Hydralin GYN 400ML HIGIENE INTIMA I LAVABO IRRITACIONS picor\nHydralin GYN 400ML HIGIENE INTIMA i irritacions LAVABO Picor\nHydralin GYN 400ML HIGIENE INTIMA I LAVABO IRRITACIONS picor assegura compliment íntim i protecció diària activa per a totes les dones després del tractament d'una infecció bacteriana.\nHydralin GYN 400ML HIGIENE INTIMA I LAVABO IRRITACIONS picor\nHigiene íntima 400ml Descripció Hydralin gyn\nPer diverses raons, sovint succeeix que la flora vaginal de les dones pateixen d'agressions externes. En aquest cas, és essencial per protegir productes eficaços Com Hydralin Gyn ®. Aquesta atenció a la higiene personal li dóna la protecció contra la irritació causada per les infeccions per fongs o per llevats. Actuant per un període d'almenys 12 hores, proporciona alleujament i benestar a la seva vida privada.\nUna solució amb calmants va ser creat per BAYER SALUT FAMILIAR per ajudar les dones a dominar les irritacions diàries. Glicina en la solució suavitza la picor i la presència d'excipients alcalí del pH vaginal equilibra el desestabilitzat pels microbis i fongs. Hydralin Gyn redueix el creixement bacterià i elimina la incomoditat creada per l'alteració de la flora normal íntimes. El seu avantatge és l'absència de components tòxics, com ara els parabens o colorants, desfavorables per al desenvolupament de la flora íntimes. L'ampolla de 400 ml s'utilitza com un sabó líquid. L'ús d'Hydralyn Gyn pot completar un curs de tractament, però no pot substituir a un altre.\nConsells i opinions sobre la higiene íntima 400ml Hydralin gyn Aplicació\nAquest producte és només per a ús extern. S'utilitza com un bany de sabó líquid sinó que requereix una esbandida a fons després del seu ús. Flora íntima sent fràgil, es recomana una estreta supervisió mèdica.\nComposició Hydralin 400ml ginecologia higiene íntima\nAqua, de betaïna propil cocamido, cocamida DEA, òxid de estearamina, glicina, clorur de sodi, glicèrids PEG-6-caprylic/capric, fragància, hidròxid de sodi.\nHipoalergènica, provada sota control mèdic, parabens, lliure de sabó, tint lliure, pH alcalí lliure de conservants (al voltant de 8,5).\nLa introducció de la higiene íntima 400ml Hydralin gyn


Casa Vacanze Poggio Aprico Campiglia Marittima Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Suveretana 3, Campiglia Marittima, Campiglia Marittima, Itàlia, 57021 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Casa Vacanze Poggio Aprico està situat idealment a Campiglia Marittima; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCasa Vacanze Poggio Aprico ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com instal.lacions de barbacoa.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com piscina exterior, ping pong, jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Campiglia Marittima, faci de Casa Vacanze Poggio Aprico la vostra llar.\nCal que informeu el Casa Vacanze Poggio Aprico de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 100 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.


Throwback Eurocup 2014: el tercer títol va arribar en Kazan\nValencia Basket tornaria a una final europea dos anys després del seu títol a Vitòria, encara que la va perdre en la pista del Khimki Moscow Region. Dos anys després d'eixa derrota, Rússia seria un element fonamental en el camí cap al tercer títol d'Eurocup per al Valencia Basket. Els primers passos continentals en aquella temporada 2013-14 van ser un poc dubitatius lluny de la Fonteta, amb tres derrotes en Ljubljana, Villeurbanne i Ulm. Una derrota a casa davant el Union Olimpija va ser resposta amb dos rotunds triomfs en Varese i a casa davant el ASVEL Villeurbanne per a passar al Last 32 amb un balanç de 6-4.\nEn la segona fase de grups esperava un grup dur amb el Unics Kazan, el Stelmet Zielona Gora polonés i el Telenet Ostende. Dos triomfs davant els belgues i una àmplia victòria a la Fonteta davant els polonesos per a guanyar-los el basket-average van ser suficients per a passar com a segons de grup per darrere del Unics Kazan. Eixa segona posició amb un balanç de 3-3 posava a Valencia Basket en una posició complicada, amb poques possibilitats de recuperar el factor pista si anava avançant en el torneig. Però la història estava a punt de reescriure's i per primera vegada en esta competició, un equip superava quatre eliminatòries amb el factor pista en contra per a acabar alçant el títol.\nEl començament no anava a ser senzill. El rival en huitens de final era un Khimki ficat en una ratxa de 15 victòries consecutives que estava liderant tirànicament l'Eurocup amb un excel·lent rendiment de Mike Green, James Augustine, Marko Popovic, Petteri Koponen i Sergey Monia. I amb el segon partit a Rússia. Però la Fonteta va trencar la ratxa del Khimki amb un sòlid triomf per 75-59. 16 punts de renda que semblaven pocs en el partit de tornada, on el combinat rus trobava el cércol una vegada i una altra. Amb el partit ficat en els segons finals vorejant la distància de seguretat, una cistella des de la mitjana distància de Pau Ribas i la defensa de Lafayette sobre el tir de Popovic van certificar el passe als quarts de final.\nLlançats per este triomf de prestigi i caràcter, l'equip taronja va arrasar en l'anada dels quarts de final al seu rival en l'actual edició de les Eurocup Finals, l'ALBA Berlín per un marcador de 86-54, deixant sense importància la derrota a Alemanya per 78-73. La confiança i el nivell de joc es van adequar en competició europea a una esplèndida Lliga Regular en ACB i l'equip va arribar en un excel·lent pic de forma a la part decisiva. En semifinals tocava un altre rival rus, el Nizhny Novgorod, i l'equip taronja va traure el bitllet per a la seua quarta final d'Eurocup guanyant tant a València (84-75) com a Rússia (73-85). Després de passar tres eliminatòries amb el factor pista en contra, retrobament en la final amb el Unics Kazan.\nI com en les rondes anteriors, Valencia Basket començava a casa i volia començar colpejant forta. I va començar pegant molt dur. +15 després del primer quart, +22 al descans, +30 en acabar el tercer amb un Doellman deslligat que va acabar amb 35 de valoració. Només la reacció del Unics en l'últim quart va donar un poc de suspens a la final en deixar el marcador final del primer partit en 80-67. Però l'equip taronja ja va deixar clar en els primers compassos del partit de tornada que no anava a permetre ni un indici de reacció. Només 4 punts encaixats en el primer quart i rendes que van rondar la dotzena durant tot el partit, perquè el tercer títol d'esta competició fora per a Valencia Basket per un resultat en el segon partit de 73-85. El quart retorn des de Rússia, amb una Eurocup de més, va ser el més plaent i gaudit de tots.\nTriguero, Ribas, Doellman, Van Rossom, Sato, Lishchuk, Lucic, Dubljevic, Rafa Martínez, Oliver Lafayette, Larry Abia i Pablo Aguilar van ser els dotze que es van vestir de curt per a alçar el títol en Kazan. Lubos Barton, David Guardia, Oleksiy Pecherov, Pablo Pérez i Luis Sabater també van col·laborar defensant la nostra camiseta en aquella edició de l'Eurocup.\nL'MVP de les finals, Justin Doellman, assenyala que “el primer que recorde és l'afecte dels aficionats en el primer partit de la final per a poder guanyar, amb tot el que això significava de cara al segon partit de la final fora de casa. Va ser una cosa tremenda i realment ens van ajudar moltíssim. I en segon lloc recorde la rebuda quan vam tornar a València aquella nit i la celebració l'endemà, recorrent els carrers de València amb la meua filla en braços. Poder compartir eixe moment amb la meua família va ser una cosa espectacular i que mai podré oblidar”.


Les biblioteques públiques catalanes presenten a Liber 2020 les experiències de foment de la lectura digital realitzades durant la pandèmia | Biblioteques de Girona\nLes biblioteques públiques catalanes presenten a Liber 2020 les experiències de foment de la lectura digital realitzades durant la pandèmia\nLes biblioteques públiques de la ciutat de Girona exposaran la seva capacitat d'adaptació i la seva proposta d'activitats i serveis oferts des del període de confinament.\nLes biblioteques públiques de Catalunya presentaran durant la celebració del Liber 2020 els resultats d’algunes de les activitats de foment digital que han dut a terme des de l’inici de la pandèmia. El proper dimarts 27 d'octubre de 2020 de 17:15 a 19:00 es podrà seguir per Internet el desenvolupament de la taula rodona “L’impuls de la lectura digital en les biblioteques públiques catalanes en el context de la crisi sanitària durant la covid-19” amb representants de la Diputació de Barcelona, Consorci de Biblioteques de Barcelona, Ajuntament de Girona i el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. La taula rodona serà moderada pel Col·legi Oficial de Bibliotecaris-Documentalistes de Catalunya.\nEn el marc d’aquesta taula rodona es presentaran alguns dels resultats de l’estudi d’usuaris de la biblioteca digital eBiblioCat elaborat per la Diputació de Barcelona i el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. A partir de l’inici del confinament, el nombre de préstecs virtuals en aquesta plataforma pública i gratuïta ha augmentat en un 336% i el nombre d’usuaris d’aquest servei s’ha triplicat fins a les 52.756 persones. Paral·lelament, el Consorci de Biblioteques de Barcelona presentarà l’experiència del seu programa de clubs de lectura virtual i les biblioteques municipals de la ciutat de Girona i la Biblioteca Pública de Girona Carles Rahola detallaran les accions que han desenvolupat per continuar garantir els serveis bibliotecaris durant aquests darrers mesos. Finalment, el Departament de Cultura de la Generalitat relacionarà els serveis i programes de suport impulsats realitzats durant la pandèmia.\nLa fira Liber és l’esdeveniment professional més important que se celebra a l’Estat espanyol i que reuneix els principals actors de la cadena de valor del llibre. Enguany i atesa la situació sanitària l’acte es realitzarà en format streaming.\nPer seguir les diferents activitats programades a Liber cal fer la inscripció gratuïta:\nCodi de registre: K8TPJKOS


L'adjudicació del contracte elèctric, endarrerida però no aturada | Info Barcelona | Ajuntament de Barcelona\nL'adjudicació del contracte elèctric, endarrerida però no aturada\nEl Govern municipal ha presentat al·legacions a la suspensió cautelar del concurs de subministrament elèctric portada a terme pel Tribunal Català de Contractes del Sector Públic, fruit dels recursos presentats per Endesa i Gas Natural. Tot i que s’endarrereix el procés d’adjudicació, es treballarà en paral·lel per agilitzar-lo al màxim entre les sis empreses que hi opten. El subministrament elèctric a tota la ciutat està garantit.\nLes dues principals companyies elèctriques a Barcelona han impugnat el nou acord marc per a la contractació del subministrament d’energia elèctrica de l’Ajuntament de Barcelona, per la presència d’una clàusula que incorpora mesures de coresponsabilitat de les subministradores per garantir els drets energètics dels ciutadans.\nEl regidor d’Aigua i Energia, Eloi Badia, ha reiterat que el plec del concurs no incorpora cap clàusula que no sigui a la Llei 24/2015 de lluita contra la pobresa energètica i que no s’ha discriminat cap companyia. “Si no s’han presentat a Barcelona és perquè no han volgut, no perquè no han pogut. Estem tranquils i tenim plena confiança en la decisió del Tribunal”, ha afegit Badia. L’Ajuntament continuarà treballant, quan s’aixequi la suspensió cautelar, per poder adjudicar el contracte en el mínim temps possible. En qualsevol cas, la prestació del servei està garantida.\nL’Ajuntament ha rebut diferents i variades mostres de suport d’altres municipis que tenen previst incorporar les mateixes clàusules que Barcelona en els contractes. El regidor ha assegurat, a més, que en les darreres hores ha parlat amb el conseller d’Empresa i Coneixement de la Generalitat de Catalunya, Jordi Baiget, i amb els màxims responsables de l’Associació Catalana de Municipis (ACM) i la Federació de Municipis de Catalunya (FMC).


