Cerca hotels a prop de Ferris Star Wan Chai\nPopular ara mateix a Hong Kong Més venut New Hoover Guesthouse E2, 3/F, Chungking Mansion, 36-44 Nathan Road Habitació Triple (Llit Doble + Llit Individual) reservada fa 33 segons\nMarrigold Hostel 11/F, Block-D ,No.8 , Chungking Mansion , 36-44 Nathan Road Habitació Familiar (2 Adults + 2 Infants) reservada fa 1 minut, 57 segons\nWifi Boutique Hotel 366 Lockhard Road Habitació Familiar reservada fa 4 minuts, 7 segons\nCalifornia Hotel 4F., Golden Crown Court,66-70, Nathan Road Habitació amb llit individual reservada fa 4 minuts, 53 segons\nIbis North Point Hotel 138 Java Road Doble Superior reservada fa 10 minuts, 36 segons\nFerris Star Wan Chai és un dels més reconeguts llocs de Hong Kong Trobi baixíssimes tarifes només a Agoda.com quan reservi hotels a prop de Ports i ferris. Disponibilitat d'una àmplia selecció d'hotels a prop de Ferris Star Wan Chai, des de l'amigable Hong Kong Kings Hotel al luxós Grand Hyatt Hong Kong. A través del formulnari de reserves segures online d'Agoda.com les reserves són fàcils pels hotels propers a Ferris Star Wan Chai. Les útils eines de recerca i l'ampla informació d'hotels a la pàgina de ciutat de Hong Kong fan fàcil trobar hotels disponibles. Amb més de 150,000 hotels per tot el món, és fàcil trobar hotels a Agoda.com prop de llocs d'interès com Ferris Star Wan Chai.\nHotels a prop de Ferris Star Wan Chai el més proper\nEls millors hotels prop de Ferris Star Wan Chai


38. Núria: ruta circular pel Noufonts i el pic d´Eina 11,34 km | SENDERISME EN TREN: excursions, travesses i trens\nEn aquesta sortida coneixerem una mica més les valls de Núria. Pujarem per la coma de Noufonts (GR transfronterer GRT-75) per fer els cims del Noufonts (2.852m) i el pic d´Eina (2.788m). Des del coll d´Eina baixarem per la coma d’Eina de nou fins a Núria, resseguint el GR transfronterer GRT-74.\nEs tracta d´una clàssica de Núria. Amb aquesta sortida volem donar a conèixer les valls de Noufonts i la de la Coma d´Eina, valls situades just a l’est de la de Noucreus i que vam visitar en la Ruta ST36 (Núria-Carançà). D´aquesta manera, i de mica en mica, anirem coneixent les valls i racons més interessants de Núria.\nLa vall de Núria permet infinitud de combinacions a l´hora de fer excursions, així que aquesta sortida la podem ampliar tant a la pujada ascendint per exemple per la vall del Noucreus com a la baixada, arribant-nos fins al coll de Finestrelles. Des del cim del pic d’Eina, podem seguir la ruta ST89 Núria-Cambredase-Montlluís per a pujar a la Torre d’Eina, un altre 100 Cims d’aquesta part del Pirineu.\nSortida/arribada: Núria (estació del cremallera)\nDistància: 11,34 km\nDesnivell acumulat: +/- 928m\nInterès: les vistes des del Noufonts, un 100 Cims\nÈpoca: Estiu. Tot i així, el temps pot variar força. Cal portar roba d’abric sempre.\nDificultat: Alta muntanya. El desnivell es guanya ràpidament. Fàcil orientació.\nMAPA TOPOGRÀFIC ICC PERFIL DE LA RUTA\nACCÉS AL TREN\nLa ruta comença a l’estació del cremallera de Núria. Podem accedir al Santuari des de diferents rutes si ho volem fer a peu a fi d’allargar l´excursió, tot i que el més còmode és fer-ho amb el tren cremallera i deixar per una altra ocasió la pujada a Núria des d´alguna de les diferents opcions que permet la vall.\nPer tal de fer la ruta amb un mínim de seguretat és convenient matinar i aprofitar els matins, quan el temps és més estable. D’aquesta forma evitem al màxim les possibles tempestes que sovintegen al Pirineu per les tardes.\nEl primer cremallera que podem agafar i que connecta amb el tren a Ribes de Freser-Enllaç surt a les 9:30h, el que vol dir que si venim directes de Barcelona hauríem d´agafar el tren de les 7:05 de pl. Catalunya a Barcelona.\nUna segona opció seria dormir a Ribes de Freser per agafar el primer o segon cremallera (té un descompte especial de fins a un 20%). Una última opció és la de dormir a les cel.les o a la zona d´acampada del mateix Santuari.\n-R3 Barcelona – Puigcerdà-La Tor de Carol HORARI R3\n-Cremallera de Núria: HORARI CREMALLERA DE NÚRIA\nSi agafem el tren i el cremallera per fer el recorregut cal tenir molt en compte l’opció que ens ofereix Rodalies de Catalunya, el TREN NATURA, una oferta que inclou anada i tornada en tren de rodalies i que inclou anada i tornada del cremallera per només 30€ (preu 2015).\nLa nostra sorpresa en el moment d´agafar el tren a pl. Catalunya cap a Ribes de F. va ser trobar-nos amb un tren 447 que havia estat remodelat com a tren regional. Seients alts i amb espais on posar bicicletes i esquís són alguns dels canvis que hem trobat força positius. No és gaire còmode fer trajectes de més de 3h fins a Puigcerdà amb trens que estaven destinats a Rodalies. A més a més era un greuge comparatiu amb la R11, on sí hi circulen de feia anys trens de mitjana distància, força més còmodes (també més cars).\n0km oh Núria (1.967m)\nSortim de l´estació del cremallera en direcció nord-est. Passem per l’esquerra d’un edifici de serveis a fi de creuar per un pont de pedra on trobem un pal vertical i les marques blanques i vermelles del GR-11. Seguim en direcció el GR direcció Noufonts. Pugem el pendent herbós per anar a parar a un camí evident. És el Camí del Bosc el qual seguirem una estona. Més endavant creuem per un pont de fusta el Pont de l´Escuder per arribar a un altre pal indicador punt on se separen els camins que pugem cap als colls de Noufonts i de Noucreus.\n1,6km 32min Les Molleres (2.157m)\nAgafem a l´esquerra (direcció Noufonts del pal indicador) el camí que puja pel riu de Noufonts, que cau a la nostra esquerra. Ràpidament anem guanyat alçada, de vegades en zigazagues fins la Collada Fonda, on el camí és més portador i punt on solen pasturar-hi ramats de vaques i cavalls. Davant nostre i tancant la vall veiem el coll de Noucreus amb el seu clar i rost camí de pujada.\n3,9km 1h45min Coll de Noufonts (2.638m)\nDes del coll guanyem unes boniques vistes cap al pla de Noufonts al nord i tota la vall del Noufonts per la qual hem pujat.\nSeguim en direcció nord-oest (esquerra) per prendre a l´esquerra una bifurcació que trobem poc després del coll. El camí ens portarà en poca estona fins el cim del Noufonts.\n4,9km 2h15min Pic de Noufonts (2.852m) 100 Cims\nEl pic de Noufonts és un dels grans cims del Pirineu Oriental raó per la qual està inclòs en el catàleg dels 100 Cims de la FEEC. És el segon més alt dels cims que envolten la vall de Núria, només 57m més baix que el Puigmal. Des d´aquest punt de guaita excepcional dominem bona part de les carenes pirinenques orientals: Bastiments a l´est, serra de Madres i Carlit al nord i els pics de la Cerdanya a l´oest tanquen aquesta magnífica visió de cims.\nContinuem l´itinerari cap a un pal dels Bastions per emprendre la baixada fins un primer coll abans no comencem a pujar de nou cap al pic d´Eina. Tenim l’opció d´evitar la pujada al cim si prenem una bifurcació a l´esquerra que trobem de pujada al cim. Aquest camí planeja pel sud del pic d’Eina i es retroba amb el camí del cim poc més endavant en un fals coll.\n6,1km 2h40 Pic d’Eina (2.788m)\nCim de segon rang dels cims de Núria però des d´on també tindrem excel.lents vistes cap a la Torre d´Eina i les capçaleres de la vall d´Eina al nord.\nPer aquest coll és per on baixa la travessa ST80 Núria-Eina per a anar a buscar l’estació de Bolquèra-Eina del Tren Groc de la Cerdanya.\nBaixem del cim per anar a buscar un petit coll on s´ajunten el camí del cim i el que passa per sota. Uns minuts més seguint la carena i arribem al coll d´Eina.\n6,9km 3h Coll d’Eina (2.685m)\nPal indicador. Ample cim que comunica Núria amb la d´Eina al nord. La vall d’Eina és coneguda per la seva diversitat botànica amb espècies autòctones de la vall. Per aquesta raó és prohibit d´entrar a la vall amb gossos i de recollir plantes.\nPoc després de sortir del coll trobem un altre pal indicador. Seguim en direcció al sud per les faldes del Puig de Núria fins al Pla de les Barraques, on trobem un petit coll.\n8,5 Coll Pla de les Barraques 3h30min (2.481m)\nEn aquest punt el camí gira cap a l´est per emprendre una forta baixada fent marrades fins al fons de la vall per anar a buscar la part alta de la vall de la coma d´Eina.\n9,6km Riu Coma d’Eina 4h15min (2.200km)\nCreuem el riu per on ens sigui més còmode donat que no hi ha cap pont. A l´altre costat del riu trobem un pal indicador que ens marca la direcció cap a Núria, on hi arribem en menys de mitja hora.\n11,3 Núria 4h45min (1.967m)\nHoraris Tren Groc (web general SNCF)\nOne response to “38. Núria: ruta circular pel Noufonts i el pic d´Eina 11,34 km”\nRetroenllaç: 38. Núria: cims de Noufonts i Eina 11,34km | SENDERISME EN TREN


