30/08/2009 – Campionat de Catalunya de Laser Radial\nL'Ireneu Pla ha participat aquest cap de setmana en el Campionat de Catalunya de Laser Radial, on ha quedat 48è de 75 inscrits. La competició s'ha desenvolupat del divendres 28 al diumenge 30 amb condicions de vent variables. El primer dia no es va fer cap prova, el segon es van fer quatre proves en condicions de fort vent i l'últim dia es van fer dues proves, la primera amb força vent i la segona amb vent més fluix. Els parcials de l'Ireneu han estat de 23, 42, DNS, DNS, 35 i BFD.\n17/07/2009 – Campionat del Món Juvenil de la ISAF\nEl regatista de la Federació Ireneu Pla ha representat Andorra al Volvo Youth Sailing ISAF World Championship (Campionat Mundial Juvenil de la ISAF) organitzat per la International Sailing Federation (ISAF) i que ha tingut lloc a Búzios (Brasil) del 8 al 17 de juliol.\n30/07/2009 – Copa del Rey 2009\nEl regatista Marcel Lescano participarà a la 28a Copa del Rey Audi-Mapfre que tindrà lloc de l'1 al 8 d'agost al Real Club Náutico de Palma de Mallorca. La Copa del Rey és una de les regates de creuers més importants a nivell europeu i internacional. La llista de pre-inscrits compta 109 vaixells repartits en 7 categories.\n09/08/2009 – Copa del Rey 2009\nEl Marcel Lescano ha participat en la 28a Copa del Rey Audi-Mapfre que ha tingut lloc de l'1 al 8 d'agost al Real Club Náutico de Palma de Mallorca. El Marcel navegava a bord del Wave d'en Lodewijk Slippens (NED6898), un Grand Soleil 44 Racing de la categoria RI (Rating International) que compta 43 inscrits.\nEls parcials del Wave han estat de 34, 27, 39, 35, 32, 31, 44, 35, 38, 21, 37, 30, acabant en la 35a plaça de la categoria.\n31/07/2009 – World Laser 4.7 Youth Championship 2009 (3)\nAvui ha acabat el Campionat Mundial Juvenil de Laser 4.7, que ha tingut lloc a Búzios (Brasil). El representant andorrà a la prova, l'Ireneu Pla, ha consolidat la 10a plaça que havia aconseguit ahir.\nLes condicions meteorològiques adverses no han permès fer cap prova. Tot i això els competidors s'han passat quatre hores a l'aigua, sota la pluja constant, amb boira i fred, esperant sense èxit que el vent fluix i variable, d'entre 2 i 6 nusos i canviant entre sudest i sudoest, s'estabilitzés.\n26/05/2009 – Participants al Jocs dels Petits Estats d'Europa - Xipre 2009\nAvui s'ha donat a conèixer la llista dels participants als Jocs dels Petits Estats d'Europa que tindran lloc a Xipre la setmana que ve. En vela el representant andorrà és el Gorka Arajol que participarà en Optimist. La repartició per països dels 28 regatistes d'Optimist, 17 nois i 11 noies de fins a 15 anys, és la següent: Xipre 12, Mònaco 6, Malta 4, Islàndia 3, San Marino 2 i Andorra 1.\n13/07/2009 – Sortida del grup de les activitats d'estiu\nAquest matí a les vuit ha marxat cap al Club Nàutic Garraf una part del grup de nens i nenes que participaran a les activitats d'estiu organitzades per la Federació.\nSi voleu més informació sobre el contingut de les activitats o us hi voleu inscriure vegeu aquesta pàgina.\n12/07/2009 – Campionat Europeu d'Optimist a Piran (SLO)\nEls germans Eduard i Gorka Arajol han participat al Campionat Europeu d'Optimist que ha tingut lloc a Piran, Eslovènia, del 4 al 12 de juliol.\nHi han participat 250 regatistes de 41 països que han hagut d'afrontar dies de vents fluixets i dies de tramontana. Al final ha estat una festa de la vela on tots els participants han pogut gaudir practicant el seu esport. A la pàgina dedicada al campionat en el seti de la International Optimist Dinghy Association (IODA) hi trobareu una descripció dels principals esdeveniments de la regata.


Oferta de feina (Integració social) - Vallès Jove\nInici » Blog » Ofertes » Oferta de feina (Integració social)\nOferta de feina (Integració social)\nmaig 24, 2022 maig 19, 2022 // Servei especialitzat de treball de l'Oficina Jove del Vallès Oriental\nDinamitzador/a del Programa Instituts Oberts a Granollers.\nPlanificar, coordinar, gestionar i dinamitzar activitats extraescolars en instituts de secundària.\nAcompanyament i suport educatiu a alumnat adolescent.\nTitulació en Integració social o bé cursant Grau d’Educació Social, Pedagogia, Psicologia.\nExperiència en el treball socioeducatiu amb infància i joves en situació de vulnerabilitat. Gestió i dinamització d’activitats de lleure i suport educatiu.\nCatalà, castellà, es valorarà coneixements d’anglès, francès i altres idiomes minoritaris.\nDomini del paquet office, correu electrònic, drive i xarxes socials.\nEs valora coneixements en equitat de gènere i interculturalitat.\nPersona resolutiva, emprenedora, empàtica,flexibilitat i adaptabilitat. Important el treball en equip i cooperació i capacitat de lideratge.\nData d’incorporació: Immediata fins a finals de curs.\nConveni col·lectiu de Catalunya D’Acció Social amb infants i joves.\nHorari: 20 hores setmanals. Distribuïdes tardes de dilluns a divendres i alguns matins\nSi estàs interessat/da envia el teu currículum a treball3.vallesoriental@oficinajove.cat amb l’assumpte: Integració social . Recorda adjuntar el document LOPD signat (el següent document) .\nOferta de feina (Operari/a de neteja)


Presentació del nou disc de Maria del Mar Bonet Ultramar a Vic.\nDesprès de molts anys cantant i compartint música per la Mediterrània el fet que jo rebés un premi a Cuba va significar l’inici d’una cosa que d’entrada, per a mi, semblava difícil: trobar una possibilitat d’establir un diàleg, un camí musical, trobar una mar de música a l’altra banda del món i gravar un disc allà. El procès va ser llarg i l’any passat, quan vaig celebrar 50 anys de viure amb la música, el somni es va poguer realitzar.\nEl millor regal d’aniversari que jo podia tenir era entrar en aquesta realitat diferent de la mà de músics extraordinaris. M’impressiona la seva qualitat artística i la seva entrega, l’alegria compartida i creativa, la sàvia improvisació per a deixar de banda tots els obstacles tot xerrant musicalment d’una manera fluïda entre la mediterraneïtat i la cubania. Gràcies a ells he descobert que en les nostres tradicions musicals, poètiques i humanes tenim moltes coses que ens uneixen. Un recorregut de músiques i sentiments entre mars.\nFou meravellós per a mi apropar-me a aquesta illa i a la seva gent, que admiro tantíssim per la seva cultura i el seu coratge. I poder-vos cantar avui a VIC, les cançons d’ULTRAMAR que ja formen part del meu repertori, és abraçar encara més el somni i fer-lo realitat.\nMaria del Mar Bonet, veu , guitarra i cuatro\nFernando Murga ‘El Murguita’, llaüd


02 de d’abril del 2022. 16:19\nEspanya ja té nova llei de residus; una normativa que pretén reduir la producció d’escombraries i millorar-ne la gestió. El nou marc legal, aprovat dijous passat pel Congrés dels Diputats, amplia el sistema de reciclatge i recollida de residus, limita l’expansió dels plàstics d’un sol ús i estableix una sèrie de mesures per reduir el volum de residus generats. Per exemple, obliga els locals d’hostaleria a oferir aigua no envasada de manera gratuïta. Aquestes són les claus de la nova llei de residus a Espanya.\nFre als plàstic d’un sol ús\nLa principal novetat de la llei de residus és la bateria de mesures per reduir l’expansió dels plàstics d’un sol ús. «Per primera vegada en la legislació espanyola, afegim limitacions a aquests productes, en restringim la introducció al mercat d’algun i establim un impost per avançar en la reducció de la comercialització», recull el text final de la normativa.\nLa llei preveu reduir dràsticament els objectes de plàstic d’un sol ús com «vasos, taps i recipients alimentaris destinats al consum immediat». L’objectiu és acotar l’ús d’aquests productes un 50% per al 2026 i un 70% per al 2030. Per aconseguir-ho, la normativa reclama, d’una banda, fomentar l’ús d’alternatives reutilitzables i, per l’altra, prohibeix la introducció al mercat de productes de plàstic com palles, bastonets (excepte d’ús sanitari), coberts, plats, vasos, tots els productes de plàstic oxodegradable i microesferes de plàstic de menys de 5 mil·límetres (un ingredient fins ara molt utilitzat en productes cosmètics).\nImpost als productes d’un sol ús\nLa nova normativa prohibeix la distribució gratuïta d’objectes plàstics d’un sol ús a partir de l’1 de gener del 2023. Segons contempla el nou marc legal, a partir de llavors «s’haurà de cobrar un preu per cada producte de plàstic que s’entregui al consumidor, diferenciant-lo al tiquet de venda». Això implica que cada client, en cas d’adquirir un producte envasat en plàstic, haurà d’abonar un ‘extra’ per la compra d’aquest material.\nTambé s’introdueix un impost estatal als envasos de plàstic no reutilitzables de 0’45 euros per quilogram i un altre al dipòsit en abocador, que podrà oscil·lar entre 1,5 euros a 40 euros per cada tona mètrica. Aquests impostos estaran enfocats als processos de fabricació, importació, adquisició i gestió d’aquest tipus de plàstics. Quedaran exempts d’aquest recàrrec els envasos de medicaments i els productes sanitaris.\nLa mesura anirà acompanyada d’un ventall d’accions destinades a substituir l’ús d’aquest tipus de plàstics de només un sol ús per alternatives reutilitzables (o menys contaminants). «Aquestes mesures van des de la reducció, la sensibilització i l’ecodisseny fins a l’ús d’instruments econòmics com la responsabilitat ampliada del productor», assenyala el text final de la normativa.\nAigua d’aixeta gratuïta als restaurants\nUna altra de les mesures estrella d’aquesta llei per reduir el consum d’envasos d’un sol ús té a veure amb el consum d’aigua de l’aixeta. La normativa, de fet, estableix que a partir d’ara tots els locals d’hostaleria i restauració «hauran d’oferir sempre als consumidors, clients o usuaris dels serveis la possibilitat de consum d’aigua no envasada de manera gratuïta i complementària a l’oferta del mateix establiment».\nEn aquesta mateixa línia, la llei també demana que les administracions públiques apliquin mesures necessàries per reduir el consum d’aigua embotellada a les seves dependències. Per exemple, oferint fonts gratuïtes d’aigua potable i entregant envasos reutilitzables. Només queden exclosos d’aquesta recomanació els centres sanitaris i educatius, on es continuarà permetent la venda d’ampolles d’un sol ús.\nMés (i millor) reciclatge\nLa nova llei de residus també es proposa enfortir i ampliar la xarxa de reciclatge a Espanya. A més de l’actual sistema de reciclatge de paper, metalls, plàstic i vidre, la normativa acabada d’aprovar planteja estendre la recollida selectiva de bioresidus (també coneguts com a matèria orgànica o residus biodegradables) així com tèxtils, electrodomèstics perillosos, olis de cuina utilitzats i objectes voluminosos.\nEl calendari recollit en la nova normativa és el següent. Els bioresidus d’origen domèstic s’hauran de recollir separadament a partir de juliol del 2022 en els municipis amb població superior a 5.000 habitants; i a partir de gener del 2024 per a la resta de les localitats. En el cas de residus tèxtils, olis de cuina utilitzats, residus domèstics perillosos i residus voluminosos, la recollida separada haurà d’estar implantada a partir del 2025.\nSancions a les activitats contaminants\nLa nova llei de residus d’Espanya també actualitza el règim sancionador sobre diferents tipus d’activitats contaminants. A partir d’ara, doncs, s’inclou com a infracció l’abandonament d’escombraries disperses, la crema no autoritzada de residus agraris i silvícoles i la manca d’infraestructures per a la recollida separada de residus. Totes aquestes pràctiques contaminants estaran subjectes a multa a partir de l’entrada en vigor de la llei.\nLa normativa també inclou una normativa específica sobre l’amiant, que obliga els ajuntaments a elaborar un cens d’instal·lacions i emplaçaments amb aquest material, així com un calendari per a la seva retirada. De la mateixa manera, s’estableix que les entitats locals hauran d’aprovar ordenances municipals que permetin aconseguir els objectius fixats en la llei, sobretot en tot allò relacionat amb l’ampliació i millora de la xarxa de reciclatge.\nMinisteri per a la Transició Ecològica Reciclatge


Els passats dies 18 i 19 d’octubre va tenir lloc una jornada de formació que tenia com a títol “l'Educació Física sense límits”, organitzada pel Centre de Professorat de Menorca i a la qual va tenir representació ASPACE . Hi van assistir diferents mestres d’educació física, vetlladors/es, tutors/es i fisioterapeutes de tota la illa. L’objectiu d’aquesta jornada era donar recursos i eines que afavorissin la inclusió dins de l’educació física, que després es podrien extrapolar a altres àrees educatives. A Menorca no existeixen les escoles d’educació especial de manera que tots els nens i nenes estan integrats a les aules. És per això que es tractava d’una gran oportunitat per treballar i millorar la inclusió en les escoles de la zona.\nLa Patri Burgos i l’Albert Tribó, professionals de la Fundació Aspace Catalunya, juntament amb Raül Romero (mestre d’educació física), van participar com a docents explicant el projecte Juguem i posant en pràctica estratègies i activitats basades en la metodologia cooperativa i l’estimulació sensorial.\nLa trobada va ser un èxit i tots els assistents la van valorar molt positivament. Està previst tornar cap al febrer per rebre un feedback de les estratègies que aplicaran en el seu dia a dia i les seves valoracions.\nSi voleu més informació sobre el projecte Juguem, en aquests enllaços hi podreu trobar més informació i publicacions.