Perfils de balcó, llavi degoteig o vores - juntasyperfiles.com\n> Perfils de balcons\nLes rajoles ceràmiques i de pedra són revestiments de superfície ideals per a l’exterior i s’han utilitzat amb èxit en aplicacions exteriors des de fa milers d’anys. Els balcons i terrasses exteriors ofereixen excel·lents oportunitats per a la instal·lació de superfícies enrajolades. Els perfils de balcons proporcionen un acabat de vora als perí...\nLes rajoles ceràmiques i de pedra són revestiments de superfície ideals per a l’exterior i s’han utilitzat amb èxit en aplicacions exteriors des de fa milers d’anys. Els balcons i terrasses exteriors ofereixen excel·lents oportunitats per a la instal·lació de superfícies enrajolades. Els perfils de balcons proporcionen un acabat de vora als perímetres de balcó i terrassa. Perfil de vores per a balcons i terrasses, llavi per goteig, perfil de suport per vores per a aplicacions exteriors, forats de drenatge per a paviments de gran format.\nEs mostren 1 - 15 of 17 articles\nOrdenar per --Preu: primer més baixPreu: primer més altNom del producte: de A a ZNom del producte: de Z a AEn estocReferència: primer més baixReferència: primer més alt\nBARA-RTP - Escopidor per a balcons i terrasses\nPerfil trencaaigües per col·locar en talls de balcons i terrasses existents, i serveix de suport per als canalons de desguàs Schlüter Barin.\nBARA-RT - Perfil fioles d'alumini lacat en forma de T\nPerfil trencaaigües en forma de T, d'alumini lacat, per a remat de balcons i terrasses. Es pot emprar per a recobriments col·locats sobre grava, sobreelevats o enganxats.\nBARA-RK - Escopidor de alumini per a balcons\nPerfil trencaaigües d'alumini per a balcons de tancament en colors i forma de T. Escopidor i cobreix la unió amb la superfície de drenatge TROBA.\nBARA-RKK - Escopidor de alumini per a balcons\nPerfil d'trencaaigües en forma de T, que es col·loca sobre un recrescut amb pendent. Trencaaigües per balcons amb trencaaigües.\nBARA-RKKE - Escopidor de alumini per a balcons\nBARA-RKKE és un perfil trencaaigües en forma de T amb trencaaigües. El perfil perforat protegeix els cants de les rajoles i ofereix una rematada net.\nBARA-RKB - Escopidor de alumini per a balcons\nBARA-RKB és un perfil de rematada per frontals de balcons i terrasses. Ala inferior trencaaigües i una pestanya superior de protecció per al paviment.\nBARA-RAK - Escopidor de alumini per a balcons\nPerfil trencaaigües d'alumini en colors lacats, que es col·loca com trencaaigües en la vora de la terrassa o balcó.\nBARA-RAKE - Escopidor de alumini per làmina DITRA\nBARA-RAKE en un perfil trencaaigües per balcons amb trencaaigües per a la col·locació amb làmina DITRA sobre un morter amb pendent.\nBARA-RAKEG - Escopidor de alumini per làmina DITRA 25\nBARA-RAKEG és un perfil trencaaigües per balcons amb trencaaigües per a la col·locació amb làmina DITRA 25 sobre un morter amb pendent.\nBARA-RW - Escopidor de alumini amb forma de L\nPerfil trencaaigües per balcó en forma d'esquadra d'acer inoxidable o alumini lacat per rematar les vores en balcons i terrasses.\nBARA-RAP - Perfil d'alumini lacat per a rematada\nPerfil d'alumini lacat. En combinació amb el trencaaigües BARA-RW serveix per a la limitació dels laterals oberts en balcons i terrasses.\nBARA-RKL - Escopidor de alumini per a balcons\nBARA-RKL és un perfil escopidor amb desguàs d'alumini lacat. Apte per a rajoles de gran format sobreelevades o sobre grava / graveta.\nBARA-ESOT - Perfil portador de sòcol en acer inoxidable\nBARA-ESOT és un perfil portador de sòcol d'acer inoxidable, que pot utilitzar-se quan no hi ha un fons portador per rajoles de sòcol.\nNovovierteaguas LX - Perfil trencaaigües d'alumini inclinat\nEl perfil Novovierteaguas LX és un perfil trencaaigües d'alumini inclinat, és ideal per rematar terrasses, balcons i ampits.\nNovovierteaguas GT - Perfil trencaaigües d'alumini recte\nPerfil trencaaigües d'àmplia cara vista fabricat en alumini, ideal per rematar terrasses, balcons i ampits. L'exclusiu disseny de la seva trencaaigües, ranurat en tota la seva longitud, el fa moltíssim més eficaç per canalitzar l'aigua lluny de la paret.