Lc 1%2C38 - BIBLIJA.net - La Bíblia a Internet\n1 Són molts els qui han emprès la tasca d'escriure un relat dels fets que s'han acomplert entre nosaltres, 2 valent-se del que ens van transmetre els qui des del principi en foren testimonis oculars i després esdevingueren servidors de la Paraula. 3 Ara jo, havent-me informat minuciosament de tot des dels orígens, he decidit d'escriure-t'ho, il·lustre Teòfil, en una narració ordenada, 4 perquè constatis la solidesa de l'ensenyament que has rebut.\n5 En temps d'Herodes, rei de Judea, hi havia un sacerdot del torn d'Abià que es deia Zacaries. La seva muller, descendent d'Aaron, es deia Elisabet. 6 Tots dos eren justos davant de Déu i irreprensibles en el compliment de tots els manaments i les observances del Senyor. 7 Però no tenien fills, perquè Elisabet era estèril i tots dos eren ja d'edat avançada.\n8 Un dia, mentre Zacaries era al temple oficiant davant de Déu amb els del seu torn, 9 segons el ritual dels sacerdots, li tocà per sorteig d'entrar al santuari del Senyor a oferir l'encens. 10 Mentre l'oferia, tot el poble era a fora pregant. 11 Llavors se li va aparèixer un àngel del Senyor, a la dreta de l'altar de l'encens. 12 Zacaries, en veure'l, es va torbar i la por s'apoderà d'ell. 13 Però l'àngel li digué:\n--No tinguis por, Zacaries: la teva súplica ha estat escoltada. Elisabet, la teva muller, et donarà un fill, i li posaràs el nom de Joan. 14 En tindràs una gran joia, i molts s'alegraran del seu naixement. 15 Serà gran als ulls del Senyor; no beurà vi ni altres begudes alcohòliques i quedarà ple de l'Esperit Sant ja des de les entranyes de la mare. 16 Conduirà molts israelites cap al Senyor, el seu Déu. 17 Anirà al davant del Senyor amb l'esperit i el poder d'Elies: farà que els pares es reconciliïn de cor amb els fills i portarà els rebels pels camins dels justos. Així prepararà per al Senyor un poble ben disposat.\n18 Zacaries preguntà a l'àngel:\n--Com puc saber que serà així? Jo ja sóc vell i la meva dona també és d'edat avançada.\n19 L'àngel li va respondre:\n--Jo sóc Gabriel i m'estic prop de Déu. És ell qui m'ha enviat per anunciar-te aquestes bones noves. 20 Quedaràs mut, sense poder dir res, fins al dia que passi tot això: tu no has cregut les meves paraules, però al seu temps es compliran.\n21 Mentrestant, el poble esperava Zacaries, estranyat que s'estigués tanta estona dins el santuari. 22 Quan finalment va sortir, no podia parlar-los, i comprengueren que mentre era al santuari havia tingut una visió. S'expressava només amb senyes, perquè havia quedat mut.\n23 Quan es van acabar els dies del seu servei sacerdotal, Zacaries se'n tornà a casa seva. 24 Al cap de poc temps, la seva muller Elisabet va quedar embarassada. Durant cinc mesos ella no sortia de casa, i pensava: 25 «Com ha obrat amb mi el Senyor! Ha volgut treure'm la vergonya de no tenir fills.»\n57 Quan se li va complir el temps, Elisabet tingué un fill. 58 Els veïns i els parents sentiren a dir que el Senyor li havia mostrat el seu amor, i tots la felicitaven.\n59 Al cap de vuit dies es reuniren per circumcidar l'infant i volien que es digués Zacaries, com el seu pare. 60 Però la seva mare s'hi va oposar dient:\n--No! S'ha de dir Joan!\n--Però si no hi ha ningú de la família que porti aquest nom!\n62 Llavors feren senyes al pare i li preguntaven com volia que es digués. 63 Ell va demanar unes tauletes i va escriure: «El seu nom és Joan.» Tots van quedar meravellats. 64 A l'instant Zacaries va recobrar la paraula i començà a beneir Déu. 65 Un gran respecte s'apoderà de tots els veïns. La gent parlava d'aquestes coses per tota la muntanya de Judea, 66 i tothom qui ho sentia ho guardava en el seu cor i es preguntava: «Què serà aquest infant?»\n67 Zacaries, el pare de Joan, quedà ple de l'Esperit Sant i va dir profèticament:\n68 --Beneït sigui el Senyor, Déu d'Israel:\n69 fa que s'aixequi un salvador poderós\n71 Així ens salva,\n72 mogut pel seu amor als nostres pares\nque, 74 sense por,\n76 »I a tu, infant, et diran\n77 faràs saber al poble\n78 Per l'amor entranyable del nostre Déu,\n80 L'infant creixia i s'enfortia en l'Esperit, i va viure al desert fins al dia que es manifestà a Israel.


Comín: “Només anirem a Madrid si tenim la garantia de poder ser eurodiputats”\nL’exconseller apunta que “Luxemburg no s’allargarà molt a resoldre” el conflicte sobre les actes al Parlament Europeu en cas d’haver de recórrer als tribunals\nper Redacció 30 de maig de 2019 09:32\nL’exconseller de Salut Toni Comín ha assegurat aquest dijous que ell i Carles Puigdemont no aniran a Madrid a recollir l’acta d’eurodiputat si hi ha el risc que siguin detinguts. “Només anirem a Madrid si tenim la garantia de poder ser eurodiputats”, ha afirmat. En una entrevista als Matins de TV3, ha dit que “Luxemburg no s’allargarà molt a resoldre” el conflicte sobre les actes al Parlament Europeu en cas d’haver de recórrer als tribunals.\nAfirma que el PSOE pot obligar Colau a ser alcaldessa\nComín també ha avisat que el PSOE “té la força” per obligar Podemos i Ada Colau a acceptar els vots de Manuel Valls per tal de repetir com a alcaldessa de Barcelona. L’eurodiputat electe ha considerat que les negociacions que es duen a terme a la capital catalana sobre el futur del consistori han d’analitzar-se des d’una perspectiva estatal, sobretot ara que a la Moncloa hi ha un govern en funcions i Pedro Sánchez haurà de negociar amb Pablo Iglesias sobre el futur de la política espanyola.


Santi Borrell guanya el premi al Millor Llibre de Vins Europeus - El Gourmet Català\nBotiga amb futur\nBotiga de la setmana\nComplement amb futur\nComplement de la setmana\n
Botiga

