30 imatges de One Direction Loving Life\nDes dels cabells d’en Harry Styles fins a l’indubtable encant de Zayn, llegiu el nostre homenatge a One Direction mentre van al capdavant de la llista dels Estats Units amb el seu àlbum impressionant, Up All Night.\nLouis Tomlinson s'informa sobre com era de difícil trobar la seva identitat lluny de One Direction\nAl capdavant del llançament del seu àlbum de debut, Louis Tomlinson parla amb GLAMOR per parlar de com va establir la seva identitat lluny de One Direction, les seves relacions amb els membres de la banda One Direction i el seu pare.\nSegons el supòsit, Louis Tomlinson ha rellançat la seva relació amb la seva exparella, Eleanor Calder.\nEl control de Doncaster Rovers de Louis Tomlinson falla\nLouis Tomlinson, d'una direcció, no serà un magnat del futbol en cap moment, ja que ha fallat en el seu intent de fer-se càrrec de Doncaster Rovers, el seu equip de futbol de casa. Novetats de famoses i xafardejar com i quan succeeix - en línia a Glamour.com. Estigueu al dia amb un\nAl pare de Louis Tomlinson li han diagnosticat un càncer, només 18 mesos després de la mort de la seva mare\n18 mesos després que el cantant va perdre la seva mare, el pare estrany de Louis Tomlinson ha parlat a la premsa sobre el seu diagnòstic de càncer.\nQuè fa One Direction ara? Diagramem l'any 'bretó' 1D\nEs pregunta què fan One Direction ara? Descobreix-ho ...\nPer això, és tan important que ens prenguem seriosament les persones quan diuen que s’autolesionen o tenen pensat fer-se mal\nMeg Thee Stallion acaba de llançar una col·lecció de maquillatge amb Revlon i només n’hi ha 450. Anem anem anem!


La Paeria i el Club Ciclista Terres de Lleida signen l'acord que permetrà millorar i reactivar el velòdrom municipal - Alcaldes\nInici NOTÍCIES La Paeria i el Club Ciclista Terres de Lleida signen l’acord que...\nLa Paeria i el Club Ciclista Terres de Lleida signen l’acord que permetrà millorar i reactivar el velòdrom municipal\nEl paer en cap, Miquel Pueyo, destaca que suposarà un “punt d’inflexió” per a recuperar l’activitat esportiva i competitiva en aquesta instal·lació històrica\nL’alcalde de Lleida, Miquel Pueyo, i el president del Club Ciclista Terres de Lleida, Ramon Simó, han signat aquesta tarda un conveni de cessió a precari de l’ús de les instal·lacions municipals del velòdrom del Camp d’Esports, per tal que l’utilitzi per als entrenaments i els campionats que organitza. Aquest acord contempla un annex que inclou les obres de tancament i millora del velòdrom que haurà de dur a terme el club i que permetran posar fi a la situació de degradació actual de l’equipament.\n“Creiem que aquest conveni suposarà un punt d’inflexió pel velòdrom, ja que ha de permetre que es duguin a terme les necessàries actuacions de tancament i rehabilitació de l’espai. Agraeixo al Club Ciclista Terres de Lleida la tenacitat per arribar a aquest pacte de col·laboració público-privada, una fórmula que ben portada ens pot proporcionar oportunitats que només amb els recursos públics no podríem assumir”, ha afirmat el paer en cap, qui ha recordat els orígens de la instal·lació, vinculats al Camp d’Esports de Joventut Republicana, i la seva llarga tradició esportiva i de competició.\n“Esperem que a partir d’ara la millora que experimentarà el velòdrom us permeti practicar amb seguretat el vostre esport i ampliar l’oferta formativa. La vostra il·lusió és tornar-lo a omplir de vida i desitgem veure’l ben aviat ple de ciclistes i acollint competicions”, ha afegit Pueyo.\nPer la seva banda, Ramon Simó ha agraït la tasca dels responsables polítics que en els darrers anys han fet possible aquest acord, després d’anys de reivindicar millores per a aquest equipament.\nLes actuacions previstes afectaran el mur perimetral exterior del recinte, el mur de la pista d’hoquei, la instal·lació d’una tanca perimetral, la reparació del paviment de la pista i la millora dels vestidors. El Club preveu dur-les a terme gràcies a un acord amb una empresa privada, el Gimnàs Ekke, que a canvi disposarà de part de l’espai del recinte com a zona d’aparcament per als seus socis, ha explicat Simó. A més d’aquesta actuació, el Club també podrà proposar altres obres de millora i ampliació, plans de tecnificació i perfeccionament i plans específics de gestió de l’equipament\nEl conveni contempla que el club assumirà les despeses de manteniment i neteja de la instal·lació mentre que l’Ajuntament es reserva la possibilitat d’usar el velòdrom per a celebrar-hi espectacles o qualsevol altra manifestació cultural, social o esportiva, de la qual sigui organitzador o col·laborador.\nLa durada del conveni s’estableix en quatre anys, que seran prorrogables per un període de quatre anys més. L’acte de signatura ha comptat també amb la participació del regidor d’Esports i Activitat Física, Ignasi Amor, del tinent d’alcalde Paco Cerdà i dels regidors Jackson Quiñónez, Ángeles Ribes, Xavi Palau i Sergio González.\nArticle anteriorLa Mobile Week du a Manresa una quinzena d’activitats sobre les noves tecnologies\nArticle següentLa Diputació de Barcelona destina 2,5 milions d’euros en neteja de vegetació per prevenció d’incendis forestals en 99 urbanitzacions


gener | 2014 | Eduard Arbós EN RESIDÈNCIA a l'Institut Montjuïc\nVisita al MACBA (III)\nPublicat el 31 gener 2014 per Quim Tubert\nEl passat dimecres, dia 29 de gener, vam anar de excursió al MACBA. Vam sortir de l’institut a les onze i escaig i vam iniciar el nostre viatge en autobús fins al MACBA, on vam arribar a les onze i mitja passades.\nVam estar una estona esperant a l’entrada fins que va arribar l’Elena, que seria la nostre guia en la visita al museu. La primera obra que vam veure va ser una instal·lació anomenada, si no recordo malament, “Com a casa” de Jordi Colomer, que estava formada per una sèrie d’armaris que feien referència a la Barcelona dels Jocs Olímpics, una ciutat que van voler vendre com un lloc molt nou i bonic, però no tot era com ho pintaven, així que aquesta espècie de vells armaris representaven les cases dels barcelonins per dins.\nSeguidament ens vam dirigir a observar una altra obra, que s’anomenava “Mistos“, i com diu la paraula, tracta de una maqueta d’uns mistos de l’artista Claes Oldenburg. Aquesta obra fa referència als colors de la senyera, i els mistos que estaven “destruïts” representaven les quatre columnes de Montjuïc, que van ser destruïdes durant la dictadura de Primo de Rivera ja que eren un símbol del catalanisme.\nDesprés d’això vam veure algunes obres més, com les fotografies de la Barcelona antiga de Xavier Ribas o el New Babylon de Constant. Però les primeres dos obres que vam veure, van ser unes de les que més em van interessar. També vam veure obres molt curioses com el vídeo de la casa partida per la meitat de Matta-Clark, Sherrie Levine que es dedicava a fer seves les obres dels altres, o la instal·lació que estava plena de claus que no tenia nom, aquella va ser una de les obres més estranyes, per dir-ho així, que vaig veure. I ja, per últim, vam veure una altra instal·lació que constava d’uns monjos, que no tenien peus i que semblava que estaven clavats al terra. Les figures d’aquests monjos jugaven amb les ombres que projectaven i al voltant hi havia unes cortines pintades en trompe-l’oeil.\nLa sortida, en general, em va semblar molt interessant i vaig aprendre moltes coses sobre l’art i termes que no havia escoltat mai. Em va agradar molt.\nVisita al MACBA (II)\nPublicat el 30 gener 2014 per Quim Tubert\nEl passat dia 29 de gener vam anar al MACBA. Quan vam arribar, vam deixar les motxilles i les jaquetes. Seguidament va arribar l’Elena que era la que ens havia de fer de guia i explicar el significat de les obres.\nLa primera obra que ens va mostrar va ser una instal·lació anomenada “Como en casa” de Jordi Colomer, aquesta instal·lació estava formada per unes estructures que recordaven a armaris però sense portes. Aquesta instal·lació volia fer referència a l’interior de les cases l’any 1992. Com vivia la gent a la ciutat més enllà dels obres que s’estaven fent amb motiu de les olimpiades.\nUna altre de les obres que vam veure va ser “The nature of visual illusion” que la va fer Juan Muñoz; va trigar 3 anys en fer-la des de el 1994 fins el 1997.\nUna altra obra que ens va mostrar va ser “Mistos” de Claes Oldenburg, que està a Montbau. Representa els colors de la senyera. És una obra de pop-art.\nTot seguit, l’Elena ens va portar cap a una sala on hi havia uns seients. Estaven projectant un documental de Matta-Clark (arquitecte), on explicava com feia les intervencions als edificis deshabitats. Ens va cridar l’atenció perquè mai havíem vist una obra d’aquest tipus i no pensàvem que això pogués formar part d’un museu. Aquesta va ser l’obra que ens va agradar més, tot i que hi havia d’altres obres que ens van resultar atractives i al mateix temps inquietants.\nAquesta sortida ens ha semblat molt instructiva, perquè era la primera vegada que visitàvem un museu d’art contemporani. Ens ho vam passar molt bé.\nNoelia, Mari Carmen, Guillermo, Long\nVisita al MACBA (I)\nPublicat el 29 gener 2014 per Quim Tubert\nL’altre dia vam anar al Macba com activitat complementària del projecte Creadors en Residència que enguany acull el nostre institut. Una de les obres que més ens va impactar va ser l’obra “Postaler” de Pere Jaume, la qual estava formada per una sèrie de miralls col·locats en un postaler. Tot això tenia una raó de ser: ell deia que les postals només mostraven un lloc en un moment determinat, volent vendre’t una falsa realitat. Amb la seva obra, l’autor volia plasmar tots els moments d’aquest lloc.\nTambé ens va agradar una obra sense nom que encara que no la vam entendre era molt estrident i visual. En aquesta obra vèiem diversos mobles plens de ganxos, enganxats uns amb altres, també hi havia un piano i un parell de trossos d’arbres. L’obra era molt rara i inquietant i per això ens va cridar l’atenció.\nDesprés vam veure un vídeo de Gordon Matta-Clark on partia un edifici en dos per intentar convertir les cases opaques que el rodejaven en cases més transparents; desgraciadament totes les seves obres van ser destruïdes ja que agafava edificis abandonats i els convertia en una obra d’art contemporani.\nLa visita al museu ens va resultar més atractiva del que esperàvem.\nFidel, Maria, Sebas, Carolina