Enric Vila: 'Poden passar dues coses: que ens arrasin o que incendiem Espanya'\nCastells va abandonar el PSC el novembre de l'any passat i MES posteriorment\tCastells va abandonar el PSC el novembre de l'any passat i MES posteriorment\nEl congrés espanyol rebutja la moció d'ERC sobre la independència amb l'abstenció d'ICV i Unió\tEl congrés espanyol rebutja la moció d'ERC sobre la independència amb l'abstenció d'ICV i Unió\nL'ex-diputat Joan Mena encapçalarà la llista d'EUiA de Barcelona al congrés espanyol\tL'ex-diputat Joan Mena encapçalarà la llista d'EUiA de Barcelona al congrés espanyol\nEl govern contradiu Felip Puig i nega que l’acord amb la CUP sigui impossible\tEl govern contradiu Felip Puig i nega que l’acord amb la CUP sigui impossible\nAnna Gabriel, sobre la coherència de la CUP i la manera d'arribar a un acord\tAnna Gabriel, sobre la coherència de la CUP i la manera d'arribar a un acord\nLa mesa del parlament pren forma amb noms i cognoms\tLa mesa del parlament pren forma amb noms i cognoms\nLa foto més desafortunada de Societat Civil Catalana?\tLa foto més desafortunada de Societat Civil Catalana?\nRomeva: 'En aquests moments descarto que hi hagi noves eleccions'\tRomeva: 'En aquests moments descarto que hi hagi noves eleccions'\nEnric Vila: ‘Poden passar dues coses: que ens arrasin o que incendiem Espanya’\nEntrevista a l'autor del llibre 'Un estiu a les trinxeres' · 'Ens han violat i ens diuen putes. Ho vols més clar?', exclama\nEnric Vila viu en una trinxera intel·lectual sistemàtica. Farcida de pensaments incòmodes. O agraden molt o no agraden gens. És un periodista i escriptor que deixa pocs lectors indiferents. I això és una sort en els moments que corren, plens d’articulistes que escriuen per agradar. El seu últim fill es diu ‘Un estiu a les trinxeres‘ (Editorial Pòrtic, 2015). Diu que és una crònica política i sentimental de la lluita per la llibertat, però sembla més l’autòpsia forense del procés explicada pas a pas i sense gaires contemplacions. Vull dir que és un exercici dur en què més d’un i més de dos es poden sentir assenyalats. L’objectiu de Vila és remoure la consciència i que cada lector es pregunti si fem allò que toca per guanyar. En aquesta conversa, el periodista tampoc no s’ho pensa dues vegades, a dir què pensa. Si en teniu ganes, cordeu-vos el cinturó.\n—Ens quedarem una altra vegada a un pam de la glòria?\n—Sí. El pas cap a la glòria demana fer un salt. Sempre que calculem, i això passa amb tot, perdem. No sé veure l’escenari que faci possible aquest salt. Es guanya sempre amb l’últim cop de puny. Entenguem aquesta expressió sense violència. I es guanya si es fa perquè s’ha de fer; no perquè se’n tregui cap profit. I quan no es fa així, l’adversari sempre té eines per a doblegar-te. Una guerra es guanya quan un doblega l’altre. Sempre hi haurà un element de xantatge si no es fa perquè sí.\n—No hi ha ‘win-win’ possible?\n—Els estats no pensen en aquests termes. Pensen en termes de derrota o victòria. Són fatalistes. És Sèneca. Els estats són això. El ‘win-win’ és una cosa de les ciutats, de l’esperit comercial i tot això… No dic que no hi hagi països que tinguin una mentalitat més desenvolupada que els altres. Els anglesos en tenen més que els espanyols o que els francesos, per exemple. Però la mentalitat d’un estat és derrota o victòria. Fatalisme, derrotisme, poc respecte per les relacions humanes… La vida de les ciutats és més alegre.\nMas és el més valent de tots. És clar. És com en Companys. Hi és ell perquè no hi ha ningú més.\n—De qui és culpa que no encarem la situació amb mentalitat d’estat?\n—De ningú i de tothom. Jo dic que Mas és el més valent de tots. És clar. És com en Companys. Hi és ell perquè no hi ha ningú més. Ha agafat un paper que no li tocava i que no volia jugar. Ho ha fet per motius… no sé com dir-ho… no em sabria posar en el seu cap… però són motius que no tenen a veure amb la independència, sinó amb unes altres coses. Ho gestiona tenint sempre en compte la idea aquesta del prestigi i els diners. De no quedar malament i que ningú no hi perdi gaire. Ho entenc, però és la vella manera de perdre.\n—I en això són diferents Junqueras o la gent de la CUP?\n—No. Perquè no hi ha ningú que l’hagi desplaçat. Ni en el discurs ni en els fets. Ara és molt fàcil de dir-li que no el voten i tot això. Però això havia de passar el 9-N. La CUP li va donar peixet. La posició de la CUP és molt fàcil. És una posició de ‘tot a 100’. Com que no han governat, com que no han d’assumir les conseqüències d’allò que diuen… ara tot és gratuït. Somniar és gratuït en el seu món. Perquè encara no han portat les idees a terra. En Junqueras s’hauria hagut de plantar. És la meva opinió. Tampoc no sé si ell sol hauria pogut fer-ho. També recordo que tenia tots els mitjans en contra. La pressió de l’estat i de tot el que significa es nota. Fins i tot quan l’estat es disfressa d’independentisme. Es nota. Jo la noto. Potser sóc un paranoic.\n—Al llibre dieu que no havíeu tingut mai tant la sensació de perill…\n—Amb tot, també considereu que la decadència de la guerra en el món occidental afavoreix els nostres interessos, no pas els de Madrid.\nHem d'estar disposats a posar en perill l'estat espanyol i aguantar-ho.\n—I així i tot no guanyarem la independència?\n—No ho veig pas fàcil. És que allà viuen molt bé! Si vas a Madrid, t’adones que se’ls en fot. Viuen la mar de bé en el seu món i ja està. Fan els discursos que no toquen a terra, però com ha estat sempre. Tant se’ls en fot. Si no posem en perill això, si no ho posem seriosament en perill, és impossible. Una cosa que ho posava en perill era el 9-N: desobeir i que vingués l’exèrcit. O que s’armés un escàndol. Si volem guanyar, hem de posar l’estat espanyol en perill. I evidentment hem d’estar disposats a aguantar-ho. El 9-N hi havia un ambient que feia possible una resistència forta. I l’hem anat desgastant amb personalismes i ximpleries. Les batalles petites ens han restat força per a la batalla gran. Tinc aquesta impressió. No dic que no es pugui guanyar, però no ho noto.\n—Els pròxims passos tornaran a crear situacions com la del 9-N.\n—Sí, però ells ja estaran preparats. Pot ser que hi hagi una nova oportunitat. Tant de bo! Però ara ja no els sorprendrem. L’independentisme s’ha radicalitzat d’ençà del 9-N. Però s’ha radicalitzat des d’un punt de vista estomacal i cap a l’esquerra. Això és un horror. És un horror des del punt de vista de fer un país. No perquè s’hagi decantat cap a l’esquerra. Perquè barrejar dues indignacions és molt perillós.\nEls espanyols s'han preparat. Han posat jovenets. Jovenets que fa nou mesos no s'haurien jugat res per tot això.\n—En quin sentit estaran més preparats?\n—Els espanyols s’han preparat. Han posat jovenets. Jovenets que fa nou mesos no s’haurien jugat res per tot això. I ara sí que ho faran perquè els hi va el sou, el projecte de vida… Així és com es fan les coses: embolicant la gent en un projecte de vida. La política també són persones. Fan aquest transvasament cap a Ciutadans i Podem per reconduir la indignació i tenir-ho controlat. Ara donaran poder a joves de trenta anys i quaranta que entraran al congrés i cobraran calers. Aquesta gent resistirà molt més que no ho haurien fet fa un any.\n—Així, aquesta història no té a veure amb construir majories socials i carregar-se de raó, sinó amb la capacitat de fer mal?\n—L’independentisme no fa servir la capacitat de fer mal?\n—No. Mira la gent que disciplinada que és. S’han fet quatre manifestacions brutals. Multitudinàries! Allò és un exèrcit cívic. Amb això pots fer el que vulguis. Pots ocupar l’aeroport, per posar un exemple. Pots ocupar les estacions de tren. Pots fer mil coses. I no cal que vinguin tots. Amb la meitat ja n’hi hauria prou. Les independències de seda no me les crec. I no me les crec quan veig com viuen a Madrid.\n—En la declaració de Mas al TSJC, aquest exèrcit cívic va tornar a actuar. Hi havia una posada en escena impressionant…\n—Això, una posada en escena… Però el president ha declarat. Una bona posada en escena hauria estat que no hagués pogut entrar. És clar. Si no, a Madrid se’n riuen. Els espanyols se’n riuen. Se’ls en fot! Que no veieu com paguen als seus col·laboradors els diaris espanyols? Unes morterades impressionants! I no ho veieu, que endeutats que estan? Parlem de propaganda. Així és com es fa la guerra ara mateix. Mireu com ho fan. L’humor que gasten… Estan tots endeutats i paguen com si tinguessin diners a cabassos. En canvi, aquí tot fa misèries. Hem anat de cul enrere.\nQuan vius en una presó, has de vigilar que no et violin a les dutxes. Això ja ho he après.\n—Al llibre parleu de ‘pinxos disfressats de gent legal i rebels de plastilina’. Qui són?\n—Ara no em facis posar noms. Quan vius en una presó, has de vigilar que no et violin a les dutxes. Això ja ho he après. No treu cap a res. Una de les coses que intento és fer mal en allò que serveix d’alguna cosa. No és un problema d’uns o altres. És un problema general. Són coses que veus i que fa uns quants anys potser tenien importància. Potser només per mi. Fa uns quants anys assenyalar tenia importància. I ara trobo que no en té. Potser m’he fet vell. Ara no serveix de res.\n—He trobat que al llibre, s’hi diuen moltes coses però que hi falten noms i cognoms.\n—Sí. Hi ha pocs noms. És clar. Mira, parlo del Sánchez Piñol. Per què? Perquè ja sé que no li faré cap mal. Serveix per a il·lustrar aquest heroisme una mica impostat i ja està. Però no li fas cap mal. És algú que ha tingut èxit i que ha venut molts llibres. I això no canviarà pel que jo escrigui. I no ens trobarem enlloc.\n—També parleu força del cas Pujol. I dieu: ‘Ara el país poruc i ressentit que Pujol mateix va promoure per defensar-se de Madrid s’hi acarnissarà com si fos l’estàtua de Lenin.’\n—Una reacció lògica d’un país petit i ressentit. Si protegim la gent i no la deixem ser lliure, quan traiem la protecció s’enfada. Hi ha una cosa que emprenya molt: la falsa seguretat, el fals amor… Les coses que se’t donen i que són falses o de cartó pedra acaben generant mala llet. Pujol va reduir el país per poder-lo tenir controlat i que els espanyols no poguessin esvalotar-lo. Dominar-lo i poder-se relacionar amb Espanya amb una certa seguretat. Políticament li va anar bé perquè va poder construir les seves estructures i el seu món; però va crear una societat poruga i ressentida. És a dir, petiteta. Quan li han tret el líder o el referent, la societat s’ha sentit desprotegida i s’ha enfadat. S’ha sentit estafada. La idea del món que li havien venut era falsa.\n—Es va ensorrar el discurs moral de Pujol.\n—Sí, és clar. Com que no tenen valor per a assumir que van ser còmplices d’això perquè ja els anava bé. Miraven cap a una altra banda. Qualsevol que mirés veia què passava i per què. En Pujol és un cas perfecte per a explicar l’ocupació del país. Què passa quan un país està ocupat? Sense corrupció en Pujol no hauria aguantat vint-i-tres anys. I sense aquests vint-i-tres anys el català no estaria en la situació que està. Recordem com estava l’any setanta.\n—Expliqueu el cas de la descentralització i la corrupció a Indo-xina com a estratègia per a controlar el país…\n—Serveixen per a cohesionar les elits. La corrupció serveix per a cohesionar les elits dels països que no tenen cohesió. Ho explica Maquiavel: quan envaeixes un país, com que no pots matar-ne tots els habitants, has de comprar les elits i tenir-les satisfetes. I aquestes elits faran la feina de repressió de la gent. Això aquí va funcionar perfectament.\nEl cas de la manifestació del 2010 és paradigmàtic. Van organitzar una marxa per a reivindicar l'estatut i els va esclatar un clam per la independència.\n—I ara s’ha trencat?\n—Sí. Com que a Espanya hi ha una crisi d’abundància –hi ha escassetat–, tothom mira d’arreplegar tant com pot. I la reacció de Madrid ha estat mirar d’arreplegar tant com ha pogut. I així ha reduït la dosi a les elits perifèriques. S’ha trencat l’equilibri. Com que les elits d’aquí són més fortes, s’han enfadat i miren de muntar una cosa alternativa. El cas de la manifestació del 2010 és paradigmàtic. Van organitzar una marxa per a reivindicar l’estatut i els va esclatar un clam per la independència. Aquella manifestació la van fer perquè els altres havien liquidat el pacte constitucional. Una cosa que havia estat votada –l’estatut en referèndum– no es pot tocar judicialment. Si fas això, fulmines la legitimació de les institucions estatals. Això va contra el principi democràtic de qualsevol país normal. Però a ells això se’ls en fot.\n—’A mi no m’escandalitza la corrupció de Convergència. Si no tens armes, els diners donen poder.’ De debò?\n—No m’escandalitza gens. M’escandalitza que continuem ocupats. Insisteixo: mireu quanta pasta corre per Madrid.\n—Això seria l’argument de ‘i ells més’. No em serveix.\n—No és ‘i ells més’. No és això. Un país no ha de justificar-se de tot cada dia. Ens passem la vida justificant les obvietats. Si la burgesia catalana fos tan avara com es diu des d’Espanya, seria la burgesia més rica del món. Si nosaltres fóssim tan nazis com diuen, no parlaria en castellà ni Déu a Catalunya. La gent que vol fer carrera a Catalunya o bé es torna cínica o bé se’n va a Madrid. La independència no és per a tenir més diners. La independència posa a les nostres mans la possibilitat de tenir-ne. I això ho és tot. Aleshores tant fa si en tens més o menys. Perquè aleshores són els teus diners, les teves decisions i els teus errors o encerts.\n—’Fins ara, per defensar Catalunya i no ser un desgraciat calia ser o bé corrupte o bé ximplet.’ Per què?\n—Si eres massa català, ja havies begut oli. Us posaré un exemple molt ximple però molt gràfic. Quan em vaig casar amb la meva ex-dona, li van fer una festa d’aquestes de comiat de solters en un lloc de ‘drag queens’. Li van fer dir el meu nom. ‘Enric Vila Delclòs.’ Se’n van mofar. ‘Qué catalán!’ Després vaig tenir una xicota que també em deia que era ‘muy catalán’. I n’he tingut alguna altra que m’ha dit que era ‘muy independentista’. Com si se’n pogués ser molt o poc, d’independentista.\nTenir un cognom castellà o dos és una cosa que funciona molt bé. Aleshores surt un Antonio Baños dient que ell és el català autèntic.\n—I això ja no passa?\n—Això passa molt a Barcelona. Si ets de classe alta i tens quatre cognoms catalans, t’has de fer sociata i cosmopolita. Si véns de poble, pots anar passant. Sempre poden dir allò del pairalisme… Si no, tenir un cognom castellà o dos és una cosa que funciona molt bé. Aleshores surt un Antonio Baños dient que ell és el català autèntic. No ho acabo d’entendre… Això es pot dir als Estats Units, on es van polir tots els indis. Però resulta que aquí no van poder liquidar els indis. És una mica insultant i curiós que algú que diu que és d’esquerres i que defensa els pobres i els febles digui això. Vol dir que no entenem res. Dóna per fet que l’extermini era normal. Doncs no!\n—Parlant de la immigració dieu que ‘l’autocensura acaba destruint el pensament i la cultura’. Us referiu a parlar-ne així com fèieu ara?\n—No. Però passa que ens han carregat els mals del segle XX a nosaltres. I nosaltres som les víctimes. Per dir-ho clarament: ens han violat i ens han dit putes. Ho vols més clar?\n—No és un problema de què es pot dir i què no es pot dir. El problema és que quan intentes explicar la teva experiència respecte de la immigració de català de tres o quatre cognoms –sap greu esmentar els cognoms i no sé quants en tinc– et diuen nazi. No se’n pot parlar. Les cultures tenen punts febles i tabús. I es destrueixen a través d’aquests punts febles. Si intentes integrar dos milions i mig d’immigrants, però no pots parlar-ne, tot el discurs cultural trontolla.\nJo estic en un punt que, si ensorrem l'estat espanyol, ja estaré content.\n—I ara què? La vostra lectura crítica i contundent us permet de pensar què ha de passar per no tornar a quedar a un pam de la glòria?\n—No crec que canviï res. Poden passar dues coses: que ens arrasin o que incendiem Espanya. Això, pot passar. Perquè els espanyols també estan a la inòpia. Jo estic en un punt que, si ensorrem l’estat espanyol, ja estaré content.\n—Ens ensorrarem amb ells, segurament. És l’única carta que es jugarà. De fet, això és la CUP. Tota la deriva aquesta porta cap aquí. Si mes no, aquest és el patró històric. Mira Prim, la I República, Primo de Rivera, la II República i la guerra, i abans la revolta dels Segadors, amb la pèrdua de Portugal, i la guerra de Successió amb la pèrdua de l’hegemonia a Amèrica i al Mediterrani. De moment ja han hagut de canviar el rei i el nen Albert Rivera es va fent gran. Tota la deriva cap a l’esquerra porta a ensorrar l’estat espanyol. Amb nosaltres a dins, evidentment. Jo veig això. Tot això que passa a Espanya és per nosaltres.\n—Sou molt fatalista.\n—Sí. És fatalista, però…\nQue la CUP i en Mas acordin de fer un referèndum unilateral en sis mesos. I que el facin.\n—Us pregunto què es pot fer per guanyar i em dieu que només podem incendiar Espanya…\n—Ah! Seria molt fàcil. Què es pot fer? Un referèndum unilateral. Que la CUP i en Mas acordin de fer un referèndum unilateral en sis mesos. I que el facin. Que el facin president o el que calgui. Que vagin per Europa a explicar que farem un referèndum vinculant d’autodeterminació. I assumir-ne les conseqüències. Tot aquest rotllo de la desobediència fiscal i totes aquestes coses posen en perill els diners de la gent. I no posa tothom en la mateixa tessitura. Amb la desobediència fiscal dónes a l’estat la capacitat de disparar contra qui vulgui quan vulgui. Li permets de ser arbitrari. En canvi, amb un referèndum unilateral tens tota una societat assumint una acció col·lectiva.\n—Són ritmes i estratègies ben diferents.\n—És clar. És diferent. Per fer això, caldria que els polítics acceptessin de fer un acte d’humilitat i reconèixer que el 9-N es van cagar a les calces. O si pensaven que no era el moment, ho haurien d’explicar bé. La desobediència parcial portaria al caos. Tot el món pot entendre que som una nació i que ens volem independitzar perquè ens volen exterminar. I tens el cas de València i de Mallorca per explicar-ho amb exemples. Això es pot fer. En canvi, si comences amb això dels diners, amb la fiscalitat, o que ara no aplico la llei Wert…, això serà una carnisseria.\n—I la cançó de l’enfadós…\n—Una mort lenta. Els seus soldats van ben alimentats. Si et digués què cobren els periodistes allà, et caurien els collons a terra. La comparació amb nosaltres és feridora. I aquesta és la diferència entre tenir estat o no tenir-ne. Ja ho crec.\n—En aquest referèndum unilateral que proposeu hi anirien a votar tan sols els favorables a la independència, com al 9-N?\n—Bé. Potser sí. Però seria il·legal i posaria l’estat en un problema real. I aniria més enllà. Ara ja han posat la querella a en Mas. No sé quanta gent aniria a votar. Però aquest hauria de ser el cavall de batalla. Fixa’t que la Colau ja utilitza el referèndum pactat. Per què? Perquè és com el federalisme, que saben que no passarà mai. I que si passa només serà per a matar-nos definitivament. Per a prendre’ns fins i tot això.\nLa Colau ja diu que s'ha de fer un referèndum pactat. Pactat, no! S'ha de fer un referèndum i punt.\n—Voleu dir que se l’apropiaran?\n—Ens van prendre els toros, ens van prendre la bandera, ens van prendre el republicanisme… el catalanisme… el que sigui! L’estat és una xucladora! S’ho apropia tot. Fins i tot el constitucionalisme! El constitucionalisme és nostre! Els constitucionalistes de tota la vida hem estat nosaltres. Que no ens parlin de constitucions! Nosaltres ja en teníem molt abans. I ara ens volen prendre el referèndum. I quan hàgim perdut, encara diran que se l’han inventat ells. La Colau ja diu que s’ha de fer un referèndum pactat. Pactat, no! S’ha de fer un referèndum i punt. Si l’estat vol pactar-lo, bé. I si no, també. I aleshores, aplicar-lo.\n—Tot aquest derrotisme violent i tràgic, el feu anar perquè sou un rondinaire i un pedant?\n—[Riu] Pot ser que sigui un rondinaire i un pedant. No et dic que no. És una discussió que tenim amb una amiga que diu que, si la gent vol, ho farem. Potser sí. Jo m’ho miro i ho veig així com ho explico. Tant de bo que sigui un rondinaire i un pedant i el temps em desmenteixi. A vegades em diuen que em penediré d’haver dit el que he dit. Tant de bo. Perquè a mi m’agradaria ser per una vegada d’una generació no derrotada.


