes".\nVa partir promptament Esopo i va comprar una altra volta llengües i les va posar en l'olla; mes venint tots a l'esperat convit i dient Janto a Esopo que portara l'amarga vianda, Esopo va portar les llengües com havia acostumat, i admirats els deixebles de Janto junt ab ell de que una altra volta tornara a les llengües, van demanar una altra vianda.\nPortant-los Esopo més llengües, es van indignar a tal punt que el Filòsof Janto li va dir: "Ara no t'he manat portar vianda dolça, sinó amarga".\nVa respondre sobtadament Esopo: "¿Quina cosa hi ha pitjor i més amarga que la llengua? Per la llengua es perden els hòmens, per la llengua arriba l'home a miserable pobresa, per la llengua són destruïdes les ciutats. Finalment per la llengua perixen totes les coses.\nI no afegiré ni una coma... ¡Bon profit !\nPublicat per Carles a les 7:19 Cap comentari:\nPareix que han passat mil anys, però en realitat no han sigut més que quatre dies mal comptats. En un obrir i tancar d'ulls, els que ara estem rondant els quaranta vam passar de vore un parell de canals en blanc i negre (alçant-nos de la butaca per a canviar de canal), a la primera liberalització de la “tele” que prompte serà superada per l'apagada analògica.\nAquelles noves cadenes de televisió van arribar embolicades en un halo de modernitat estatal i de regeneració del carregat ambient informatiu per la seua presumible independència i esperada qualitat, i encara que no tot va ser roín ni decepcionant, estes perspectives prompte van ser sobrepassades per la crua realitat de les Mamachico les interminables gales, els matinals de tertúlia chafardera i la voracitat d'un tot per l'audiència que va desembocar en el penós especial sobre les xiquetes d'Alcàsser.\nUn estava veient tranquil·lament VIP NOCHE, ab Emilio Aragón desbordant espontaneïtat i de repent irrompien les Cacao Maravillao per a recordar-te que encara que la mona es vista de seda, mona es queda.\nLes Cacao van ser tota una fita en la història del màrqueting televisiu. Es conta que la insistència ab què apareixien en “prime time” ab el seu fals anunci va provocar una inesperada demanda en els consumidors i van ser molts els que van acudir als lineals dels supermercats a la recerca de tan fabulós producte sense trobar-lo, situació que inexplicablement no va ser aprofitada per Tele 5 per a incrementar el seu compte de resultats per la venda de la marca.\nUns anys més tard, ens trobem davant d'una situació semblant encara que en un àmbit totalment distint. Des que es va començar a aplicar el màrqueting als territoris (al paréixer tot és susceptible de ser venut o promocionat) ab el exitos i plagiat eslògan I love NY, pareix que s'ha convertit en obligació allò d'estar en el mapa, i ab esta premissa, la d'estar en el mapa, les administracions gasten ingents quantitats de diners en promocionar-se a tots els nivells i per descomptat la valenciana no anava a ser menys llançant-se des de l'època de Zaplana a un frenesí promocional que ha culminat en un esclafit d'esdeveniments ab el tàndem Camps - Rita.\nPromocionar Valéncia a base de visites papals, importants regates, carreres de F1, palaus de congressos i de l'opera, ciutats de la llum o de les ciències i un llarg etcètera te un inqüestionable valor positiu per quant fa més conegut el nostre territori en l'exterior (més gent sap que existim) al temps que alimenta a nivell intern l'orgull de pertinença fomentant-se el sentiment de poble de què tan necessitats estem i per això, mai he arribat a entendre als que s'oposen sistemàticament a tots els projectes que es presenten en este sentit.\nAra bé, la promoció del territori ha de tindre algun objectiu, algun sentit més enllà de la mera celebració d'uns actes de major o menor transcendència, i és precisament ací en el que s'està fallant.\nPareix que no interessa més que el resultat immediat, el saber si durant la visita del Papa, o durant l'Amèrica la‘s Cup, vam tindre prou nombre de “turistes”, si l'hostaleria va facturar més o menys que en el mateix període de l'any anterior, o si va resultar rendible en termes econòmics al conjunt dels valencians i no obstant, es desprecia la repercussió a llarg termini per la senzilla raó que no hi ha un pla a llarg termini.\nLes grans quantitats de diners que s'utilitzen per a promocionar valència pareix que no tenen més objecte que el d'atraure el pròxim esdeveniment i és en este punt en què no compartisc en absolut la política del Govern Valencià.\nSom capaços de situar la marca Valéncia en el mercat internacional però no som capaços de dotar-la d'un contingut més enllà del purament turístic, rebutjant les enormes possibilitats que per a la nostra indústria (tan necessitada suport institucional) pot representar el prestigi de ser valencians.\nPromocionem Valéncia (la Comunitat Valenciana si es vol) com una marca de qualitat, però no omplim els lineals internacionals de productes valencians, no situem a les nostres empreses en l'exterior; i mentres l'IVEX (Institut Valencià de l'Exportació) contínua fora de cobertura, els consumidors sen van dels supermercats estranyats al no trobar el Cacao Maravillao.\nPublicat per Carles a les 16:21 1 comentari:


Proveïdors: Negociació i Optimització de la Gestió - | Fundació UdG: Innovació i Formació\nProveïdors: Negociació i Optimització de la Gestió\nData darrera sessió presencial: 08/05/2019\nData de finalització: 08/05/2019\nTreball final de postgrau: del 24 d'abril al 8 de maig 2019\n– Actualitzar i progressar en la gestió amb els proveïdors. Replantejar el tipus de relació que hi ha entre clients i proveïdors.\n– Com especialistes tenim la responsabilitat de transmetre el know-how per tal que les empreses s’enriqueixin en tots dos sentits.\nA qualsevol persona interessada o vinculada al món de la logística, concretament compres, que tingui la responsabilitat de mediar entre l’empresa i el proveïdor, no només en la part de negociació, sinó en la part de la comunicació i la gestió. També s’adreça a persones que vulguin introduir-se en aquest món.\nNo es plantegen requisits específics d’admissió a complir per part dels estudiants.\nAquest postgrau dona a conèixer la rellevància del proveïdor com a peça clau, ja que pot fer complir la majoria dels compromisos que hem adquirit amb els nostres clients (timings, qualitat, compliment de comandes, etc.). Per aquest motiu necessita un espai, un curs dedicat específicament a aquesta figura de la qual depèn la SCM.\n– Sensibilitzar la societat de la repercussió del sector logístic en sentit global enfocat principalment en les compres.\n– Conèixer les eines de gestió que cal emprar així com estratègies per crear un pla d’accions que permeti aconseguir els propòsits.\nCada cop més, la logística té més protagonisme; hi ha una gran demanda de professionals amb els coneixements específics per cobrir les noves necessitats del mercat (capacitat de negociació, empatia, habilitats socials, concepte win-win, comerç internacional, etc.), desenvolupant tasques a customer services, com a cap de compres, comprador, aprovisionador, etc.\nGestió del procés d'aprovisionament\nGestió per processos com a base de la logística, procés de compra (nacional i internacional), cerca de valor per al client final, gestió dels costos logístics com a punt clau de la cadena de subministrament. Optimització de l’aprovisionament quant a quantitats, punt de comanda i modes de transport. Impacte sobre el compte de resultats.\nClassificació de proveïdors en funció de la integració a la cadena, mètodes de negociació, paràmetres de relació entre client i proveïdor, repartiment de riscos i gestió de les cobertures legals.\nCurs de Postgrau en Proveïdors: Negociació i Optimització de la Gestió per la Universitat de Girona*\nFacilitar un aprenentatge actiu , dinàmic i pràctic tant pels docents com també per part dels estudiants buscant en tot moment la interacció amb aquests. El punt clau en aquests tipus de formació és utilitzar diapositives com a eina en cada sessió. mitjançant un projector (informació que l´alumne disposarà a través de la plataforma corresponent). Realitzant el mètode CASO al final de cadascun del mòduls per tal de fomentar equip i tanmateix crear controvèrsia sobre un tema concret i així veure-ho des d’un punt de vista pràctic i real.\n– 80% d'assistència obligatòria a les classes presencials.\n– A l´inici del curs es proposarà un treball a realitzar que s´haurà d´entregar a final de curs. Els continguts dels que haurà d´estar representat aquest treball s´aniran donant al llarg del curs, es a dir, està pensat perquè l´alumne vagi fent el treball de forma progressiva a mida que avança el contingut. El resultat d´aquest treball acreditarà si s´obtenen els ECTS o no.


Montilla aposta per "examinar què cal corregir" de la immersió lingüística\nBarcelona. Dijous, 5 de desembre de 2019. 14:51\nActualitzat Dijous, 5 de desembre de 2019. 14:51\nL'expresident de la Generalitat José Montilla ha apostat per "examinar què cal corregir" de la immersió lingüística després que el PSC hagi obert aquest debat que discutirà en el marc del congrés que el partit celebra la setmana que ve.\nEn aquest sentit, en un article a l'Ara sota el títol 'La llengua, per entendre'ns', Montilla defensa que la immersió és el mètode i no l'objectiu i demana que es faci un debat "seriosament". D'altra banda, avisa que "els conflictes lingüístics són molt perillosos". "Evitem-los tant com puguem perquè contenen el germen de la divisió", afegeix per després denunciar "episodis de confrontació" que s'han utilitzat com "airet" en defensa de projectes polítics.


Els treballadors de Ràdio 4 i RNE denuncien un «intent de minimitzar» l'1-O | NacióDigital\nEls treballadors de Ràdio 4 i RNE denuncien un «intent de minimitzar» l'1-O\nEls empleats de l'emissora a Catalunya retreuen als directius que no s'hagués planificat cap alteració de la programació habitual del diumenge passat\nper Redacció, 4 d'octubre de 2017 a les 08:18 |\nMoment en què un policia espanyol llança una salva a la Ronda Ponent de Sabadell. Foto: Juanma Peláez\nEls treballadors de Ràdio 4 i de RNE a Catalunya han denunciat un "intent de minimitzar" la jornada de l'1-O per part dels directius de l'emissora. En una comunicat, els empleats lamenten que no s'hagués planificat cap alteració de la programació habitual de diumenge passat i que s'hagués d'improvisar un programa especial de matí i de vespre que no van recollir la majoria de compareixences que es van produir després del tancament dels col·legis electorals.\nEn aquest context, manifesten públicament la "manipulació i la visió esbiaixada" que es dona des dels mitjans de comunicació on treballen de la realitat de la societat catalana. I afegeixen que els treballadors no en són responsables.\nDe fet, recorden que "fa temps" que alerten "en diferents àmbits de la poca pluralitat que existeix a les tertúlies dels programes" de l'emissora. "Contemplem amb tristesa i preocupació com aquesta situació provoca, de vegades, rebuig ciutadà al carrer, cosa que afecta el desenvolupament normal de la nostra tasca i taca la imatge d'una emissora pública que hauria d'estar al servei del conjunt de la ciutadania", lamenten.\nUna dona votant a l'Escola Industrial. Foto: Juanma Peláez\nVÍDEO Els periodistes de TVE es rebel·len contra la «vergonya» i la manipulació informativa\nPolítica, referèndum, Ràdio 4, RNE