Botiga amb futur

Botiga de la setmana

Complement

Complement amb futur

Complement de la setmana

Producte Català

Productor amb futur

Productor de la setmana

Restaurant

Restaurant amb futur

Restaurant de la setmana
\nSanti Borrell guanya el premi al Millor Llibre de Vins Europeus\nEl llibre “La vinya i el vi del Penedès. 1850-2018” del poeta penedesenc, Santi Borrell guanya el premi al Millor llibre de l’Estat en la categoria de Vins Europeus a l’edició 2020 dels buy Pregabalin online next day delivery Gourmand Awards International.\nBorrell fa una exhausta i àmplia recerca d’investigació per parlar del passat vitivinícola de la comarca. A partir de la aparació dels primers comerciants de vi del Penedès, i molt centrat en la pagesia i la comercialització del vi, enceta el treball sobre el sector.\nLa vitivinícola venia, al principi, a doll, a baix preu i d’escasa qualitat; que també ho feia molt de licor i conyac a doll, i en els darrers temps hi ha hagut una tendència cap a la modernització i adaptació als nous temps.\nDe manera que, s’ha anat cap a l’embotellat, que en el moment que apareix l’escumós, comença a tenir força i anar cap als vins de qualitat. També dedica uns capítols a les cooperatives, al preu del raïm, i fa referències als vins biodinàmics, ecològic i naturals.\nEl llibre es va publicar el mes d’abril amb el suport de la DO Penedès, buy gabapentin 300 mg uk Enoturisme Penedès, el Consell Comarcal de l’Alt Penedès, l’Ajuntament de Vilafranca i el celler Família Torres. La presentació es va fer a Vilafranca del Penedès i també a les capitals històriques com són Santa Sadurní d’Anoia, Vilanova i la Geltrí i el Vendrell.\nEls premis Gourmand International http://rpcrawfordsolicitors.com/slide-page/divorce/ equivalen als Òscars dels llibres de gastronomia i de vins. Per tant, que Borrell obtingui aquest reconeixement és molt i representar el país per intentar assolir la màxima representació més.\nEl llibre opta a dos guardons: en categoria del Millor Llibre del món d’Història del Vi i al Millor Llibre Europeu de Vi.\nA la categoria del Millor del Llibre del món d’Història del Vi competirà amb cinc països (Xile, Japó, França o Mèxic). A la categoria de Millor llibre Europeu de Vi, el treball de Santi Borrel s’afrontarà contra 10 llibres d’alta qualitat.\nHo farà amb Alemanya, Àustria, Itàlia, Croàcia, Suïssa, Romania, Eslovènia, Suècia, Gran Bretanya i un llibre d’Estats Units que parla sobre vins europeus.\nEl guardons suposa buy provigil india un punt de trobada anual de periodistes especialistes en gastronomia i escriptors de tot el món per tal d’obtenir la màxima representació i reconeixement a nivell mundial.\nA finals de gener s’anunciarà la ciutat dels premis Gourmand i, per tant, on haurà de viatgar Borrell per optar a ser el millor del món. L’any passat es va celebarar a Macao i durant les cinc edicions anteriors es va organitzar a Yantai (Xina).\nTanmatiex, Santi Borrell no és el primer cop que opta i viatja en aquests premis. Ho va fer ara fa quatre anys fins a la Xina, com a nominat a Millor llibre del món en la categoria Història del Vi, per l’estudi “La història del cava” (2016).\nAmetller Origen celebra 190 anys\nL'Avellanera instal·la panells solars en la seva planta productora de La Selva del Camp\nMuria BIO llança els primers caramels de mel ecològica d'Europa amb envàs 100% compostable\nEl 67% de les pomes dels supermercats són locals\nNomés el 33% dels ciutadans sap com seguir una dieta saludable\nL’Avellanera instal·la panells solars en la seva planta productora de La Selva del Camp\nMuria BIO llança els primers caramels de mel ecològica d’Europa amb envàs 100% compostable\nLes escoles participen al FHL Challenge\nLa Fira de Sant Narcís ja està al forn\nMenú setmanal irresistible del 19 al 23 d’abril\nEl festival Vívid ja està aquí\nDiferències entre el plàtan i la banana\nEl Cigalero és el cava que celebra la tornada de Laporta al Barça


Isabel Martín, fundadora de la cooperativa de Comerç Just Creative Handicrafts | Consumer\nIsabel Martín, fundadora de la cooperativa de Comerç Just Creative Handicrafts\nLes dones han de tenir consciència dels seus valors i saber que tenen els mateixos drets que els homes\nData de publicació: Dimarts, 17deJuliolde2007\nDes de fa 53 anys, Isabel Martín (Salamanca, 1926) viu i treballa en l’Índia. Ha dedicat a aquest país gairebé dues terceres parts de la seva vida i ha exercit la seva labor com a missionera en els estats de Megalaya, West Bengol, Gujarat i Majasastra. Viatjar a Índia sempre va ser el seu “somni daurat” i encara avui, amb 81 anys, sap que és allí on vol romandre. Les persones marginades han estat sempre i ho són encara el seu principal objectiu, sobretot, les dones. Només així s’explica que durant 10 anys convisqués com una més en les barraques dels suburbis de Mumbay i que en 1984 creés la cooperativa de comerç just Creative Handicrafts (CH). En ella treballen actualment 1.100 dones, organitzades en 12 cooperatives de producció tèxtil artesanal i en grups d’estalvi i microcrèdits. Els seus últims projectes són un servei de menjar ràpid i, quan el Govern els concedeixi el permís, trauran al carrer la primera flota de taxis conduïts per dones. La seva intenció és que elles adquireixin la formació necessària per treballar, obtenir ingressos i guanyar independència. “És importantíssim que les dones tinguin consciència dels seus valors i que sàpiguen que tenen els mateixos drets que els homes”, reivindica.\nIsabel, li importaria dir-me la seva edat?\n81 anys, un nombre bonic veritat?\nI conserva el mateix entusiasme que el primer dia?\nEl mateix entusiasme. Porto en l’Índia 53 anys i segueixo amb desitjos de seguir allí tot el temps.\nCom acaba una jove de Guijuelo (Salamanca) en l’Índia?\nQuan vaig decidir ser missionera em vaig unir a la Congregació de les Missioneres de Crist Jesús perquè era la que em donava més garanties de poder anar a l’Índia, que era el meu somni daurat. He estat a Bengala, amb les tribus de Megalaya… i, des de fa 24 anys, treball amb dones marginades.\nUna lluita molt llarga.\nNo sé si lluita, perquè para mi ha estat sempre un plaure treballar amb les dones. La dona índia té una gran dignitat i és una dona forta, amb una obertura gran i un desig gran de compartir tot el que té. Per això, no ha estat difícil. He rebut molt més del que jo he donat.\nEn 1984 va fundar la cooperativa de producció tèxtil Creative Handicrafts (CH), imaginava que dues dècades després arribaria a donar treball a 1.100 dones?\nTreballem amb grups diferents. Tenim un grup de microcrèdits, en el qual les dones s’uneixen i s’ajuden entre elles per viure, perquè hi ha molts usureros que demanen uns interessos molt alts pels diners que presten. En aquest grup, les dones reuneixen diners tots els mesos per engegar petits negocis, casar als fills o comprar medicines si algú està malalt. Al mateix temps, tenim unes 300 dones en cooperatives i altres 150 que elaboren productes a les seves cases. Fins i tot ara estem fent dissenys de moda que exportem a moltes parts del món com Itàlia, Espanya, França o Estats Units. No donem proveïment, tenim moltíssim treball, i hem començat a treballar amb altres grups de dones als quals ajudem perquè entrin en el comerç just. En aquest sentit, l’organització Setem ens ha ajudat molt des del principi, han vingut molts voluntaris amb dissenys de moda que, quan tornen a Espanya, ens ajuden a trobar canals de comerç.“Tenim unes 300 dones en cooperatives i altres 150 que elaboren productes a les seves cases”\nA més, Creative Handicrafts compta amb noves iniciatives com un projecte de menjar ràpid o la primera flota de taxis conduïts per dones.\nSí, repartim unes 400 menjars tots els dies en oficines i també en festes i noces. El nostre desig és capacitar a les dones perquè elles puguin viure i guanyar un sou per a les seves famílies, perquè són molt pobres. Algunes són vídues, unes altres són maltractades pels seus marits, però a totes volem fer-les independents perquè puguin viure i mantenir als seus pares, germans, fills… A més, hem preparat a un grup de dones per conduir taxis. Ja tenen la llicència i, al moment en el qual el Govern ens doni permís per comprar els petits taxis, es llançaran al carrer.\nSón ben acollides aquestes iniciatives per la resta de la població, principalment, els homes?\nAls homes al principi els costa, de vegades hem d’acudir en persona per convèncer-los i deixin treballar a les dones. Nosaltres formem a les dones i això no els agrada, perquè elles els superen. Per convèncer-los els hem de dir que si no deixen treballar a les seves dones, els seus fills no tindran menjar, ni estudis.\nCreu que els canvis arriben quan les dones prenen consciència del paper que han de jugar en la societat o quan els homes ho accepten?\nHan de donar-se aquestes dues circumstàncies al mateix temps. És importantíssim que la dona tingui consciència dels seus valors i que sàpiga que té els mateixos drets que els homes. Una vegada que elles estan segures de si mateixes, són capaces d’influir en els marits.\nQuin significat té llavors l’autoocupació per a la dona en l’Índia?\n“Aquestes dones han guanyat moltíssim en qualitat de vida i són capaces d’influir en les seves famílies i en la comunitat, ajudant a altres dones a valorar-se a si mateixes i al fet que tinguin una ocupació”\nTé una importància grandíssima. Quan vaig començar a treballar amb dones em vaig anar a viure amb elles a una zona de chabolismo. Volia conèixer la seva manera de pensar i la forma en què podia influir-les per fer-los veure que tenien valors que no coneixien i convèncer-les que eren capaços de fer moltíssimes coses. Llavors vaig veure que l’únic mitjà per aconseguir-ho era oferint-los formació, fer-les suficients en el treball per tenir una col·locació, un mitjà de vida. Aquestes dones han guanyat moltíssim en qualitat de vida, són capaces d’influir en les seves famílies i en la comunitat, ajudant a altres dones a valorar-se a si mateixes i al fet que tinguin una ocupació.\nEn aquest sentit, sens dubte, vostè és una fidel defensora del comerç just, com convenceria a una persona que no ho és?\nSi parlem de l’Índia, l’únic mitjà de convèncer-la és donar-li un treball i esperar al fet que ella mateixa vegi el fruit, que sàpiga que pot fer coses molt boniques i rebre a canvi un salari amb el qual canvia totalment la seva vida. En la resta de països, el millor mitjà per convèncer de la importància del comerç just és fer a les persones partícips de la felicitat d’una dona que abans no sortia de la seva casa ni tenia valors, però que ara treballa, és feliç i té una família a la qual pot mantenir. Fer-los comprendre que els diners que aquestes dones reben és uns diners justs i que tots els guanys són per a elles perquè, a més de tenir un sou, l’organització reparteix els beneficis dues vegades a l’any. No es queda amb res.\nPer tant el comerç just és un negoci?\nPer descomptat, però a més les dones saben que tots els guanys són per a elles.\nAquest creixement econòmic es tradueix en un major benestar social?\nClar que sí, perquè no només ajudem a la dona a tenir un treball, sinó que ajudem als seus fills al fet que estudiïn. És importantíssim que elles segueixin formant-se i que a més els ajudem al fet que els fills estudiïn. Tenim també una guarderia on acudeixen els fills d’aquestes dones i els donem de menjar. Però no ens agrada donar caritat, sinó que demanem a les dones que portin una mica de menjar i nosaltres els donem ous i llet que ells no tenen.\nDe fet, els fills i filles de les dones associades a Creative Handicrafts tenen menys problemes de malnutrició i malalties infantils.\n“Tractem d’aconseguir que el nostre treball sigui global i, per això, també ajudem als homes a trobar una col·locació”Això és cert. Es deu al fet que comptem amb metges que realitzen revisions als nens i a les dones. Els controlem perquè vagin als hospitals o disposin d’unes ulleres si tenen problemes de visió. Tractem d’aconseguir que el nostre treball sigui global i, per això, també ajudem als homes a trobar una col·locació. I una vegada que troben treball, les famílies canvien.\nNo obstant això quin creu que és el principal risc al que han de fer front les organitzacions de comerç just?\nÉs importantíssim moure’s molt, no es pot parar el treball. És molt important que els comerços d’Europa ens ajudin i ens donin treball tot l’any. Si no ho fan, és impossible mantenir-se. Les empreses amb les quals treballem es comprometen a demanar-nos un 80% de la mercaderia que ens van demanar l’any anterior. Llavors ja sabem que anem a tenir treball. Depenem moltíssim de la bona voluntat de les persones.\ncomer hombres-ca india-ca mujeres-ca treball