Joan Masdéu reivindica la innocència en el seu nou disc | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nJoan Masdéu reivindica la innocència en el seu nou disc\nEl compositor i cantant reusenc presenta, aquest dissabte, el disc 'Innocents' al Teatre Bartrina\n17 de Febrer de 2018, per Adrià Martínez Alegret\nEl compositor i cantant Joan Masdéu (Reus, 1974), presenta aquest dissabte el seu tercer disc en solitari ‘Innocents’ (Satélite K) al Teatre Bartrina. És una bona ocasió per assaborir les cançons que inclou el nou disc, amb el qual Masdéu reivindica conceptes com l’essència, l’amor propi o la innocència. L'autor reusenc es mostra molt més reflexiu en aquest disc, i convençut que treurà bon profit d'haver-lo fet a foc lent i amb uns mínims recursos. En tot cas, que sigui el mateix Joan Masdéu qui ens parli més i millor del seu treball.\nQuè s’amaga sota el títol d’’Innocents’?\nA mi m’agrada dir, d’entrada, que ‘Innocents’ és un disc d’amor, però aquest cop, a diferència dels altres discs que parlen d’amor, és d’amor a un mateix. El títol del disc, ‘Innocents’, en plural i sense articles, vol dir que no fa referència a ningú en concret, però a la vegada ens interpel·la a tots alhora. D’alguna manera ve a dir que tots arribem innocents a aquest món, sense cap pes de culpa ni cap tipus d’autoflagel·lació, i que perdre aquesta innocència és el fet mateix de l’experiència de viure, d’anar creuant-nos amb les nostres pròpies ombres i clarors, amb presumptes errors i possibles encerts que, de fet, són inherents a la condició de viure, són inevitables. Un cop entenem que són inevitables, el quid de la qüestió és saber evitar identificar-nos amb el que ens passa. No som el que ens passa, perquè si ho creiem, de seguida ens quedem desarmats. Poden començar a sorgir les culpes quan ens creiem inferiors a algú o bé els judicis quan ens hi creiem superiors; és a dir, neixen les diferències, i aquestes, al cap i a la fi, generen un ego que provoca dolor i patiment. El que aquest disc intenta, d’alguna manera, és donar-nos permís a nosaltres mateixos perquè les coses passin; reconèixer-nos innocents únicament davant de nosaltres mateixos, no de ningú més. Llavors, podem aprofitar les coses que ens van passant a la vida per a canviar el que no ens agrada, i si no, no passa res, ja que la vida ens ho tornarà a posar al davant en futures ocasions.\nUna innocència que es perd amb el pas del temps.\nInevitablement, tot i que el disc té la vocació de retornar a aquesta innocència, que no és una cosa que hàgim de guanyar, sinó que ja la tenim; l’únic que potser l’anem perdent sense adonar-nos-en.\nEn quin moment arriba aquest disc en la teva trajectòria personal?\nEn els discs, inevitablement, sempre hi ha molt tema personal. Si més no, en els meus, les cançons no deixen de ser desembocadures d’emocions, d’estats vitals, i en aquest moment, d’un moment vital que he viscut i que crec que queda ben reflectit en aquest disc. Tampoc tinc la vocació de voler explicar idees. Jo tinc molt clar que quan la cançó està feta, simplement és una cançó; per tant, quan es deixa anar, la gent se la fa seva, a vegades amb sentits i significats que tu no t’hauries arribat a plantejar. Aquesta és també una de les parts més atractives de la música. Però sí que és cert que, mirant-ho amb una mica de perspectiva, veus que els tres discs que he fet en solitari van encaixant en diferents etapes vitals: el títol de ‘Casa morada’ ja ho diu una mica tot, un disc una mica portes endins, per a fer una anàlisi molt introspectiva; amb ‘Dissabte’ es decideix fer neteja, i amb ‘Innocents’ crec que és posar-se davant del mirall quan ja has fet aquesta neteja.\nEl disc només inclou vuit cançons. No interpretis el “només” com una cosa negativa...\nEntenc que és un disc curt comparat amb l’estàndard, si és que avui dia n’hi ha cap, d’estàndard, ja que actualment la música s’escolta de maneres molt diferents de com estàvem acostumats i potser aquest estàndard de deu o dotze cançons ja queda una mica desfasat. La idea era que en aquest disc, tenint en compte el relat que jo hi volia explicar, no hi faltés res, però la premissa més important de totes era que no hi sobrés res. Això ho he concentrat i concretat en vuit cançons, i no m’ha importat que no fossin deu o dotze. En aquest disc, més que mai, no volia quedar-me amb la sensació d’haver-lo fet una mica a pes perquè s’hagués d’arribar a certs estàndards. És el disc més curt de tots, però, curiosament, el que més entretingut m’ha resultat de fer i el que m’ha costat més d’elaborar. És un disc que, igual que el relat de la història, parla molt d’essència, i volia que aquesta essència personal quedés plasmada en les cançons amb una música amb pocs elements, els bàsics i indispensables, a diferència d’altres gravacions, en les quals hi havia una vocació i una producció més preciosista i elaborada. A ‘Innocents’ he comptat amb dues guitarres, un baix i una bateria, que és el que després portem en directe, i ho he volgut construir tot a partir d’aquí. Pel que fa al nombre de cançons, també ha estat l’essencial.\nCom ha anat la preparació d’’Innocents’?\nEl simple fet de fer aquest tipus de cançons, reduïdes, simplificades i sintetitzades, m’ha fet replantejar la manera de compondre. El meu repte, artísticament, era dir el mateix amb molts menys elements. És a dir, el que hauria pogut dir amb set o vuit acords, intentar que sense que la solvència final de la cançó se’n vegi afectada, dir-ho amb dos o tres. Això costa molt més ―almenys a mi m’ha passat―, ja que quan intentes fer aquest esforç de simplificació, has de donar molts més tombs a les cançons perquè acabin tenint el mateix efecte. Quan ho aconsegueixes, la simplicitat i la senzillesa fan que la cançó en surti beneficiada, sigui molt més directa, tingui molt més caràcter i estigui molt més encaminada.\nS’ha fet amb tranquil·litat.\nSí, més que mai. Les cançons han pogut respirar, assentar-se i, sobretot, s’han gravat quan han estat llestes; per això, el procés de gravació d’aquest disc també ha estat diferent de tots els altres que he fet. Normalment s’assagen unes cançons al local amb la banda durant un temps, es reprodueixen i et tanques un mes a l’estudi per a gravar una col·lecció de deu o dotze cançons. Aquí, d’entrada, jo no vaig voler assajar més de dues o tres vegades cada cançó amb la banda, sinó que, simplement, vam anar a l’estudi i vam deixar que l’espontaneïtat ens sorprengués una mica. D’altra banda, no vaig voler tancar-nos aquest mes o mes i mig a l’estudi, sinó que vaig decidir que aniria gravant el disc a mesura que vinguessin les cançons; llavors, anava a l’estudi quan tenia la tria de dues cançons, per a poder posar tota l’atenció i tota la cura només en aquestes dues cançons, no en un conjunt de dotze. Era com si gravéssim un single de doble cara. Quan les dues primeres van ser gravades, vam desestimar tot el material sobrant i vam tornar a començar per a compondre’n dues més. La continuïtat del mateix disc depenia que hi hagués dues cançons més, i l’hem anat fent amb tres tongades de gravació, cosa que ens ha ocupat gairebé un any. El més sorprenent és que en ajuntar-ho tot, tenim una qüefrència brutal, perquè cada cop que iniciàvem una sessió de gravació posàvem els marcadors a zero i això ens feia no perdre el fil.\nHas reduït bastant el nombre d’instruments en aquest disc?\nSí, sí, molt més que mai. És el que ara us comentava, es tractava d’articular-ho tot amb aquesta essència. En altres discs, com ‘Dissabte’, sí que hi havia la presència de més ornamentació i arranjaments; aleshores, en portar-lo al directe, ens les havíem d’empescar per a suplir el que hi havia en el disc i després no hi havia en el directe. Però bé, d’altra banda, els discs també ho demanaven, això. Aquest ja no tenia aquesta vocació. ‘Innocents’ és el més fàcil de portar al directe, perquè hem partit del que teníem; per tant, portar-lo al directe ens resulta natural i més còmode i pràctic, perquè hem gravat el que som. Ni més, ni menys.\nEn les cançons trobem sons pròxims al ‘britpop’. Ens consta el teu interès pel so britànic.\nBé, potser sí. Crec que és un disc de tornada als meus orígens i a les influències més primerenques. Més que mai, s’hi torna a veure ―a diferència dels dos discs anteriors― les meves referències i influències, que m’han acompanyat tota la vida, les que, d’alguna manera, no passen mai de moda i que sempre hi són, com els Beatles, els Kinks o els Birds. M’he deixat portar pel que d’alguna manera no ha deixat d’acompanyar-me en tota la meva trajectòria.\nHas dit que ‘Innocents’ és un disc d’amor a un mateix, però permet-me preguntar-te sobre la presència femenina en el disc.\nPrecisament, jo crec que hi és ―de forma més explicita o implícita― en diferents moments del disc. Potser el més explícit seria l’última cançó del disc, que es diu ‘L’aura’; és l’aura d’aquella persona. Estic completament segur que hi és, perquè sé que m’ha mogut a escriure totes aquestes lletres, i que hi és a la vida mateixa sense una pretensió excepcional que hi sigui. Tot el paisatge, l’entorn i el context m’han mogut a fer aquestes lletres. Crec que no m’he plantejat en cap moment que estigués repartint res a partir de l’àmbit del gènere, sinó que les meves històries sempre van repartides al cinquanta per cent.\nParla’ns de la gent que ha contribuït en el disc.\nI tant! És el mateix equip de treball amb el qual vam construir tot el disc anterior, i això ha estat molt positiu, perquè aquell disc ens va anar molt bé per a marcar els precedents per a poder fer aquest. Els músics són l’Oest de Franc a la guitarra i veus, en Quim Xicoira al baix, en Joan López a la bateria i els dos productors, que són una part molt important d’aquest procés, que són en Santos Berrocal i en Fluren Ferrer, dels estudis Blind Records de Barcelona.\nUn equip que també t’acompanyarà aquest dissabte, a Reus, al Teatre Bartrina?\nDoncs sí. La mateixa banda amb la qual treballem a l’estudi són els músics que després m’acompanyen en directe.\nPer què aquesta tria en el disseny del disc? Un disseny molt maco, per cert.\nNo tenia gens clar com il·lustrar tot això, però tinc la sort de tenir un amic que és artista, en Fran Rodríguez, artísticament anomenat La cabeza en las nubes, i ell es va encarregar del disseny gràfic del disc. Jo soc molt admirador de la seva obra. És una obra que podríem dir que forma part de la seva col·lecció. Hi estàvem donant tombs quan li vaig dir que la portada que parla d’aquest ‘Innocents’ ja la tenia feta, i ell em va cedir la peça per a poder-la il·lustrar. És molt bonica.\nQuè se n’ha fet, d’en Joan Masdéu actor? La tens aparcada, aquesta faceta?\nSí, sí. Les coses també han anat una mica així. Cal dir, amb tota honestedat, que parlar de Joan Masdéu actor és una mica massa agosarat, però sí que és cert que uns anys enrere van coincidir una sèrie de coses i vaig estar al lloc adequat en el moment adequat, de manera que una cosa va portar a l’altra i vaig anar encadenant algunes intervencions durant uns anys. Vaig tenir la possibilitat de fer coses molt maques amb actors de primera línia, dels quals vaig aprendre molt i amb els quals vaig gaudir moltíssim. Tot el respecte cap a la gent que s’hi dedica professionalment, que s’ha format i que té una solvència contrastada, ja que jo vaig tenir l’oportunitat de treure una miqueta el cap per la finestra durant uns anys, però Déu me’n guard de dir que soc actor! Em van deixar ficar-hi unes quantes cullerades.\nEt veiem sovint per Reus. Podríem dir que és la teva base d’operacions actual?\nSí, soc de Reus de tota la vida. Hi ha hagut èpoques en les quals he viscut fora, però ara fa una bona temporada que torno a viure a la ciutat.\nEl pròxim dissabte presentes ‘Innocents’ al Teatre Bartrina. Confiem que estarà ple de gom a gom.\nDoncs confiem-hi, confiem-hi! No ho sé, t’ho diré diumenge. Però vaja, espero que sí. De moment, el ritme de venda d’entrades està anant força bé. El dia abans serem a Barcelona, a Luz de gas. És molt important presentar qualsevol cosa a Barcelona, perquè sembla que el que no passi a la gran ciutat, no passi. Però per a mi, no és més important que presentar, el disc el mateix cap de setmana a casa, a Reus. A mi em fa la mateixa il·lusió fer-ho, i a més, en un lloc tan preciós com és el Teatre Bartrina. D’altra banda, crec que el disc està fet a mida per a poder-se presentar en un lloc com aquest.\n1L''Ànima' de la fotografia d'Albert Nel·lo, en una exposició a Cambrils\n2Un centenar de personatges de plastilina recorren la història musical amb l'exposició 'PlastiHistoria de la Música'\n3La memòria d’oral de Pere Rius, eix d’una xerrada de Carrutxa\n4Mont-roig fa una aposta ferma pels espectacles teatrals als equipaments culturals del municipi\n5Ebri Knight, Tremenda Jauría i Setrill, noves confirmacions per a l’Acampada Jove 2018