Calaceit | Comarca del Matarraña\nÀrea: 81,33 km²\nDescarregar guia de carrers de Calaceit\nEsta plaça és en l’actualitat lo centre neuràlgic de la població, tot i que no se situa al nucli més antic sinó que forma part de l’àrea d’ampliació urbana feta a partir del segle XIV.\nÉs lo lloc de la població que ha canviat més vegades de nom. En la documentació més antiga apareix com a plaça de Baix en relació a la desapareguda plaça de Dalt on se situava l’antiga església gòtica sobre la qual es va construir l’actual església parroquial. Durant este període, les dos places es comunicaven mitjançant dos carrers, un dels quals va ser ocupat pel nou temple parroquial i, posteriorment, també per algunes cases. Al segle XVII, se l’anomenava plaça del Sitjar, atès que sota la plaça, i amb accés des de l’ajuntament, se situaven les sitges on es guardaven los cereals que es pagaven com tributs. Durant lo segle XIX i les primeres dècades del XX, és citada únicament com la Plaça o la plaça Major. Lo 1931, a partir de la promulgació de la constitució republicana, es va anomenar plaça de la Constitució. Lo 1938, amb l’entrada de les tropes franquistes a la població, es va batejar com a plaça d’Espanya que és lo seu nom oficial en l’actualitat, encara que popularment se la coneix simplement com la Plaça.\nA davall dels porxos de la plaça se celebrava el mercat: hi havia la carnisseria, la parada del peix, de la corda… També era el lloc de reunió del veïnatge en assemblea municipal i on lo Justícia realitzava els seus judicis a la vista de tots. Més tard i durant uns anys, també se celebraven aquí les vaquetes i per tancar la plaça es van fer els forats als pilars del cobert. En l’actualitat, cada dimecres, encara s’hi fa el mercat.\nLes basses són construccions tradicionals que solien situar-se als afores del poble i recollien les aigües de pluja per al proveïment de la població.\nEsta bassa destaca d’entre les de la resta de la comarca per les seues grans dimensions. Recollia les aigües de pluja procedents del tossal de Sant Cristòbol a través d’un llarg canal.\nHa rebut diversos noms. En la documentació més antiga, la primera referència escrita coneguda és de l’any 1558, se l’anomena la Bassa del Coll, per la seua situació orogràfica en un coll entre muntanyes, i també la Bassa Bona, en contraposició a l’altra bassa de la població coneguda com la Bassa Podrida perquè recollia les aigües brutes dels carrers. A partir del segle XIX comença a nomenar-se simplement com la Bassa, nom que també rep popularment la plaça de la Diputació, situada al costat.\nLa Bassa s’utilitzava per abastir d’aigua a la població i a les bòbiles properes, una d’elles ja documentada a principis del s. XVII i que ha donat nom al carrer on es situava. A més, a la Bassa abeuraven lo bestiar i les cavalleries, es criaven peixos i, en època més recent, es va situar aquí un dels dos llavadors públics i un abeurador per als animals fins a la construcció de les piscines municipals a principis dels 70 ( s. XX).\nEn un extrem, on en l’actualitat se situa el poliesportiu, hi havia la Rebassa en la qual es dipositaven los residus de la neteja de la Bassa. A més, sobre del Molí de la Vila també hi havia una altra bassa que recollia les aigües de pluja del monticle del castell on se situava la part alta de la població.\nEste edifici és representatiu de la important eclosió de l’arquitectura renaixentista civil a la comarca, la qual va tenir el seu màxim exponent en la construcció de les cases.\nConstruïda entre 1609 i 1612, la casa de la vila de Calaceit és una obra del mestre picapedrer Pedro Pizarro (d’Alcanyís) que seguix les característiques generals d’este moviment que intentava conjugar l’estètica arquitectònica monumental amb la funcionalitat: a la planta baixa se situa la llotja i l’antiga presó; lo primer pis és la planta noble i, per això, està realçada amb una imposta; finalment, a la segona planta s’obre la típica galeria amb arquets de mig punt característica de l’arquitectura civil de la zona. Va ser construïda al solar d’una casa de propietat municipal i de dues cases més que es van adquirir.\nAl Saló de Plens es troba un oratori de 1613 amb un modest altar i un interessant crucifix de fusta del Sant Crist, al qual s’acudia en rogativa de pluges. Actualment, l’edifici continua acollint les dependències municipals i conserva un important fons de pergamins i altres documents des del s. XIII.\nEsta casa consistorial està inclosa a la Ruta de les Presons del Mesquí-Matarranya. La monumentalitat de la construcció juntament amb la del conjunt del nucli històric de la població han estat mereixedores de la declaració el 1974 de la vila com a Bé d’Interès Cultural.\nLo Carrer Maella\nLo carrer Maella comença al carrer de l’església i connecta el centre de la població amb la zona nord o septentrional. Este carrer és de longitud considerable i traçat recte. Està flanquejat per nombrosos edificis barrocs que el converteixen en un dels carrers més bells de Calaceit.\nL’interès de les seues nobles façanes de carreus es concentra en les grans portades adovellades i en los balcons volats de carreus guarnits amb preciosos treballs de forja. Entre les seues magnífiques edificacions del segle divuit destaquen les situades a l’extrem proper a la capella del Pilar, especialment les que ocupen los números 28 i 35. També és de gran interès l’edifici que ocupa el número 12, Casa Suñer, guarnit amb bellíssims balcons volats de planta mixtilínia.\nEste carrer acaba en un dels punts de més complexitat de l’entramat urbà de Calaceit: la capella-portal de la Mare de Déu del Pilar.\nPortal i capella de la Mare de Déu del Pilar\nLos portals-capella són un dels elements arquitectònics més singulars de la comarca del Matarranya.\nEste portal, situat a l’entrada nord de la vila, rebia el nom de portal de Maella perquè era la porta d’entrada des de l’antic camí de comunicació amb esta població. En la seua construcció original era un dels quatre portals de la muralla que tancava el contorn de la vila. Posteriorment, al segle XVIII, s’hi va construir a sobre una capella elevada d’estil barroc dedicada a la Mare de Déu del Pilar, amb la qual va canviar la seua funció defensiva per una altra d’eminentment religiosa.\nEs tracta d’un dels portals més complexos arquitectònicament de la comarca: se situa sobre un terreny inclinat i cada façana és diferent a les altres. A més, des dels seus quatre arcs es poden comptar fins a vuit carrers. Esta confluència de carrers és resultat del relleu accidentat del casc urbà de Calaceit, que parteix de dos nuclis elevats i es s’estén vessant avall amb carrers que s’adapten a l’orografia del terreny i que es troben en diagonal. Lo carrer de Maella i el d’En Rufa serien los més antics i coetanis al portal, mentre que la resta corresponen a ampliacions urbanes posteriors.\nEn l’actualitat, manté la seua funció religiosa i les seues portes s’obren durant la festivitat de la Mare de Déu del Pilar i la del Corpus.\nLo portal d’Orta, anomenat així perquè hi arribava el camí de la veïna població d’Orta de Sant Joan, és un dels dos portals de l’antiga muralla que encara es conserven en l’actualitat dels quatre que tancaven la vila quan era emmurallada: lo portal de Maella que també es conserva, lo portal de la Bassa del Coll, lo portal de la Font i este.\nAl s. XVIII es va construir sobre la capella de Sant Antoni de Pàdua. Aquesta curiosa combinació arquitectònica en la qual un element defensiu és reciclat per a un ús religiós és un dels caràcters singulars del patrimoni monumental de la comarca.\nLo portal està constituït per quatre arcs i té volta d’aresta. La capella és de planta quadrada i al seu interior s’hi conserven pintures en les petxines i en la cúpula de mitja taronja, mentre que les parets tenen rajoles amb ceràmica decorada amb escenes religioses.\nLes portes centrals de la capella s’obren lo dia de Sant Antoni (lo 13 de juny) i els nou dies anteriors, durant los quals encara es conserva la tradició de resar la novena i cantar els goigs del Sant. A més, també és tradició vindre-hi a beneir les palmes i les branques d’olivera lo Diumenge de Rams.\nAl segle XVIII Calaceit va tindre un important desenvolupament arquitectònic que es va iniciar amb la construcció de l’actual església, una de les obres barroques més importants de la comarca.\nEs va edificar sobre les restes de l’església gòtica de Santa Maria del Pla, advocació que van portar a Calaceit los primers pobladors cristians. Este temple havia estat construït a principis del segle XIV i era de dimensions més reduïdes.\nLa construcció d’un nou temple de grans proporcions sobre el mateix solar va provocar una reducció considerable de la plaça de Dalt o de Santa Maria, situada al costat nord. L’edificació al segle XIX d’una casa pairal davant de l’església va reduir també la perspectiva d’observació de la façana.\nLa primera pedra es va col·locar l’any 1695 pel Capítol Catedralici de Tortosa, ja que era senyor jurisdiccional de Calaceit; la parròquia va pertànyer a la Diòcesi de Tortosa fins l’any 1957 en què va passar a la de Saragossa. Lo mestre d’obres va ser el basc Francisco de Ibargüens i va ser consagrada en 1710. Esta construcció de carreus és de planta de saló amb tres naus de la mateixa altura, la qual cosa dona una sensació de gran amplitud a l’interior. A l’exterior destaquen la torre i la façana amb tres portes, de les quals en sobresurt la principal a manera de retaule amb les columnes salomòniques i els estípits característics del barroc i els impressionants claus de forja de la porta. L’ambiciosa obra de la torre-campanar va quedar inacabada en lo segon cos. Durant la Guerra Civil l’edifici va ser cremat i va quedar en molt mal estat fins que entre 1946 i 1948 va ser reconstruït. L’any 2001 va ser declarat Bé d’Interès Cultural (B.I.C.).\nLa devoció a Sant Roc està molt estesa a la comarca i a la seua advocació hi ha dedicades diverses capelles que, en alguns casos com este, se situen al costat de l’antic hospital, atès que este sant és advocat de les malalties infeccioses.\nEsta capella la trobem documentada des de 1555, però l’actual edifici és una ampliació de començaments del segle XVII quan es va allargar la nau cap a la desapareguda Bassa Podrida (avui un parc infantil). Les obres van ser realitzades pel mestre picapedrer d’Alcanyís Pedro Pizarro qui va ser també el constructor de la Casa de la Vila. Un any després d’acabar-la va iniciar estes obres (lo 1613) amb un pressupost de 600 lliures jaqueses per a la mà d’obra.\nÉs una obra renaixentista de planta rectangular construïda sobre un fort pendent. Té una sola nau de dos trams i volta de mig canó amb llunetes. Molt a prop se situava al Portal de la Font (enderrocat lo 1860) i la capella quedava a la part extramurs; per això, possiblement, disposa de poques obertures i té finestres en forma d’espitllera. En este portal, que donava al camí de Casolanes, hi havia la “taula de la Carrasca”, nom que rebia la duana que Calaceit tenia com a poble de frontera amb Catalunya.\nAl costat de la capella se situava el cementiri vell que va ser utilitzat fins a 1840. Després, es va construir sobre el Convent de les Monges de la Consolació que feia servir este edifici com a capella.\nEn esta capella s’hi han celebrat los oficis religiosos quan l’església parroquial no ha estat disponible: durant la construcció de l’edifici barroc actual (s. XVII-XVIII), quan va quedar en ruïnes després de la Guerra Civil…\nCasa natal d’en Joan Cabré\nJoan Cabré i Aguiló va néixer en esta casa de Calaceit lo 1882. Va ser un dels pioners de l’arqueologia moderna espanyola i també es va dedicar a la pintura, al dibuix i a la fotografia, habilitats que va utilitzar com a tècnica d’investigació.\nLa seua obra científica es va desenvolupar en la primera meitat del s. XX. Va estudiar dibuix a Saragossa —on va prendre contacte amb l’arqueologia— i a Madrid.\nLa seua activitat va començar quan era estudiant. En una de les seues excursions al turó de Sant Antoni (Calaceit) per a pintar, va descobrir-hi un poblat iber. Molt aviat també, l’any 1903, va descobrir les pintures rupestres de la Roca dels Moros, al barranc del Calapatar (Queretes) que van ser les primeres pintures conegudes de l’anomenat art llevantí. Estes primeres investigacions van motivar l’arribada a la comarca d’alguns dels prehistoriadors europeus més importants de l’època, com Henri Breuil i Pere Bosch Gimpera. Després d’una primera etapa centrada al Matarranya i el Baix Aragó, Cabré va treballar en molts punts de la Península Ibèrica.\nAl llarg de la seua vida, va ocupar importants càrrecs en diferents institucions arqueològiques i museus, va dirigir 27 campanyes d’excavació, va descobrir o va estudiar 72 estacions d’art rupestre i va escriure 117 publicacions, a més de memòries i inventaris museístics. La seua obra científica ha donat importants aportacions per a l’estudi de la prehistòria i la protohistòria peninsulars.\nVa morir a Madrid l’any 1947 als 65 anys d’edat.\nLa casa Moix\nLa casa Moix, que dividix la pujada de les Roquetes a dos carrers, destaca per la impressionant balconada subjectada amb mènsules decorades. Este estil constructiu en què la cantonada es convertix en la façana principal, on se situa la balconada i la seua mènsula central, és poc habitual. Segurament, va ser per esta inusual característica, a més de per la seua sòlida construcció amb grans carreus i llindes amb decoració conopial i d’altres tipus, que va ser escollida per ser reproduïda al Poble espanyol de Barcelona amb motiu de l’organització de l’Exposició Universal de l’any 1929. a més d’aquesta casa, també es va reproduir la casa Jassà, situada a la plaça.\nCalaceit destaca arquitectònicament per la complexitat de la seua estructura urbana, amb dos nuclis elevats originaris, la Torreta i el Castell, i per l’abundància de cases pairals. Al llarg del segle XVIII i principis del XIX hi va haver un període d’eclosió arquitectònica en què es construïxen o es reformen moltes cases, com en este cas. Això es pot observar en les dates dels escuts de moltes portades. Esta concentració és un indici clar d’un període de prosperitat econòmica, segurament Calaceit ha estat històricament el màxim productor de la zona, i per la coincidència d’un llarg període de pau després de patir forts saquejos durant la revolta catalana (1643) i en la guerra de Successió (1706).\nCalaceit ha estat punt de trobada d’artistes, escriptors i investigadors. Com a antecedents, cal destacar els investigadors locals Joan Cabré i Santiago Vidiella, los estudis dels quals van atreure al Matarranya els principals arqueòlegs de principis del segle XX, com el francès Henri Breuil o el català Pere Bosch Gimpera, i els destacats filòlegs Antoni M. Alcover i Francesc de B. Moll.\nA partir de la dècada dels anys 70 (s. XX), diversos escriptors i artistes han fixat a Calaceit de forma temporal o permanent la seua residència, com los escriptors José Donoso (Xile, 1924 – 1996) i Mauricio Wacquez (Xile, 1939 – Calaceit, 2000) —tots dos relacionats amb lo «boom llatinoamericà»— o Ángel Crespo (Ciudad Real, 1926 -Barcelona, 1996); pintors com Romà Vallès (Barcelona, 1923), Albert Ràfols Casamada (Barcelona, 1923) i Maria Girona (Barcelona, 1923); l’artista local Teresa Jassà (Calaceit, 1928-1999)…\nTambé va ser important la creació de la Fundació Noesis, la celebració de la Trobada Literària Internacional «La Nouvelle Fiction», o la ubicació a la vila de la seu de l’Associació Cultural del Matarranya des de 1989.\nEn reconeixement a tots los artistes i intel·lectuals que han confluït i confluïxen en esta població, es va erigir esta plaça el 1999. Des del 2002, Calaceit és la capital cultural de la comarca del Matarranya.\nErmita de Sant Cristòbol\nL’edifici actual és del segle XVIII, però la devoció de Calaceit a Sant Cristòbol es remunta, com a mínim, a la primera meitat del segle XIV quan trobem documentat lo topònim del «puch de sant Cristóval» referit a este turó i, també, donacions fetes en diversos testaments.\nÉs una construcció robusta de grans dimensions amb parets de carreus. És d’estil barroc i consta d’una sola nau amb volta d’aresta i capelles laterals. Es va començar a construir el 1738 i es va retardar bastants anys per problemes econòmics. Anteriorment, ja devia d’existir un altre edifici perquè en 1618 es va construir una casa per a un ermità, sobre la qual es va edificar posteriorment l’actual casa adossada a l’ermita. L’ermita i el sant han estat motiu de moltes dites de la literatura popular de la població. Als petits se’ls deia que els nens vénen de l’ermita de Sant Cristòbol i les nenes d’una altra ermita de la població, la de Santa Anna.\nDes de principis del s. XV hi ha referències de la celebració d’una processó a la població el dia d’aquest Sant, patró dels conductors, lo 10 de juliol. En 1832, es va provar d’organitzar-la fins a l’ermita, però la iniciativa no es va repetir donada l’assistència de només cinc persones. En l’actualitat, lo divendres més proper a la festivitat s’organitza un ball a la nit i s’instal·la una aixeta amb ponx. L’endemà, es beneïxen los vehicles a la porta de l’església parroquial després d’un dinar a l’ermita i a la tarda s’hi fa una missa i ball.\nDes d’este paratge hi ha unes esplèndides vistes dels Ports i de diverses poblacions del Matarranya i la Terra Alta. Més a prop, s’observa el turó de Sant Antoni on hi ha un important poblat iber i una capella dedicada a Sant Antoni Abat.\nL’any 1608 lo Consell de la Vila va aprovar la celebració de la festa de Santa Anna i la construcció d’esta ermita en lo seu honor al paratge de la font de les Ferreres. Durant los anys següents se citen moltes donacions per a la fàbrica de l’ermita en los testaments de veïns de Calaceit, però no va ser fins lo 1621 que es va adjudicar l’obra, atès que durant estos anys lo municipi va construir la Casa de la Vila, primer, i la capella de Sant Roc a continuació.\nLo retaule Major es va fer el 1688 i gairebé un segle més tard (lo 1770) es va edificar la casa adjunta sobre el solar d’una casa anterior que s’hauria ensorrat. Esta casa té una llotja amb dos arcades en un lateral que es cedia per al refugi de ramats i pastors. Al començament del segle XIX es va aixecar a l’interior de l’ermita un monument a la Mare de Déu del Pla, patrona de la població, per donació d’una família del poble.\nL’ermita és d’estil renaixentista i està construïda amb pedra de carreus. Consta d’una sola nau dividida en quatre trams pels arcs de diafragma de la volta. Des del 1701 i fins al 1878, està documentada la tradició de vindre en processó fins a l’ermita en rogativa de pluges amb la relíquia de la Santa Espina que es conserva a l’església parroquial. Anteriorment també s’havia fet esta pregària, però amb un crucifix. A l’actualitat, se celebra la festa a l’ermita el dissabte anterior al dilluns de Pasqua Florida, dins les Festes de Primavera, on s’han agrupat tres celebracions: Santa Anna, Sant Isidre i la Santa Espina. Entre els actes destaquen los jocs tradicionals, com la cucanya (s’observa el tronc plantat permanentment), estirar la corda… A l’entrada del camí d’accés hi ha la creu de terme de Santa Anna.\nPoblat ibèric de Sant Antoni\nEs localitza aproximadament a un kilòmetre de Calaceit, estratègicament situat dalt d’un tossal allargat des d’on es controla un extens territori. Los materials trobats en les diferents campanyes d’excavació, iniciades Lo 1903 per Joan Cabré i per Bosch Gimpera, permeten datar el poblat entre els segles V i II aC, amb dos fases de desenvolupament; una inicial a la qual correspondria la part més elevada del poblat, de planta amb carrer central, i una segona, datada al segle III, moment de major apogeu del poblat, que s’estén pel vessant, amb cases esglaonades que s’adapten al terreny. Cal destacar una torre semicircular que se situa al costat d’una bassa.\nCom arribar-hi: Des de Calaceit, prenem la carretera en direcció a Queretes i molt aviat ens desviem a la dreta ascendint per un camí senyalitzat que ens portarà fins al mateix jaciment.