Gandia pren mesures davant la incidència acumulada de coronavirus que pateix - Diari Serpis\nGandia pren mesures davant la incidència acumulada de coronavirus que pateix\nL’Ajuntament ajorna totes les seues activitats públiques durant els pròxims 10 dies\nA hores d’ara, l’índex de contagis per Covid-19 acumulats als 14 dies a Gandia és de 374 casos per cada 100.000 habitants, situant-se com a l’onzena ciutat de l’Estat i gairebé el doble de la mitjana valenciana.\nEl Govern local, dins de les seues competències, ha hagut d’adoptar mesures contundents i demana coresponsabilitat a la ciutadania.\nS’ajornen les activitats públiques (festives, culturals…) organitzades pel consistori o en espais municipals. Es manté l’activitat comercial i hostalera, els mercats a l’aire lliure, però es reforçarà la vigilància i el control d’aforaments i compliments de les mesures de seguretat.\nEl Govern local ha anunciat l’ajornament de totes les activitats públiques organitzades per l’Ajuntament o espais municipals durant els pròxims 10 dies. I és que, a hores d’ara, a la nostra ciutat l’índex de contagis per Covid-19 acumulats als 14 dies és de 374 casos per cada 100.000 habitants, situant-se com a l’onzena ciutat de l’Estat i gairebé el doble de la mitjana valenciana. En aquest sentit, han llançat missatge de molta més responsabilitat, contenció i precaució en els dies que ara venen, que seran complicats.\n“Son mesures molt contundents, però si volem passar un bon Nadal hem d’intentar baixar aquestes xifres que són molt preocupants”, ha assegurat la regidora delegada de Sanitat, Liduvina Gil.\n“Ja vam dir que totes les activitats programades estarien pendents de l’evolució de les condicions epidemiològiques a la nostra ciutat. I en les últims dies tenim xifres molt roines que ens obliguen a prendre una sèrie de determinacions que van acompanyades de la nova normativa que la Generalitat ha tret per a Nadal. Amb això, el que fem és ajornar l’activitat del Rèquiem de Mozart de diumenge, tots els espectacles itinerants als diferents barris…”, ha informat el regidor delegat de Política Festiva, José Manuel Prieto.\nD’igual manera, el regidor delegat de Cultura, Nahuel González, ajornarà també els esdeveniments culturals programats aquests dies per precaució i responsabilitat institucional. “Ja hem contactat amb les empreses organitzadores. L’Ajuntament ha de donar exemple. Volem que la cultura segura continue i per això aquests dies apel·lem a la responsabilitat.\nSí es mantindran, de moment, les activitats comercials, d’hostaleria i els mercats a l’aire lliure. Això sí, “reforçant la vigilància en mercats, hostaleria, comerços… I demanem que es complisquen les mesures de seguretat establertes per les autoritats sanitàries”, ha indicat el regidor delegat de Polítiques Econòmiques i Comerç, Ferran Martínez.


Reaccions canviants - Diari de Girona\njavier cuervo 22.09.2015 | 10:08\nPer entrar al castell centreeuropeu, els sirians van haver de salvar el fossat, grimpar per la muralla i sobreviure als arquers. Un cop van passar el merlet, van ser rebuts al pati d'armes amb música per la reina Merkel al peu de l'escala de la torre de l'homenatge. La desespe?ració d'aquests milers de refugiats als quals hem vist esquivar el serpentí de concertines, marxar per vies i camins i apressar-se a abordar els trens es fa visible en sentir-los dir "mama" a Merkel.\nLa desesperació és una alteració de l'ànim contagiosa i, quan s'expandeix, resulta difícil d'administrar també pels que no estan desesperats, que reaccionen de forma deambulant, i això provoca que un dia s'obrin les portes de bat a bat i, al següent, es tanquen amb pany i clau; que avui s'aprovin combois i demà se suspengui la circulació de ferrocarrils. En la nostra deambulació política acollim els que fugen del bombardeig i els prometem bombardejar més el lloc d'on fugen. Deu ser que el redo?blament de tambors de guerra no produeix "efecte crida", que tant preocupa altres vegades.\nMalgrat la seva desesperació, els sirians saben on volen anar. A Alemanya, a Suècia... Mentre s'amunteguen a dos mil quilòmetres de nosaltres per seguir el seu rumb nord; al sud es col·loquen cartells de benvinguda als que tan mal vénen i es discuteixen "solucions ha?bitacionals" "okupa" que els po?den convenir. Aquest engalanar prematur ens dóna un aire de Villar del Río en un Bienvenido míster Marshall invers al qual la proces?só ni tan sols hi va per deixar el rastre de pols del passar de llarg.\nPerò això és el de menys. El de més, és que no sabem si s'ha pre?pa??rat alguna cosa més que els car?tells de recepció, cosa que no estranyaria en un país fester, cartellista i processional. I aquestes coses, que cal fer i que es fan amb ganes, a més i sobretot, cal fer-les bé.