Impermeabilització asfalt i polímers Prenotech - Impermeabilitzants Imrepol\nImpermeabilització asfalt i polímers\nEs troba a: Edificació > Cobertes enjardinades > Prenotech, impermeabilització asfalt i polímers\nPrenotech Imprimir fitxa\nElaborat a base de làtex y betum\nPrenotech, impermeabilització asfalt i polímers\nPRENOTECH és un procediment d'impermeabilització on s'associen a varis materials com asfalt i polímers.\nEl material obtingut per associació en fred d'aquests components dona una membrana altament impermeable amb una elasticitat excepcional i una gran resistència el envelliment.\nNo obstant, els resultats de PRENOTECH, no són deguts, solament a las materies primes, sinó també a la avançada tecnologia de la màquina de projecció. Aquest mètode controla la quantitat de producte a una pressió i cabal constant.\nPRENOTECH i l'agent ruptor són polveritzats barrejant-se en l'aire, al mateix temps, de la mateixa forma i per separat. La coagulació s'obté al barrejar-se ambdós productes en el moment de la projecció.\nPRENOTECH una vegada coagulat, elimina la part del ruptor i l'aigua ràpidament i el material és queda sense juntes, resistent i elàstic, podent-se trepitjar a l'instant.\nEstructura superficial rugosa. Color durant l'aplicació en estat líquid: Marró: Després del assecat: Negre.\nCARACTERÍSTIQUES DE PRENOTECH, IMPERMEABILITZACIÓ ASFALT I POLÍMERS\nLes numeroses característiques especials de PRENOTECH han sigut certificadas per anàlisis de laboratori.\nPRENOTECH no té por a l'aigua.\nÉs l'únic procediment d'impermeabilització que es pot aplicar sobre superfícies humides (no entollades). Immediatament després de la seva aplicació, no l'afecta la pluja.\nPRENOTECH s'adapta a qualsevol superfície per irregular que sigui.\nLa elasticitat de PRENOTECH perdura amb els anys.\nPRENOTECH s'utilitza per a la impermeabilització de cobertes, murs de contenció, sèquies, basses de regadiu, pantans, tancs i dipòsits de aigua potable, construcció de túnels, mines i per a qualsevol tipus d'obra, resultant elàstic i impermeable i tot en les més adverses condicions.\nPRENOTECH té altres avantatges: Projectat en fred i sense dissolvents no té risc d'incendi ni de contaminació.\nFITXA TÈCNICA DE PRENOTECH, IMPERMEABILITZACIÓ ASFALT I POLÍMERS\nPRENOTECH, impermeabilització asfalt i polímers, resisteix a l'envelliment.\nDesprés de 1.000 hores, amb 8 làmpades distribuïdes en forma circular, del tipus F40 UVB, a una temperatura de la consola 70 + / - 1 °C, exposant a cicles de llum UV i immersió d'aigua.\nResultat: no hi ha cap canvi en les característiques de PRENOTECH, després de 10 anys el PRENOTECH, conserva la seva flexibilitat i elasticitat.\nPRENOTECH, impermeabilització asfalt i polímers, conserva les seves propietats a baixes temperatures\nA una temperatura de -10 °C.\nResultado: després de doblegar a 90° no s'observa esquerdament.\nPRENOTECH, impermeabilització asfalt i polímers, resisteix les altes temperatures\nCol·locat en un armari tèrmic, amb un angle d'inclinació de 75° i a una temperatura de 80°C.\nResultat: després de 5 dies no es constata cap vessament.\nPRENOTECH, impermeabilització asfalt i polímers, és elàstic\nUna mostra de Prenotech de 3mm de gruix, allargament 1.000%.\nResultat: després de l'allargament torna al seu tamany inicial.\nPRENOTECH, impermeabilització asfalt i polímers, és resistent\nProva comparativa de flexibilitat, a una temperatura de -10 °C, qualsevol tipus d'impermeabilització a base de membrana bituminosa composta de 60 grams de fibra de vidre o feltre de jute.\nResultat: la membrana amb fibra de vidre s'esquerda als 40 moviments, amb filtre de jute a 120 moviments i el PRENOTECH s'esquerda després de més de 1.500 moviments.\nPRENOTECH, impermeabilització asfalt i polímers, és impermeable\nEs va realitzar l'assaig d'impermeabilitat a l'aigua.\nResultat: totalment satisfactori.\nDesprés en aquestes mateixes provetes assajades es van realitzar uns talls sobre el producte a assajar de 1 cm aproximadament deixant-lo recuperar durant 24 hores, a continuació es va tornar a repetir l'assaig d'impermeabilitat a l'aigua.\nResultado: idèntic a l'anterior, totalment satisfactori.\nPRENOTECH, impermeabilització asfalt i polímers, resisteix al gel\nDesprés de sotmetre'l 3 cicles de 16 hores a -20 °C i 8 hores a temperatura ambient.\nResultat: manté la seva total elasticitat i no s'observa variació en l'aspecte.\nPRENOTECH, impermeabilització asfalt i polímers, s'adhereix\nA qualsevol superfície seca o humida (excepte silicones).\nResultat: resistència al suport, total, des de 1.4 kg/cm2 a 4 kg/cm2\nPRENOTECH, impermeabilització asfalt i polímers, característiques òptimes\nSolidesa del color. Resisteix a la radiació ultraviolada.\nPRENOTECH, impermeabilització asfalt i polímers, característiques tèrmiques\nTemperatura d'ús: temperatures superiors a 0 °C.\nResistència. Resisteix a la calor i al fred. No envelleix.


Dibuixos de l’eugenial Pep Duixans a La Bodega: «El nen que no va anar de quatre grapes» | El Dimoni de Santa Eugènia de Ter (Gironès)\n> Pep Duixans, a la plaça del Barco on el seu pare, Josep Duixans Vila, va instal·lar el vaixell de fusta original que va donar el nom popular a la plaça major de Santa Eugènia de TerFOTO: JOSE del BAR GORDI & DITA CLUB\n: : Cultura > Art | 01·11·2008\nDibuixos de l’eugenial Pep Duixans a La Bodega: «El nen que no va anar de quatre grapes»\nVador Garcia-Arbós |\nEra un nen consentit per la Xita Domènech, la seva mare, i per les seves dues germanes, l’Anna i la Mariona, més petites que ell. En Pep Duixans mai no va anar de quatre grapes. Va començar a caminar molt de pressa perquè necessitava les mans per agafar els llapis. Josep Duixans, arquitecte, va transmetre el geni del traç fi i el pols ferm al seu hereu. En Pep es va aficionar tant al dibuix i la pintura que quasi es va descuidar de xerrar.\nEncara avui, com comunica millor és mitjançant els seus dibuixos. M’agrada com pinta, com a aquarel·lista, però li veig un do en les seves il·lustracions en blanc i negre; aquesta va ser la manera de transmetre el color a les planes d’un diari imprès en una sola tinta. Quin domini de l’escala de grisos! Heu vist el seu senyor de la boina i del vestit negre?, com transmet l’esperit de Josep Pla!\nEls seus retrats de polítics no pretenen deformar el personatge, no són pas la caricatura simplista i poca-solta. Al contrari, més aviat busca i aconsegueix transmetre’n el caràcter.\nLes seves cares no són pas un pla inert a sobre d’un full. Són vives, com si tinguessin vida per sota del paper, com si els hagués captat l’ànima.\nQui en pogués tenir una rega a l’hort!\nVador Garcia-Arbós és periodista d’El Punt i amic de Pep Duixans\n> L’eugenial Pep Duixans per partida doble [crònica]\nEXPO «Cares connectades: Duixans 45 dibuixos publicats a El Punt i Presència»\nC. Carreras Peralta, 2 -Girona-\nDe l’1 fins al 30 de novembre\nFOTO PETITA: NARCÍS SANS fotografia Pep Duixans al concurs de dibuix de les Fires de Girona d’octubre de 1970