El món a través dels meus ulls: 11/03/14\nQuan entro al metro no només veig gent movent-se amb la seva vida.\nVeig anuncis estratègicament posats perquè persones com jo ens convencem d’alguna cosa mentre viatgem.\nPersones fotografiades que serveixen per vendre alguna cosa, per convèncer-nos d’algun missatge,\nUna tècnica fotogràfica del retrat publicitari no escrita diu que les persones no poden tenir la boca tancada.\nUna boca entre oberta implica desig e insinuació.\nI algunes... Alguna cosa més.\nA la boca oberta és la que assenyala sorpresa.\nPerò totes les boques dins dels anuncis ens volen fer comprar, comprar els seus productes, o convèncer-nos dels seus missatges.\nUna boca tancada no comunica res positiu.\nM’estimo més mirar la gent que tinc davant, els que viatgen amb mi, i imaginar-me que els porta a viatjar com jo.\nEls que porten animals, per fi.\nEls que s’arreglen.\nEls que llegeixen.\nEls que escolten música.\nI també els que miren, com jo.\nTots viatgem per un motiu personal.\nO per algun motiu global.\nL'important és arribar a lloc.\nUn filmet de Joaquim Roqué Paret\nEn un viatge a dins del metro es reben constants impactes de d'anuncis amb fotografies de persones que intenten vendre'ns un producte o convèncer-nos alguna cosa. El protagonista del film explica en primera persona el que sent al trobar-se-les.\nPetit curtmetratge de 2 minuts i 19 segons pel certamen SUBTRAVELLING 2014, organitzat per TMB.\nDirecció, idea, muntatge: Joaquim Roqué Paret\nProtagonistes: Viatgers anònims del metro de Barcelona\nGrafismes i fotografies: Anuncis exposats al públic en diferents estacions de la línia L3 el dia 30 d'octubre de 2014\nPublicat per Joaquim Roqué Paret a 19:29 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: BOQUES, CONCURS, METRO, PUBLICITAT, SEDUCCIÓ, SUBTRAVELLING, TMB


Sortida Ornitològica Pla de Reixach – ADENC\nEl Pla de Reixach és l’únic paisatge agrícola de secà de l’Area Metropolitana de Barcelona, forma part del corredor ecològic\nEl Pla de Reixach és l’únic paisatge agrícola de secà de l’Area Metropolitana de Barcelona, forma part del corredor ecològic que uneix la Serralada prelitoral amb la Serralada de Marina.\nEs un indret que té un cert interès ornitològic, en tractar-se d’un espai agrícola enmig de grans ciutats que acull una important població d’aus; amb una millor gestió per part de les diferents administracions, com la delimitació de les àrees de passeig, el control del gossos i altres mascotes, la restricció d’algunes activitats molestes per la fauna i fins i tot la prohibició de la caça, podria acollir moltes més espècies de les que trobem actualment.\nL’itinerari s’inicia a la Llacuna del Mas Duran, una petita zona amb aigua i vegetació aquàtica on es poden observar aus com els ànecs collverd, el bernat pescaire, o fins i tot el blauet.\nEn aquesta època de l’any hi podrem trobar aus migratòries que s’aturen a descansar i a alimentar-se en el seu viatge d’hivernada cap al sud, avui hem pogut observar el Bitxac rogenc i el Mastegatatxes.\nDurant la passejada podem observar també alguns rapinyaires com l’aligot i el xoriguer, i també un falcó pelegrí que hem pogut veure com caçava; un documental en viu i en directe!\nUna passejada matinal amb un total de 40 espècies, a continuació la llista completa.\nAnterior Presentació del llibre “Geografia particular” de Josep Vigo\tSegüent Sortida de botànica al Torrent de Baliarda.


Qui som? Empresa\n- Millorar el nostre entorn amb metodologies i programes inclusius, per aportar a la societat eines i recursos que puguin millorar la qualitat de vida dels nens i nenes i els seus familiars, amb la col·laboració de tots els nostres Stakeholders.\n- Empresa social de referència en serveis inclusius per a infants amb TEA i d’altres diversitats funcionals tant en l’àmbit de l’oci com en el de l’esport, mitjançat l'utilització d’eines metodològiques i tecnològiques, per potenciar l’aprenentatge de qualitat, eficaç i eficient de tots els participants del nostres serveis.\n- El respecte cap a la societat és el valor clau que ens ajudarà a portar a terme el projecte amb les màximes garanties possibles, per assolir el compromís que tenim amb el nostre entorn.\n- La responsabilitat és un valor necessari que ens permetrà actuar amb diligència amb tots els elements que integren l’empresa, per arribar a l’excel·lència en tots els processos tant interns com externs.\n- La solidaritat és un valor essencial que integra el com volem ser i com volem transmetre els nostres valors a la societat, perquè la solidaritat sempre ens farà donar la millor versió de nosaltres mateixos.\nTenint en compte els destinataris dels nostres serveis, és molt important garantir la màxima qualitat en tots els processos.\nGestió integral i online en tots els nostres serveis\nFeedback amb els clients mitjançant criteris de valoració\nInvestigació interna de nous mètodes de gestió inclusiva\nRecerca de personal amb vocació i qualificat\nINCLUSIÓ I FORMACIÓ\nÉs important transmetre als nens i nenes els valors de la inclusió, així com dotar d’eines als professionals del lleure i l’esport, per garantir una societat equilibrada i sostenible.\nGarantir una inclusió real a totes les activitats on participin conjuntament nens/es amb i sense TEA\nApostar per un mètode d’aprenentatge que tingui garanties d’èxit\nFormar a tot l’equip de DINAMIKS en TEA, tant en aspectes nosològics com metodològics\nFer partícip a tots els stakeholders en la divulgació sobre el TEA\nPer DINAMIKS l’estabilitat social exigeix iniciar projectes on tothom en pugui ser partícip. La integració de serveis de caràcter social, programes de formació, eines de divulgació, entre d’altres, són les vies per aconseguir aquesta fita.\nPromoure la formació interna i donar suport a la intra-emprenedoria\nPotenciar projectes per infants amb TEA\nFacilitar descomptes socials tant per particulars com per entitats\nContribuir i participar en actes socials i solidaris\nDivulgar i promoure projectes socials i responsables


Felicitats, Sisenus! Una nova fita al sac! | Escola Nostra Llar\nFelicitats, Sisenus! Una nova fita al sac!\nAhir els alumnes de 6è, van fer l’exposició oral anual d’un projecte a les famílies. I ho van fer tan bé, que avui els volem felicitar!\nPer aquest any, vam escollir el tema de LA REPRODUCCIÓ HUMANA i EL PAS DEL TEMPS.\nAhir, passats deu minuts de les tres de la tarda, el gimnàs de l’escola bategava dels nervis. Tot era a punt, micròfons, música, treballs exposats, alumnes a punt… I es van obrir les portes. Un munt de cares conegudes van anar entrant i omplint les més de 80 cadires que havíem preparat. When I grow up, del musical MATILDA sonava com a banda sonora. Màgia en estat pur.\nAhir, a primera hora de la tarda, començava la darrera exposició dels alumnes de 6è, l’any que ve viuran nous projectes a l’Institut. Els presentadors, vestits per la ocasió, van donar el tret de sortida, i darrera d’ells grups de blau i rosa van anar explicant com, què, quan, perquè, amb qui… han après d’aquest llarg projecte.\nAhir, els alumnes de 6è van cantar i parlar d’homes i de dones, de les etapes de la vida, de les relacions sexuals i les precaucions a prendre sempre, de sentiments, de sensacions, de l’embaràs, d’identitat de gènere, de literatura, d’organització a l’aula, d’aprenentatge, de cooperació i de FER-SE GRANS!\nI res, que us felicitem per l’entusiasme, les ganes d’aprendre de cada dia, la il·lusió amb que vau encarar la preparació d’aquesta exposició i, és clar, el resultat que en vau obtenir, què carai!\nA descansar, sisenus, que dilluns comença un nou repte!!\nISMAEL i MARTA\n6è, Colla de Grans, General, Portada ExposicióOral, família i escola, ProjecteTDI, Sisenus 10\nLaura Blanco 3 de març de 2018 a les 18:18\nVa ser brutal!!! Sou un grup increible! Ens va encantar. Molt bona feina!!! Bravo!!!\nLaura Blanco 3 de març de 2018 a les 18:30\nVa ser genial!!! Sou uns cracks! Enhorabona per la feina feta!!!\nMarc Masip 3 de març de 2018 a les 20:19\nAmb quina facilitat i gràcia vau explicar-nos el que moltes vegades costa d’explicar ó no se’n parla. Vau demostrar el vostre talent i ho vau exposar amb gran passió. Vau estar genials!!! Felicitats sisen6s!!!\nLaia Espuñes 3 de març de 2018 a les 20:24\nVa ser molt divertit i una experiència inoblidable.\nMAR CALDUCH 3 de març de 2018 a les 22:05\nEstic amb tu!! ❤\nMaria López 3 de març de 2018 a les 20:28\nEnhorabona sisenus!! heu fet un gran treball!!!! Sou un gran equip!!!\nRaquel monllor 3 de març de 2018 a les 21:50\nVa estar molt i molt bé!!! Una manera de fer-los aprendre genial i enriquidora alhora.\nMoltes felicitats a tots alumnes i com no als mestres!!!\nMaribel López 4 de març de 2018 a les 11:15\nQuina bona feina heu fet sisenus!!!! Enhorabona nois, ens veu fer partíceps de la vostra energia i de les ganes de treballar que teniu -feu un gran equip molt ben acompanyats per la Marta i l’Ismael-\nS’ens queia la babaaa jejee!!\nElena Morató 5 de març de 2018 a les 7:20\nXulíssim nanos!! El pares crec que no sabríem fer-ho tant bé!!\nSeguiu que us seguim…:)\nDolors 6 de març de 2018 a les 15:51\nOle, ole i ole… vaja colla de cracks!