Juliol | 2019 | bibliofalset\nPosted on Juliol 5, 2019 | Deixa un comentari\nAkirara books és una editorial nascuda el 2018 que publica llibres de producció pròpia, curosament escrits i il·lustrats, en tres edicions a la vegada: en català, castellà i portuguès. La seva voluntat és oferir materials per acompanyar els infants en el cultiu de la saviesa, la interioritat i la qualitat humana.\nUs volem proposar dos llibres per aquest estiu, La Platja dels inútils i Mariner de terra endins. Desitgem que siguin una bona lectura pels els més petits —i no tan petits de casa.\nLa platja dels inútils d’Alex Nogués i il·lustracions de Bea Enriquez, és un llibre que interpel·la als pares. Què volem que siguin els nostres fills? Volem que siguin feliços? La Sofia suspèn sempre les matemàtiques, però en canvi toca molt bé la guitarra i li agrada molt Kandinsky, i com que van a viure amb la família prop d’una platja, coneix gent molt curiosa: un senyor que fa una col·lecció de pals, altres que toquen el violí. El pare li diu que ha de buscar una feina de profit i que tot el que fa, com ara col·leccionar petxines, no val per a res. I per aquesta raó ella decideix que de gran vol ser inútil. El diari d’una nena de 6è de primària carregat d’humor i sinceritat, amb fragments de gran profunditat filosòfica.\nMariner de terra endins, de Laia de Ahumada i il·lustracions de Gemma Capdevila és un relat breu i profund inspirat en una història real. En Jan s’havia passat la vida viatjant en un veler amb els pares i ara passarà el primer estiu a la muntanya, sol amb l’àvia. Haurà de descobrir els secrets de la terra, tal com coneix els del mar. En el seu quadern de bitàcola anirà anotant aquests descobriments i, sense gairebé adonar-se’n, deixarà enrere la infància. Una història de la vida a l’alta muntanya que ens desvela secrets de la natura i alguns costums i rituals estiuencs.


Miguel de Cervantes i Don Quixot\n- d’abril 10, 2008\nEn un lugar de la Mancha, de cuyo nombre no quiero acordarme, no ha mucho tiempo que vivía un hidalgo de los de lanza en astillero, adarga antigua, rocín flaco y galgo corredor. (Capítol I, Don Quijote de la Mancha, de Miguel de Cervantes).\nMiguel de Cervantes Saavedra va néixer al 1547 a Alcalà de Henares i va morir el 22 d'abril del 1616 a Madrid. Tot i que fou enterrat el 23 d'abril. Per tant, el dia de Sant Jordi no és només el dia dels llibres i les roses, ce celebra també l'aniversari de la mort d'un dels escriptors més universals de la literatura castellana. És sabut per tothom que la seva obra més reeïxida i coneguda és El ingenioso hidalgo Don Quijote de la Mancha. Aquesta és una immensa obra en què dos personatges: Don Quixot i Sancho Panza viatgen com a cavallers errants. El primer és un idealista o un boig, segons el cristall per on es miri. El segon és un home realista. Són dos personatges antagònics però, complementaris. L'un no existira sense l'altre. I no ens oblidem d'esmentar el tercer personatge: Dulcinea, la dona que don Quixot estima dins del seu món ideal. El cert és que Cervantes en aquesta obra pren el tema dels cavallers errants, però li dóna la volta, perquè el converteix en un dels primers idealistes de la història. Més tard, els escriptors romàntics es convertirien també en idealistes. I més endavant, Calderón de la Barca posaria en dubte el somni la realitat, a la seva obra teatral La vida es sueño, entre molts d'altres exemples.Així gràcies a Miguel de Cervantes Don Quixot ens va ensenyar a somniar desperts.


Perfums, tecnologia i història - STANPA :: L’Associació Nacional de Perfumeria i Cosmètica\nEls perfums sempre han ocupat un lloc privilegiat entre els articles de bellesa d’homes i dones, per fer més agradable la vida de qui el porta i d’aquells amb qui es relaciona. La creació d’un perfum (o la fragància d’un producte cosmètic) correspon a una persona amb el sentit de l’olfacte molt sensible i entrenat, a la qual s’anomena “nas”. És l’encarregada de barrejar olors i transformar-los. Coneix els més de 5.000 components disponibles per crear un perfum i cerca noves fonts d’inspiració, ja sigui una flor poc comuna, una fruita acabada de collir o una espècia exòtica. Alguns ingredients provenen directament de la naturalesa com, per exemple, la pell de la llimona o els pètals d’una flor. D’altres, en canvi, es creen de manera científica en laboratoris altament desenvolupats; així es combinen la inspiració de la naturalesa com a font amb la tecnologia que la ciència ens ofereix avui.\nLa innovació de la perfumeria molecular\nDavant de la pregunta sobre la perfumeria molecular vs. els ingredients naturals, els perfumistes de l’Acadèmia del Perfum es mostren unànimes quant als beneficis que ha suposat la possibilitat de crear ingredients de manera científica. Per a ells representa un impuls a la creativitat i sostenibilitat en la perfumeria i defensen la convivència de la naturalesa amb el geni de l’home, capaç de crear molècules. La dicotomia no té sentit, ja que el producte natural en si mateix és una mescla de molècules.\nHi ha aproximadament mil ingredients naturals catalogats, mentre que els perfumistes poden descobrir cada dia noves molècules. Sense les molècules no es podrien fer molts dels perfums i obren un llenguatge molt més ric d’evocació. No hi ha límit perquè ciència i naturalesa convisquin amb respecte.\nSabies que la perfumeria molecular és una de les grans innovacions científiques en el món del perfum?\nGràcies a aquesta nova perfumeria es poden recrear aromes i crear-ne altres de noves, com la d’algunes flors silents, l’olor de l’aigua de mar i moltes altres.\nTecnologia d’avantguarda en la destil·lació de la lavanda\nBrihuega, situada a la província de Guadalajara, és punt de trobada per als experts del sector de la perfumeria, convertida en un meravellós escenari i espectacle de color i aroma sense precedents.\nMés de 1.000 hectàrees de conreu de lavanda col·loquen aquest petit municipi de l’Alcàrria, situat a tan sols 80 km de Madrid, en el mapa mundial de la producció d’aquesta planta, ja que la lavanda de l’Alcàrria representa gairebé el 10% de la producció mundial i, per la seva alta qualitat, és apreciada pels principals compradors mundials de perfum.\nL’empresa que destil·la la lavanda i el lavandí de la zona és una de les més avançades d’Europa, amb capacitat per destil·lar 200 kg d’essència a l’hora, i utilitza la biotecnologia i l’energia solar en els seus procesos.\nUn món sense perfum seria un món sense història. El perfum és, en cada època, el testimoni d’una societat i ens aporta certa informació relativa al seu tipus concret de rutes d’aprovisionament, de comerç, de medicina, de rituals i també de sensualitat.\nEls inicis de la perfumeria es remunten a l’edat de pedra, quan els homes cremaven fustes aromàtiques per complaure amb fum les seves divinitats. Pobles com l’egipci, els mesopotàmics i els grecs convertien en autèntics rituals el fet mateix de perfumar-se.\nSabies què els romans utilitzaven pètals de rosa per aromatitzar-se el cos?\nVan instaurar el ritual del bany diari a les termes, on gaudien de les essències amb infusió de pètals.\nL’Imperi romà va ser fonamental per difondre l’ús del perfum pels territoris que dominava, en els quals va imposar els seus costums. Més tard, al món islàmic, a les corts de califes i prínceps, gràcies al comerç de caravanes, es van propagar les noves essències per l’àmbit mediterrani, fins arribar a la península Ibèrica.\nVa ser durant l’edat mitjana quan els creuats van portar d’Orient matèries primeres i les primeres tècniques de perfumeria. En l’època de Lluís XV, batejada com «la cort perfumada», l’ús de perfum es posa de moda. A Colònia, Jean-Antoine Farina llança la primera aigua de Colònia. El comerç del luxe comença a desenvolupar-se a tot arreu i la perfumeria es defineix a poc a poc com un veritable art. La química de síntesi, amb les seves notes inèdites, provoca una revolució olfactiva. Ha nascut la perfumeria moderna.\nDescobreix més coses sobre la història del perfum aquí