L'Arsenal reobre la Premier\n13 maig 2021 09:14\nLa victòria que aconseguiren els gunners sobre el United ha permès al Chelsea situar-se'n a tres punts una setmana abans de visitar Old Trafford. Ramsey fou l'autor del gol que donà el triomf als de Wenger\nEuropa Press | 02 maig 2011\nUn gol del gal·lès Aaron Ramsey donà ahir la victòria a l'Arsenal sobre el Manchester United i reobrí la lluita pel títol de la Premier, atès que el Chelsea se situà a 3 punts dels red devils abans del duel que dirimiran ambdós equips a Old Trafford, diumenge. Ramsey va rubricar, en el minut 56, una transició ràpida que va acabar amb una pilota per a l'holandès Robin van Persie, que la va enviar al seu company perquè marcàs amb un xut ras i col·locat que va entrar per la dreta del també holandès Van der Sar.\nEncara que el català Cesc Fàbregas no va jugar per un problema físic patit en el darrer entrenament, els gunners es permeteren la satisfacció de complicar la vida al United, que com el Schalke, el Barcelona i el Reial Madrid, va partir la maledicció dels semifinalistes de la Lliga de Campions i va perdre. El Chelsea somia ara de mantenir el títol si surt airós del xoc amb el Manchester United i l'Arsenal és tercer a sis punts. El City va reforçar la quarta posició en el duel que tancava la jornada, en el qual derrotà per 2-1 el coer, el West Ham, que tanmateix no es rendí en cap moment.\nL'holandès Nigel de Jong en el minut 10 i l'argentí Pablo Zabaleta, que aprofità en el 15 una centrada del canari David Silva, encarrilaren la victòria dels citizens. Tanmateix, no pogueren respirar tranquils, perquè un necessitat West Ham retallar distàncies poc després de la mitja hora per mitjà del senegalès Demba Ba. El Liverpool de Kenny Dalglish continua una gran escalada. Ja és cinquè després de golejar el Newcastle per 3-0, cosa que li permet superar el Tottenham. L'argentí Maxi Rodríguez va mantenir el seu idil·li amb el gol i va inaugurar el marcador en el minut 10, la qual cosa va facilitar la tasca dels reds, que sentenciaren el partit en el segon temps amb una diana de Dirk Kuyt (minut 59, de penal) i una altra de Luis Suárez.\nL'1-1 amb què es tancà el Birmingham-Wolverhampton no va aclarir gaire la situació per a cap dels dos equips, immersos en la lluita per la salvació. Per la seva banda, el Chelsea va superar dissabte el darrer examen (2-1) i es va apropar un poc més al United després de remuntar l'avantatge aconseguit ben aviat pel Tottenham amb dos gols polèmics del brasiler Sandro que, segurament, faran parlar al final d'aquesta trenta-cinquena jornada. En el primer gol de Lampard, no quedà clar si la pilota havia traspassat la línia. I en el de la victòria, aconseguit per Kalou, els spurs demanaren fora de joc del futbolista blue.


Un any més, ha culminat el Mobile World Congress i els nostres mitjans de comunicació no han escatimat sabó a l’hora d’exaltar-ne les mil i una virtuts. A banda dels coneguts abusos de les grans empreses de tecnologia, tant a nivell laboral com mediambiental o la seva implicació en cruents escenaris bèl·lics en diferents punts del mapa, dels quals n’hem fet esment en aquest blog, enguany hem sabut mig d’estranquis que a la lloada fira s’hi han elaborat “llistes negres” de treballadors, els quals han estat acomiadats a caixes destemplades pel fet de formar part de moviments socials reivindicatius –vegeu aquí el relat que en fa La Directa-. L’excusa: preservar la seguretat del recinte; no fos cas que el típic gihadista es colés entre els precaris assalariats i donés un bon ensurt a les respectables autoritats.\nTampoc hi han faltat les clàssiques notícies escumoses, relatives a l’augment del sexe de pagament nocturn, exposades amb una frivolitat escruixidora, tan característica de diaris com El Periódico de Catalunya, que en una ocasió ja ens va sorprendre amb un vomitiu publireportatge encobert sobre una escola de prostitució per a dones desesperades per la crisi i que aquests dies ha publicat acolorits anuncis d’agències d’escorts, d’una pàgina sencera -per si algun congressista despistat encara no se n’havia assabentat, al final de la jornada, a Barcelona, també hi ha carn tendra disponible per explotar. ¡De quina manera tan menyspreable es disfressa la misèria del país de frenètic progrés econòmic!\nSense negar el puntual impuls financer que el MWC suposa per a la capital i rodalies –hauríem de revisar quins en són exactament els beneficiaris-, seria d’agrair que la premsa hi afegís algun apunt crític, ni que fos per dissimular una mica aquesta fal·lera demencial per la bombolla tecnològica. Paral·lelament al certamen, de forma prou oportuna, hem sabut que el Consell Escolar de Catalunya es posiciona en contra de prohibir l’entrada de mòbils a les aules, una decisió que ha estat recolzada per la consellera d’Ensenyament. La senyora Irene Rigau també ha aprofitat l’avinentesa per anunciar que el seu departament pretén potenciar l’omnipresent aparell com a instrument pedagògic. Recordem que la sinergia amb la Fundació Mobile World Capital ja ha afavorit que els estudiants catalans treballin en el disseny i programació d’apps als centres educatius. Fora d’aquesta iniciativa concreta, anomenada mSchools: Quin valor afegit aporta l’ús d’un smartphone a classe?\nAl meu entendre, pesen infinitament més els inconvenients que no pas els suposats avantatges. Pel que fa a l’esfera cognitiva, tal com explica l’escriptor Nicholas Carr, els hipervincles s’interposen seriosament en el camí de l’aprenentatge, per la manera radical com s’ha transformat la lectura a través d’Internet. Aquesta ha perdut profunditat, a causa de la càrrega que s’exerceix sobre la memòria de treball, saturada per la gran quantitat d’estímuls presents a la xarxa, motiu pel qual els “nous lectors” tenen serioses dificultats per comprendre i recordar el contingut del text. L’esmentada dinàmica, doncs, té importants repercussions culturals, atès que l’ús continuat de les pantalles afavoreix una creixent superficialitat intel·lectual entre els ciutadans. En conseqüència, entenc que allò més recomanable seria posar límits a l’ús dels terminals i no pas obrir-los de bat a bat la porta de l’escola.\nEn el món de l’aprenentatge, tampoc cal inventar la sopa d’all perquè hi ha ingredients universals i atemporals que no hi poden faltar: atenció a les explicacions del professor; estratègies per integrar adequadament els nous coneixements adquirits i repetició per no oblidar les matèries, a través de l’estudi a casa. Aquesta recepta és tan clàssica com infal·lible i sorgeixen dubtes raonables sobre si el mòbil la reforça o bé contribueix, entre tisorada i tisorada, a destruir-la definitivament. També caldria valorar fins a quin punt, amb aquesta recomanació, no es donen ales als episodis de ciberbullying entre els alumnes. Això per no parlar de la necessària prevenció de l'excessiva dependència dels ginys informàtics, una tendència a l'alça entre els adolescents. A més a més, en un context de recessió i austeritat, ¿no suposa una despesa innecessària per a les famílies el fet d’haver d’assumir obligatòriament les factures de la connexió? ¿S’ha tingut en compte que, en nombrosos casos, hi ha dificultats per pagar els llibres o fins i per alimentar adequadament els infants? Com s’ha vist, el deixant del MWC ha abocat nombrosos interrogants damunt la taula i em temo que ben poques ganes de respondre’ls, amb un mínim de coherència i sentit comú.\nadolescència democràcia dona infància internet mitjans


La policia destapa un frau de 9 milions d'euros a la Seguretat Social i deté 28 persones en 17 demarcacions - Diari La Veu\nEscriba el número 106720\n24 juliol 2019 13:30h\nL'operació també ha detingut sospitosos a València. / IMATGE D'ARXIU\nMADRID. Agents de la Policia Nacional han dut a terme una operació per un frau a la Seguretat Social que supera els nou milions d'euros a partir d'un entramat empresarial que s'estenia per 17 demarcacions: Alacant, Almeria, Barcelona, Càceres, Cadis, Castelló, Girona, Osca, la Corunya, Lleó, Lugo, Madrid, Sevilla, Toledo, València, Valladolid i Zamora.\nLes investigacions, en col·laboració amb la Tresoreria General de la Seguretat Social, van començar a finals del 2018. Hi ha 45 persones investigades, de les quals 28 han sigut detingudes en les citades demarcacions després de rebre diverses denúncies que informaven d'il·lícits penals que s'estaven cometent contra la Tresoreria General de la Seguretat Social.\nSegons ha informat la Policia Nacional, els investigats van crear entramats empresarials amb empreses deutores i empreses pantalla a les quals se'ls repercutien els beneficis i el patrimoni amb la finalitat d'eludir el pagament a la Seguretat Social.\nEls 45 responsables del delicte han resultat ser, principalment, els administradors de les empreses, però també els seus testaferros –alguns d'ells, treballadors que figuraven en connivència–, així com familiars dels primers, als quals se'ls ha imputat delictes contra la Seguretat Social (frau de cotitzacions), frustració a l'execució, frau a la Seguretat Social (frau de prestacions), falsedat documental, insolvència punible i usurpació d'estat civil.\nAvançades les investigacions, es van realitzar informes patrimonials de les persones implicades amb la finalitat que puga sol·licitar-se l'embargament d'aquells béns localitzats.\nImpagaments i sense vacances\nDes que l'any 2009 van començar les activitats d'una de les empreses investigades, mai van ser ingressades les cotitzacions dels seus treballadors, que han generat fins a hui un perjudici a la Seguretat Social de 376.884,01 euros. Per aquest fet, l'administradora de la societat va ser detinguda com a autora d'un delicte agreujat contra la Seguretat Social.\nLa falta de voluntat de regularitzar la situació amb la Seguretat Social ha sigut palpable durant aquests anys, ja que s'ha ocultat a la Tresoreria General de la Seguretat Social la vertadera situació laboral de la societat i el seu balanç econòmic. Als treballadors se'ls pagava el seu jornal en metàl·lic, no se'ls donava d'alta en la Seguretat Social ni se'ls feien contractes on s'especificaren les hores a treball ni el salari que havien de rebre pel seu acompliment professional.\nAls empleats, malgrat treballar cada setmana de dilluns a dissabte i en alguns casos des de l'any 2013 fins a l'actualitat, no se'ls abonava el salari si es posaven malalts o si se n'anaven de vacances.\nAdministrador en atur amb 700.000 euros\nUna empresa administrada concursalment va intentar ser comprada fraudulentament per una segona societat, segons ha destacat la policia, amb la qual suposadament es resoldrien els problemes econòmics vigents amb la Seguretat Social, valorats en més de 150.000 euros.\nPer a reforçar l'oferta sobre la unitat de producció, l'adquirent es va valdre d'un document signat per l'administrador d'una tercera societat que comunicava l'aprovació d'un finançament per a aquesta operació per un import de 700.000 euros.\nAquesta última empresa, que va ser comprada per un euro i que no figura donada d'alta en la Seguretat Social perquè mancava de treballadors, té l'objecte social molt allunyat de la principal investigada. El seu administrador, en el moment de la signatura de l'escrit de finançament, cobrava un subsidi per desocupació, la qual cosa indica que aquesta mercantil no tenia capacitat de realitzar una operació d'aquestes característiques.\nAquesta última empresa, sense ser propietària de la deutora, s'aprofitava d'aquesta situació per a operar sense distinció entre ambdues, i la suposada compradora estaria actuant com a encarregada de la concursada i utilitzant els empleats d'aquesta per a labors administratives i de producció per al seu propi benefici.\nAcreditats els fets pels investigadors de la Policia Nacional, es va procedir a la detenció dels administradors de l'empresa deutora i compradora per un delicte d'insolvència punible. Es va imputar per aquests mateixos fets l'administrador concursal.\nEscriba el número 546392