El dia del Trasplantament de Fetge | Hospital Clínic Barcelona\nTrasplantament de Fetge Fases del Trasplantament de Fetge\nEl dia del Trasplantament de Fetge\nEl dia del trasplantament és molt important escoltar, comprendre i seguir les indicacions que es facin des de l'hospital. És fonamental intentar mantenir la calma i sobretot, arribar a l'hospital al més aviat possible i acompanyat per una persona de confiança. Si no es pot arribar a l'hospital pel propi compte, es pot sol·licitar una ambulància trucant al 112.\nQuan es disposi d'un fetge, l'hepatòleg de guàrdia trucarà al pacient per donar les instruccions necessàries. Aquesta trucada es pot fer durant les 24 hores del dia, cada dia de l'any i no es pot programar amb antelació. Una vegada a l'hospital, el pacient se sotmet a una exploració física i a les proves diagnòstiques que el metge cregui oportunes (analítiques, ecografia...) per assegurar que no existeix cap problema mèdic que pugui interferir en l'operació i/o en la seva recuperació.\nLa durada del trasplantament hepàtic és molt variable, oscil·la entre les 7 i 10 hores. En acabar la cirurgia, i no durant la intervenció, els cirurgians donaran informació sobre l'operació als familiars.\nMalauradament, la intervenció pot posposar-se en cas que el cirurgià, al moment de l'extracció del fetge del donant, comprovi que no és vàlid per trasplantar. En aquest cas, es dona d'alta al pacient i romandrà en llista d'espera fins a la donació d'un nou òrgan.\nDesprés del Trasplantament de Fetge\nUnitat de Cures Intensives (UCIH)\nUna vegada realitzat el trasplantament hepàtic, es trasllada al pacient a la Unitat de Cures Intensives (UCIH), on podrà ser visitat per la seva família, segons l'horari i les recomanacions que se'ls indicarà al moment de l'ingrés.\nDesprés de la intervenció quirúrgica, el pacient està calmat i respira a través d'un tub. També és portador de diversos catèters per a l'administració de medicació, i de drenatges al costat de la ferida quirúrgica. Al cap d'entre 24 i 48 hores, sempre que el seu estat ho permeti, es retira el tub de respirar. L'alimentació oral comença entre les 48 i 72 hores, sempre que l'estat de salut ho permeti.\nA la UCIH s'inicien uns exercicis senzills de fisioteràpia respiratòria i de mobilitat general, amb la finalitat de reduir l'aparició de complicacions com la pneumònia, atròfia muscular o alteracions vasculars.\nS'estima que l'estada en aquesta unitat és d'uns 2 a 7 dies, excepte si hi ha complicacions. Posteriorment, es trasllada al pacient a la Unitat d'Hospitalització.\nA la Unitat d'Hospitalització els familiars poden acompanyar al pacient durant tot el dia, tenint en compte les normes i recomanacions que els són indicades al moment de l'ingrés. En aquests moments el pacient encara portarà algun drenatge, sonda o catèter, que seran retirats al moment oportú.\nA la Unitat d'Hospitalització es continua amb els exercicis de fisioteràpia iniciats a la UCIH. Durant tot l'ingrés, la fisioterapeuta facilita les eines per mobilitzar-se progressivament, més i millor i assegurar la màxima autonomia possible al moment de l'alta.\nDurant l'ingrés es realitzen analítiques freqüents per comprovar l'estat del fetge i valorar els nivells de medicació, i així, poder ajustar la dosi correcta. S'estima que l'estada en aquesta unitat és d'entre 10 i 20 dies, en funció de l'aparició de complicacions i ajustament de la medicació.\nAbans de l'alta, els diferents professionals de la salut proporcionen les recomanacions a seguir al domicili.


À Punt - À Punt estrena la programació de tardor\nÀ Punt | 07/09/2020 11:30\nLa nova programació s’ha presentat aquest matí als mitjans de comunicació a Burjassot / Eva Máñez\nLa tardor comença aquest dilluns en À Punt amb l’estrena d’una nova programació que inclou novetats en els informatius i els programes de televisió i ràdio. Aquest matí s’ha presentat als mitjans de comunicació a Burjassot respectant el protocol de seguretat i seguint totes les mesures preventives per tal de minimitzar el risc de Covid-19.\nLa cita ha servit per a donar a conéixer les novetats de la graella dels pròxims mesos i per a mostrar els espais de treball habilitats per a dur a terme els programes amb totes les mesures de seguretat contra la Covid- 19. La presentació ha estat a càrrec del director general d’À Punt Mèdia, Alfred Costa, al plató número 2 dels estudis de Burjassot, que divendres estrena el programa A la Ventura.\nEl director general d’À Punt Mèdia ha subratllat la importància dels mitjans de comunicació públics en moments de crisi, pel valor estratègic de la informació veraç i de proximitat. Alfred Costa ha emmarcat l’estrena de la nova graella de programació en un moment de canvis en el marc normatiu que regula l’activitat de la societat que dirigeix, amb la finalització del vigent contracte programa i el projecte de modificació de la Llei de creació de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació. El director general ha expressat el desig que el diàleg amb les Corts i el Consell apuntalen el projecte d’À Punt Mèdia, amb millores organitzatives i financeres.\nPel que fa a la nova programació, Alfred Costa ha presentat nous formats que tenen el turisme com a eix fonamental. “À Punt és la plataforma perfecta per a donar a conéixer tots els racons des de diferents punts de vista”, ha dit. “Ho veurem en Cara o creu, El meu lloc al món i Loving Comunitat Valenciana, que s’estrenaran prompte”. A més, el director general ha anunciat noves temporades de Cartes en joc, Trau la llengua, No tenim trellat, Tot À Punt, Famílies i Plaerdemavida.\nEl director general d’À Punt ha presentat en societat dos dels nous membres del seu equip de treball, els responsables del Departament d’Informatius, la periodista Raquel Pérez Ejerique com a directora d’Informatius, i Ricard Cobo del Prado, com a subdirector d’Esports d’À Punt Mèdia.\nRaquel Pérez Ejerique ha comentat: “En un temps en què necessitem respostes, obrim un espai actualitzat d’anàlisi, actualitat i divulgació amb rigor, com en la ràdio, amb un nou magazín de producció pròpia. Els informatius televisius, que han multiplicat l’audiència durant la crisi sanitària, mantindran informada la ciutadania amb quasi sis hores d’informació diària i la pulsió per donar l'última hora en avanços informatius quan es produeixen notícies rellevants. El web es reforça amb noves incorporacions i un redisseny per a arribar a totes i tots”.\nLa directora d’Informatius d’À Punt ha assenyalat durant la seua presentació en societat: “Estrenem una temporada amb més finestres per a l'última hora, nous programes d’informació i debat, impuls a les connexions en directe, avanços informatius i més informació esportiva. La pandèmia ens ha confirmat que la ciutadania demanda notícies de proximitat, en valencià i en actualització constant. Per això, des de setembre ampliem informatius en la ràdio, que suposen ja, juntament amb la informació esportiva, el 45% de la graella”.\n“Es tracta d’una aposta ferma per l’esport com a contingut bàsic en totes les finestres d’À Punt Mèdia: la ràdio, la televisió, el web i les xarxes socials”, ha explicat Ricard Cobo en la seua intervenció, en què ha destacat: “Augmentem considerablement el temps dels esports en la ràdio amb programes com Des de la banda durant el cap de setmana o amb Esports À Punt migdia i La pròrroga amb la informació diària entre setmana. I a la nit impulsem Línia de fons, un programa que està fent parlar molt i que recupera l’essència de la genuïna tertúlia futbolera. En la televisió mantenim l’aposta per una informació esportiva entretinguda però rigorosa en els blocs dels informatius de la casa. Volem impulsar, per últim, el web i les xarxes socials de forma que siguen la nostra primera finestra de contacte amb l’actualitat i amb la nostra audiència. S’ha fet molt, però encara resta molt per fer. Aquest ha de ser el nostre repte”.\nEl debat dels divendres és ‘A la Ventura’\nDins les estrenes d’aquesta setmana està el programa A la Ventura un format de debat que cada divendres presenta la periodista Marta Ventura després de l’À Punt Notícies Nit. El programa s’emetrà en horari de 21:30 a 00:00. En el nou format aprofundirà en els temes de la setmana amb un debat en què participaran sis tertulians, connexions en directe, dades, històries personals i participació de l’audiència a través de les xarxes.\nÀ Punt vol continuar donant suport al sector turístic i ha triat tres formats d’entreteniment dels que es presentaren a la convocatòria de la CVMC al juliol, d’acorda amb el conveni de col·laboració entre Turisme Comunitat Valenciana i À Punt Mèdia.\nCara o creu és el primer dels formats d’entreteniment relacionats amb el turisme del 2020 que estrenarà À Punt amb els altres dos programes elegits, El meu lloc al món i Loving Comunitat Valenciana, que també han començat les preproduccions per a la tardor.\nEls que es mantenen per la fidelitat de l’audiència\nContinuen en la programació de tardor espais que han rebut el vistiplau del públic, amb bons resultats d’audiència, que comencen a ser distintiu de la graella com ara Atrapa’m si pots en la sobretaula de dilluns a diumenge amb Eugeni Alemany, À Punt directe és el magazín vespertí de plató, presentat per Carolina Ferre i Joan Espinosa, amb contingut de proximitat, entreteniment i servei públic i A córrer cada diumenge amb Xavi Blasco.\nEn el prime time els dimarts a la nit torna el programa de cuina Cartes en joc amb el cuiner Jordi Garrido, mentre que el programa d’humor No tenim trellat, que presenta Òscar Tramoyeres, ens continuarà fent somriure els dimecres. D’altra banda, els diumenges torna una nova temporada del programa Famílies en acabar les notícies de la nit.\nEl programa diari Terra viva, que presenta Jordi Payà amb Enric Navarro i Lluís Penyafort, continua per huitena temporada de dilluns a divendres de 13:00 a 13.57 h.\nLa ràdio d’À Punt aposta pels magazins i les retransmissions en directe\nEl cap de setmana en la ràdio d’À Punt amplia les seues hores amb una oferta matinal i una altra vespertina per als amants de l’esport.\nLes notícies del matí. Continua el programa matinal de 7 a 11 amb Clara Castelló. La novetat de la temporada és que l’equip del programa es trasllada a partir de les 8 al plató número 3 de la televisió i es podrà continuar escoltant per la ràdio.\nEl Dia À Punt és el nou magazín d'actualitat de la ràdio d'À Punt, amb l'objectiu d'acompanyar, entretindre i informar. Cada dia, de dilluns a divendres, d’11:00 a 13:00 hores, amb Òscar Martínez, Elena Tamarit, Carol Adam i Josep Rodríguez.\nPróxima parada és un magazín que s'emet de dilluns a divendres, de 16:00 a 20:00 hores, i que, amb vocació de servei públic, tracta temes d’actualitat, buscant l'entreteniment. És un espai que presenta Susanna Lliberós, acompanyada de l’actor Nelo Gómez i la presentadora Gemma Juan. Entre els continguts, destaquen els reportatges diaris sobre temes d’actualitat, socials i culturals, amb una realització sonora i muntatge molt acurats.\nEl cap setmana Podríem fer-ho millor és el programa magazín de quatre hores en directe, de 10 a 14.30 hores, conduït per Maria Juan i presentat en la part informativa per Jèssica Crespo. Un programa que barreja l’humor i l’actualitat i que està dirigit a tots els públics. Es tracta d’una adaptació al nou horari del magazín vespertí del mateix títol.\nEls esports tornen amb força\nEl programa Des de la banda continua entre setmana amb les retransmissions en directe dels partits oficials dels equips professionals de futbol i bàsquet de la Comunitat Valencia però es transforma en un magazín els dissabtes i diumenges (de 17 a 21 hores) presentat per Jordi Sanchis, Raül Pina i Natxo Rodilla.\nLes vesprades del cap de setmana també seran esportives en la ràdio d’À Punt. No només estarà al costat dels equips en els seus partits oficials, també volen estar al costat dels conjunts valencians en l’elit de l’handbol, el futbol sala i, fins i tot, oferir l’actualitat dels partits que juguen els equips valencians del Grup III de la Segona Divisió B.\nTot això completat amb seccions que ens permetran oferir l’actualitat informativa a l’audiència d’À Punt fins i tot quan no hi haja competició en directe.\nDisposarà de seccions que es dedicaran al futbol internacional, entrevistes amb esportistes valencians que viuen lluny de la terreta, la pilota valenciana o el món del motor. Però també destacaran els valors de l’esport. Hi coneixerem cada setmana el calendari de carreres populars i s’acostaran a la personalitat dels nostres esportistes olímpics que participaran en la pròxima edició dels Jocs Olímpics de Tòquio. Entre els col·laboradors del programa estaran Carlos Spinola per a parlar de futbol internacional, Patricia Campos ens acostarà els valors de l’esport, Pedro Valero comentarà la pilota valenciana i Julián Sáez l’actualitat del motor i el ciclisme.\nEntre setmana continuen els Esports À Punt amb Fermín Rodríguez i Josevi Sánchez de 14.03 a 14.30; Línia de fons de 23.03 a 00.00 amb col·laboradors com ara les periodistes Iolanda Ibarra i Lola Bañón o el catedràtic de Filosofia del Dret Javier de Lucas, i en la tertúlia posterior, el periodista Gustavo Clemente.\nEstrenes de cine i sèries que es preparen\nEn la presentació s’han mostrat diversos vídeos amb les novetats de la programació informativa i d’entreteniment, com ara alguns dels títols dels films que ens reserva À Punt per a aquesta temporada: Sexe a Nova York, El vol, Bridget Jones, Love Actually, E.T., l’extraterrestre, Malavita, Memòries d’Àfrica i Una bona recepta són algunes de les propostes cinematogràfiques d’èxit que À Punt emetrà al llarg de la tardor.\nD’altra banda els espectadors podran tornar a gaudir d’una nova temporada de la sèrie danesa Escola d’infermeria després de la bona acollida de la primavera.