Les marionetes més tradicionals de Sicília obren el teló a Valls\nValls, titella, Guant, marioneta, Opera dei Pupi, festival, Teatre Principal\nUna escena de l'espectacle de titelles 'Duello di Orlando e Rinaldo per amore della bella Angelica', de la companyia Opera dei Pupi Brigliadoro,al Teatre Principal de Valls, el 10 de novembre del 2017\nGuant, festival, titella, marioneta, Valls, Opera dei Pupi, Teatre Principal\nSalvatore Bumbello, titellaire de la companyia Opera dei Pupi Brigliadoro, mostrant una de les marionetes de l'espectacle 'Duello di Orlando e Rinaldo per amore della bella Angelica', al Teatre Principal de Valls, el 10 de novembre del 2017\nL''opera dei pupi', un gènere teatral reconegut com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat, principal atractiu del festival Guant\nActualitzada 10/11/2017 a les 13:26\nValls dóna el tret de sortida al festival internacional de titelles Guant aquest divendres i ho fa de la mà d'un espectacle molt singular. Es tracta d'un número de teatre popular de marionetes de la Itàlia meridional, conegut com a 'opera dei pupi'. Els dos germans Bumbello, de la companyia Opera dei Pupi Brigliadoro, assagen al Teatre Principal, rodejats de la quarantena de titelles de tija que conformen l'espectacle. Pesen entre 10 i 12 quilos i estan fetes de forma artesanal amb fusta. La majoria representen soldats medievals i van carregades d'armadures de metall. No és habitual que aquesta dramatúrgia tradicional, reconeguda per la Unesco com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat, surti dels teatrets sicilians. Per primer cop aquesta companyia fa una gira per Catalunya i ara fa parada a Valls i comarca. Set companyies, sessions per als centres educatius, visites guiades, tallers i una exposició de titelles provinent de Granada en els cinc dies del Guant, que arriba a la seva 13a edició.


Arga SENTÍS A peu de carrer dijous, 01 de maig de 2014\nCom més s’allarga la crisi i menys resultats ofereixen per al benestar de les persones les mesures que adopta el govern al dictat dels mercats, observem una actitud cada cop més franca i desimbolta per part dels empresaris. Es comporten com si el món fos encara més seu del que és habitual, i ja no els fa vergonya parlar obertament del que ens preparen de cara al futur.\nSi fa uns dies la presidenta del Círculo de Empresarios de Madrid, Mónica Oriol, es quedava a gust fent unes declaracions públiques insultants i plenes de menyspreu envers els joves sense estudis, ara és el torn de la CEPTA, la patronal tarragonina, que s’ha cregut en la obligació d’ampliar aquests conceptes denigrants als joves que sí que en tenen, de formació. O lluiten per tenir-la.\nAmb el títol falaguer de “Fem ocupació per a joves”, a aquests senyors se’ls ha acudit demanar persones menors de 30 anys, amb estudis d’ESO o de Batxillerat, i vehicle propi, per a prestar servei en qualitat de “netejador/a d’edificis locals” i també “peó de neteja viària”.\nDit d’una altra manera, volen joves amb títols acadèmics i cotxe perquè facin d’escombriaires, i d’aquesta manera segurament s’estalviaran pagar-los el que marca el conveni de la neteja, ja que són treballs en pràctiques. I tampoc no els pagaran el transport: per això volen que tothom tingui cotxe. I per si quedava algun dubte han fet un cartell ben bonic, on al costat d’aquestes condicions iniqües la fotografia d’una escombra en primeríssim pla ens priva d’enganyar-nos sobre les seves intencions.\nPerò tanta generositat no correspon només a la patronal, ja que aquesta iniciativa difícil de qualificar està subvencionada pel Servei d’Ocupació de Catalunya, el Ministeri d’Ocupació i Seguretat Social i el Fons Social Europeu. Cosa que fa molt difícil pensar que a la CEPTA li hagi costat ni un cèntim, el seu gest magnànim. I per què s’haurien de gastar diners, aquests empresaris, si la seva feina consisteix, precisament, a guanyar-los? Per a fer despesa ja està la Generalitat, el Govern Central, la Unió Europea i els propis treballadors, als quals de moment encara no se’ls ha demanat que es portin l’escombra de casa.\nSi la cosa no fos tan lletja, potser algú podria dir que és una anècdota i prou. Però més que anècdota, l’oferta de la CEPTA ha esdevingut tot un símptoma. De la seva pròpia mentalitat, però també del país i de la societat que volen, i que esperen obtenir mitjançant aquesta crisi, que allargaran tant de temps com sigui convenient als seus interessos.\nEl missatge que ens han enviat és d’una claredat meridiana. L’únic que pensen oferir als joves amb estudis és una escombra, i un salari per sota del que li correspondria a un escombriaire de debò, que fa una feina humil però honorable. I tot això, amb la complicitat o el patrocini de les institucions catalanes, estatals i europees.\nNo cal dir que aquesta campanya no és admissible. És, de fet, l’exemple de les coses que cal que canviïn perquè puguem recuperar les nostres vides i el nostre futur. La política econòmica amb que s’ha encarat la crisi i els comportaments empresarials que l’avalen ens ha dut fins aquí: a oferir escombres als estudiants.\nNomés amb un canvi de política a escala nacional, estatal i europea es podran crear les condicions que ens permetin desenvolupar-nos en condicions dignes. Ara més que mai cal dir prou. Plantem-nos i tirem per un altre camí.\n(L'article està escrit conjuntament amb Gabino Martínez, coordinador de Joves d'Esquerra Verda del Camp de Tarragona)


El Mercat de San Francisco de Sales d'Elda compleix anys. Vint anys, que vol celebrar amb Elda, a través d'una campanya promocional, impulsada per la Regidoria de Comerç de l'Ajuntament d'Elda, a través de l'AFIC (Agència municipal per al Foment de la Innovació Comercial) al costat de l'Associació de Comerciants del propi Mercat de San Francisco; a través de la qual desitgen premiar a tots els seus clients i clientes per la seua fidelitat i suport diari durant tots aquests anys, amb el regal de 1.000 bosses tèrmiques personalitzades amb el logotip del 20 aniversari del Mercat de San Francisco.\nLa campanya que, donant continuïtat al canvi d'imatge corporativa que es va implantar en la plaça de proveïments l'any passat, utilitzant peces publicitàries adaptades al nou logotip del Mercat, i que podrà veure's en cartelleria en el propi Mercat de San Francisco, edificis públics, web municipal, portal del comerciants d'Elda, xarxes socials, i diferents mitjans de comunicació, es desenvoluparà des del divendres 28 de juny al dissabte 6 de juliol.\nDurant el transcurs de la promoció, per cada 20 euros en tickests de compra, per compres realitzades en els llocs de venda del Mercat, els clients i clientes del Mercat podran obtindre una bossa tèrmica.\nEls tiquets es podran canviar en el Punt de Lectura, situat en el propi Mercat de San Francisco el divendres 28 de juny i el dissabte 6 de juliol en horari de 9 a 14 h.\nEl nou Mercat de San Francisco, de Sales qualificat com a Mercat de proximitat, ofereix una oferta especialitzada en productes frescos al barri de San Francisco de Sales i zones adjacents, complementat amb un servei de mercat ambulant les jornades de dimarts i dissabtes (jornada aquesta última que incorpora mercat ambulant de fruites i verdures).\nDurant aquests 20 anys el Mercat de San Francisco, a més de diferents actuacions necessàries per al seu manteniment, ha acompanyat el seu desenvolupament amb diferents millores, que han fet del Mercat un Centre més còmode tant per a comerciants, com per a clients.\nEn altres intervencions es va incorporar al Centre d'un diferents sistemes de climatització, es va dotar la sala de vendes de calefacció, amb motiu del canvi en la normativa sanitària es van instal·lar d'obradors individuals per a l'elaboració de productes carnis, i fa dos anys es van dur a terme actuacions de millora en els aïllaments tèrmics del Mercat.\nEn aquesta línia, i amb la meta que que el Mercat de San Francisco desenvolupe iniciatives que impliquen una millora continua de les seues instal·lacions, en coordinació amb l'Associació de Comerciants, en el present exercici s'han realitzat reparacions en la coberta del Mercat, a fi d'esmenar diferents filtracions d'aigua, amb un pressupost de 6.322,49 euros; i recentment s'acaben d'adjudicar reparacions en les condícies i vestuaris del Centre, amb un pressupost de 14.960,41 euros.\nDins del capítol de serveis de valor afegit, el Mercat de San Francisco, compta amb una imatge corporativa nova, implantada en diferents suports publicitaris i senyalització del centre, incorpora des de fa 3 anys un servei de repartiment a domicili prestat per Càritas denominat “La teua compra a casa”, actualment en col·laboració la Regidoria de Modernització s'està procedint a la instal·lació d'un servei wifi i, una vegada reformats les condícies, disposarà de dos canviadors per a bebés.\nLa present informació té exclusivament caràcter il·lustratiu, per la qual cosa no originarà drets, ni expectatives, ni vinculació en el procediment al qual es refereix, la tramitació del qual se subjectarà sempre a les instruccions específiques. L'AFIC de la Regidoria de l'Àrea Comerç i Mercats de l'Excm. Ajuntament d'Elda desitja que aquesta informació siga de la seua utilitat


Cop d’autoritat del Barça B a Múrcia - FC Barcelona\nHomeSeccionsFutbol SalaFC Barcelona BNotíciesCop d’autoritat del Barça B a Múrcia\nwww.fcbarcelona.cat - 25/09/2016 | 20:41\nEls de Xavi Closas s'imposen al Pozo 'B' per un ajustat 3-4 amb gols d'Oriol Miquel (2), Khalid i Oriol Santos.\nDos dels equips amb més qualitat de Segona Divisió s'enfrontaven sobre el parquet del Palau dels Esports de Múrcia. Els dos filial van sortir molt intensos a la pista, practicant un futbol sala directe i ofensiu.\nEl jugador del Pozo B Dani García sorprenia amb una primera ocasió clara que marxava per centímetres sobre la porteria de Feixas, però el primer gol del partit arribaria en un penal transformat per Oriol Miquel (0-1). Piqueras empatava per als locals també de penal , al minut 13, després d'una jugada embolicada que va acabar amb l'expulsió, per vermella directa, de Bermusell (1-1).\nAlberto va tenir en els seus peus la possibilitat d'avançar els locals, al minut 16, però va ser de nou Oriol Miquel, aprofitant una pèrdua de pilota dels de Josan González, qui anotava des del terra el segon gol del Barça B (1-2). Duraria poc l'alegria blaugrana perquè José Mario, en una triangulació, definia per deixar el marcador en taules al descans (2-2).\nA la segona part el partit va seguir amb la mateixa tònica, amb els dos equips abocats a l’atac i compactes en defensa, amb un bon ritme de joc. Les ocasions es van succeir a les dues porteries, però l’empat es va mantenir al marcador per l’encert dels porters Feixas i Guillamón, aquest últim substitut del sancionat Chemi. A vuit minuts pel final, però, Khalid tornava a avançar el Barça amb una gran definició al primer pal aprofitant una assistència de Xavi Cols (2-3).\nAls minuts finals, l’àrbitre va expulsar Feixas per una entrada sobre Dani García que deixava els locals amb superioritat numèrica, amb Yeray defensant la porteria blaugrana. No obstant això, la defensa avançada dels de Xavi Closas va dificultar les arribades d'ElPozo B. Amb els locals jugant de 5, Oriol Santos aprofitava un robatori per marcar novament (2-4). I als instants fnals Dani García, des dels deu metres, retallava diferències (3-4).\nDesprés d'aquesta victòria, el Barça B suma sis punts en dos partits i es col·loca colíder de la lliga juntament amb Valdepeñas.