JOSEP PONS I ROVIRA – Testimonios para la Historia\nPortada » PC, 21è VOLUM. Estètica corporal i equilibri emocional » JOSEP PONS I ROVIRA\nSr. Josep Pons i Rovira\nText del 10-01-2011\n“Per millorar realment l’aspecte d’algú, cal treballar des d’una òptica integral, que inclogui no només la perruqueria, sinó també l’estilisme, el vestuari, els complements de moda, la nutrició i, fins i tot, l’estat físic”\n“Els valors que he inculcat als meus alumnes sempre han estat els mateixos: l’esforç, la mentalitat d´equip, el treball constant, la implicació, la capacitat i afany de superació i la humilitat, uns principis que han guiat la meva activitat professional”\n“Molts ciutadans associen determinats gestors esportius, empresarials, artístics i polítics amb el fracàs perquè no s’han sabut comunicar adequadament”\n“En la imatge no només intervenen factors estrictament estètics sinó també com ens expressem, com gesticulem i com ens movem”\nLa trajectòria i els èxits de l’estilista, assessor d’imatge i comunicador Josep Pons i Rovira ha estat guardonada amb distincions tan importants com la Pinta d’Or, el nomenament com a Cavaller de la Reial Ordre a París, els Campionats d’Europa a Atenes i la Medalla d’Or a París, entre molts altres, i amb l’afecte, el respecte i l’admiració de molts clients que s’han posat a les seves mans. Darrere d’aquesta projecció pública hi ha un immens amor i una total implicació per la seva feina, així com uns fermes principis ètics i estètics que han constituït la filosofia a partir de la qual ha anat creixent empresarialment. “Crec en la qualitat i el servei personalitzat, per la qual cosa mai he aspirat a ser el propietari d’una gran companyia amb molts centres, sinó a donar un servei individualitzat i acurat a les persones i una formació absolutament qualitativa als estudiants que s’adrecen per formar-se als nostres centres docents.”\nPresident durant 18 anys de Intercoiffure Espanya, Associació Internacional de Mestres Perruquers –de la qual actualment és president d’honor–, l’origen de la dedicació del senyor Pons al món de la imatge es troba en un negoci familiar. “El meu pare ja era del ram i vaig continuar-ne l’ofici, però des d’una òptica diferent. Durant el període de formació, vaig adquirir coneixements de psicologia, antropologia i cosmetologia perquè em vaig adonar que l’objectiu de la perruqueria anava molt més enllà de realçar l’aspecte del cabell, que és el marc de la nostra expressió; es tractava de crear un estil que ens identifiqués com a individus. Per tant, esdevenia imprescindible haver desenvolupat una gran capacitat d’empatia i de coneixement de l’ésser humà.”\nLa col·laboració amb els mitjans de comunicació començà de manera casual. “Un dels meus clients era periodista a la cadena SER a Terrassa i em va donar l’oportunitat de poder fer els comentaris dels partits del Barça i de l’Espanyol a aquesta emissora de ràdio. Per mi va ser una gran satisfacció perquè l’afany de desenvolupar-me com a comunicador era quelcom que portava a dins.” Des de llavors, ha col·laborat amb la majoria de televisions i ràdios dels país: TVE, TV3, 8TV, BTV, 25TV, Canal Català, Canal 50, Canal Barça, la Sexta, Antena 3… en programes com ara T.vist, Gol a Gol, El Rondo, etc., entre molts altres mitjans radiofònics i escrits.\nAmb la comptabilització d’aquestes dues àrees, el senyor Pons es convencé de la importància cabdal que la imatge té en les persones com a éssers socials i emocionals. “Vaig adonar-me que, si volia millorar realment l’aspecte d’algú, calia que treballés des d’una òptica més global i integral, que inclogués no només la perruqueria, sinó també l’estilisme, el vestuari, els complements de moda, la nutrició i, fins i tot, l’estat físic.”\nAquesta descoberta essencial per a l’àmbit de l’assessoria d’imatge al nostre país, “vingué motivada per una experiència laboral. En assessorar al candidat d’una de les primeres eleccions per a l’alcaldia de Barcelona, vaig comprendre que era imprescindible un plantejament integral de cara a fer atractiu i favorable el seu aspecte, i que, per tant, tota campanya electoral necessitava un coordinador o un assessor en qüestions d’imatge. Ben aviat, em vaig convèncer que això no només es podia aplicar al camp de la política, sinó que tot individu, atesa la complexitat dels diversos elements que en conformen l’aparença i la rellevància d’aquesta al món actual, hauria de tenir garantit un assessorament personalitzat i integral.”\nL’evidència de la importància d’aquesta nova activitat professional portà a Josep Pons a desenvolupar el pla d’estudis de l’actual Cicle Formatiu de Grau Superior en Assessoria d’Imatge i a engegar la seva pròpia consultoria al carrer Loreto de Barcelona, al costat del seu centre de formació de perruqueria, estètica i assessoria d’imatge. “S’hi s’adrecen tot tipus de persones, però puc dir que hem atès i atenem a les persones més destacades del món artístic, mediàtic, esportiu, polític i cultural per tal d’aconseguir una imatge adient i comunicativa. També hem treballat per a importants empreses com Casinos de Catalunya i el Col·legi d’Enginyers. És evident que l’aparença és la nostra targeta de presentació; el nostre aspecte és el conjunt de dades que transmetem als altres. Amb les quals ens classifiquen. Tot i que la coneixença posterior acostuma a modificar aquests primers inputs, el cert és que la primera impressió té una gran influència en el concepte que ens formem d’algú. Vivim en una societat marcada pel poder dels mitjans de la imatge, on triomfem els comunicadors, polítics o actors més afavorits físicament, no pas els més preparats. Molt sovint, no sentim empatia, o fins i tot rebutgem de ple, a les persones i als projectes, la imatge dels quals ens desagrada.”\nNo obstant això, disposar d’una imatge excel·lent no comporta ser-ne un esclau. “La clau és aconseguir un aspecte còmode; coherent amb el nostre tipus de vida i amb la situació comunicativa concreta en què ens movem; modern sense seguir de manera inconscient el 100% les tendències, i acceptable dins el nostre entorn, ja que és evident que la imatge que ha de transmetre, per exemple, un enginyer, no és la mateixa que ha de transmetre una actriu. Si enfortim el nostre aspecte, també s’incrementarà el nostre estat d’ànim; de fet, des de l’assessoria treballem amb diversos psicòlegs i psiquiatres que ens derivem pacients necessitats d’un canvi d’imatge com a primer pas que els permeti invertir un desordre emocional, o psicològic. En aquest sentit, cal no perdre de vista que en la imatge no només intervenen factors estrictament estètics sinó també com ens expressem i com gesticulem i ens movem, és a dir, la capacitat de comunicar-nos és també un exponent de la nostra aparença.”\nTot i la diversificació de les seves activitats professionals, Josep Pons mai no ha deixat de banda la perruqueria. “Fa 37 que, des del centre d’Esplugues –on treballem 20 persones–, també dirigeixo tres escoles de perruqueria i estètica, el centre de formació professional de Grau Superior d’Assessors d’imatge i la Consultora d’Assessoria d’Imatge Personal. Els valors que he inculcat els meus alumnes sempre han estat els mateixos: l’esforç, el treball constant, la implicació, la capacitat i afany de superació, la humilitat i la mentalitat d’equip, uns principis que sempre han guiat la meva activitat professional. Per això mai he volgut ampliar el volum de negoci. M’agrada poder portar a terme el control de qualitat de les meves empreses, i obrir-ne més podria obstaculitzar la materialització del meu projecte qualitatiu, creatiu i educatiu. Hem desestimat tenir franquícies i formar milers i milers d’assessors d’imatge perquè preferim preparar-ne un grup segons les meves premisses, que aspiri a l’excel·lència en la seva professió.” Una filosofia que Josep Pons també transmet en nombroses conferències com a col·laborador a les universitats de Barcelona i Alcalá de Henares, etc.\nPrevAnteriorMARIA ISABEL MOJICA I VILLANUEVA, SÒNIA PRADO I MOJICA\nSiguienteJORGE PLANAS I RIBÓNext


APADOC al dia internacional de la dona - APADOC\nAPADOC al dia internacional de la dona\nEl dia 7 de març del 2019, l’APADOC va col·laborar en la lectura del Manifest Institucional del Dia Internacional de la Dona..\nLa lectura del Manifest Institucional redactat per l’Institut Català de les Dones i que llegirà la nostra associació a Tàrrega, s’avança al dijous 7 de març. Aquest gest es fa per a donar suport a la Vaga Feminista del dia 8 de març.\nEl primer acte institucional del 8M ha estat la lectura del manifest institucional fet al carrer del carme. En aquest acte han participat, entre altres, diverses associacions de dones (entre elles APADOC), Rosa Maria Perelló (alcaldessa de Tàrrega), Mossos d’Esquadra, autoritats del Consel Comarcal i representants del consistori.\nLa jornada del 8M a Tàrrega s’ha realitzat sense cap incidència. S’ha animat a la població a fer una vaga i s’ha fet una manifestació per la ciutat a la que han assistit mes de 500 persones. Tot i què la majoria de les manifestants eren dones, cal considerar que cada cop mes homes son conscients de la importància d’establir mesures per aconseguir la plena igualtat de drets.\n⟵APADOC celebra la patrona de l’associació amb una misa i un esmorzar de germanor\nAPADOC crea una pàgina de facebook i un canal de Youtube⟶


El cap de setmana del 2 i 3 de juny, el Museu del Càntir d’Argentona obrirà les seves portes i s’engalanarà amb un espai floral. Serà durant el cap de setmana que es podrà veure "l’ou com balla", una tradició molt peculiar que consisteix a posar un ou damunt el raig de la font del pati d’aquest espai perquè doni voltes impulsat per l’aigua. Si l’ou cau, ho fa dins d’una cistella engalanada amb flors i torna a rodolar fins al raig per enlairar-se de nou.\nUna divertida atracció que coincidirà amb la Diada de la Flor i que diu la tradició popular que, si l’ou no es trenca, començarà un bon nou cicle.\nDurant el cap de setmana, el Museu farà un horari excepcional: obrirà d’11h a 14h i de 17h a 20h els dos dies.\nUn joc diferent\nL’origen del joc no és clar i existeixen diverses interpretacions: per una banda hi ha qui diu que l’ou simbolitza l’exaltació de l’Eucaristia (l’ou) per damunt del calze, que simbolitza la cistella que embolcalla l’ou, engalanada amb flors. Per l’altra, hi ha qui creu que representa la plenitud de la primavera i l’esclat de la fecunditat.