Catalunya competirà a la Copa del Món de curses per muntanya a Comapedrosa - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\nNotícies - 19/07/2021\nCatalunya competirà a la Copa del Món de curses per muntanya a Comapedrosa\nCatalunya , Cursesfeec , Sentlamuntanya , Sommuntanya , Trail , trailrunning\nEls colors de la selecció catalana tornaran a lluir a la que és la quarta prova de la Copa del Món de Curses per Muntanya, que es disputarà aquest diumenge 25 de juliol al PN de Comapedrosa a Andorra.\nEl combinat nacional va debutar a la cursa de Livigno el passat mes de juny on va sumar dos top tens i un top 20 en categoria femenina i tres top 20 en categoria masculina.\nEl seleccionador Pere Rullan ha complert el que ja va anunciar al començament de la temporada i ha fet diferents rotacions en els seleccionats per a la cursa andorrana. Rullan farà debutar amb la samarreta de la selecció catalana en una cursa internacional a l’actual líder de la Copa Catalana de curses per muntanya i de la Copa Vertical, Georgina Gabarró (UECAnoia). Gabarró que no va ser a la primera llista a Itàlia si que participarà a la cita andorrana.\nA l’esportista d’Òdena l’acompanyaran dues veteranes com Montse Martínez i Rosa Navarro (CEM la Cameta Coixa) i Laia Andreu (CE Callús) que torna a la selecció després de la seva maternitat.\nLa darrera participació de la selecció catalana a la cursa andorra va acabar amb dos pòdius d’Ester Casajuana i Clàudia Sabata i amb la victòria de la també catalana Sheila Avilés, aconseguint un pòdium 100% català a la Copa del Món.\nEn categoria masculina dos joves formats al CTCMC com són Arnau Cases (Espot Esquí Club Valls d’Àneu) i Isaac Barti (CE Olot) formaran part d’una selecció on el líder de la copa catalana, Sergi Garcia (CE Cerdanya Pirineus), serà una de les apostes importants de Rullan per buscar punts a Andorra.\nEl ripollenc Martí Làzaro (CE Ripoll), bon coneixedor de la zona i guanyador la setmana passada de la Trail Moilheres serà una altra de les opcions a lluitar pels primers llocs de la cursa. Rullan també ha convocat a Marcel Romaní (UEC Gràcia), tercer a l’últim campionat de Catalunya de curses per muntanya, i als dos corredors del Mountain Runnners del Berguedà, Josep Morales i el sempre regular Gerard Españó, després de guanyar la buff epic marató Open.\nLa cursa amb sortida i arribada a Arinsal té un recorregut de 23,8km i 2375m d+. L’ascens fins al pic del Comapedrosa (2.942m), el cim més alt d’Andorra, és un dels atractius d’una cursa que recorrerà bona part del PN del Comapedrosa.


L'evacuació de l'Afganistan deixa en evidència la inoperància del govern de Pedro Sánchez\nL’evacuació de l’Afganistan deixa en evidència la inoperància del govern de Pedro Sánchez\nEl president espanyol no ha fet compareixença pública per afrontar la crisi de l'Afganistan i ni tan sols ha interromput les vacances a Lanzarote\nAquesta matinada, ha arribat a la base de Torrejón de Ardoz (Madrid) el primer avió militar espanyol amb evacuats de l’Afganistan –quatre dies després de l’entrada dels talibans a Kàbul. Segons que ha informat el Ministeri de Defensa espanyol, l’aparell ha traslladat 53 persones, cinc ciutadans espanyols i 48 afganesos, de l’aeroport Hamid Karzai, tot fent una escala a Dubai. Tota l’operació, en què també participa un segon avió militar, ha durat dos dies sencers.\nSegons que informa el diari ABC, el govern de Pedro Sánchez té una llista de vuit-centes persones, entre col·laboradors afganesos i familiars, que cal evacuar de l’Afganistan. Això implica una onzena de vols a Kàbul pel cap baix, atès que els avions de l’exèrcit de l’aire espanyol poden traslladar setanta-cinc persones com a molt. Per a agilitzar el procés, i evitar que els avions militars facin tot el trajecte fins a Madrid, el govern espanyol preveu de contractar vols d’Air Europa entre Dubai i Madrid.\nAra, la realitat amenaça de fer naufragar l’evacuació perquè la situació a l’aeroport de Kàbul és al límit. D’ençà de diumenge, almenys una dotzena de persones s’han mort en el caos que hi ha hagut a les pistes i a l’exterior de la infrastructura. A les xarxes socials hi ha uns quants vídeos de famílies afganeses que, en plena desesperació, proven qualsevol cosa per a entrar a l’aeroport, que ara és envoltat per talibans i controlat internament per soldats nord-americans.\n"Overnight and into the early part of today it has been absolute chaos here"@RamsaySky says "thousands upon thousands of people" have come to the gate at Kabul airport manned by the British Parachute Regiment#KayBurley\nRead the latest from Afghanistan: https://t.co/5ItKSKX9ML pic.twitter.com/TJjfeLTlKd\nDes de Torrejón de Ardoz, el ministre d’Exteriors espanyol, José Manuel Albares, ha dit que l’evacuació era més complexa que no preveien, sobretot perquè hi havia un coll d’ampolla per a entrar a l’aeroport de Kàbul: “Hem posat tots els mitjans necessaris, però hi ha coses que se’ns escapen. L’aeroport no és en mans d’Espanya.” Ha assenyalat que tots els països europeus i de l’OTAN tenien els mateixos problemes.\nSánchez delega tota la gestió\nEl president espanyol, Pedro Sánchez, ha delegat als ministeris de Defensa i d’Exteriors tota la gestió de l’evacuació de l’Afganistan. D’ençà de la caiguda de Kàbul, el dirigent del PSOE no ha fet cap compareixença pública, mentre que uns altres caps de govern, com ara Angela Merkel i Emmanuel Macron, han fet declaracions institucionals i conferències de premsa.\nLa primera ensopegada de Biden i el declivi dels Estats Units I Anàlisi de Joan Ramon Resina\nDe fet, Sánchez ni tan sols ha interromput les vacances a l’illa de Lanzarote. Ahir, per exemple, va publicar un piulet, en què es veia que feia una videoconferència amb Margarita Robles i José Manuel Albares. “Treballem perquè l’operació d’evacuació de l’Afganistan es faci amb la seguretat més gran possible”, deia el president, tot lluint unes espardenyes.\nEl ministre de Defensa britànic, Ben Wallace, ha explicat a Sky News que abans del caos originat per l’arribada dels talibans a Kàbul, el govern de Boris Johnson ja havia evacuat unes 2.000 persones: “El procés d’evacuació no es va preparar la setmana passada.” Ha detallat que el seu ministeri havia estat treballant en l’operació d’ençà de l’abril. I, tanmateix, ara fa uns dies va admetre, en una altra entrevista que va acabar entre llàgrimes, que els soldats britànics no podrien salvar tots els seus col·laboradors.\n“Before the chaos we had taken out nearly 2,000.”\nDefence Secretary Ben Wallace says the evacuation process from Afghanistan “wasn’t made up last week” and had been planned since April.\nGet live Afghanistan updates: https://t.co/160xKM1XkB pic.twitter.com/7VipBmgIv5\nPer una altra banda, el primer ministre Johnson ha dit que el Regne Unit era a punt per a acollir uns 20.000 refugiats afganesos, sobretot dones, nens i membres de minories religioses, com ara afganesos hazares, una minoria ètnica que, a diferència de la resta del país, són musulmans xiïtes.\nSi el govern britànic aconsegueix d’acordar amb els talibans el trasllat d’aquesta gent, un escenari força irreal, les reubicacions es farien des de l’Afganistan. Ara, l’executiu treballa amb una altra previsió, molt més realista: reubicar els refugiats des de tercers països com ara el Paquistan. L’oposició ha criticat el pla d’acollida perquè el considera poc ambiciós perquè els 20.000 refugiats es preveu que arribin en un període de cinc anys.


Webinar "Lideratge infermer en la seguretat del pacient" | Decide\nLa Càtedra Decide organitza la jornada “Lideratge infermer en la seguretat del pacient” amb l’objectiu de reflexionar i debatre sobre la importància de potenciar la cultura de seguretat del pacient entre els professionals de la salut i, especialment, entre els alumnes del Grau en Infermeria.\nA la sessió, que inaugurarà el Dr. Guillem Bruch, director mèdic de Boehringer-Ingelheim, hi participaran experts de referència en l’àrea, entre els quals destaquen la Dra. Azucena Santillán-García, infermera a l’Hospital Universitari de Burgos i tècnica en assessorament científic del Parlament d’Espanya; el Dr. Santiago Tomás Vecina, director-gerent de la Fundació FIDISP, la Dra. Marina García Gámez, professora del Departament d’Infermeria de la Universitat de Màlaga, i Cristina Alfonso-Arias, professora del Departament d’Infermeria de UIC Barcelona.\nTots ells compartiran la seva experiència professional i investigadora per analitzar la situació actual en matèria de seguretat del pacient i la importància del lideratge infermer. Consulta’n el programa complet.\nL’acte està dirigit a professionals i estudiants de les Ciències de la Salut.


Demanen investigar almenys 13 guàrdies civils per l'1-O a Aiguaviva i Sant Julià - El Gerió Digital\nFins ara s'ha acordat imputar un total de 35 policies nacionals per les càrregues a Girona\nAgents de la Guàrdia Civil intenten desmuntar la cadena humana a les portes del col·legi de Sant Julià de Ramis © Carles Palacio / ACN\nAmb el segon aniversari de l'1-O a tocar i amb les primeres declaracions de policies nacionals com a investigats, els advocats voluntaris que van presentar la querella per les càrregues a Girona, Aiguaviva i Sant Julià de Ramis han criticat que la instrucció del cas arriba "al ridícul de la lentitud". "Per la dignitat de les més de 300 persones lesionades, caldria arribar al fons de l'assumpte en un espai temporal mínimament digne", ha afirmat una de les advocades, Alexandra Cat.\nEls lletrats denuncien entrebancs constants al llarg de la instrucció, sobretot per les reticències del govern espanyol a l'hora d'identificar quins comandaments i quins agents van actuar a cadascun dels col·legis electorals. Segons han detallat aquest divendres, després de diversos requeriments del jutjat arran de la insistència dels advocats, finalment tenen un llistat dels guàrdies civils i policies nacionals que eren a cada lloc.\nTot i que critiquen que la informació, sobretot la relacionada amb la Guàrdia Civil, continua sent "incompleta", sí que permet als advocats fer un pas més i sol·licitar al jutjat que acordi imputar més agents i comandaments.\nEl portaveu dels advocats, Albert Carreras, ha detallat que al llarg de la instrucció havien pogut identificar els agents per "via indirecta", a través de testimonis o gravacions de les càrregues. Fins ara, el jutjat ha acordat investigar un total de 35 policies nacionals (26 dels quals ja estan citats a declarar a partir del 4 d'octubre) que havien actuat a Girona ciutat però no havien pogut identificar cap dels guàrdies civils que van intervenir a Aiguaviva i a Sant Julià de Ramis.\nAmb la informació sobre la taula, els advocats que s'encarreguen dels casos d'aquestes dues poblacions, Narcís Badosa i Dani Diéguez, preveuen demanar properament al jutjat que imputi almenys 13 guàrdies civils que són els que ara per ara consideren que van poder actuar de forma desproporcionada. Entre ells, hi ha l'agent que hauria llançat gas pebre contra les persones que protegien el col·legi electoral a Aiguaviva.\nSegons ha concretat Badosa, la Guàrdia Civil llista els comandaments a càrrec l'operatiu però, a més, l'institut armat també identifica concretament l'agent que va fer servir un "aerosol de defensa" i argumenta que ho va fer per "decisió pròpia". "A l'informe diuen que utilitza l'aerosol perquè la massa l'estava assetjant i es va veure envoltat", exposa Carreras que afegeix, irònicament, "tots hem vist a les imatges la gran massa que hi havia a Aiguaviva".\nEls advocats voluntaris Dret Defensa Girona esperen que els declaracions dels policies nacionals investigats siguin un "punt d'inflexió" per fer avançar la instrucció i esclarir qui va donar les ordres, com es van escollir els col·legis i qui va autoritzar que s'utilitzés violència contra les persones que protegien les urnes. "La nostra actuació no va contra la Guàrdia Civil o contra la Policia Nacional, sinó contra unes actuacions excessives", ha concretat Carreras.\nDe fet, la querella col·lectiva per les càrregues policials de l'1-O es dirigeix contra els agents que van actuar, els seus comandaments i els responsables polítics de l'operatiu. S'hi denuncien tortures, lesions i delictes contra els drets individuals.\nUn altre cavall de batalla dels advocats voluntaris en relació a la instrucció del cas és tenir accés a les comunicacions dels agents i comandaments dels operatius. De fet, el mateix jutjat ja va dictar una providència, a petició dels lletrats, centrada en les converses que policies i guàrdies civils van mantenir durant l'operatiu del referèndum.\nEn especial, el jutjat ordenava identificar si havien utilitzat canals de comunicació alternatius i comprovar si es podia tenir accés a aquests comunicacions. Carreras ha criticat que la resposta ha estat que van fer servir telèfons mòbils personals i un segon canal de comunicació directe que "no passava per centraleta" i, per tant, no es va enregistrar.\nTambé critiquen que, tot i que el mateix jutjat va acordar el visionat de les imatges de la càmera unipersonal que duia un agent al col·legi Verd, la diligència encara no s'ha fet. I, de fet, han citat a declarar com a testimonis el policia que diu que li van sostreure el dispositiu de forma violenta i l'advocat que va aportar la gravació a la causa. També consideren que és rocambolesc que la Policia Nacional hagi dit al jutjat que aquesta càmera era propietat d'un agent a títol personal i que el subdelegat d'aleshores l'havia autoritzat a dur-la per fer-la servir el dia del referèndum.\nCrida per aconseguir més imatges\nA banda de les identificacions dels agents que van intervenir a cada col·legi a través dels requeriments fets via jutjat, els advocats tornen a fer una crida a tothom que tingui vídeos de les càrregues perquè les faci arribar per poder individualitzar l'actuació concreta de cadascun dels agents.