Revisió del 22:26, 3 nov 2019\nRevisió del 21:54, 26 set 2019 (modifica)\nRevisió del 22:26, 3 nov 2019 (modifica) (desfés)\nL'any 545 la ciutat fou saquejada pels [[gots]] dirigits per [[Tòtila]]. Poc temps després, l'any [], va passar al domini [[Imperi Bizantí|bizantí]] i va quedar dins del Ducat de Spoleto fins al segle XII.\nDesprés d'un període de guerres, el 1174 fou assetjada i conquerida per [[Frederic I del Sacre Imperi Romanogermànic|Frederic Barba-roja]], emperador del Sacre Imperi Romanogermànic, el qual va posar al govern de la ciutat al duc [[Conrad d'Urslingen]]. L'any [] hi va haver una revolta que va ser l'inici d'una sèrie de lluites contra la veïna [[Perugia]]. L'any [] (o 1182) va néixer una figura molt rellevant: [[Francesc d'Assís]] inconformista i crític amb l'enfocament del cristianisme per part de la cúria eclesiàstica. El 1198 el poble d'Assís, cansat de l'arrogància del duc, el va expulsar. En el conflicte entre [[Güelfs i gibel·lins]] la població es va declarar a favor del papa. En aquesta època van patir atacs per part dels [[sarraïns]] i dels [[tàrtars]], els quals formaven part de l'exèrcit de [[Frederic II del Sacre Imperi Romanogermànic|Frederic II]]. Les tropes imperials van devastar repetidament el comtat, però la ciutat, gràcies a la valentia de la seva milícia i al carisma de [[Clara d'Assís|Santa Clara]], va resistir les incursions. En els anys successius, el control de la ciutat va passar alternativament a mans de güelfs i gibel·lins. Després, Assís va passar al domini de l'Església a càrrec dels Perugini, [[Joan Galeàs Visconti]], els [[Montefeltro]], [[Braccio Fortebraccio da Montone]], passant finalment al control de [[Francesc I Sforza]]. Pel novembre del 1442 Assís, defensada per Alessandro Sforza, va patir l'assetjament de les tropes comandades per Niccolò Piccinino. Després de molts dies de vanes temptatives, amb l'ajut d'un frare traïdor, els assetjants van penetrar a l'interior de les muralles. Un cop aconseguida la ciutat, Piccinino va destinar 15.000 florins a la reconstrucció.<ref>Arnaldo Fortini, "Assisi nel medoevo", Società internazionale degli studi francescani, Edizioni Roma anno XVIII</ref> Els districtes de ''Sopra'' i ''Fiumi'' van continuar lluitant entre sí, els primers adherits als guibel·lins i els segons als güelfs, fins al segle XVI, quan la conquesta de l'Úmbria per part del papa [[Pau III]] va restituir la pau a la ciutat.[[Fitxer:Engraved panoramic view of Assisi (Assisi città dello stato pontificio).jpg|thumbminiatura|upright|230px|Dibuix del segle XVI]]\n[[Fitxer:Basilica Santa Maria degli Angeli.JPG|miniatura|Santa Maria degli Angeli]]\n[[Fitxer:Porziuncola.jpg|thumbminiatura|esquerra|La Porciúncula d'Assís]]\n* [[Eremo delle Carceri]] (Ermita de les presons), lloc al Mont Subasio on sant Francesc anava a resar, dita així perquè allà es retirava tancat (''carcerare'') a les antigues cel·les dels benedictins.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/22218982»


Torra llima les asprors amb la cúpula de JxCat després de les desavinences | NacióDigital\nTorra llima les asprors amb la cúpula de JxCat després de les desavinences\nEl president es va reunir dilluns amb consellers i representants del grup parlamentari, que havien mantingut múltiples contactes sense ell molestos pel termini sobre l'autodeterminació\nper Oriol March, 23 d'octubre de 2019 a les 06:50 |\nQuim Torra, amb les conselleres i consellers de JxCat, en una imatge d'arxiu | Govern\nNo han estat dies senzills per a Quim Torra, i tampoc per a la cúpula de Junts per Catalunya (JxCat), inclosos els membres del Govern. La proposta del president de la Generalitat d'exercir l'autodeterminació abans que acabi aquesta legislatura, solemnitzada dijous passat al Parlament, va obrir esquerdes entre ell i els consellers de la seva formació. La situació es va abordar dilluns en una reunió en la qual eren presents Torra, consellers de JxCat i també representants del grup parlamentari, segons assenyalen diverses fonts consultades per NacióDigital.\nLes trobades d'aquest tipus són habituals cada dilluns, segons ressalten fonts governamentals, però aquesta tenia un caràcter més excepcional perquè arribava dies després de la bretxa oberta al Govern per la proposta sobre l'autodeterminació. La reunió, en la qual van participar consellers com Damià Calvet, Jordi Puigneró i Àngels Chacón, entre d'altres, va servir per intercanviar posicions dels esdeveniments dels últims dies. El president va aprofitar per demanar-los si comptava amb la seva lleialtat.\nEls dirigents consultats asseguren que la resposta és afirmativa, però que també es va fer constar que Torra no els havia detallat la iniciativa per exercir l'autodeterminació abans que acabi la legislatura, és a dir, abans del 2022. La intervenció final del president es va coure als despatxos de Presidència, amb dos assessors d'estricta confiança del mandatari independendentista, i els responsables del grup parlamentari de JxCat tampoc en van ser informats. ERC també es va queixar per la manca d'informació -el vicepresident Pere Aragonès desconeixia el pla-, i la remor va anar pujant de to.\nFins al punt que hi va haver consellers de JxCat que van reunir-se -sense la presència del president- just després de la intervenció de Torra al Parlament. Dijous mateix, a banda d'aquesta trobada, també n'hi va haver una del grup parlamentari sota el lideratge d'Albert Batet, Eduard Pujol i Elsa Artadi. Fonts governamentals asseguren que els contactes han estat constants en els últims dies. "El malestar s'ha anat expressant des de dijous en diverses reunions, no només en aquestes dues cites", remarca una veu coneixedora dels contactes, que també han implicat dirigents del PDECat.\nEl partit liderat per David Bonvehí tampoc coneixia prèviament la proposta de Torra, que ahir dimarts va sobrevolar la reunió setmanal del Govern. En va sortir una demanda explícita del president: "depurar responsabilitats" dins dels Mossos d'Esquadra per les actuacions dels últims dies en les mobilitzacions independentistes contra la sentència. Una ordre presidencial cap a Miquel Buch, conseller d'Interior, que ha estat qüestionat per sectors de l'executiu. El PDECat, en tot cas, ha tancat files amb ell i aquest cap de setmana va trucar Bonvehí per agrair-li personalment el suport.\nDijous, en calent, diputats de JxCat donaven Torra per "amortitzat", i recalcaven -sempre en privat- que la seva proposta d'autodeterminació no es duria a terme perquè tenia altes probabilitats de ser inhabilitat per un delicte de desobediència pel qual serà jutjat el 18 de novembre. Tampoc va convèncer sectors del grup parlamentari -i del Govern- que equiparés en importància el Consell per la República i el debat constituent amb els pressupostos de la Generalitat per al 2020. Els comuns, allunyats més que mai del president per la gestió de la sentència, demanen la dimissió de Torra.\nTorra ha de gestionar aquests dies la canalització de la resposta a la sentència, la ressaca dels aldarulls al carrer i la negativa rotunda de Sánchez a dialogar\nEl president, a banda, malda per posar les bases del diàleg amb Madrid en un moment que Pedro Sánchez es nega a agafar-li el telèfon. L'actitud del líder independentista amb els aldarulls al carrer, que han monopolitzat el debat públic sobre la sentència, li han valgut crítiques també des de la presó de Lledoners. Jordi Sànchez, dirigent de JxCat i president de la Crida Nacional per la República, ha lamentat a La Vanguardia que Torra hagi actuat "tard" en relació a aquests esdeveniments. S'ha posat en marxa un gabinet de seguiment que avalua el termòmetre del carrer en un moment molt tens.\nDes de Lledoners, Mas d'Enric i Puig de les Basses no es va fer cap comentari sobre la proposta de Torra en clau d'autodeterminació, i tampoc l'exili -amb Carles Puigdemont al capdavant- s'hi va pronunciar. ERC és més a prop ara de defensar les eleccions que no pas d'esgotar la legislatura -posició que hi ha sectors de JxCat que comparteixen-, però pretén actuar com a soci "responsable" i no abandonar el Govern. En tot cas, el futur del Govern transita per la cornisa després de les dificultats per vehicular la resposta al Suprem, gestionar els aldarulls i trencar el mur contra el diàleg de la Moncloa, que prefereix mantenir contacte amb el vicepresident Aragonès que amb el president.\nPolítica, asprors, Miquel Buch, Damià Calvet, consellers, Jordi Puigneró, llima, Quim Torra, Àngels Chacón, cúpula, Junts per Catalunya, desavinences, després, sentència 1-O


Poesia i fotografia del meu poble. Demà, al forn de Sant Josep. El títol ve d'aquest poema gairebé prehistòric, del llibre Tríptic d'un carrer:\nDirem que fou un matí de retorn\nd'un camí llarg. Dos, tres cases pintades,\nbicis, futbol a la plaça d'un sant\ni les olors. Les aromes del lloc.\nCel de carrer, reconegut, llaurat.\nPla general, les teulades d'Heràclit\nsemblen iguals. Són altres teuladins,\namb colors nous a les cases pintades.\nTambé futbol a l'atzucac, el cranc\namb el baló. La pols sota l'asfalt\ni la vorera ruixats. La cadira\nven taronges, carxofes i bajoques.\nCel de carrer com un cavalló blau\nllaurat ben recte un matí de retorn.\nHorta Nord la Pobla de Farnals Poemes meus


La Taula d'Inclusió Social de Rubí ja és una realitat - Societat - Rubí TV\nEl nou òrgan reuneix representants de les entitats d'acció social i tècnics municipals\nAquest dimecres s'ha constituït la Taula d'Inclusió Social de Rubí, un nou òrgan participatiu que reuneix representants de les entitats locals d'acció social, com ara ASAV, Creu Roja, Frater-Nadal i Càritas, i tècnics de diversos serveis municipals. La taula pretén posar en comú els coneixements d'aquests agents de la ciutat i, a partir d'aquí, analitzar, debatre i elaborar propostes d'actuació en l'àmbit de les polítiques socials. 'La idea és tenir un espai compartit de reflexió i acompanyament en l'elaboració de les accions que tenen a veure amb la inclusió social, vinculat al desig com a administració de tenir una ciutat inclusiva de debò', ha declarat l'alcaldessa, Ana Maria Martínez.\nUn dels primers objectius d'aquesta nova taula serà elaborar un Pla Local d'Inclusió Social que permeti planificar les polítiques socials i de benestar de forma coordinada, així com estructurar els recursos de la ciutat per poder pal·liar l'exclusió social. Aquesta nova taula se suma a un llistat de dotze taules més en l'àmbit dels serveis a les persones. Tal com ha afegit la regidora Marta García, 'es tracta d'una participació continuada que és molt necessària en les nostres polítiques d'acció social'.\nLa Taula d'Inclusió Social també comptarà amb la participació de membres de la Taula pel Dret a l'Habitatge, la Taula d'Atenció a la Diversitat Funcional o la Taula d'Infància i Adolescència.\n186 famílies de Rubí tenen aigua gràcies al fons solidari de Sorea\nEl fons social de Sorea ha assumit el deute de 186 famílies rubinenques que no podien fer(…)\nEl PDeCAT vol acabar amb la propagació de barraques i horts alegals a l'entorn del Castell i la via del tren\nEl PDeCAT demana a l'Ajuntament que actuï ràpidament per acabar amb l'expansió de les b(…)\nEtiquetes: Taula d'Inclusió Social, Serveis Socials, Serveis a les Persones