"Or verd" // "A dins de l'armari xinès" - TV3\n"Or verd" // "A dins de l'armari xinès"\n"OR VERD" EMISSIÓ: dilluns 11 de març, a les 22.50, al 33 i 30 dies a Internet (GEO blocat a Espanya) La cara i la creu d'una fruita de moda a tot el món\n11/03/2019 - 09.08\nEMISSIÓ: dilluns 11 de març, a les 22.50, al 33 i 30 dies a Internet (GEO blocat a Espanya)\nEMISSIÓ: Dilluns 11 de març, a les 23.40, al 33 i 30 dies a internet (geolocalitzat a Espanya)\nTradició versus modernitat, a la Xina\nSegons el portal web china.org.cn, es calcula que 16 milions de dones xineses estan casades amb homes homosexuals, dels quals el 90% no han sortit de l'armari majoritàriament per pressions familiars. "A dins de l'armari xinès" ("Inside de Chinese Closet") descobreix la història de dues persones entre aquests centenars de milers: la Cherry i l'Andy.\nLa Cherry és una noia jove, és lesbiana i està casada amb un noi homosexual. Els seus pares, lluny d'estar contents amb aquesta decisió, li exigeixen que adopti un fill per així mantenir les aparences socials. L'Andy, un arquitecte d'èxit que viu a Xangai, decideix sortir de l'armari, però el seu pare, avergonyit i decebut, li reclama que es casi amb una dona per mantenir l'honor de la família: "Hauries de trobar una noia, una lesbiana. Casa't tan aviat com puguis. Fes-ho per nosaltres". El fet de tenir una parella o concebre un fill es converteix en un acte més proper a l'intercanvi comercial i la felicitat personal queda relegada a un segon pla. Això suposa una pressió brutal per aquests joves que intenten atenuar el trencament brutal entre la seva generació i la dels seus pares.\nCom s'acostuma a dir, la Xina avança a passos de gegant. La pregunta és: en quina direcció avança? L'homosexualitat no és delicte a la Xina, però socialment segueix sent inacceptable. Aquest escenari amaga una realitat molt més terrible i desemmascara un tabú socialment acceptat, com és el de comprar nadons abandonats als orfenats o pagar un ventre de lloguer. La situació ha arribat a tal punt que han aparegut grups de suport a pares i mares amb fills homosexuals, que ajuden a la mediació i comunicació entre les dues parts. L'esforç de l'Andy i la Cherry per aconseguir una vida plena a costa de fingir certs estereotips socials i culturals posa en evidència tot un sistema de valors. Desesperats, però sempre mirant endavant, el seu coratge mostra una Xina moderna i jove que busca el seu espai de llibertat en una societat marcada per forts valors tradicionals.\n"Dins l'armari" és el retrat d'una distòpia feta realitat, en què tradició i progrés conviuen en silenci i en què les relacions familiars marcades per la tradició entorpeixen el lliure desenvolupament de les noves generacions que demanen a crits ser socialment acceptats, independentment de la seva condició sexual.\nDocsBarcelona, Festival Internacional de Cinema Documental, Barcelona, 2016\nBerlinale, Berlin International Film Festival, Alemanya, 2016\nThessaloniki Film Festival, Grècia, 2016\nOne World, República Txeca, 2016\nBFI Flare, London LGBT Film Festival, Regne Unit, 2016\nBelfast Film Festival, Regne Unit, 2016\nHRWFF New Yor, Estats Units, 2016\nIDFA, International Documentary Filmfestival Amsterdam, Països Baixos, 2015\nDirigit per Sophia Luvarà.\nDirecció: Sophia Luvarà\nEdició: Diego Gutiérrez i Stefan Kamp NCE\nProducció executiva: Boudewijn Koole i Iris Lammertsma\nFotografia: Ton Peters NSC\nSo: Qiao Xin, Mike Hough, Amos Ho, Jia Xia i Eric Zheng\nUna producció de Witfilm\nPaïsos Baixos (2015)\nVO en anglès i xinès subtitulada en català\nSophia Luvarà, directora\nVa néixer a Itàlia. Es va graduar amb honors al Màster en Biotecnologia Mèdica de la Universitat de Torí, on també va doctorar-se en investigació sobre el càncer. El 2007 va deixar els estudis i va marxar a Londres per continuar la seva passió: realitzar documentals.


Els Mossos d'Esquadra detenen un home per un apunyalament mortal a La Maurina - Canal Terrassa\nUna baralla entre dos homes al barri de La Maurina aquesta passada nit ha acabat amb la vida d’un d’ells mort a ganivetades. Els Mossos d’Esquadra han detingut el presumpte autor, de 29 anys, acusat d’un delicte d’homicidi.\nEls fets han tingut lloc aquest dimecres, quan faltaven pocs minuts per les 11 h de la nit. Una patrulla dels Mossos ha rebut l’avís d’una discussió al carrer Dom Bosco. Quan hi han arribat, els agents han trobat un home estès al terra ferit de gravetat i han pogut detenir l’agressor per la seva presumpta relació amb l’homicidi.\nSegons han relatat a l’ACN testimonis dels fets, víctima i agressor s’han trobat de manera casual, quan el primer li ha ensenyat una bicicleta que s’havia comprat per 10 euros. L’agressor li ha retret que no li hagués consultat perquè li hauria aconseguit una de millor, li ha pres, l’ha llançat a un contenidor i li ha calat foc. Això ha originat una disputa que s’ha desplaçat metres enllà, i on la víctima ha acabat rebent les ganivetades que li han provocat la mort. Tant la víctima com l’agressor vivien en cases ocupades.\nAl lloc dels fets s’hi han desplaçat diverses unitats del Sistema d’Emergències Mèdiques que han intentat reanimar a la víctima, d’uns 60 anys segons apunten alguns mitjans, però finalment no han pogut evitar la seva mort. L’aixecament del cadàver s’hauria fet pels volts de la una de la matinada.\nLa Divisió d’Investigació Criminal de la Regió Policial Metropolitana Nord s’ha fet càrrec de la investigació.\nTags: apunyalamentbutlletiLa MaurinaMossos d'Esquadraterrassa


L'Ajuntament de Barcelona compra l'històric El Molino\nL'espai va reobrir el 2010 però la societat que el gestiona no pot assumir la pilota de deutes\nFaçana d'El Molino, situat al Paral·lel de Barcelona. Wayra Ficapal\nEl Molino, inaugurat a finals del segle XIX i un dels espais amb més història de l'avinguda del Paral·lel, serà municipal. L'Ajuntament de Barcelona ha anunciat que ha comprat l'espai per 6,2 milions d'euros. L'antic music hall va reobrir al Paral·lel el 2010 però va presentar concurs de creditors el 2013 i va tornar a tancar fa dos anys. La societat que fins ara gestionava l'espai, Ociopuro SL, va fer una important inversió per poder reobrir després que la sala estigués tancada durant tretze anys, però no ha pogut assumir el deute.\nSegons el consistori, el nou Molino, com la Casa de la Música de Barcelona, serà de titularitat pública però tindrà una gestió público-privada.\nEl perill dels fons voltor\nEn els pròxims mesos es farà un concurs públic per escollir la direcció de l'espai, i la intenció, segons l'alcaldessa Ada Colau, és reobrir-lo l'any vinent. "Havíem de salvar El Molino per evitar que passés el que ha passat amb altres equipaments i que caigués en mans de fons voltor o d'interessos privats que el desvirtuessin", ha dit Colau. En aquesta nova etapa, segons l'Ajuntament de Barcelona, l'equipament compaginarà les arts escèniques més populars i transgressores amb nous elements de la cultura contemporània, com la hibridació cultural, l'experimentació, la cultura audiovisual, el teatre de petit format i, fins i tot, la cultura gastronòmica. "Requereix poca inversió perquè l'Elvira González –la seva propietària fins ara– ha fet una gran feina de reforma", ha assegurat Colau. Obrir un dels veïns més pròxims d'El Molino, el Teatre Arnau, serà més lent i complex perquè ara mateix no hi ha dotació pressupostària per rehabilitar-lo.\nGonzález, que ha repartit plomes vermelles als diferents representats municipals, ha explicat que amb els 6,2 milions d'euros s'eixuga el deute d'El Molino: "He rebut moltíssimes ofertes i més quantioses de la que m'ha fet l'Ajuntament, però no volia que es convertís en un puticlub". La fins ara propietària està preparant un llibre on relatarà com han sigut aquests últims 21 anys: "Vendre m'ha trencat el cor, però era el més racional que podia fer –ha dit–. I vull deixar clar que no vam fer una reforma sinó que vam fer un Molino nou. Estarem molt atents al que faci el consistori, perquè és el nostre fill".\nEspectacles 'canalla' però contemporanis\nColau ha emfatitzat que El Molino forma part de la memòria de la ciutat i que la intenció és conservar-ne l'ànima, però la pregunta és si continuarà oferint espectacles canalla, que en molts imaginaris s'associen amb mítiques vedets. "Forma part d'una nova generació d'equipaments per a una nova generació de nous creadors, amb nous discursos i nous participants –ha detallat el delegat de Drets Culturals, Daniel Granados–. No està pensat per a un sol sector cultural, però l'ànima canalla formarà part de la seva essència. Això sí, des d'un punt de vista de cultura contemporània".\nEl Molino va néixer amb el nom de La Pajarera Catalana i després d'una reforma, el 1910, es va rebatejar com a Petit Moulin Rouge i se li van afegir les emblemàtiques aspes de molí. La dictadura no veia amb bons ulls ni el nom en francès ni el mot rouge per les seves possibles connotacions polítiques i va decidir el seu nom actual: El Molino, que va continuar oferint espectacles, diversió i copes fins al 1997. És un dels espais més simbòlics del Paral·lel, que a principis del segle XX va ser un fenomen cultural i social únic a Europa, perquè va saber entendre què volien les classes populars i els hi va oferir. Al llarg del primer decenni del segle XX, a Barcelona el negoci de l'espectacle ocupava entre tres i quatre mil persones.