Marc Ciurana. Nedador - Prades Portal Turístic\nAquell mateix any es va classificar per als Jocs Escolars Comarcals de Natació amb la prova de 25m. Lliures.\nL’any següent ja va entrar a formar part de l’escola de natació, on va anar entrenant i participant en els diferent campionats locals i provincials que s’anaven portant a terme durant l’any.\nLa primera llumeta del que tenia que venir, va ser la temporada 03-04, al Campionat de Catalunya de Relleus, on van aconseguir no tan sols la Classificació per equips, sinó un lloc de finalista, tot un èxit per aquest grup del 92 que s’estava formant.\nLa Temporada 04-05 va donar uns resultats millors dels que esperàvem, ja que els bons resultats als Campionats de Catalunya, on va ser finalista amb proves coms els 400 lliures, van fer que es calcifiqués per als seus primers Campionats d’Espanya, que es van celebrar a Valladolid on va ser l’11é classificat en 400m. Lliures.\nLa temporada 05-06, va ser la primera on las medalles van venir, va caldre esperar fins al estiu, als Campionats de Catalunya que es van celebrar a las nostres instal·lacions, i que va aconseguir fer 2on als 400m. Lliures i 3er als 200m. Estils, tot un èxit per un nedador que feia varius campionats que estava en els llocs de finalista, i que el seu treball el porta al pòdium. El Campionat d’Espanya d’aquest any el porta a fer el 8é en els 400m. Estils. Cal destacar que el grup de la Categoria anomenada aquell any G4 (actual categoria infantil), es va classificar per a la final del Campionat d’Espanya per equips, que es va celebrar a Palma de Mallorca i que un 8é lloc va ser excel·lent per a ells i per a tots nosaltres, ja que veiem que aquest grup faria historia en el nostre club.\nLa següent temporada, el Marc, té el primer contacte amb el Car de Sant Cugat, ja que el seleccionen per las jornades de detecció de Talent que es realitzen els caps de setmana del mes d’octubre i novembre i de las quals tots vam quedar més que satisfets. Els resultats d’aquest any van bons i un segon lloc al Campionat de Catalunya en 400m. Estils i uns molt bons Campionats d’Espanya a Madrid, el tornaran a portar al Car la temporada següent.\nCom ja he dit, la temporada 07-08 comença amb el Marc al Car, a l’estada de un mes que la Federació Catalana premia per als bons resultats de la temporada anterior, així entre tots veiem que la adaptació del Marc a una possible incorporació definitiva al Car pot ser bona. Això no fa mes que esperonar al Marc i portar a terme una temporada molt bona, amb final però tràgic. Als Campionats de Catalunya va fer 2ón en 400m. estils i 3er en 1500m. Lliures i a Palma de Mallorca on es van celebrar els Campionats d’Espanya d’hivern va ser finalista.\nEl Campionat de Catalunya d’estiu va pesar sense pena ni gloria ja que preparàvem el Campionat d’Espanya que es celebrava a las nostres instal·lacions i on el Marc tenia que ser una clar favorit al pòdium. Feia dies que el Marc i la seva família sabien de la incorporació al Car de Sant Cugat amb la Beca complerta anual on el Marc tindria l’oportunitat d’entrenar amb un grup de molt alt nivell. Però uns dies de descans per preparar el campionat van fer cap amb el Marc a Prades i un desgraciat accident amb bicicleta va fer que el Marc fos baixa al Campionat d’Espanya, segur que aquest fet ha marcat al marc per la resta de la seva vida, com a tots ens quedem marcades coses de joventut, però com la sang no va arribar al riu, la temporada següent va començar al Car.\nLa temporada 08-09 la va iniciar el Marc a Font-Romeu, al estatge d’inici de temporada i a lli ja es va donar conte de que la cosa anava molt seriosament i que nomes li calia fer una cosa, treballar de valent. Els Campionats de Catalunya d’hivern van ser molt durs, ja que la falta de adaptació als entrenaments va ser molt significativa i un 2ón lloc en 400 estils i un 3er lloc amb 100 braça no tenien que l’estat de forma era deficient.\nA Castello al Campionat d’Espanya, un 4at lloc amb 200 braça va donar una mica d’esperança a que el treball s’estava realitzant correctament, vam anar a Màlaga al Campionat d’Espanya absolut on el marc va poder veure als nedadors que es preparaven per al Campionat del Mon i la veritat es que es fàcil de contagiar-se de la energia positiva que desprenent aquestos nedadors. Al estiu els de Catalunya van ser els primers on el Marc va aconseguir una medalla d’or, als 400m. Estils i als Campionats d’Espanya que es van celebrar a Orense, van ser molt bons, però a Las Palmas de Gran Canaria va donar una molt bona sorpresa, plantar-se a la Final B de 400m. Estils del Campionat Absolut amb la millor marca de la seva vida, un mes que excel·lent final de temporada.\nAquest any torna a estar al Car, amb l’objectiu de participar al Campionats d’Europa Junior, esperem que las coses surtin el millor possible i desitjar sor al Marc i donar gracies a la família ja que tan la distancia del seu fill, com las despeses que això implica fan que entre tots estiguin realitzant un esforç que esperem que ens porti a bon port, o piscina millor dit.\nAquí podeu veure fotografies del Marc en diferents anys en el Campionat de Catalunya.\nInformació facilitada per JORDI RODRIGUEZ I PIÑOL, l' entrenador personal de'n Marc i Director Tècnic de Natació del Club de Natació Reus Ploms.


INTENTEM-HO !: TOTS NECESSITEM PARLAR\nTOTS NECESSITEM PARLAR\nAvui necessitava agafar l'autobús 41 al carrer de Tamarit. Han passat sis 24. El primer ple de gom a gom i la resta buits.\nA la parada una senyora em demana si puc cordar-li una cadena amb un penjoll ja que ha sortit de casa sense per no atinar. Em diu que té molta dificultat amb les mans a causa de l'artrosi i que avui al fer mal dia s'ha aixecat amb dolor a les articulacions.\nHe cordat la cadena i he fet una amiga de trajecte.\nM'ha explicat que té una néta de 19 anys molt maca i "sana" que a la revetlla de Sant Joan va tenir un problema molt greu en un xiringuito de Lloret de Mar ja entrada la matinada. Ella i un amiga van demanar dues llaunes de refresc, l'amiga va beure mitja llauna d'un glop i al cap de poca estona tenia reaccions violentes del pal de voler mossegar tothom i que estava mig fugida. La seva néta i els del voltant no entenien res del que passava.\nAlgú va suggerir que potser havia alguna cosa a la beguda, però elles van dir que no consumien res i que a més a més havien de conduïr.\nPensant, pensant, la néta va decidir anar a comunicar-ho als Mossos d'Esquadra. Van haver de lliurar les llaunes de refresc i van veure amb una lupa que tenien petites punxades a la part de dalt. Una patrulla va anar cap al xiringuito a prendre mesures i una altra va acompanyar-les a casa.\nAquesta historia m'ha semblat una mica llegenda urbana, però la dona estava tan amoïnada pel mal que poden fer alguns individus que diu que ara no viu de tant de patir per els seus néts.\nHe pensant amb el que li diem el meu marit i jo a la nostra filla: "Vés en compte on vas i què fas. Nosaltres confiem amb tu, però vigila que altres persones poden fer-te mal"\nPublicat per Bruguers a les 18:05\nQué fort!!! Sí que es verdad que suena a leyenda urbana, pero si lo cuenta alguien tan cercano, tiene que ser verdad. Madre mía, qué gentuza anda por ahí suelta!!\n3 de juliol de 2008 a les 20:47\na veure si podem arreglar el teu bloc que s'ha tornat boig!\n9 de juliol de 2008 a les 16:34\nLloret és un niu de problemes a l'estiu. Un turisme de baixa qualitat que hi va únicament a emborratxar-se és el problema. El meu poble natal és a 20 minutets i he sortit sovint per allà. Jo tinc sort, ja que els meus amics i jo som alts i no som víctimes propícies però he vist autèntiques animalades.\nJo sóc jove i he anat de vacances a Eivissa i he begut i m'he drogat, però mai he buscat problemes amb ningú.\nEn aquests llocs hauria d'haver-hi més presència policial, i que ho paguessin tots els locals nocturns que fan l'agost venent alcohol a dojo...


Barça B - Vila-real: Derrota contra un rival de primera (0-3)\nEl Barça B no ha pogut reaccionar davant els gols de Pereira, Bruno i Perbet 13.826 espectadors s’han donat cita en l’últim partit de la temporada del Barça B al Miniestadi\nEl Barça B ha perdut per 0-3 al Miniestadi contra un Vila-real que frega l’ascens. Tot i el domini inicial, el filial blaugrana no ha pogut superar el Vila-real en un matx decisiu per als 'groguets'. El conjunt de Marcelino ha aconseguit encetar el marcador en l'últim minut de la primera part amb un gol de Pereira. A la represa, els visitants han sentenciat el partit amb quatre minuts. Bruno i posteriorment Pebert han marcat els gols definitius del duel.\nToc constant, persistència i qualitat en la passada. Aquests han estat els tres trets que han definit el joc inicial del Barça B en els primers compassos del partit. Els d’Eusebio han aparegut al terreny de joc amb valentia, deixant la defensa al mig del camp i apostant per un joc ofensiu i descarat.\nDavant la intensitat blaugrana el Vila-real no s’ha arronsat i, empès per les més de 10.000 persones que els acompanyaven al Miniestadi, han fet dels contraatacs la seva millor arma. La seva aportació en atac era esporàdica però, a la vegada, perillosa.\nQuan l’empat semblava que consumiria els segons de la primera part que restaven al cronòmetre, Pereira ha fet embogir als seus seguidors rematant una centrada de Mussachio que ha superat Oier.\nEl gol ha suposat una dosis extra de motivació per als visitants, que ho han aprofitat tant bon punt han tornat a trepitjar la gespa del Miniestadi. Pebert ha vist la desmarcada de Bruno perquè el capità situés el segon del Vila-real. Quatre minuts més tard Cani ha habilitat per Pebert, que després d’un primer intent ha aconseguit superar al porter blaugrana (0-3).\nJoc més pausat\nEls tres gols han pesat sobre els jugadors barcelonistes, que no han pogut recuperar el joc ofert abans del primer gol visitant. El Vila-real, molt còmode en el terreny de joc, ha deixat que avancés el temps i s’ha acabat emportant tres punts que l’acosten a l’ascens directe per a la Primera Divisió.\nEl Barça B s’acomiada del Miniestadi amb una derrota davant un rival que, possiblement, l’any que ve serà equip de la màxima categoria del futbol espanyol.


Els EUA i Rússia parlaran aquest dimarts sobre el futur de Veneçuela\nHo confirma el ministre d'Afers Estrangers rus\n2 min. Barcelona 12/02/2019 13:21\n651x366 Mike Pompeo en una roda de premsa als EUA / Carlo Allegri / REUTERS Mike Pompeo en una roda de premsa als EUA / Carlo Allegri / REUTERS\nSerguei Lavrov, el ministre d'Afers Estrangers rus, ha confirmat que aquest dimarts a la nit es posarà en contacte telefònicament amb Mike Pompeo, el secretari d'Estat nord-americà, per discutir sobre la crisi de Veneçuela.\nRússia i els Estats Units tenen posicions totalment contràries sobre com resoldre la crisi de Veneçuela. Mentre que Washington dona suport al president autoproclamat Joan Guaidó, Moscou dona suport a Maduro.\nResolucions contràries per a un mateix conflicte\nEl govern dels EUA va emetre una resolució sobre Veneçuela amb la intenció de pressionar el Consell de Seguretat de l'ONU perquè reconegui el president Guaidó i se celebrin unes eleccions presidencials al país. Però perquè l'organisme de l'ONU emeti una resolució es necessiten 9 vots i cap veto.\nWashington demana en l'esborrany de la resolució que comenci "immediatament" a Veneçuela un "procés polític que porti a unes eleccions presidencials lliures, justes i creïbles" sota la mirada de la comunitat internacional.\nL'esborrany de la resolució, al qual ha tingut accés Reuters, expressa "total suport a l'Assemblea Nacional com a única institució escollida democràticament".\nRússia ha contestat amb un altre esborrany en què expressa "la preocupació pels intents d'intervertir en assumptes que són essencialment de jurisdicció interna". De la mateixa manera, condemnen "l'amenaça d'ús de força contra la integritat territorial i la independència política".\nSegons Serguei Lavrov, el document dels EUA "busca encobrir les provocacions amb l'enviament d'ajuda humanitària com un mitjà per desestabilitzar la situació a Veneçuela i fins i tot obtenir un pretext per a una intervenció militar directa" al país. Afirma que el Consell de Seguretat de l'ONU "mai aprovarà aquesta decisió".


Impulso Ciudadano lamenta que Torra no hagi declarat i l'acusa de buscar la "confrontació" La República\nImpulso Ciudadano lamenta que Torra no hagi declarat i l’acusa de buscar la “confrontació”\nACN Barcelona.-El president d’Impulso Ciudadano, José Domingo, ha lamentat que el president de la Generalitat, Quim Torra, s’hagi acollit al dret a no declarar en el judici per la segona […]\nACN Barcelona.-El president d’Impulso Ciudadano, José Domingo, ha lamentat que el president de la Generalitat, Quim Torra, s’hagi acollit al dret a no declarar en el judici per la segona causa per desobediència. El representant de l’acusació particular ha criticat que Torra no hagi fet públic el seu posicionament i concretat els fets pels quals se l’acusa. Domingo ha negat que s’estigui “atacant” la llibertat d’expressió i ha dit que s’està jutjant un delicte de desobediència judicial per no haver retirar una pancarta de suport als polítics presos de la façana del Palau de la Generalitat. Així, ha carregat contra Torra per buscar la “confrontació” i “l’enfrontament” i per “expulsar molts catalans” amb la presència de la pancarta a l’edifici públic.\nEn una atenció als mitjans, Domingo ha lamentat que s’hagi encausat Torra i li ha retret no ser el president de “tots els catalans” pel seu comportament “contrari als principis bàsics de convivència com la neutralitat”. Així, han assegurat que Torra hauria de donar exemple i acatar les resolucions judicials quan són fermes. També han dit que no es pot comparar col·locar una pancarta en un edifici públic amb portar un pin a la solapa de l’americana.