Inicio Canales Economía Pepe Serna relleva a Càndid Penalba com a president de la patronal...\nPepe Serna, nou president d'Ateval\nSerna comptarà amb Penalba com a vicepresident d’Ateval, mentre la segona vicepresidència serà per Jorge Mataix\nLa finca la Clariana d’Ontinyent va acollir aquest dimarts l’assemblea extraordinària de la patronal tèxtil Ateval que va comptar amb la participació de més de 200 assistents i en la qual es va acordar per unanimitat l’elecció de Pepe Serna com a nou president. Serna relleva en el càrrec a Càndid Penalba després de dos anys al capdavant de la patronal i que ara passarà a ser vicepresident, mentre el vicepresident segon serà Jorge Mataix.\nserà president executiu, atés que l’organització va decidir ja l’any passat en la seua reforma d’estatuts que la presidència poguera ocupar-la el secretari general, en comptes d’un empresari, com havia sigut fins ara.\nDesprés de la seua elecció, serà el primer president que no és un industrial del sector. Una fórmula que ja van adoptar en el seu moment altres sectors, com el calçat o el joguet. El nou mandatari de Ateval ha sigut elegit per unanimitat amb 173 vots valorables, sense abstencions i sense paperetes en contra.\nLa candidatura de Serna era l’única que s’havia presentat a aquests comicis i no ha sigut estrany que la seua proclamació haja sigut per unanimitat. Però, a més, ocupar el càrrec de secretari general de Ateval durant els últims 24 anys era un factor de valor afegit, ja que coneix la profundament l’organització i a tots els empresaris associats.\nDels 40 membres que componen l’executiva, dotze són nous. «Un terç es renova i d’aqueix terç, hi ha cinc empresàries i set empresaris joves», ha apuntat després de l’elecció. Serna considera que en l’executiva ha d’haver-hi un equilibri entre l’experiència i la joventut «que permeten la continuïtat de Ateval i els seus projectes», ha afegit.\nSap que assumeix la presidència en un moment clau, després de patir la indústria del tèxtil, com altres sectors, l’impacte dela crisi del coronavirus. Per això admet que ha de ser el moment de fer un gran salt i enfortir al sector sota els criteris de «la modernització, la sostenibilitat, la concentració i la digitalització», entre altres reptes.\nLa cloenda de l’acte la va realitzar el conseller d’Economia Sostenible, Rafa Climent, qui va agrair i reconéier la «labor apassionada» de Càndid Penalba en els últims anys i la seua «visió durant la pandèmia», al mateix temps que ha desitjat sort al recentment estrenat president, José Serna, «a qui avala la seua experiència i coneixement del sector».\nPer a Rafa Climent, la trajectòria de Ateval l’ha convertida en una de les principals associacions empresarials de la Comunitat Valenciana, «amb un paper fonamental com a interlocutor i col·laborador en el disseny de les polítiques públiques».\nL’alcalde d’Ontinyent, Jorge Rodríguez, per la seua banda ha volgut agrair a Penalba el treball fet als últims anys, i destacava que amb el nomenament de Serna “de segur que podrem seguir comptant amb ATEVAL per treballar colze a colze com sempre hem fet en benefici de la ciutadania», amb accions com el Clúster del tèxtil sanitari posat en marca amb l’impuls de l’Ajuntament d’Ontinyent i l’assessorament d’Ateval. Un treball, afegia, «que ens permeta seguir oferint possibilitats perquè les empreses d’Ontinyent tinguen noves vies de negoci i puguen contribuir a la creació de llocs de treball i l’impuls de l’activitat econòmica a la nostra ciutat», assenyalava.\nArtículo anteriorPerformances y música experimental llegan al festival Esplai IVAM las noches de los viernes\nArtículo siguienteEl Consejo Económico y Social del Ayuntamiento de Quart de Poblet anuncia sus propuestas y presupuesto para 2020


wpadmin – Page 10 – IES Henri Matisse\nEls alumnes del Col·legi L’Armelar participen en “Cinema Matisset”\n"Cinema Matisset" es un concurs televisiu realitzat pels alumnes de 1r del CFGS de Realització de projectes d'audiovisuals i espectacles. El dimarts 31 de març, els alumnes de 5 anys del Col·legi L'Armelar de Paterna participaren al concurs televisiu.\nNacho Castellanos guanya el certamen fotogràfic “10 anys de l’IES Henri Matisse”\nEl Divendres 27 de març es van donar a conèixer els premis del Concurs Fotogràfic "10 anys de l'IES Henri Matisse" convocat pel Departament d'Imatge i So per a commemorar l'aniversari del centre. El Jurat format per Gracia San Juan, directora del centre, Joan Ruiz, president de l'AMPA, Raúl Carbonell, Vicedirector del centre i professor d'Imatge i So, Toni Balanzà, professional de la fotografia i professor d'Imatge i So, i Paco Barreda, professor d'Imatge i So, va atorgar els següents…\nTaller d’ocells: volar, viatjar, viure\nSETMANA DEL VALENCIÀ 2015 Volar, viatjar, viure (Taller d'ocells) Cada any, milions d'aus migren entre les seues àrees de reproducció i hivernada. La migració és el viatge més important de les seues vides ja que, sense l'aliment adeqüat i sotmeses a condicions climàtiques adverses, les aus recorren milers de quilòmetres amb ajuda de les seues ales: la seua capacitat de volar i viatjar és l'única oportunitat que tenen per a viure. En el taller cada estudiant elaborarà un dossier…\nPhotocall i sorteig de samarretes\nSETMANA DEL VALENCIÀ 2015 Muntatge de Photocall i sorteig de samarretes Es muntarà un photocall al vestíbul de l'institut elaborat pels alumnes de 4t de PDC. Dilluns i dimecres a l'hora del pati s'organitzaran unes sessions fotogràfiques. Tots aquells que es facen fotos al photocall (alumnes, professorat i treballadors del centre) podran participar en el sorteig de deu samarretes amb el lema “M'agrada el valencià”. El sorteig es farà dimecres 1 d'abril de 12 a 13.\nPremis de literatura Enric Valor\nSETMANA DEL VALENCIÀ 2015 Premis de Literatura Enric Valor La publicació de les Bases de la nova edició d’aquest certamen literari, adreçat a l’alumnat d’ESO i batxillerat de l’institut Henri Matisse, es farà coincidir amb la celebració de la Setmana del Valencià. A la convocatòria s’hi podran presentar originals en tres modalitats: poesia, còmic i narrativa. Per als treballs poètics i de còmic s’hi estableixen dos premis, de 30 i 50 euros respectivament, per a l’alumnat d’ESO i batxillerat. D’altra…\nTeatre: paraules en carn viva\nSETMANA DEL VALENCIÀ 2015 Teatre: Paraules en carn viva (sobre textos de Joan Fuster) L’actor Pau Esteve ens aproparà, mitjançant la lectura dramatitzada d’una selecció de textos ben original a la figura diversa, calidoscòpica i, en tot cas, sorprenent, de l’escriptor Joan Fuster. Paraules en carn viva, l’antologia de Manuel Molins, ens farà present la literatura, el pensament, i la reflexió irònica, profunda, culta i crítica de l’escriptor de Sueca. La tria de textos abraça des del pensament més íntim…\nOvidi Montllor: 20 anys de vacances\nSETMANA DEL VALENCIÀ 2015 Ovidi Montllor: 20 anys de vacances En el vintè aniversari de l'inici de les seues vacances, el mite de l’actor i cantautor Ovidi Montllor (Alcoi, 1942 – Barcelona,1995) no para de créixer. Bona mostra d'això són la multitud d’actes commemoratius que se celebraran al llarg de 2015. El Departament de Valencià ha enllestit un dossier amb lletres de les seues cançons que va acompanyat de una série de propostes didàctiques amb enllaços a múltiples gravacions…\nSETMANA DEL VALENCIÀ 2015 Taller de poesia El llenguatge poètic és un llenguatge més acurat i ric en imatges, amb un alt valor simbòlic, un llenguatge que ens permet mirar el món des d’una altra perspectiva i comunicar grans emocions i sentiments. En aquesta activitat es pretén ajudar a descobrir el plaer de llegir i crear textos poètics i compartir moments màgics i commovedors en donar vida a les paraules i posar-les en escena. En el taller es desplegaran estratègies…


Condemnat l'exlíder del PP d'Algaida a dos anys de presó per abusos sexuals\n11 abril 2021 09:48\nEl polític cometé els fets el 2001 amb una alumna del col·legi on feia classes\nE.L.V. | 29 abril 2005\nMiquel Munar, en una imatge presa durant el judici que va tenir lloc a via Alemanya.\nMiquel Munar, exlíder del PP d'Algaida i candidat a batle a les eleccions municipals de maig del 2003, ha estat condemnat a dos anys de presó per un delicte d'abusos sexuals a una menor, alumna del col·legi en el qual Munar feia classes com a professor.\nEl dictamen també condemna l'exprofessor, que actualment exerceix un càrrec públic a la Direcció general de Planificació i Centres de la Conselleria d'Educació i Cultura del Govern, a tres anys d'inhabilitació com a professor, a cinc d'allunyament de la menor i al pagament d'una indemnització de 2.000 euros en concepte de danys morals.\nSegons la sentència dictada pel jutge titular del jutjat del penal número 4 de Palma, Carlos Izquierdo, els fets es cometeren pel Nadal de 2001, durant una acampada al monestir de Lluc organitzada pel propi Munar, i en la qual participava un nombrós grup d'alumnes. La sentència indica que «en ocasió del joc infantil de l''habitació fosca', aprofitant l'estat de penombra es dirigí a la menor i amb propòsit lúbric, la besà a la boca, introduint-li la llengua». Aquell mateix dia, ja a la nit, va tenir lloc un segon episodi quan les nines se n'anaren a dormir.\nSegons el dictamen, «estant la menor ajaguda al llit amb altres al·lotes a la seva habitació l'acusat, amb el pretext de donar-los la bona nit, s'apropà a ella per besar-la a la galta, moment que aprofità per a, amb idèntic propòsit lasciu, introduir la seva mà per davall els llençols i, entre el pijama i la roba interior, tocar la menor a les natges i a la zona genital».\nDe la seva banda, Miquel Munar negà tots els fets durant el judici, assegurant que tot era un «complot polític» per part de la mare de la menor, a la qual acusà de pertànyer a un partit polític d'esquerres i de pretendre el mateix càrrec que, per ara, continua ostentant Munar.


Sóc un rodamón: Amb el doctor Enric Benito Oliver, compartint experiències profundes\nAmb el doctor Enric Benito Oliver, compartint experiències profundes\nAvui capvespre, de dijous 26, he passat un guster de compartir tertúlia radiofònica, a ONA MEDITERRÀNIA (FM 98.0), amb un personatge tan singular que m'ha deixat bocabadat: ni més ni pus que amb el Dr. Enric Benito Oliver, hores d'ara dedicat intensament a fer suport professional i voluntari dins la Fundació AMADIP-Esment, entre molts d'altres àmbits d'actuació seva.\nCil Buele amb Enric Benito,\na Can Alcover (Palma)\nTot i que ell es considera, per damunt tot, com un home del caramull, amb l'orgull de portar el títol de pare i de padrí, per a mi, a més d'això, també és un metge excepcional, amb un bagatge humanístic ingent, una personalitat humana singular i un tarannà insòlit en aquestes contrades nostres.\nLlicenciat em Medicina (1972). Especialista en Oncologia Mèdica (1976). Doctor en Medicina per la Universitat de Barcelona (1990). Professor associat de la Universitat de les Illes Balears (1996). Exercint l'Oncologia Clínica a l'Hospital General de Mallorca com a Adjunt (2000). Màster en Cures Pal·liatives per la Universitat de Barcelona (2000). Coordinador de Cures Pal·liatives a l'Hospital Joan March (2002)...\nTenc l'oportunitat de conèixer-lo i de tractar-lo de prop per primera vegada, quan ell treballa com a metge especialista a la planta d'Oncologia de l'Hospital General, a Mallorca, a la dècada dels anys 80. És ell qui pren cura de la meva dona, na Lina Company, quan es veu afectada per un «limfosarcoma maligne», amb el qual mor a l'edat de 42 anys, després de tres anys de tractament oncològic.\nLa cura intensa que hi posa el doctor Enric Benito Oliver, a l'hora de tractar-la amb els mitjans minsos amb què aleshores es pot comptar, en supleix les mancances, n'alleugera el pes feixuc i, sobretot, hi aporta les grans dosis de tranquil·litat, de companyia i d'estimació que ajuden a fer-hi front, amb seny asserenat i amb serenor assenyada.\nLa meva dona mor a ca nostra. Ell mateix en certifica la defunció...\nEl Dr. Enric Benito Oliver,\namb membres de Jubilats per Mallorca,\nD'aleshores ençà, ens hem topat en poques ocasions... Fins que avui, dijous, 26 de gener de 2017, una trentena d'anys després, ens tornam a trobar. En aquesta ocasió, a l'interior dels estudis d'una emissora de ràdio. Hi compartim experiències profundes de valoració de la vida humana...\nM'hi qued bocabadat, en sentir-li manifestar tot allò que, sense cap casta de dubte per a mi, és fruit de tot un procés personal, interior, de maduració humana, professional, científica, intel·lectual, social, afectiva, espiritual, etc.\nM'he interessat a fer-ne un seguiment, a través d'enregistraments abundosos que romanen penjats a Youtube, sobre les seves ponències i conferències magistrals.\nBasta veure'n alguns dels titulars, per adonar-se del contengut, la importància i el significat d'aquestes aportacions científiques, mèdiques, humanístiques, personals. Són abundoses.\nPer a mi que porten a remarcar-hi la importància d'atendre, també a l'àmbit científic, certes «realitats incommensurables»... Fent-hi veure ben a les clares que l'atenció al sofriment, des de la compassió, esdevé una oportunitat per al creixement compartit:\nEstratègies de cures pal·liatives 2009-2014 (Setembre 2012)\nVoluntariat, professió i vocació. L'exercici de la compassió (Març 2013)\nCures pal·liatives, a IB3 (Maig 2013)\nHumanitzar el procés de morir. Morir bé és de vital importància. Morir és normal i sempre acaba bé (Agost 2015)\n«Espiritualitat en les ciències de la salut» (Novembre 2015) Conferència a Bones Aires, en una jornada científica\nEl cultiu de la presència fa que estiguis al costat del pacient de manera sàvia i compassiva (Gener 2016)\nLa mort no existeix. Experiments científics confirmen que la mort de la consciència humana no existeix (Abril 2016)\nLes ones gravitacionals interpersonals. 9 raons per al canvi. Noves oportunitats per a les persones. (Juny 2016)\nL'acompanyament espiritual en cures pal·liatives. Humanitzar la clínica (Setembre 2016)\nLa importància de les cures pal·liatives davant la mort (Desembre 2016)\nPosted by Cecili Buele i Ramis at de gener 27, 2017\nLabels: Can Alcover, Cures pal·liatives, Enric Benito Oliver, MALLORCA, Oncologia, Països Catalans, Palma