Construiran una planta fotovoltaica a Vinebre per al bombament d'aigua - Imagina Ràdio\nConstruiran una planta fotovoltaica a Vinebre per al bombament d’aigua\nUna central fotovoltaica permetrà bombejar l'aigua per al regadiu de Les Planes i Aixalelles de Flix, Vinebre i Ascó\nEl parc solar de Flix, sobre el pantà. Imatge del 17 de juny del 2020. ACN\nLa Generalitat de Catalunya a través del Departament d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural construirà els pròxims dos mesos una planta fotovoltaica a Vinebre per al bombament de la Comunitat de Regants de Les Planes i Aixalelles, situada als municipis riberencs de Flix, Ascó i Vinebre. Les obres suposaran una inversió de 361.000 euros, dels quals la Comunitat de Regants aportarà el 20%. L’objectiu és subministrar l’energia elèctrica necessària per al bombament d’aigua amb la venda de l’energia excedentària, amb una potència instal·lada de 215,28 kWp.\nLa Comunitat de Regants de Les Planes i Aixalelles capta l’aigua del riu Ebre a Flix on té construïda una estació de bombament, composta per dues bombes de 110 kW cadascuna, de funcionament alternant, des d’on es bomba l’aigua captada del riu fins a la bassa de regulació de què compta la pròpia Comunitat, amb un volum d’acumulació de 13.000 m3. Des de la bassa es subministra aigua per a reg per gravetat fins a una superfície regable d’unes 273 hectàrees, distribuïdes entre els termes municipals de Flix, Vinebre i Ascó. També s’utilitza l’aigua subministrada a les finques en temporades d’hivern com a mecanisme contra les gelades.\nLa factura elèctrica és un factor econòmic limitant per a la viabilitat del regadiu, i per tant, un dels elements clau és la reducció del cost de l’electricitat. El bombament solar és una alternativa viable per a reduir la despesa energètica, amb un sistema energètic d’autoproveïment, sent un recurs renovable que permet aportar valors positius per a l’adaptació i la mitigació del canvi climàtic.\nComunitat de Regants de Les Planes i Aixalelles\nArticle anteriorLa Taula de Consens i el Síndic de Greuges porten la problemàtica del Delta a Europa\nArticle següentTroben un cadàver en un xalet de Roquetes envoltat de simbologia nazi


Lladre s’emporta un Picasso sota els nassos del galerista - Ara.cat\nM’encanta el teu blog. Molt interessant aquesta última pubicació. San Francisco és un dels meus destins predilectes, espero anar-hi algun dia. Felicitats pel teu blog, doncs. Cada dia hi passo per veure si has publicat.\nM’ha agradat molt el teu article, Èlia. Només una cosa: crec que has caigut en un calc de l’anglès “under the nose” quan has dit que el lladre va robar el Picasso “sota els nassos” dels galerista. En català normal seria “davant dels nassos”, no pas a sota.


El sorteig mensual de RECICLOS del pack d’ECOCOSMÈTICS GIURA és per a la Maria Rosario!\nVolem conèixer una mica més sobre la Maria Rosario, i després de parlar amb ella sobre RECICLOS, aquesta és la seva aportació:\n> Quins beneficis aporta RECICLOS?\nÉs una forma de motivar a la gent perquè la gent tingui consciència, tan a nivell familiar com al barri. A casa ja reciclàvem però amb RECICLOS ens ha pujat la motivació a fer-ho millor. De fet a casa el nostre fill, que és adolescent, també s’ha sumat i és una activitat que fem una mica entre tots.\nSí! De fet li hem recomanat a gent coneguda del barri, amics… i a la feina també! I ens han dit que és una bona iniciativa. Inclús a altre municipis on tenim amics ens diuen que està molt bé aquesta iniciativa, a veure si aquesta prova pilot es porta a altres municipis em diuen!\nI tu, com recicles? Vols tenir la sort que ha tingut la Maria?\nCategories: Premi Mensual, Reciclos 26 de September de 2019\nPreviousPrevious post:La festa de presentació de RECICLOS apropa el reciclatge a Sant Boi de LlobregatNextNext post:Aquest és el número del tiquet guanyador del sorteig mensual


Marfil s’emporta el derbi juvenil (1-7) - Diari de Santa Coloma\nMarfil s’emporta el derbi juvenil (1-7)\n01/11/2014 – La Unión perd el primer partit de la temporada a mans del seu veí; els de Javi Rodríguez han tingut un mal dia davant d’un Marfil superior.\nEl Jacint Verdaguer ha acollit aquesta tarda el derbi colomenc de la Divisió d’Honor Juvenil. La Unión, equip local avui, no ha pogut vèncer a Marfil i perd per primera vegada aquesta temporada. L’equip de Javi Rodríguez no s’ha trobat còmode i no ha pogut aturar el joc ràpid dels de Miguel Ángel Izquierdo.\nEl matx començava amb els dos porters fent aturades de mèrit per conservar les seves porteries. Després d’uns minuts inicials d’igualtat, Marfil començaria a mostrar-se més endollat i amb més clarividència per trenar jugades i anar a l’atac.\nEl juvenil de Marfil anava amb una marxa més que la Unión, sobretot a l’hora de combinar i d’anar a la pressió després de pèrdua. Els visitants aconseguien sortir ràpid a l’atac i plantar-se a l’àrea blava sense massa dificultats. En una d’aquestes accions, la Unión es veia obligada a fer falta, i Josu marcava de xut directe (8’).\nDesprés de diversos avisos ben solucionats per Abraham, semblava que la Unión despertava. El conjunt dirigit per Javi Rodríguez aconseguia empatar en una nova acció d’estratègia. En aquesta ocasió, un córner ben finalitzat amb un xut exterior de Marc (10’).\nL’alegria no li duraria gaire a l’equip blau. La Unión començaria a perdre el control del duel, davant d’un Marfil molt ben ordenat en defensa i productiu en atac. Els locals arribaven tard a la pressió i Marfil podia combinar amb certa comoditat.\nEntrant tot sol cap al segon pal, Pol Sureda establia el 1 a 2 (14’) i en un autèntic regal de la defensa de la Unión, Sergio anotava el 1 a 3 per Marfil, a falta de menys d’un minut pel descans (20’). Els pupils de Rodríguez marxaven a vestidors amb molta feina per fer i es veurien incapaços de reaccionar durant el segon temps.\nMarfil encetava la segona meitat amb força. Dos pals i una contra de Cárdenas que aturava el porter eren la targeta de presentació de l’equip d’Izquierdo. Tot seguit, sortint d’una paret amb Cárdenas, David engaltava una canonada impossible d’aturar, que suposava el 1 a 4 (33’).\nLlavors, la Unión sortia amb el porter-jugador, fet que acabaria sent més perjudicial que encertat. I és que en dues errades en la passada cap a l’últim home, Marfil recuperava la bola i marcava dos gols a plaer, per mitjà de Cárdenas.\nEls visitants es posaven amb un 1 a 6 favorable a falta de tres minuts i escaig, i Sergio anotava el definitiu 1 a 7 amb el cap i també sense porter. La mala gestió de l’atac de cinc per part de la Unión possibilitaria la golejada d’un Marfil que es refà de la derrota soferta contra el Barça (1-9).\nL’equip de Javi Rodríguez, per la seva part, cau per primer cop aquesta temporada. Els blaus tenen 19 punts i poden perdre la segona plaça. Marfil en suma 18 i es manté en quarta posició.\nArticle anteriorRafa López: “Sedano ho ha parat tot”\nArticle següentEl filial tampoc falla contra la Unión (1-3)


204947 laine de Worsted\nlaine de Worsted\n\t<Indústria > Indústria tèxtil > Fibres> laine de Worsted\n2764148 laisser traîner le doigt\nlaisser traîner le doigt\n\t<Informàtica> laisser traîner le doigt\n2664056 laitue asperge\n\t<Botànica> , <Alimentació > Verdures. Llegums> laitue asperge\nNota: Segons la varietat dialectal del català, també són adequades les denominacions creades sobre les formes encisam i lletuga (variants de enciam) i espàrgol (variant de espàrrec).\nNota: Criteris aplicats pel Consell Supervisor en l'aprovació del terme enciam espàrrec:\nS'aprova la forma enciam espàrrec com a denominació de la varietat asparagina (o angustana) de l'espècie botànica Lactuca sativa pels motius següents:\n·és una forma motivada, descriptiva del concepte (la tija d'aquest enciam s'assembla a un espàrrec), i lingüísticament adequada;\n·pren com a referència el nom científic (Lactuca sativa var. asparagina), que remet a l'espàrrec;\n·en altres llengües (francès, castellà, anglès, portuguès, italià i alemany) es documenten designacions anàlogues, i són de les més utilitzades;\nTambé s'han tingut en compte però s'han descartat en favor de la forma aprovada les alternatives enciam xinès (no es pot certificar que es tracti realment d'una varietat procedent de la Xina), enciam api (alguns especialistes consideren que pot ser una designació equívoca tenint en compte que l'api pertany a una família botànica diferent de l'enciam) i enciam de tija (té el suport d'alguns especialistes, però es considera que enciam espàrrec és una solució més precisa).\n2664056 laitue chinoise\n\t<Botànica> , <Alimentació > Verdures. Llegums> laitue chinoise\n2664056 laitue tige\n\t<Botànica> , <Alimentació > Verdures. Llegums> laitue tige\n\t<Botànica> , <Alimentació > Verdures. Llegums> laitue-asperge\n\t<Botànica> , <Alimentació > Verdures. Llegums> laitue-céleri\n208737 lambeau de charriage\n\t<Ciències de la Terra > Geologia> lambeau de charriage\nklippe, n f