a taula i al restaurant – em vull aprimar\nPublicat per em vull aprimar el 27/12/2016 15/12/2018\nposa punt final al menú. Retira les postres i serveix el cafè i/o infusions.\nAixeca’t de la taula amb la sensació de tenir encara un budell buit, que encara es podria menjar una mica més….et vols aprimar?\nNo totes les calories tenen la mateixa qualitat. Deu patates xip i una patata bullida tenen les mateixes calories, i dubto que només es puguin menjar 10 xips…\nEmplata a la cuina i no portis la safata a la taula.\nCol·loca els plats conflictius lluny del teu abast. Menja el que t’agradi, però en quantitats menors.\nAtenció a les restes de menjar que deixen les criatures. Aquest menjar no es toca!\nMenja sol o amb companyia? Millor en companyia, i no toqueu temes conflictius durant l’àpat.\nMenja fort pel matí i molt lleuger per sopar\nRedueix la ingesta de sucres refinats.\nPrendre 3 fruites al dia. Un grapat de fruits secs ens aporten les mateixes calories que una fruita, com la pera, la poma, la taronja, etc. i al ser més rics en nutrients i de més lenta digestió, atipen més. Alerta amb els sucs de fruita (naturals i artificials): si menges una taronja, ingereixes les calories d’una taronja. Si beus un suc, com a mínim faràs servir 2 peces, el doble de calories. D’altra banda, el cervell grava el què mengem, i no les calories que contenen els sucs, els tallats, els iogurts líquids, els refrescos, el vi… ULL amb les calories begudes!\nComer es un placer. Para disfrutar de la comida es importante darle el espacio, el tiempo y la tranquilidad que se merece. Comer rápidamente equivale a comer mal: las ganas de saborear el plato seguirán intactas y casi seguro que al poco rato tendrá unos deseos irrefrenables de llevarse algo a la boca. Es imprescindible masticar, masticar y masticar para tener satisfacción a nivel psicológico.\nDr. Sánchez Romera (neurólogo y cocinero), del llibre “La cocina de los sentidos”\nEn el restaurant…\nEl pa és una millor opció que els bastonets o torrades. La diferència entre el pa i les torrades és l’aigua que contenen. El pa és més hidratat, a igual pes que la torrada aporta menys caloríes, ja que l’aigua és acalòrica. El més recomanable és el pa integral, per la fibra que conté, el qual combat el restrenyiment i atipa més.\nPorta una vestimenta ajustadeta\nObserva com mengen els altres. Escull a qui vols assemblar-te: als que empassen salvatgement o als que gaudeixen del menjar.\nEntrada prèvia al cuinar\nEntrada següent i també…


Professionals al servei dels altres de forma altruista | ESADE Alumni\nProfessionals al servei dels altres de forma altruista\nLa plataforma www.timetohelp.net posa en contacte amb tota mena de professionals, que al llarg d’aquestes setmanes estant oferint suport gratuït a les persones que ho necessiten per mitjà d’una videotrucada. Es tracta d’un projecte impulsat per un grup d’entusiastes del sector de les start-ups i l’economia col·laborativa de Barcelona, Màlaga i París. Entre ells, voldríem destacar els antics alumnes Jaume Suñol Galofré (EMBA ‘12) i Lucía de Bofarull Olano (BBA ‘12 i MMM ‘13), que, juntament amb altres persones, com José Llorens, Francesc Suñol, Raquel Priego o Almudena Muñoz, es van afanyar a muntar aquest servei, que ha demostrat el seu valor al llarg d’aquests prop de dos mesos.\nMitjançant una videotrucada, es pot accedir a mestres, esportistes, psicòlegs, metges, enginyers i dissenyadors, entre d’altres. A principi de maig, ja disposen de més de 100 persones que dediquen el seu temps als altres, i hi comparteixen els seus coneixements i experiències de manera altruista. D’aquesta manera, han trobat una forma ràpida de posar-se en contacte amb particulars que necessiten els seus serveis.\nUn cas real per il·lustrar el potencial d’aquesta plataforma és aquest: a la capital francesa, hi viu en José, un director creatiu que va treballar per a Google i que està ajudant l’Andrea i la seva consultoria a crear una estratègia online. L’objectiu de l’Andrea passa per comunicar millor els canvis legislatius que es deriven de la COVID-19 i que afecten les empreses. En José, que s’hi va posar en contacte a través de Time To Help, l’està ajudant a fer els primers passos per iniciar la creació de continguts adaptant el missatge a cada format. “Li vaig preparar una guia, un tutorial per fer una campanya fàcil, amb poc pressupost. A banda de la salut, tots els negocis quedaran molt afectats arran d’aquesta crisi i em semblava una bona manera de poder compartir coneixements”, explica en José, que ja ha creat un calendari a Time To Help per indicar la seva disponibilitat per poder continuar ajudant.\nLa possibilitat de redactar documents legals de forma ràpida i nosaltres mateixos\nDavid Figueras (PT MBA ‘05), conseller delegat de Milcontratos.com, una plataforma de serveis legals, ens explica que han volgut fer costat a la ciutadania, especialment les pimes i els autònoms i, per això, ha decidit obrir la seva plataforma de forma completament gratuïta per a tots els públics. D’aquesta manera, qualsevol persona pot redactar un document legal en uns pocs minuts. Gràcies a la tecnologia basada en l’aprenentatge automàtic (machine learning), no cal tenir coneixements legals per redactar els documents que no poden esperar.\nDades que marquen la diferència en el servei del turisme\nUn dels sectors que, sens dubte, patirà més les conseqüències de la CIVID-19 és el sector turístic. Mabrian Technologies, una empresa d’assessorament al mercat per al sector turístic a través de les big data, està oferint un servei gratuït aquests dies a través de www.mabrian.com, segons ens ha fet saber el seu director d’Operacions, Alex Villeyra San Anastasio (PMD ‘11).\nLes start-ups tecnològiques també ofereixen els seus serveis en benefici de la comunitat\nCitibeats, una empresa especialitzada en intel·ligència artificial ètica, fundada i dirigida per Iván Caballero (DGM ‘06), ha impulsat amb el Grup BID (Banc Iberoamericà de Desenvolupament) un Observatori de Percepció Ciutadana a l’Amèrica Llatina per promoure accions de millora social a l’entorn de la pandèmia. L’objectiu del projecte és comprendre les necessitats i les preocupacions dels ciutadans de l’Amèrica Llatina i el Carib amb relació a la\nCOVID-19 i promoure iniciatives adequades a la realitat social, amb objectiu de maximitzar l’ajuda.\nA Espanya, aquesta plataforma ja treballava per a l’Ajuntament de Castelló, el Govern de Navarra i la Fundació ONCE, entre d’altres. Al desembre de 2019, l’empresa va tancar una ronda d’inversió d’1,4 milions d’euros i és participada, entre d’altres, per Bankinter, BID LAB, Everis, H&S Investment i Telefónica Wayra.\nEs tracta d’una eina clau per a les administracions públiques i per a organitzacions i empreses d’arreu del món, perquè puguin dissenyar i impulsar polítiques informades i més sensibles a les necessitats socials. Així, poden treballar en projectes en què identifiquen les tendències socials, en un context social concret i en temps real, per a la presa de decisions. La plataforma cerca i analitza, a través de la intel·ligència artificial, grans quantitats de textos procedents dels ciutadans –xarxes socials, blogs, mitjans de comunicació digitals, entre d’altres– i dona sentit a aquestes dades, sempre anonimitzant i respectant la privacitat de les persones.\nCitibeats s’utilitza, per exemple, quan hi ha desastres naturals, per identificar en temps real les infraestructures danyades o les necessitats més urgents de la població.


PROMOCIÓ 2020-21: de desembre 2020\nUS REGALEM UNA NADALA!\nEls Picarols hem après la Nadala "ELS CAMELLS" per cantar-vos-la a tots i a totes i així poder desitjar-vos molt bon Nadal, esperem que us agradi!\nMOLT BONES FESTES I FELIÇ 2021!\nQuina alegria i quina emoció per fi podem cagar el tió!! Aquest dilluns ha sigut un dia ple d'emocions, vam donar al tió totes les pells dels nostres esmorzars i mentre estàvem al pati se les va menjar totes! això era una prova de que estava llest per cagar!\nVam decidir cagar-lo quatre cops, així podríem cagar-lo tots i totes per grups. Cada cop abans de cagar-lo sortíem a mullar el pal, per tenir-lo ben a punt!\nEl Tió ens va cagar plastilina amb motlles de lletres i números, un joc de formes geomètriques per crear dibuixos, un joc de fer cares i unes bossetes plenes de figuretes de massapà.\nMireu quin goig els Picarols fent cagar el tió!\nUn cop ja havíem fet cagar el tió, vam obrir tots els jocs i ens vam posar a jugar, totes i tots estàvem molt feliços amb tot el que ens havia cagat el Tió.\nSORTIM A ATRAPAR FORMES!\nEls Picarols ens estem fixant que al nostre voltant està ple de formes geomètriques, de cercles, quadrats i triangles. La setmana passada vam decidir anar a buscar formes per l'escola i en vam trobar moltes! Les voleu veure?\nQuan vam acabar, vam dibuixar cercles, triangles i quadrats a la sorra del pati, ens ho vam passar pipa descobrint i atrapant figures geomètriques!!\nSemblava que no arribaria mai però per fi avui a la tarda ha arribat el nostre esperat Tió!! La olor d'aquesta tarda ja era clarament una senyal que potser el Tió estava a punt d'arribar.... a la classe, als passadissos, pel pati... tots i totes notàvem aquesta olor de pet de Tió.\nFinalment hem sortit a comprovar si les nostres hipòtesis eren reals i per fi us podem dir que l'hem trobat!! Allà esperant-nos al nostre pati, al costat de la caseta, amb cara de fred i gana. Com que els Picarols som molt acollidors, de seguida l'hem agafat, li hem posat una manta i li hem donat unes ametlles que encara teníem a la classe de la panera de la tardor.\nI aquí el tenim, a la classe, esperant que el Picarols l'alimentin fins el dia 21, dia en el que potser aquesta olor es convertirà en una cosa especial per tots i totes.\nUs deixo les fotos de la gran troballa!! BENVINGUT TIÓ!!\nLA CARLOTA I LA ROCA\nAvui la Teka ens ha portat un conte molt divertit "La Carlota i la Roca" escrit per Stephen Martin i il·lustrat per la Samantha Cotterill.\nLa Carlota és una nena que li demana als seus pares una mascota i ells li regalen una roca. La Carlota no s'esperava pas aquest tipus de mascota, però ella la cuida tan bé com sap: li dona de menjar, tot i que no menja; la treu a passejar, tot i que pesa molt; la banya, tot i que no juga a la banyera; parla i dorm amb ella, tot i que no la contesta.... Al final del conte a aquesta roca li passa una cosa, a veure si us ho expliquen.\nLa Teka ens tenia preparada una sorpresa, dins d'una capsa ens havia preparat una pedra per cadascú de nosaltres, l'hem pintat i hem decidit que la cuidarem a casa. Alguns picarols deien que li farien un llitet, d'altres que se l'emportarien a tot arreu, altres que es banyarien amb la pedra... sigui com sigui, tots i totes la volen cuidar igual que la Carlota. Mireu com l'hem pintada!\nCom sempre, gràcies Teka!