Prince, gran icona del pop, mor als 57 anys - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nPrince, gran icona del pop, mor als 57 anys\n'El geni de Minneapolis' ha estat considerat una de les figures més influents de la música popular del segle XX\nefe | los angeles 22.04.2016 | 00:00\nFotografia d´arxiu de l´any 2013 que mostra l´artista al Festival de Jazz de Montreux a Suïssa Marc Ducrest/efe\nEl músic nord-americà Prince, un dels artistes més reeixits de tots els temps, va morir ahir al matí a la seva residència de la Chanhassen (Minneapolis) als 57 anys. El cantant, de nom real Prince Rogers Nelson, va tenir una emergència mèdica el dia 15 passat, que va obligar el seu avió privat a fer un aterratge d'emergència a Illinois.\nTanmateix va aparèixer en un concert l'endemà per assegurar als seus seguidors que es trobava en òptimes condicions. Fonts del seu entorn van indicar que l'artista estava plantant cara a un episodi de grip.\nPrince, The Artist i L'artista abans conegut com Prince van ser alguns dels noms artístics pels quals es va conèixer el geni de Minneapolis, una de les figures clau de la música popular del segle XX. Als disset anys va fitxar per la multinacional Warner Bros, amb la qual va signar un contracte milionari i va publicar el seu primer àlbum als 18 anys, For You. De l'àlbum, se'n van vendre unes 300.000 còpies. Amb el seu disc següent, Prince (1979), va aconseguir els primers èxits amb temes com I Wanna Be Your Lover i I Feel For You.\nDes de llavors va tractar de controlar tots els seus treballs, i per fer-ho tenia un estudi de gravació propi, cuidava el seu vestuari i coreografies, i triava personalment els músics que l'acompanyaven.\nEl 1982 va aconseguir ser número u als Estats Units amb el doble LP titulat 1999. La seva ascensió va ser meteòrica i va esdevenir rival directe de Michael Jackson, a més d'un dels músics de rock més venedors de les dècades dels vuitanta i dels noranta.\nLa seva primera pel·lícula arribaria el 1984, Purple Rain, que va donar títol a un disc la banda sonora de la qual va rebre el premi Grammy i un Oscar a la millor cançó, així com unes vendes del senzill que van superar el milió de còpies només als Estats Units.\nEl 1985 va debutar com a director amb la pel·lícula Under the cherry moon, que també va protagonitzar. El 1989 va gravar la banda sonora de Batman.\nEl 1992 va aconseguir un contracte de 108 milions de dòlars amb la discogràfica Warner, i va superar Michael Jackson i Madonna. Dos anys després va presentar Come, treball integrat per deu cançons lligades a l'art modern i en especial a la Sagrada Família de Barcelona, amb el qual no va obtenir l'èxit esperat. En els anys següents va protagonitzar etapes de desaparició artística seguides de reaparicions i de reinvencions del seu personatge, però sense assolir els nivells d'èxit dels seus millors moments. El 10 maig del 2015 va estrenar el tema Baltimore, inspirat en els disturbis ocorreguts en aquesta ciutat, i a mitjan mes de juny va actuar per a la família Obama en una festa privada dins la Casa Blanca.\nAl llarg de la seva carrera va aconseguir set premis Grammy i el Globus d'Or a la Millor Cançó per Happy Feet el 2007. Va estar casat dues vegades. La primera amb la ballarina i cantant porto-riquenya Mayte García, entre el 1996 i el 1998. Amb ella va tenir un fill, el 16 d'octubre del 1996 amb la malaltia de Pfeiffer, i va morir set dies després del naixement. El seu segon matrimoni va ser amb Testolini Nelson, entre el 2001 i el 2006.\nDarrerament estava preparant les seves memòries, que haurien portat el títol de The Beautiful Ones.


REDACCIÓ Barcelona Actualitzada el 04/08/2011 13:47\nEl Banc Central Europeu (BCE) ha seguit el guió previst i ha decidit mantenir el tipus d'interès a la zona euro a l'1,5% durant la seva reunió de l'agost. Des de principis d'any, l'entitat monetària europea ha apujat dues vegades el preu del diner, en 0,25 punts percentuals cada vegada, tot i els diferents ritmes de creixement que viuen les economies que comparteixen la moneda única.\nEls analistes donen per fet que el Banc Central continuarà amb la política de vigilància de la inflació. En aquest sentit, creuen que Trichet –que acabarà el mandat a la tardor– encara apujarà un cop més el tipus d'interès abans que acabi l'any.\nEl president del BCE, que ja té successor, l'italià Mario Draghi, sempre ha defensat la necessitat de tenir a ratlla la inflació a la zona euro, i per això ha optat per apujar el preu del diner malgrat el creixement dèbil a Europa. De fet, els països amb més dificultats per créixer, entre els quals hi ha Espanya, s'han queixat diverses vegades que la política monetària restrictiva dificulta encara més els esforços per dinamitzar l'economia.


GoodGut, SL informa sobre l’ús de les cookies al nostre lloc web.\nL’accés i la navegació a goodgut.eu, o l’ús dels serveis del mateix, impliquen l’acceptació de les condicions establertes al nostre avís legal, política de privacitat i política de cookies.\nEn tot cas, informem que GoodGut, SL utilitza per al seu correcte funcionament cookies i fitxers d’activitat que permeten conèixer l’activitat realitzada pels usuaris durant la seva navegació. GoodGut, SL és responsable de les cookies i el tractament de les dades obtingudes a través de les cookies de tercers decidint sobre la finalitat, contingut i ús del tractament en relació amb la informació recollida.\nEn cas que no acceptis la utilització de cookies, preguem que configuris el navegador web de manera que rebutgi la instal·lació i/o utilització de cookies al teu equip. No obstant això, en cas que la configuració sigui així, t’informem que no serà possible la correcta utilització del lloc web.\nLes cookies són arxius que es poden descarregar en el teu equip a través dels llocs web. Són eines que tenen un paper essencial per a la prestació de nombrosos serveis de la societat de la informació. Entre d’altres, permeten a un lloc web emmagatzemar i recuperar informació sobre els hàbits de navegació d’un usuari o del seu equip i, depenent de la informació obtinguda, es poden utilitzar per reconèixer a l’usuari i millorar el servei ofert.\nLes cookies són essencials per al funcionament d’Internet; no poden danyar l’equip/dispositiu de l’usuari si es troben activades en la configuració del navegador.\nCOOKIES DE SESSIÓ: Les cookies de sessió són aquelles que duren el temps que l’usuari està navegant pel lloc web i s’esborren al finalitzar.\nCOOKIES PERSISTENTS: Aquestes cookies queden emmagatzemades al terminal de l’usuari per un temps més llarg, facilitant així el control de les opcions indicades sense haver de repetir certs paràmetres cada vegada que es visiti el lloc web.\nCOOKIES PRÒPIES: Són cookies creades per aquest lloc web i que només pot llegir el mateix lloc. A goodgut.eu s’instal·len cookies pròpies persistents amb les següents finalitats:\nTècniques: Aquestes cookies serveixen per controlar la càrrega de les imatges que apareixen a la home, en funció dels paràmetres que s’hagin programat (temps, etc.). També serveixen per permetre l’accés a determinades parts del web i per ubicar l’usuari.\nPersonalització: Aquestes cookies s’utilitzen per recordar la configuració de la mida seleccionada en la visualització dels continguts web i poder mostrar-ho en les properes visites de l’usuari.\nAnàlisi: Aquestes cookies permeten seguir el trànsit entrant al lloc web per realitzar estadístiques de visites.\nCOOKIES DE TERCERS: Són cookies creades per tercers i que fem servir per a diferents serveis (per exemple l’anàlisi del lloc web o publicitat). A continuació es detallen tant els tercers que poden configurar i accedir a cookies (no exemptes d’informació i consentiment) del teu equip com les finalitats amb què és utilitzada la informació que emmagatzemen:\nTècniques: Serveixen per controlar el trànsit i la comunicació de dades utilitzant elements de seguretat durant la navegació. També serveixen per a la identificació i manteniment de la sessió de l’usuari, per emmagatzemar continguts en la difusió de vídeos o sons i per compartir contingut amb xarxes socials (plug-in). Tercers: Google, YouTube, Facebook, Twitter, LinkedIn, Tealium.\nPersonalització: Permeten a l’usuari especificar o personalitzar algunes característiques de les opcions generals del lloc web. Per exemple, definir l’idioma, el volum seleccionat com a preferit, la configuració regional del servei, el tipus de navegador o el nombre de resultats mostrats per cada pàgina. Tercers: YouTube, Facebook.\nAnalítiques: Eina d’analítica que ajuda els llocs web a entendre la manera en què els visitants interactuen amb el web. Pot utilitzar un conjunt de cookies per recopilar informació i informar de les estadístiques d’ús dels llocs web sense identificar personalment als visitants. Tercers: Google Analytics, YouTube, Twitter, Adobe Analytics.\nPublicitàries: Permeten la gestió dels espais publicitaris del web en base a criteris concrets. Per exemple, la freqüència d’accés, el contingut editat, etc. Tercers: DoubleClick, Google, Criteo, Adgravity, Facebook.\nSi com a usuari decideixes ACCEPTAR l’ús de cookies, no tornaràs a visualitzar aquest avís en accedir a qualsevol pàgina del web durant la present sessió. Si decideixes TANCAR l’avís, aquest s’ocultarà. Finalment, si decideixes MODIFICAR LA TEVA CONFIGURACIÓ, podràs obtenir més informació sobre què són les cookies, conèixer la política de cookies de GoodGut, SL i modificar la configuració del teu navegador.\nAquests navegadors estan sotmesos a actualitzacions o modificacions, per la qual cosa no podem garantir que s’ajustin completament a la versió del teu navegador. També pot ser que utilitzis un altre navegador no contemplat en aquests enllaços com ara Konqueror, Arora, Flock, etc. Per evitar aquests desajustos, pots accedir directament a les opcions del teu navegador, generalment al menú “Opcions” a la secció de “Privacitat” (consulta l’ajuda del teu navegador per a més informació).\nTambé és possible limitar que els webs de tercers instal·lin cookies al teu ordinador, per evitar la recol·lecció de dades i registre de la teva activitat de navegació. Per limitar l’ús de cookies de tercers pots adreçar-te al web de configuració o OptOut:\nSelecciona l’opció “Eliminar tots els llocs” o selecciona el web específic que vulguis suprimir i “Eliminar lloc web”.\nRecorda que si rebutges o esborres les cookies de navegació, no podrem mantenir les teves preferències, algunes característiques de les pàgines no estaran operatives, no podrem oferir-te serveis personalitzats i cada vegada que naveguis pel nostre web haurem de sol·licitar de nou la teva autorització per a l’ús de cookies.