Maison Magdala Fourmies França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nMaison Magdala36 A Chemin des Bles, Fourmies, Fourmies, França, 59610 - Veure al mapaExcepcional9,7Basada en62comentarisMaison MagdalaVeure més fotos"Owners were very helpful and friendly.breakfast was good"RobertUnited KingdomVeure més fotosVeure totes les 29 fotosExcel·lent ubicació 9,2Veure al mapa9,2UbicacióParticularitats que li encantaranProp de transports públics\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Maison Magdala és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Fourmies. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Maison Magdala, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara insonorització, plat de dutxa, assecador de cabell per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Maison Magdala no troba competidors en cap categoria.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsassecador de cabellinsonorització empolles d'aigua de cortesiaplat de dutxa Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Compte amb els aerosols\nAquestes partícules són la principal causa de contagi\nActualitzada 17/11/2020 a les 21:32\nDes de l’esclat de la pandèmia, cada dia sembla més clar el paper que tenen els aerosols en la transmissió del coronavirus. Estudis recents conclouen que aquesta és la forma més habitual de contagi i la mateixa Organització Mundial de la Salut (OMS), que en un principi es resistia a reconèixer els aerosols com a agents transmissors de la malaltia, ha acabat assumint l’evidència científica i ha actualitzat el seu document sobre la forma de contagi del coronavirus. “La transmissió per aerosols pot ocórrer en llocs específics, particularment llocs tancats, amb molta gent i poc ventilats on les persones infectades passin períodes llargs de temps amb altres”, es pot llegir.\nD’aquesta manera, a les mesures ja conegudes per evitar la propagació de la Covid-19 cal afegir-ne d’altres. No n’hi ha prou de mantenir la distància interpersonal i portar una màscara homologada i ben ajustada, tapant el nas i la boca. A més, haurem de potenciar les activitats a l’aire lliure, parlar més fluix o ventilar freqüentment els espai interiors.\nAquest últim punt és especialment important i de mica en mica n’anem prenent consciència. El ministre de Salut, Joan Martínez Benazet, ha insistit darrerament que cal obrir finestres durant el dia “encara que faci fred”, un missatge que ha anat calant.\n“Fins fa poc no ho fèiem, però ara ventilar s’ha convertit en un costum a la feina sempre que no estem teletreballant. Quan marxem al migdia obrim les finestres i també ho anem fent durant la jornada, sobretot a les hores que encara fa bona temperatura”, relata Jessica Aguado, administrativa de 32 anys que viu a Andorra la Vella.\nLa renovació de l’aire és, en aquest sentit, un aspecte “fonamental” per reduir la presència dels aerosols, afirma el doctor Josep Burgués. “Cal fer-ho sempre que sigui possible. Entenc que el soroll del carrer o el fred poden resultar molestos, però cal ventilar almenys tres cops al dia durant 5 o 10 minuts”, afegeix. Tot dependrà, evidentment, de les característiques de l’espai, perquè “no és el mateix una oficina molt tancada i petita que unes dependències més àmplies”. Burgués també apunta altres factors a tenir presents, “com la distància de seguretat entre els treballadors, la higiene de l’espai o el tipus d’activitat que s’hi faci”.\nPerò, que són exactament els aerosols i per què són tan decisius en la transmissió del virus? “Quan respirem eliminem petites gotes que poden contenir virus o bacteris. Algunes d’aquestes gotes romanen en suspensió i poden ser inhalades per altres persones”, comenta Burgués. Si pel sol fet de respirar ja expulsem aerosols, quan estosseguem, tossim, cantem o cridem “n’emetem molts més”, de manera que “el risc de contagi es multiplica”, precisa el doctor.\nÉs per aquest motiu que, a banda de totes les mesures ja conegudes, és important mantenir una òptima qualitat de l’aire als espais tancats. L’Associació Andorrana per la Qualitat Ambiental en Interiors (AAQAI) fa anys que lluita perquè això sigui una realitat, però ara, en un context de crisi sanitària d’àmbit global, redobla el missatge en aquesta direcció. “Ara més que mai cal tenir controlats aspectes com la humitat, la ventilació o els nivells de CO2”, exposa el president de l’AAQAI, Josep Sobrevias. “Almenys un cop l’any cal fer una inspecció de qualitat ambiental interior i revisió higiènica dels sistemes de ventilació i climatització”, ressalta, i al mateix temps, “abans d’instal·lar aparells per desinfecció i purificació d’aire cal assessorar-se correctament i conèixer les necessitats reals. El que no es pot fer és posar el remei abans de conèixer el diagnòstic”.\nEl fet que no hi hagi una reglamentació específica a Andorra pel que fa a qualitat de l’aire en interiors “ha dificultat tradicionalment la presa de consciència sobre la qüestió”, afirma Sobrevias. Amb tot, destaca que darrerament ha crescut, entre les empreses, l’interès respecte a les solucions que es poden implementar per garantir una bona ventilació.\nSobrevias coincideix amb Burgués que obrir finestres és ara com ara el remei més efectiu. “Encara que hi hagi sistemes de climatització funcionant i això suposi més despesa, cal fer que l’aire circuli”. I agrega que la bona qualitat ambiental no només serveix per combatre el virus, sinó per evitar problemes respiratoris, picor d’ulls o conjuntivitis, entre d’altres complicacions. “Si no bevem aquella aigua que té mal aspecte tampoc respiraríem segons quin aire si el poguéssim veure”, conclou.\nPRIORITZAR EL SISTEMA NATURAL: La ventilació natural –a través de l’obertura de portes i finestres– és la solució més recomanable per renovar l’aire.\nLA VENTILACIÓ CREUADA, MILLOR: La denominada ventilació creuada (amb finestres i portes obertes en costats oposats) és la forma òptima de fer-ho.\nEVITAR L'ÚS DE VENTILADORS: Mai s’ha de recórrer a aparells com ara ventiladors, perquè això escamparia el virus si es troba suspès en l’aire.\nObrir les finestres 3 cops al dia pot ser insuficient depenent de l'espai, si no es compta d'un sensor de CO2 no hi ha forma de saber si l'espai té una bona ventilació.\nEls VENTILADORS poden ser una bona opció, no sé d'on treuen això que no s'han d'utilitzar... generen el mateix efecte que una ventilació creuada.\nRespecte la humitat quina es la recomanació????\nHumitats superiors al 60% disminueixen la generació d'aerosols, però no eviten ni la d'aspersió ni el contagi.


ESPAI D’ART ANDORRA – ART GALLERY – SORIANO, Ferran\nFerran Soriano neix al barri de Les Corts de Barcelona en 1944 dins d’una família obrera i humil. Atès que el seu pare era xapista de professió, aprèn aviat a dominar el modelatge de l’acer i comença a plantejar-se l’ofici com una expressió d’art centrat en l’escultura.\nEl 1974 a París en viatge d’estudis i en 1975 l’Ajuntament de l’Hospitalet del Llobregat (Barcelona) li concedeix una beca de mig any per estudiar a Roma. De la mà de l’escultor Ricardo de Miceli aprèn les tècniques d’esculpir en diferents materials. De nou a Catalunya, el 1980 aprendrà els procediments de gravat amb el gravador i pintor Josep Badia. Des de llavors la seva obra ha passat per diferents etapes.\nActualment es mou en un estil simbolista, on fa abstracció de la figuració. La seva obra es pot trobar tant a Holanda i Bèlgica, com a Barcelona, Sitges, Begues, Sant Boi i l’Hospitalet, on ha fet cinc obres escultòriques, entre les que destaca la cèlebre Vol de coloms.\nGran amic de Francesc Candel des de la seva joventut, actualment resideix al barri de Bellvitge, encara que té el seu taller a Sant Boi (ambdues localitats de Barcelona).\nFerran Soriano, amb més de cent exposicions individuals a tot Catalunya, Espanya, França, Itàlia, Holanda, Bèlgica, Rússia i els EUA, i de gran nombre de col·lectives, té també escultures en espais urbans a l’aire lliure i Museus, en Fundacions i organismes diversos, tant privats Comoy públics.\nForma part del patronat de la fundació Paco Candel. El passat 16 de març de 2010, durant la cerimònia de lliurament del premi Memorial Francesc Candel 2010, tercera edició, Ferran va fer donació d’una escultura com a símbol de l’entitat amb la imatge que es correspon amb el logotip que també és obra de Ferran, així com el “pin” insígnia des del principi de la fundació.\nL’any 2010 va celebrar 40 anys de dedicació a l’Art. La seva última obra instal·lada en un espai públic està ubicada als Jardins del Nou Hospital General del Baix Llobregat Litoral de Sant Boi (Barcelona) i està dedicada al Dr. José Morales Garrido, fundador del primer hospital d’aquesta ciutat.