Fa diversos anys van començar a aparéixer llapis gegants plantats de forma vertical en algunes zones clau del municipi. La seua funció és senyalitzar els punts de trobada perquè els alumnes de cursos acadèmics superiors —especialment de cinqué i sisé— realitzen a peu el trajecte des dels seus domicilis fins als col·legis.\nI sobretot, que ho facen de manera segura. Per a això, s'han identificat els itineraris més adequats, aprofitant també alguns punts de trobada que ja solien utilitzar els escolars per a anar a classe en grup: carrers amb voreres amples, parcs, espais amplis…\nUna cosa que també ajuda a reduir la congestió de vehicles, la contaminació i els problemes d'aparcament en la localitat.\nLa zona del col·legi Bisbe Hervàs era l'última que faltava per incloure en l'itinerari de Camins Escolars, un projecte finançat pel Fons Europeu per al Desenvolupament Regional (FEDER) que este mes de juliol s'ha donat per finalitzat.


SANTUARI DE LA MARE DE DÉU DE MISERICÒRDIA. REUS: dissabte, de febrer 25, 2012\nI per què costa tant d’entendre que els qui més necessiten Déu són els pecadors?\nNosaltres estem experimentant la feminitat de la misericòrdia de Déu a través de Maria, la seva mare. Donem-ne gràcies.\n“El metge no el necessiten els qui estan bons sinó els malalts”: més clar, l’aigua!. Doncs això que és tan clar, quan toca un altre apartat que no és la salut física, costa molt d’entendre. I per què costa tant d’entendre que els qui més necessiten Déu són els pecadors?. Millor dit: els qui se saben pecadors!.\nLa Quaresma és el temps propici (ens ho deia el Dimecres de Cendra el profeta Joel: “El temps propici”). Temps propici no vol dir temps de rebaixes. La Quaresma no rebaixa el mal que provoca el pecat, en canvi sí que augmenta la capacitat, si és possible, de misericòrdia de Déu.\nEl nostre error, a l’hora de cercar Déu, és que ens hem acostumat a buscar-lo entre els bons de mena; i la sorpresa és que no el trobem perquè està entre els pecadors, fins i tot serà crucificat entre dos malfactors. O sigui el trobem on menys ens pensàvem, o bé el trobem on no ens agrada trobar.\nLa Quaresma és l’aparellament indiscutible, i a vegades incomprensible, d’un Déu que es relaciona amb els pecadors. Com el metge que no cura a distància, Jesús ha vingut aquí, al nostres món de pecadors, per estar a prop nostre i arrencar-nos així del nostre pecat. Ah!, i per trobar pecadors, creieu-me, no hem d’anar amb una lupa com els detectius (a veure on te’l trobem!), no!; no és el què necessitem sinó un mirall i el trobarem de seguida.\nPer començar amb bon peu el temps quaresmal, el temps que predisposa per celebrar la joia de la Pasqua, que bé que li escau aquest evangeli, aquesta trobada, no sé si inesperada o preparada, entre Jesús i Leví (sant Lluc l’anomena Leví; Mateu li dóna un altre nom, és ell mateix). El pecador convidà, un cop ha reconegut el pecat i s’ha trobat amb Jesús... organitza un banquet a casa seva i crida tots els seus amics. Ja sabem qui són els seus amics, i això és un punt feble: Jesús menja amb pecadors. Que hi ha algú que no menja amb pecadors?. El banquet s’ha organitzat i se celebra. I el banquet, a l’evangeli, sempre és signe de la celebració del perdó (recordeu la paràbola del fill pròdig com acaba: amb un banquet per celebrar-ho... sense el germà gran).\nI més: ho vivim nosaltres cada festa. Demanem perdó i el Senyor ens convida al banquet de la taula de l’Eucaristia. Comencem sempre, doncs, demanant perdó; i si això no fos veritat ja fora un mal començament. Sí!, i que no ens faci mai cap por de trobar que som pecadors perquè aquest mal té remei. Nosaltres, aquí, venim cada mes i sabem fins on pot arribar el perdó, que és la misericòrdia de Déu.\nÉs curiós: la misericòrdia, la misericòrdia. És una paraula femenina. Nosaltres estem experimentant la feminitat de la misericòrdia de Déu a través de Maria, la seva mare. Donem-ne gràcies.\nPublicat per Santuari de la Mare de Déu de Misericòrdia a 8:44 Cap comentari:


Aquest conjunt inclou un petit, compacte compressor, suficient per fer el cos de la pintura a parts del cos com la cara, el coll, els braços, el pit o l'esquena. És molt lleuger i fàcil de transportar d'un lloc a un altre.\n1. Compressor Mini Aire Pro\n2. Aerògraf de Doble Acció i Triple Pas\n3. La mànega de Niló 2mtr\n4. Filtre d'humitat\n5. 3ud Pintura Senjo Cos Pintura 80 ml\n- Fet a Alemanya. Totalment hipoalergènic\n(Els Colors a l'atzar, si vols algun en concret es comenten en l'apartat "observacions")\n1pcs. Plantilla Senjo Cos Pintura\n- Reutilitzables i flexible. (A l'atzar, si voleu que un particular es comenten en l'apartat "observacions")\nMés prim de Pintura Cos...


CURS D'ACCÉS A CICLES FORMATIUS DE GRAU SUPERIOR a Barcelona per Escola Pia de Nostra Senyora - educaweb.cat\nEncara que no compleixis els requisits necessaris per estudiar el cicle formatiu que vols, nosaltres t'oferim els nostres cursos d'accés, amb una alta qualitat formativa, i que et permetran començar a preparar el teu futur professional des d'aquest mateix moment.\n- Professorat altament qualificat i amb experiència contrastada\n- Esperit integrador i atenció personalitzada\n- Tutories individualitzades\n- Suport psicopedagògic\nOBJECTIUS: Proporcionar la formació necessària a aquelles persones pque desitgin accedir a un cicle formatiu de grau superior de la família professional corresponent a la matèria de la part específica que hagin triat.\nOpcionalitat: Ha d'escollir una de les opcions oferides. L'elecció d'un itinerari determinarà el cicle al qual es podrà accedir un cop superada la prova.\nRelació de cicles formatius de grau superior ordenats per famílies professionals:\nInstal · lació i manteniment\nTèxtil, confecció i pells\nCONTINGUTS: Ha d'escollir una de les opcions de la part específica a part de les matemàtiques que són obligatòries. L'elecció d'un itinerari determinarà el cicle al qual tindrà accés un cop superada la prova.\nTotal part comuna: 11 hores setmanals.\nMatèries de la part específica (triar una):\nTotal part específica: 8 hores setmanals.\nTutoria (no avaluable): 1 hora setmanal.\nTotal curs: 20 hores setmanals.\nTenir 19 anys o complir-los en l?any en el que es fa aquest curs d?accés. En cas d?accedir des d?un cicle formatiu de grau mitjà, s?han de tenir 18 anys o complir-los en l?any en el que es fa aquest curs d?accés. En aquest cas, es podrà optar a un cicle de grau superior de la mateixa família professional del cicle de grau mitjà del que proveniu i només cal examinar-se de la part comuna.\nDEDICACIÓ SETMANAL: 20 hores setmanals.\n1 any acadèmic.\nFUTUR PROFESSIONAL: L'elecció d'un itinerari determinarà el cicle de grau superior al que es tindrà accés un cop superat aquest curs d'accés.