Els Camins a Santiago per Castella i Lleó | Consumer\nEls Camins a Santiago per Castella i Lleó\nDimarts, 14deMaigde2019 | per Junta de Castilla y León\nCastella i Lleó està travessada per 12 rutes del Camí de Santiago, que la recorren en totes les adreces i discorren per les seves nou províncies. A més del conegut Camino Francès, existeixen set camins denominats “històrics”: la Via de la Plata, el Camí Portuguès de la Via de la Plata, el Camí Mossàrab-Sanabrés, el Camí Via de Baiona, el Camí del Besaya, el Camí Vadiniense i el Camí del Salvador.- Cal afegir també els altres quatre camins denominats “tradicionals”: el Camí de Madrid, el Camí de Llevant i Sud-est, el Camí de la Llana i el Camí ral d’Hivern.\nEl camí de Sant Jaume Francès és, a més de Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO, el Primer Itinerari Cultural Europeu, declarat pel Consell d’Europa des de l’any 1987. Aquesta ruta mil·lenària travessa les províncies de Burgos, Palencia i León i, amb les seves gairebé 400 quilòmetres, compta amb més de la meitat dels 750 quilòmetres que separen Roncesvalles de Santiago de Compostel·la.\nLa Via de la Plata és una ruta d’època romana, que es va utilitzar també com a camí cap a Santiago de Compostel·la. Discorre per les províncies de Salamanca, Zamora i León, província en la qual s’uneix al Camí Francès. En aquesta ruta es troben moltes restes de calçades i miliarios romans.\nEl Camí Portuguès de la Via de la Plata és una de les variants de la Via de la Plata que inicia el seu camí a Zamora i s’endinsa en terres portugueses per continuar cap a Galícia. Discorre per la zona nord-oest de la província de Zamora a través de les comarques d’Alba i Allisti.\nEl Camí MozárabeSanabrés és una altra variant de la Via de la Plata que discorre també per la província de Zamora, en la cara nord de la Serra de la Colobra, per la Vall del Tera i les comarques de la Carballeda i Sanabria.\nEl Camí Via de Baiona és un itinerari jacobeo que uneix la localitat francesa de Baiona amb el Camí Francès a través de la província de Burgos i que, segons diverses fonts documentals, era un camí molt transitat entre els segles X i XIII.\nEl Camí del Besaya és una ruta que uneix Cantàbria amb el Camí Francès a través de la província de Palència, seguint la llera del riu Besaya. Al seu moment suposava un itinerari més còmode i segur per als pelegrins els vaixells dels quals atracaven en la badia de Santander.\nEl Camí Vadiniense és un itinerari jacobeo que discorre per la província de León, unint Cantàbria amb el Camí Francès, a través dels Becs d’Europa, visitant en el seu recorregut la Comarca de Liébana i el seu monestir.\nEl Camí del Salvador uneix León i Oviedo. En l’Edat Mitjana va ser molt transitat pels pelegrins per visitar les relíquies de la Càmera Santa de la Catedral de San Salvador i es va encunyar la dita: ?Qui va a Santiago i no a San Salvador, visita al criat i deixa al senyor?.\nEl Camí de Madrid connecta la capital d’Espanya amb Santiago, travessant les províncies de Segòvia i Valladolid, per unir-se a la província de León al Camí Francès.\nEl Camí de Llevant i Sud-est és una ruta que uneix el Mediterrani amb Santiago de Compostel·la a través de les províncies d’Àvila i Valladolid, i entra a la província de Zamora per dues variants: la de Llevant més al sud, que arriba a la capital i la Sud-est una mica més al nord.\nEl Camí de la Llana comença a la província de Conca i s’uneix al Camí Francès a la ciutat de Burgos, travessant les províncies de Soria i Burgos. Era una ruta comercial que, com unes altres, es va transformar en ruta de pelegrins.\nEl Camí ral d’Hivern és una ruta que recorre la zona del Bierzo lleonès i era utilitzat pels pelegrins en l’època hivernal per evitar la pujada al Cebreiro. A través de velles calçades romanes, els pelegrins aconseguien Galícia en un traçat més senzill.\nEn definitiva, Castella i Lleó et convida a peregrinar per aquests 12 camins amb una mateixa fi: arribar a Santiago de Compostel·la amb la motxilla repleta de paisatges, llocs i experiències. Cada camí és una pàgina en blanc on escriure, pas a pas i petjada a petjada, la pròpia història de cada pelegrí, l’autèntic actor principal de cada relat.\nTria el teu. Bé camí\nFuentes i enllaços:


La Firma | Planartús\nEl nostre equip, i millor actiu, té una àmplia capacitació tècnica i una provada experiència professional al món de l’assessorament empresarial. Els nostres professionals treballen per donar les millors solucions a les inquietuds dels nostres clients.\nEntenem l’empresa com una entitat en creixement permanent, per això els nostres professionals estan en constant formació i actualització, alhora que utilitzem l’última tecnologia per oferir el servei més eficient i ràpid als nostres clients. “\nEl nostre equip de professionals li ofereix el suport internacional que pugui precisar en els àmbits fiscal i legal d’altres jurisdiccions, fora de les nostres fronteres.\nPLANARTÚS és un dels membres fundadors de la xarxa internacional de despatxos professionals XLNC, amb unes 120 firmes associades amb presència a tots els continents. Això ens permet donar sortida a totes les necessitats que la seva empresa pugui tenir arreu del món, comptant amb l’assessorament expert d’advocats i economistes locals que coneixen cada jurisdicció de primera mà, como nosaltres l’espanyola.\nA més de la condició de membre fundador de XLNC, col·laborem també amb altres xarxes i aliances internacionals que ens permet oferir un complet assessorament jurídic i tributari a clients procedents de qualsevol indret del món. En particular, estem especialitzats en l’assistència i acompanyament d’empreses estrangeres en el seu procés d’implantació a Espanya.\nEntre altres, oferim els següents serveis amb vocació internacional:\nAnàlisi de la forma més òptima d’implantació a Espanya en base al negoci a dur a terme i de les obligacions associades.\nAssessorament en el procés de registre d’empreses estrangeres a Espanya.\nAssistència en l’obtenció de tota la documentació requerida per l’Administració espanyola (NIEs, legalització de documents, apostilla, traducció de documents oficials, etc.).\nExecució dels passos necessaris per a registrar les companyies estrangeres i legalitzar la seva situació front les diferents Administracions (Hisenda, Seguretat Social, etc.).\nAjuda en el compliment de les obligacions per IVA en el comerç internacional.\nAssistència en el compliment de les obligacions jurídiques, fiscals i laborals periòdiques a Espanya en funció de la forma jurídica i el règim fiscal escollits: declaracions tributàries, notificacions electròniques, obligacions front el Registre Mercantil, etc.\nPreparació d’informes de tipus jurídic o fiscal sobre qualsevol qüestió relativa a la normativa espanyola (reestructuracions, operacions immobiliàries, oportunitats d’inversió, dictàmens motivats…).\nAssessorament en qualsevol procediment front l’Administració espanyola, administratiu o judicial: judicis, procediments tributaris, sancionadors, etc.\nEspecialització en herències transfronteres i qüestions fiscals en general en les quals intervinguin diverses jurisdiccions.\nGestió de les obligacions fiscals de no residents a Espanya.\nSuport en l’establiment de negocis a l’estranger a través dels Partners de les nostres xarxes internacionals.\n"L'equilibri entre el compromís, l'ètica i l'excel·lència és garantia de professionalitat, buscant la resposta a les necessitats i inquietuds dels nostres clients."\nMontse Gracia EscarpEconomista\n"Mitjançant els profunds coneixements de la norma i la correcta aplicació de les lleis busquem la satisfacció del client proporcionant la màxima seguretat."\nCristina Caballero GuzmánAdvocat\n"La confiança és l’essència de la nostra relació. Confiança en el nostre criteri, en la nostra integritat, en les nostres competències en el nostre compromís i amb un recíproc respecte amb el nostre client."\nJordi Plana ArtúsSoci Fundador\n"En un entorn tan canviant com l'actual, ens anticipem a les necessitats dels nostres clients oferint-los solucions adaptades al seu cas particular."\nVíctor de Castro EstellerAdvocat fiscalista


Notícies - Què és un pulsòmetre?\nL’anomenat pulsòmetre és un rellotge que pot registrar amb precisió la nostra freqüència cardíaca en temps real durant l’exercici. El paper del monitor de freqüència cardíaca en exercicis intencionats és molt evident.\nHi ha dos principis comuns de mesura de la taula de freqüència cardíaca, un és el mètode de mesura de corrent cardíac i un és el mètode de mesura de transmissió fotoelèctrica.\nMesura del corrent cardíac\nEl nostre cos humà generarà corrent cardíac cada cop que batega el cor, la banda del pit de la freqüència cardíaca sense fils és un dispositiu que pot detectar el corrent cardíac. La peça polar del sensor es troba a banda i banda de la part frontal de la banda del pit. Després que l'usuari utilitzi la banda toràcica, la peça polar de la banda toràcica recull l'amplitud de fluctuació del corrent cardíac de l'exercitador i l'envia al mesurador de ritme cardíac mitjançant la tecnologia de transmissió sense fils per convertir-lo en el valor BPM de la freqüència cardíaca durant observació fàcil. En l'actualitat, aquest és el mètode principal i relativament precís per mesurar la freqüència cardíaca durant l'exercici.\nEl principi és el mateix que l’electrocardiograma. Un altre avantatge d’aquest mètode de mesura de la freqüència cardíaca és que es pot mesurar contínuament durant l’exercici.\nMètode de mesura de transmissió fotoelèctrica\nLes mesures fotoelèctriques utilitzen canvis en l’absorbància de l’hemoglobina als vasos sanguinis per mesurar el pols. El rellotge està equipat amb un bucle de feix transmissor d'infrarojos i un bucle receptor i reflectant. L’avantatge d’aquest mètode és que és molt senzill mesurar la freqüència cardíaca sense banda del pit. Tanmateix, com que el senyal és molt feble i és fàcil de interferir amb el món exterior, les dades de mesurament no són exactes i, en general, cal mesurar-les en un estat tranquil, de manera que no són adequades per a la mesura contínua de la freqüència cardíaca durant esports.\nLa fotogrametria de llum verda consisteix en un LED d’emissió de longitud d’ona verda i un sensor fotosensible situat a la part posterior del pulsòmetre. El principi es basa en els canvis en la densitat dels vasos sanguinis del braç durant la pulsació, que donen lloc a canvis en la transmitància de la llum. Els LED emissors de llum emeten longituds d’ona verdes de la llum i els sensors fotosensibles capten la llum reflectida a la pell del braç i mesuren els canvis en la intensitat del camp de llum i la converteixen en freqüència cardíaca. Actualment, la tecnologia l’utilitzen els monitors de freqüència cardíaca Mio Alpha, Fitbox HXM i Adidas Smart Run als EUA. La mesura de la freqüència cardíaca fotoelèctrica de llum verda va abandonar completament la banda del pit de la freqüència cardíaca i pot mesurar contínuament la freqüència cardíaca, calcular la freqüència cardíaca mitjana, registrar la freqüència cardíaca màxima i establir l'interval d'alarma de la freqüència cardíaca.\nSèrie de fitness públic\nLa part principal de la sèrie de fitness és de fins a 18 modes d’exercici. El mode d’exercici es basa en la seva pròpia condició física, prova automàticament el rang de freqüència cardíaca de l’exercici personal. Assegura que tots els entrenaments que feu són eficaços i segurs.\nFins i tot podeu utilitzar dues funcions úniques de la progressió de la zona de freqüència cardíaca en funció dels vostres objectius de forma física. A més, la sèrie Fitness inclou una còmoda banda de rellotge de silicona que proporciona informació precisa de la freqüència cardíaca en temps real durant els entrenaments. Les vostres primeres opcions són les sèries públiques de fitness per a la majoria dels aficionats al fitness, econòmiques.\nSens dubte, cal determinació i coratge per ser un bon corredor.\nSi voleu fer-ho millor, heu d’utilitzar el cap. El monitor de ritme cardíac en funcionament converteix la informació en velocitat, cosa que us pot ajudar a aconseguir un rendiment òptim i evitar suar sense res durant els vostres entrenaments.\nSèrie de ciclisme\nPot controlar amb precisió la freqüència cardíaca, la distància en bicicleta, la velocitat, els temps de volta, la potència i el mapa de carreteres.\nUs permet alliberar la màxima energia com un atleta professional.\nSèrie de control de pes\nÉs personalitzat. Us personalitzarà un programa de control de pes, que us indicarà quant de pes heu de perdre amb quin mètode i quan. De manera crucial, un monitor de ritme cardíac us mantindrà a l’abast dels ulls d’objectiu, que és una guia de condicionament físic.\nMentre el porteu al canell i seguiu els consells del programa cada dia, podreu assolir el vostre pes ideal. Et motivarà i t’ajudarà a mantenir-te motivat. És fàcil d’utilitzar i fa un seguiment del vostre progrés cada dia i cada setmana. Us pot ajudar a aconseguir i mantenir el vostre pes ideal, cosa que us permetrà obtenir resultats reals de forma física duradors.


Càrrecs polítics i la monarquia als tribunals espanyols\nMoltíssims càrrecs polítics , infantes i xarxes de delinqüents electes estan passant pels tribunals espanyols. Hi ha però dos grups diferents de causes: Les motivades per delinqüents organitzats en partits polítics que ocupen les institucions i aprofiten la corrupció existent a tot l’Estat Espanyol: tràfic d’influències, robatori, evasió fiscal, etc. La judialització de la política.\nQuè l’ha matat? El caloret de l’hivern o la mafia per silenciar-la ?\nLa resposta està en el vent.