TRANSMISSIONS | Memòries de Lluís Sala | Pàgina 2\nL’home curiós, per Ramon Fons Vilardell\nPublicat el 12 juny 2014 per Transmissions\nLluís Sala i Sala era un home curiós. No estic parlant d’una curiositat fonedissa, com la que sol tenir el xafarder de torn, sinó de pòsit, d’home que suma a partir dels coneixements i del saber que va adquirint amb el pas dels anys. En el primer record que en tinc, se’m presenta enganxat al diari, assegut a l’esglaó de davant del molí del carrer Montserrat. No era habitual veure, a la dècada dels 60 (ni tampoc ho és ara), a no ser que t’entaforessis a algun bar, callussencs asseguts llegint, tot assaborint, àvidament, allò que acabava de passar, intentant desgranar qualsevol cosa de la qual pogués aprendre. Perseguia, com a humà i com a curiós, el sentit de les coses.\n“En Lluís, de ben jove, ja havia viscut molt, i no solament en anys. La vida li regalimava per totes bandes perquè, n’havia vist de tots colors, i aquest fet l’havia erigit en un home consolidat en els sentits. Sabia el poc que costava morir i el que podia arribar a costar viure amb dignitat.”\nNo ho sabem, però podem intuir el perquè de tot això. En Lluís, de ben jove, ja havia viscut molt, i no solament en anys. La vida li regalimava per totes bandes perquè, n’havia vist de tots colors, i aquest fet l’havia erigit en un home consolidat en els sentits. Sabia el poc que costava morir i el que podia arribar a costar viure amb dignitat i, doncs, assaboria els regals del present per gaudir-ne permanentment. Aquest tast dels sentits el lligaven a la terra i a la gent amb qui havia conviscut sempre. Sense escarafalls, sense estridències. La seva connexió amb l’entorn i els seus veïns era persistent: el gust per la farigola florint-li als llavis i que inhalava oxigenant-li, amb l’aroma, conjuntament amb el tacte de les eines de l’hort entre els dits, els esquifits ulls que lluïen petits reflexos de pensament que concentrava en tot allò que observava o escoltava, en tot allò que feia. Al final d’aquest procés, solia aparèixer la paraula; més aviat escassa. El mot lògic, el so carregat de sentit.\nTot un luxe de singularitats petites i grans. Acostant-nos a les diminutes, ara, per exemple, a part de la seva filla Dolors i pocs més, ja no sentirem gaire més temps a dir “Canyllús”. També aquesta palatalització es perdrà. No solament passarà això en el diccionari oficial de la pronúncia del país sinó del diccionari més real, el del nostre viatge quotidià, el dels nostres passos en els llargs passejos del bosc, perseguint restes i paraules que només ell retenia i que sempre ens regalava generosament en el record, tot comentant i ensenyant coses que ens explicava arreu, especialment a les zones rurals, entre barraques i bosc, entre camps i forats i entre silencis. Una combinació d’elements que ell sempre volia lleugera, estel·lar de tan microscòpica, que solia emmarcar en el seu somriure murri, discret i respectuós, quan s’esplaiava en algun pessic de la seva existència. Li sortia aquella vena del mestre que sempre havia volgut ser. Un tenia la impressió que li feia una mica de recança, no sé el perquè, excedir-se, deslligar-se massa, desempallegar-se, de la terra que trepitjava.\n“La seva connexió amb l’entorn i els seus veïns era persistent: el gust per la farigola florint-li als llavis i que inhalava oxigenant-li, amb l’aroma, conjuntament amb el tacte de les eines de l’hort entre els dits, els esquifits ulls que lluïen petits reflexos de pensament que concentrava en tot allò que observava o escoltava, en tot allò que feia.”\nSegurament fou per aquesta voluntat persistent de resseguir les coses amb tots els sentits, d’encuriosir-s’hi, que li vingué la vocació tardana d’historiador, quan ja havia passat els 70 anys. De retop, durant tot el reguitzell d’anys que ens regalà al seu costat, ens traspassà una mica el seu cuquet a tota una colla de persones que, sempre que podíem, l’escoltàvem embadalits. Molts li agraíem, i li agraïm, la seva dèria historiadora i el seu exemple de contrastar-ho tot per intentar entendre una mica més el seu, el nostre, món de diari, de canvi permanent, i fer-ho des d’una perspectiva humana, d’home curiós, engrescat amb la vida.\nRamon Fons Vilardell\nPublicat dins de L'homenatge\t| Deixa un comentari\nRecords del Lluís de cal Filosa, per Jordi Badia i Pujol\nPublicat el 10 juny 2014 per Transmissions\nFa quinze dies que es va morir el Lluís de cal Filosa. Tenia noranta-vuit anys. No feia gaire temps que me l’havia trobat que tornava de l’hort, amb la Felicitat, la seva dona. La meva mare m’explica que darrerament ell ja no hi podia anar a peu, però la seva filla, la Maria Dolors, l’hi acompanyava amb cotxe i, en acabat, pujaven tots tres.\nDel Lluís, en recordo sobretot els anys que vam ser veïns. A casa seva, davant per davant de la meva, hi havia el molí, i sempre hi veies carros que hi duien el gra a moldre. Així que sorties al carrer el senties parlar amb els veïns o amb els pagesos del terme, amb aquella veu aguda, tothora entrebancada de rialles. Eren les rialles del fill petit de la masia de cal Filosa, amb aquell posat i aquell fer d’home de la terra. Era un pagès de cap a peus, com tants n’hi havia encara, a Callús. A final dels anys seixanta, aquest poble era un poble de pagès: els carrers eren de terra, la gent feia vida al carrer i tothom parlava català. Tot això es va anar acabant al tombant de decenni.\n“Així que sorties al carrer el senties parlar amb els veïns o amb els pagesos del terme, amb aquella veu aguda, tothora entrebancada de rialles. Eren les rialles del fill petit de la masia de cal Filosa, amb aquell posat i aquell fer d’home de la terra. Era un pagès de cap a peus, com tants n’hi havia encara, a Callús.”\nPerò aquell pagès amagava una intensa, dura i amarga història. La vaig saber més tard: la història del Lluís Sala i Sala és la d’un home com tants, que es va trobar amb una guerra que no havia demanat. I ell va acabar lluitant al front anomenat «de l’est»: primer a la secció de metralladores i després a la de transmissions. A la retirada, el gener del 1939, s’ajunta amb tres companys, passen la frontera i comencen a voltar pels camps de concentració de l’estat francès. És el primer de sortir del seu camp i tornar a casa, en un viatge rocambolesc, acompanyat de capellans i contrabandistes. Un cop aquí, el 1940, l’escarn dels derrotats: és cridat a files i ha de fer el servei militar a la Corunya. En tornant, finalment, es pot casar amb la Felicitat.\n“La història del Lluís Sala i Sala és la d’un home com tants, que es va trobar amb una guerra que no havia demanat.”\nLa crua història de la guerra i l’exili, la reviu als anys vuitanta, en un viatge amb els seus companys de transmissions. I la torna a explicar al seu nét, el Jordi Algué i Sala. El Jordi admet que va estudiar la carrera d’història per la passió amb què el Lluís li havia explicat les seves vivències. I, ara fa tres anys, el nét decideix d’aplegar la vida de l’avi en un documental, Transmissions. Memòries de Lluís Sala, que es va emetre al Canal 33 el 29 de març proppassat. És impagable, aquesta feina del nét, com també la col·laboració de la Fundació Aplicació (que no s’entendria sense la tenacitat d’en Ramon Fons), una feina que va fructificar en el documental i també en una rigorosa i completa pàgina web.\nBon viatge, Lluís. Em sentiré sempre acompanyat de la vostra vitalitat, la vostra perseverança i la vostra fidelitat. «No perdono», dèieu en el documental. I qui us ho pot retreure?\n“The Valley of Jarama” – Història d’una cançó símbol\nUna melodia d’origen controvertit\nL’origen de la cançó “El Valle del Jarama” o “The Valley of Jarama” és la melodia coneguda popularment com a “Red River Valley”, una cançó popular canadenca apareguda a finals del segle XIX en varis indrets del Canadà amb diferents títols “The Bright Mohawk Valley”, “The Bright Sherman Valley”, “The Cowboy’s Love Song”, “The Dear Little” o “The Dear Little Valley”, segons del lloc on es cantés.\nSembla que va ser composada durant l’expedició que el coronel britànic Charles Garnet Wolseley va fer contra els indígenes del centre de Canadà, l’any 1870. Wolseley era un militar irlandès nascut a Dublín que va iniciar la seva carrera a la Guerra de Crimea i que va combatre en diversos territoris on els britànics tenien interessos com la Xina, Egipte, el Transvaal o el Sudan.\nAixí doncs, la famosa “Vall del Riu Vermell” faria referència a la regió històrica del “Red River”, part de l’actual província de Manitoba, al centre del Canadà, que amb la creació de la Confederació Canadenca (1867) es va revoltar per evitar ser assimilada pel nou estat. Aleshores, el general Wolseley va ser enviat a la zona per acabar amb la rebel·lió de la “Colònia de la Vall del Riu Vermell”, els habitants de la qual eren coneguts com a Métis, poble format pels descendents dels primers conqueridors europeus, majoritàriament francesos, i indígenes canadencs, pobladors del territori actualment fronterer amb els Estats Units\nMapa de l’Expedició al Riu Vermell (1870). Procedent de Lawrence J. Burpee, editor; An Historical Atlas of Canadà; Toronto, Thomas Nelson and Sons, 1927.\nLa presència de tropes britàniques i irlandeses ens remet possiblement a la primera vinculació de la cançó amb el folklore irlandès. La cançó original expressava el dolor d’una indígena Métis davant la marxa d’un soldat amant que es prepara per tornar a casa. D’aquí la referència al francès que té la primera tornada de la lletra original i que s’ha mantingut en la majoria de versions:\nSo consider awhile are you leave me, // Així pensa que si em deixes, do not hasten to bid me «adieu» // no has de tenir pressa per dir-me “adieu”*\nEl riu Vermell neix entre els actuals estats de Dakota del Nord i Minnesota i després de travessar ciutats com Fargo s’interna al Canadà on desemboca al llac Winnipeg. Cal no confondre aquest riu, que als Estats Units anomenen riu Vermell del Nord, amb un altre riu Vermell, un dels principals afluents del Mississipí, conegut en l’imaginari popular per diverses referències cinematogràfiques, com el western del mateix nom dirigit per Howards Hawks i protagonitzat per John Wayne i Montgomery Clift. Aquest fet ha generat, si cal, més confusió i controvèrsia a l’origen de la cançó.\nEl Fort Garry, a l’aiguabarreig del riu Vermell i Assiniboine. Oli de Mr. W. Frank Lynn (1872), procedent del web http://www.electriccanadian.com/ (consultat el 20 de maig de 2014).\nLa seva popularització pels Estats Units\nEls primers manuscrits que es conserven amb la lletra i títol de “The Red River Valley” apareixen el 1879 i 1885, en comtats situats al nord dels Estats Units. La primera partitura de la cançó va ser impresa a Nova York el 1896 amb el títol original “The Bright Mohawk Valley” per James J. Kerrigan.\nEl primer enregistrament de la cançó data del 1925 i va ser feta pel cantant texà Carl T. Sprague. Va ser, però, Jules Verne Allen’s qui la va popularitzar en una nova gravació l’any 1929 amb el nom de “Cowboy’s Love Song”. A partir d’aleshores se’n van realitzar nombroses gravacions i versions fet que va ajudar a popularitzar-la.\nUna de les adaptacions més conegudes és la que canta Tom Joad, protagonista de la pel·lícula de John Ford El raïm de la ira (1939). L’origen irlandès de Ford ens connecta de nou amb el vinculació irlandesa de la cançó. En aquest cas la història fa referència a uns temporers desplaçats d’Oklahoma durant la Gran Depressió i associa la cançó al Red River del sud.\nHenry Fonda, Jane Darwell i Shirley Mills en un fotograma del film “The Grapes of Wrath” (1940) traduïda al català com “El raïm de la ira”, de John Ford, basada en la novel·la homònima de John Steinbeck.\nPerò les vinculacions irlandeses de la cançó no acaben aquí. Més aviat es multipliquen quan arribem a la Guerra Civil Espanyola moment en què “La Vall del Riu Vermell” esdevindrà “The Valley of Jarama”.\nDe cançó d’amor a himne de lluita\nLa Batalla del Jarama, es va desenvolupar del 6 al 27 de febrer de 1937, en la vall d’aquest riu situat a pocs quilòmetres al sud de Madrid. Les tropes del general Franco, amb els veterans de l’exèrcit de l’Àfrica al capdavant, van atacar les posicions ocupades per les forces republicanes entre les quals es trobaven els voluntaris de les Brigades Internacionals, enrolats en la famosa XV Brigada, en un intent de frenar les comunicacions amb Madrid que aleshores resistia entonant el “No pasarán.”\nDurant la batalla es produïren violents combats, entre els quals destaquen el protagonitzats pel batalló britànic i el batalló Abraham Lincoln. La nit de l’onze al dotze de febrer el batalló britànic va perdre gran part dels seus homes, resistint en la defensa de la cota 700, defensant un turó rebatejant amb l’explícit nom de “Suicide Hill”. Dels 600 homes del British només en quedaven 225 a final de la lluita. Una de les darreres accions de la batalla es va produir al turó conegut com “el Pingarrón”, quan el 16 de febrer va entrar en combat el batalló Abraham Lincoln de la XV Brigada, que acaba d’arribar al front. Després de nombrosos intents de recuperar el turó, el dia 23 el Batalló va quedar desfet, produint-se un gran nombre de baixes. Després de tres setmanes de combats la batalla va finalitzar en taules.\nTanc republicà avança per combatre contra les tropes franquistes al Front de Madrid (1937). Fotografia d’autor desconegut. Museu Reina Sofia, Madrid.\nEntre els membres de la XV Brigada Internacional hi havia un grup irlandès format per 67 homes que estaven sota les ordres de Frank Ryan, militant d’esquerres i membre de l’IRA que havia participat en la revolució de 1918 que suposà la independència d’Irlanda de la Gran Bretanya. Inicialment aquest grup havia format part d’un batalló britànic de la XIV Brigada que havia estat pràcticament aniquilada després de la Batalla de Lopera, Jaén, el desembre de 1936. Els seus supervivents es van acabar dividint, alguns mantenint-se en el Batalló Britànic i d’altres integrant-se al Batalló Abraham Lincoln que s’estava creant aleshores, amb el nom de companyia “James Connolly”. Connolly era un dels líders de l’esquerra irlandesa i havia participat en l’Alçament de Pasqua de 1916 morint assassinat pels anglesos.\nLa versió més antiga de la nova lletra va ser escrita per Alex McDade, del Batalló Lincoln i va ser publicada l’any 1938 en un llibre dedicat a la XV Brigada Internacional, editat pel Comissariat de guerra de Madrid. McDade era un obrer de Glasgow, comissari polític de la XV Brigada Internacional, ferit en la batalla i mort el 6 de juliol de 1937 a la batalla de Brunete.\nPortada del “The Book of the XV Brigade: records of British, American, Canadian and Irish Volunteers in the XV International Brigades in Spain, 1936-1938″; Madrid, Commisariat of War, XV Brigade, 1938, on va ser publicada la primer versió de la lletra de “The Valley of Jarama”.\nLa primera lletra d’aquesta nova versió va ser publicada al llibre “The Book of XV Brigade” i contenia aquests versos:\n“There’s a valley in Spain called Jarama,\nFrom this valley they tell us we’re leaving.\nOh, we’re proud of our British/Lincoln/Dimitrov* Battalion,\nPlease do us this one little favor.\nAnd the old men who wait patiently”.\n*En la versió original impresa apareix la referència al British Battalion, però amb la possibilitat d’incloure Lincoln o Dimitrov, per tant se suposa que s’alternava el nom depenent de qui entonés la cançó.\nL’humor cínic d’algun dels seus versos va fer que ràpidament es popularitzés entre els soldats. De fet el primer vers i el segon “There’s a valley in Spain called Jarama, That’s a place that we all know so well” (Hi ha una vall a Espanya anomenada Jarama, és un lloc que coneixem prou bé) apareixen pràcticament idèntics en totes les adaptacions.\nEl caràcter popular dels components de les Brigades Internacionals, formades per tropes voluntàries sense experiència de combat, a diferència de les tropes italianes i alemanyes molt més militaritzades, va fer que la impregnació cultural en forma de poemes, cançons i composicions literàries fos molt més abundant entre els republicans que en bàndol franquista. Així mateix el fet d’adaptar cançons del folklore popular en temps de guerra, amb temàtiques referides a aspectes quotidians i als diferents episodis de les principals batalles va ser un fet comú durant la guerra, com va passar, per exemple, amb altres melodies populars com “Los cuatro muleros” convertides en “Coplas de la defensa de Madrid” o “Ay Carmela”, originalment composada contra la invassió francesa de Madrid de 1808, i reversionada aleshores com “El ejército del Ebro”.\nDiferents adaptacions, diverses utilitzacions\nDesprés de la publicació inicial se’n va escriure una nova versió publicada a Londres el gener de 1939, en motiu de la benvinguda als voluntaris repatriats de les Brigades Internacionals. Aquesta nova adaptació, a banda de modificar el nom del Batalló Lincoln pel Britànic, tenia un caràcter més patriòtic i més marcadament antifeixista que l’original. Segons Clemente Pablos Miguel es tractava de ressaltar l’heroisme dels combatents i fer-ne una versió més polititzada en contra de la primera que posava més èmfasis en la camaraderia entre els soldats i les vivències personals de la guerra. Així per exemple, els dos darrers versos van ser substituïts per “So before we continue this reunion, Let us stand to our glorious dead” (Així que abans que continuem aquesta trobada, posem-nos dempeus pels nostres gloriosos morts). Tot i aquest canvi de lletra, en el llibret publicat a Londres se’n va mantenir l’autor original, MacDade, que feia pràcticament dos anys havia mort a la batalla de Brunete, fet que va ressultar molt controvertit.\nTot i la polèmica, la seva gran popularitat va afavorir l’aparició de múltiples adaptacions i traduccions a idiomes com l’alemany, escrita per l’actor Ernst Brusch, o al rus. La cançó de seguida va fer fortuna en el camp de la musica folk nord-americana i va ser versionada per diversos cantautors. La més reeixida és cantada pels veterans del Batalló Abraham Lincoln amb unes variacions que inclouen part de les dues versions, l’original i la retocada a Londres l’any 1939, però mantenint-hi, clar està, la referència al batalló Lincoln. D’aquí en va néixer l’adaptació més difosa, gravada per Woody Guthrie, Pete Seeger i Lee Hays.\nEl cantautor Pete Seeger en una fotografia d’Anthony Pepitone (2007).\nVa ser precisament Pete Seeger qui la va acabar de popularitzar. Tot i així la lletra més difosa de Pete Seeger no correspon exactament amb els versos que s’hi canten. Hem trobat com a mínim tres versos que es canten en aquesta adpatació i que no hem pogut relacionar amb cap de les anteriors versions i que apareixen en cursiva. També estan escrites en cursiva les petites variacions d’aquesta mateixa versió:**\nwhere we all learned the true cost of the freedom\nThere we fought like true (the) sons of the people\nSo(Now) remember that valley of Jarama\nAnd the people that’ll (once who) set that valley free\nWhen the hearts of your people were divided\nyou will never find friends such as we.\nFrom this valley they say that (you know) we’re going\neven though (Although) we lost the battle at Jarama\nwe’ll set this (that) valley free ‘fore we’re through.\nAll this (the) world is like this (the) valley called (-)Jarama\nso green and so bright and so fair.\nBut for memories we are carry from there,\nwhere we are learn the true cost of the freedom\nAnd so many of our brave comrades fell.”\nLa lletra de la versió que hem escoltat a l’inici és idèntica a aquesta última i està interpretada pel grup de folk Frank McCulloch y Sus Amigos, un grup musical de Nou Mèxic que interpreta i versiona cançons mexicanes, irlandeses i del sud dels Estats Units. Va ser enregistrada en l’àlbum “On a Sunday” l’any 2009.\nD’altra banda, al nostre país, la tonada es va popularitzar a partir dels anys 60 quan Joan Soler i Amigó va adaptar-ne la lletra al català. La cançó que inicialment parlava del desamor i posteriorment va esdevenir referent de la lluita antifeixista es va popularitzar doncs, com a cançó de comiat, especialment en els oficis religiosos.\nFinalment la difusió arreu d’aquesta melodia ha fet proliferar-ne nombroses versions, com, per exemple, la que canten els aficionats de l’equip de futbol del Liverpool anomenada “Poor Scouser Tommy”.\n*L’esmena a les traduccions a l’anglés dels diferents versos serà benvinguda\n**Qualsevol aportació referent a la lletra que s’escolta en la versió de “Frank McCulloch y Sus Amigos” serà agraïda.\n Fowke, Edith; ‘The Red River Valley’ Re-Examined”. Western Folklore, Long Beach, 1964, vol. 23, nº 3, pags. 163–171.\n Pablos Miguel, C. De; “Jarama Valley. La canción de la intrahistoria”; Revista del Folklore, Fundación Centro Etnográfico Joaquin Díaz, Universidad de Valladolid, nº 152, 1993, pags. 70-72.\n Fowke, Edith (1964).\n Pablos Miguel, C. de (1993)\nCastells, A.; Las Brigadas Internacionales de la guerra de España; Barcelona, Planeta DeAgostini, 2005.\n http://es.wikipedia.org/wiki/El_Valle_del_Jarama_(Canción) . Consultat el 20 de maig de 2014.\n “The Book of the Xv Brigade: records of British, American, Canadian and Irish Volunteers in the XV International Brigades in Spain, 1936-1938″; Madrid, Comissariat of War, XV Brigade, 1938.\n http://en.wikipedia.org/wiki/Jarama_Valley_(song) . Consultat el 20 de maig de 2014.\n23 maig 2014 per Transmissions\nPublicat dins de Històries de Transmissions, L'homenatge\t3 respostes\n14 d’abril de 1946, un petit acte de resistència\nPublicat el 14 abril 2014 per Transmissions\nEl 14 d’abril de 1946 era Diumenge de Rams.\nLa Felicitat Baraldés feia ja més de nou mesos que estava embarassada de la seva primera i única filla. Aquell dia encara va tenir els ànims d’anar a misa de rams. Cap al vespre va començar el part que es va allargar fins poc més enllà de les 12 de la nit. El doctor Frederic Vers de Callús, republicà convençut, s’havia dirigit al domicili de la família cap a les vuit del vespre, aleshores a la carretera de Cardona 48, i hi va tornar poc abans de les dotze de la nit. La única filla del Lluís Sala i la Felicitat Baraldés, la Maria Dolors, va néixer passada la mitjanit, cap a la una o dos quarts d’una del dia 15, però l’ex-combatent de la vint-i-set Divisió, la Bruixa, i el metge republicà del poble van acordar inscriure a la petita el dia 14 d’abril, aniversari de la proclamació de la República.\nEn la llarga nit del primers anys del franquisme, aquest va ser un petit gran acte simbòlic de resistència. Esperem poder veure un altre naixement republicà aviat!\nLluis Sala i Felicitat Baraldés amb la seva filla Maria Dolors\nPublicat dins de Històries de Transmissions\t| Deixa un comentari\n“Un documental emotiu i molt intel·ligent. La personalitat de l’avi del director ens recorda a la Maria Ros de La Plaga. Una d’aquelles persones que transmet immediatament una vida plena de circumstàncies extraordinàries i d’una emotivitat en primer terme impactant.”\nÀlex Gorina, La Finestra Indiscreta.\nPublicat el 22 març 2014 per Transmissions\nTràiler “Transmissions. Memòries de Lluís Sala”


Preocupació al sector de l'automòbil de Menorca per la baixada de vendes durant el 2019\nDels 1.471 cotxes matriculats, 709 són turismes, 390 són tot terrenys i 372, comercials\nLes vendes de vehicles han generat preocupació entre els propietaris de concessionaris a l'illa. ARA BALEARS\nMaóNervis a l’Associació de Concessionaris de l’Automòbil de Menorca després de les darreres dades que apunten a una profunda recessió del sector. El president de la patronal, Orestes Carreras, ha titllat d’”alarmant” la situació que viuen els darrers anys. Les dades relatives a final de novembre xifren en 1.471 les matriculacions efectuades a Menorca, 876 unitats menys que l’any 2010.\nCarreras ha reconegut la perplexitat del moment. “Es venen pocs cotxes i necessitam més vendes per poder mantenir les instal·lacions i fer front a les despreses que representa el personal. Per anar bé, s’haurien de matricular cada any a l’illa entre 4.000 i 4.500 vehicles, d’acord amb la mitjana europea”, ha assenyalat.\nDels 1.471 cotxes matriculats, 709 són turismes, 390 són tot terrenys i 372, comercials. El descens de vendes s’atribueix a la baixada del poder adquisitiu dels clients. “Cada crisi econòmica que hem patit ens ha empitjorat com a societat. Malauradament, comprar-se un cotxe no és una prioritat per a moltes famílies”, ha assegurat Carreras. A més, el president de l’associació considera que la Llei de canvi climàtic del Govern balear ha agreujat la situació generant incertesa: “Parlen molt de transició ecològica, però no hi ha interès a ajudar a canviar el parc mòbil. Un cotxe amb 15 anys d’antiguitat contamina tres o quatre vegades més que un cotxe actual”.\nLes matriculacions a l’estat espanyol han disminuït un 5,8% en comparació amb les xifres de l’any passat. A Balears, el percentatge s’eleva a un 13%.\nmenorca govern balear vehicles matriculacions consell de menorca llei canvi climàtic\nEl TSJIB dona la raó al Consell per preservar les Fontanelles i desestima el recurs de la promotora


Dimecres 29 de febrer la militància de Jerc-Lleida ens va sumar a la vaga que es va convocar a Lleida per la PUDUP (Plataforma per defensar la Universitat pública) a les 12 del migdia al Rectorat, junt amb centenars d’estudiants, professors i ciutadants.\nLes universitats públiques han patit, els darrers mesos, importants retallades del pressupost que reben. I en els pressupostos del 2012 les retallades s’aprofundiran encara més. La disminució d’aquest està comportant la reducció de plantilles, el tancament d’alguns estudis, un deteriorament dels serveis, principalment la docència, l'encariment de les matrícules i la disminució de les beques. Les conseqüències d’aquesta precarització repercuteixen directament en la qualitat dels serveis. No es pot aspirar a la qualitat i l’excel•lència amb polítiques de precarització laboral i una reducció del nombre de professors i de personal d’administració i serveis. A la UdL es va dur a terme una retallada de 4,8 milions d’euros en el 2011 i es preveu altres dos milions en els cursos 2012-13 i 2013-14.\nAprofitant-se de la situació actual de crisi sistèmica, el Govern de Catalunya encapçalat per CiU ha començat a imposar de forma antidemocrática un programa de retallades que suposen una degradació catastròfica de sector públic i els drets socials aconseguits per la ciutadania després de dècades de lluita.\nDe la mateixa manera que aquestes retallades perjudiquen a altres drets fonamentals com l’accés a una sanitat pública de qualitat, s’està executant una transformació estructural de la universitat que suspèn el dret a l’educació pública de qualitat de les pròximes generacions i saboteja les seves possibilitats de viure i treballar en condicions dignes en un futur.\nEl canvi de model universitari en qüestió limita la possibilitat d’accedir als estudis universitaris, augmenta el cost de l’ ensenyaments pels estudiants i les seves famílies, precaritza les condicions de treball tant del personal docent i investigador com de l’administració i serveis, provoca el seu acomiadament, degraden la qualitat dels serveis, generen atur, i impliquen una pèrdua de control democràtic de les universitats publiques.\nAquest canvi de model universitari limita la possibilitat d’accedir als estudis universitaris. En una societat del coneixement on la formació no només és requisit indispensable per poder accedir al mercat laboral sinó també per al desenvolupament d’una ciutadania crítica, les polítiques universitàries que s’estan aplicant tendeixen a convertir en un privilegi l’accés a aquesta formació.\nÉs incongruent, i un greuge irresponsable cap a les properes generacions, dificultar l’accés a la Universitat quan, en una conjuntura de crisi econòmica com la que patim, la formació s’ha assenyalat com un element fonamental per superar-la i, alhora, pot ser també una via de transformació de les condicions que han abocat a aquesta crisi.\nAquesta situació és el resultat de les nefastes polítiques en matèria d’universitat dels darrers anys, que es veu agreujada per les retallades del govern de CiU que ataca un dels pilars bàsics de tota societat, com és l’educació, la formació i la investigació. En quatre anys hi ha hagut un agment de quasi un 50% en el preu de les marícules, hi ha menys professors i aules massificades.\nEls estudiants no sóm els qui hem provocat la crisi, que no ens ho facin pagar. Volem un sistema universitari democràtic, participatiu, de qualitat, obert a totes les classes socials i al servei dels ciutadans.\nCal repensar la Universitat Pública, totes i tots volem una Universitat millor. No es tracta d’aferrar-nos a un model on les reformes que s’imposen tenen només beneficis monetaris.\nL’educació no és un negoci, és un dret de tots els ciutadants, sigui quina sigui la seva condició económica. Per tal de reconstruir la Universitat Pública exigim que no se’ns imposin les reformes sinó que aquestes siguin fruit de decisions conjuntes que neixin de la pròpia comunitat universitària i de la societat, i que tinguin present l’interès col•lectiu de la ciutadania i la funció de la universitat com a servei d’interès públic.\nLes Jerc reclamem als rectors i rectores de les universitats públiques catalanes que es posicionin públicament a favor de no retallar les condicions laborals dels treballadors i treballadores de les universitats i la qualitat del seus serveis, i que respectin els acords acordants abans de les retallades. Entenem que les universitats han de defensar la seva autonomia institucional, demostrar que no són titelles del Govern, i que no s'han de cenyir a totes les imposicions que el Govern els hi vulgui aplicar sense tenir dret a fer-se valer.\nURL CURTA: https://joventrepublica.cat/url/170765