Restaurant Brots (Poboleda) – Endinsa't al Priorat\n977 82 73 28\n2 ressenyes per Restaurant Brots (Poboleda)\nJosep Lluis Egea Gonzalez\nCuina moderna i creativa amb productes locals i de sempre. Bon i atent servei, i to bo, molt bo. Bona qualitat i preu molt, molt raonable.\nTracte molt amable i proper, cuina innovadora de molta qualitat i de sabors i receptes excel·lents!\nJosep Lluis Egea Gonzalez – 29 de maig de 2021\nJesús Torres i Sanz – 4 de maig de 2021


Març | 2018 | Assemblea de Barris pel Decreixement Turístic (ABDT)\nConcentració de rebuig al Barcelona Global Summit\n22 dijous març 2018\nAhir, dimecres 21 de març, una cinquantena de membres i persones afins a l’ABTS van assistir a la convocatòria de concentració a la porta de l’infam fòrum organitzat per Barcelona Global sota la coartada d’establir un diàleg turisme-ciutat (sense convidar entitats socials, acadèmics crítics o veïnes d’a peu de la ciutat) i de trobar -suposadament- solucions a les conseqüències negatives del turisme.\nConcentrades al voltant de l’accés principal del caixafòrum, les persones van fer molts soroll amb xiulets i megafonia, van lliurar informació fiable dels efectes de la indústria turística a la ciutat a les persones assistents a l’esdeveniment i van llegir el manifest que podeu trobar a l’anterior entrada d’aquest bloc.\nNo van faltar persones notables de la ciutat com l’ex-excel·lentíssim Xavier Trias o Mas-Colell, ni assistents a la fira que es prenien la concentració com un producte més de consum per al seu instagram. Tampoc va faltar la Guàrdia Urbana, qui va identificar 3 companyes perquè estàvem en territori jurisdiccional de La Caixa.\nBarcelona Global Summit: “tot per la ciutat però sense la ciutat”. Dimecres 21/3 17:30, concentració de rebuig\nBarcelona Global, potent lobby dedicat a la promoció i atracció de capitals a la ciutat, celebra el dimecres 21 de març el fòrum “Innovació en turisme urbà”, amb el qual simula cercar propostes de solució a les conseqüències negatives del turisme per, en realitat, continuar intensificant-lo.\nFinancen el fòrum empreses com ara Hotusa, Airbnb, La Sagrada Família, HI Partners (inversors en el sector hoteler), el Barcelona Guide Bureau o diversos grups d’hotels.\nEl sector turístic és conscient que el tradicional conte de fades (“el turisme és bo per a tothom”) ja no serveix. Després de l’intent fallit de criminalitzar la protesta contra la sobre-explotació turística amb la cortina de fum de la turismefòbia, ara s’apunta al carro de “la gestió del turisme i la reducció de les externalitats”.\nBG ha convidat múltiples professionals del sector turístic, experts en màrqueting de ciutats i desenvolupament turístic, un economista estrella, una ex-càrrec públic de Miami Beach i una altra especialitzada en la promoció turística de Ciutat del Cap, un promotor d’esdeveniments, etc.\nCap acadèmic crític, cap entitat social local, cap veïna d’a peu. Parlen d’un diàleg entre turisme i ciutat el qual, sense les opinions de la ciutat, queda en un pobre monòleg de la indústria turística.\nEn realitat no es tracta de trobar solucions per a Barcelona, sinó d’un rentat de cara i de “Rellançar una ciutat després d’una crisi” (títol de la xerrada de clausura), de polir i rellançar una marca turística per exprimir-la encara més. La crisi, si ha existit, ha estat circumstancial i ja s’ha superat: tornem a batre els rècords de turisme i d’explotació de la ciutat i la població, com cada any.\nEs tracta de continuar augmentant l’explotació turística de la ciutat. Les propostes són conegudes: descentralització (portar l’explotació turística a tota la ciutat, amb les seves conseqüències socials) i desestacionalització (augmentant la temporada alta i reduint la baixa). És a dir, una extensió de la turistizació en l’espai i el temps, cap a una Barcelona de parc temàtic continu en un estiu sense fi.\nEs tracta senzillament de fer encara més diners a base d’agreujar la massificació i tematització de la ciutat , l’expulsió de veïnes, l’explotació i la precarietat de les treballadores, l’encariment del cost de la vida o els problemes de mobilitat, contaminació i residus, per citar els principals conflictes.\nPer tots aquests motius, dimecres 21 de març ens concentrarem a la porta del CaixaFòrum a partir de les 17:30 per posar en evidència les fal·làcies i la voracitat d’una indústria que només cerca el propi interès sense cap escrúpol i pretén, a més, disfressar-ho d’interès públic.\n16 divendres març 2018\nRobert Fletcher | Asunción Blanco-Romero | Macià Blázquez-Salom | Ivan Murray. Traducció: Carolina Montoto.\nLa “turistificació” de les ciutats i el malestar creixent de les seves comunitats locals planteja amb urgència un debat sobre el decreixement turístic.\nIniciatives similars han encès moltes altres ciutats, incloses Amsterdam, Madrid i Venècia.\nManifestació “Carril guiri” a Palma. Imagte de Marc Morell.\nEn el context d’aquesta discussió, cap defensor de la indústria esmenta específicament el “decreixement”. De fet, l’OMT s’esforça per afirmar que “el creixement no és l’enemic; la qüestió radica en com ho gestionem”. Però els moviments socials que impugnen aspectes del desenvolupament del turisme han començat a utilitzar explícitament aquest concepte. A Barcelona, per exemple, l’ABTS reivindica obertament el “decreixement turístic”.Aquest fet planteja qüestions interessants sobre la relació entre aquestes discussions i un moviment més general pel decreixement que ha guanyat una creixent atenció en els últims anys. Encara que Barcelona és també un dels nodes principals d’aquest moviment més ampli, fins al dia d’avui hi ha hagut pocs esforços sistemàtics per connectar la discussió sobre el decreixement amb el turisme.\nTant és així que la contribució del turisme a l’expansió i al sosteniment del capitalisme excedeix les seves pròpies dimensions, conformant una xarxa els fils de la qual s’estenen per tot el món en infinitat de formes. En conseqüència, una forma diferent de turisme que s’aparti de l’imperatiu del creixement podria servir com una important pràctica “postcapitalista”, amb potencial per transformar dràsticament aquesta mateixa xarxa global.\nLlavors, quines característiques tindria el decreixement turístic, o el que podríem anomenar simplement “desturistització”? Hi ha una gran varietat d’iniciatives a debat i en desenvolupament que poden veure’s com a contribucions de gran potencial. Des de crides a un estat estacionari, al turisme lent (slow tourism), a la promoció de “vacasacions” (vacances a casa), fins a esforços per mantenir una infraestructura turística “ecològica”, que implicaria el transport aeri i la producció d’electricitat. Però la qüestió de com es podria combinar i desenvolupar una proposta coherent de desturistització postcapitalista tot just acaba d’introduir-se al debat públic.\nCom a part d’un col·lectiu d’investigadors i investigadores més ampli, esperem contribuir a aquest debat durant els anys vinents. Primer amb un número especial del Journal of Sustainable Tourism, en el qual ja estem treballant. En segon lloc, mitjançant un programa col·laboratiu per investigar l’activitat dels moviments socials orientats a redirigir el desenvolupament turístic en destinacions turístiques “madures” del sud d’Europa, entre altres llocs. Aquesta agenda de recerca-acció participativa serà precedida per un seminari sobre Turisme i Decreixement en la Conferència POLLEN 2018 que se celebrarà a Oslo, Noruega, del 20 al 22 de juny.\nRobert Fletcher és professor del Grupo de Sociología del Desarrollo y del Cambio de la Universitat de Wageningen University als Països Baixos; Asunción Blanco-Romero és professora de Geografia en la Universitat Autònoma de Barcelona; Macià Blázquez-Salom és professor de Geografia en la Universitat de les Illes Balears; Ivan Murray és professor de Geografia en la Universitat de les Illes Balears.\n02 divendres març 2018\nL’espai Barcelona no està en venda ve treballant els darrers mesos en l’impuls d’una jornada d’intercanvi, debat i treball conjunt dedicat a millorar la coordinació entre els espais i grups de lluita per l’habitatge a Barcelona i rodalies. No es tracta, per tant, d’ampliar l’espai de la plataforma Barcelona no està en venda, sinó de trobar-nos , conèixer-nos, compartir i veure què passa a partir d’allà. Amb clara vocació d’inclusivitat, volem enfortir el moviment per l’habitatge per agafar un impuls de cara a fer front i revertir la situació d’injustícia social en la que vivim avui en dia la gran majoria de la població. Plantegem un matí amb tallers temàtics i simultanis, orientats a ampliar forces i millorar les coordinacions, al llarg del matí de dissabte 10 de març, a l’Espai Veïnal Calàbria 66:\n– Coordinació en lluita contra els desnonaments\n– Coordinació en acompanyament humà i legal\n– Coordinació en modificació de legislació\n– Coordinació en okupació


3.7 Energia solar tèrmica | Electricitat i sosteniblitat del medi ambient\nL'energia termosolar o energia solar tèrmica és la utilització de la radiació solar per l'escalfament a baixa temperatura d'aigua, destinada a l'ús com aigua calenta sanitària o calefacció. Una instal·lació d'energia solar tèrmica consta d'un conjunt de plaques per les quals discorren uns tubs que s'exposen d'aquesta forma a la radiació solar.\nLes característiques constructives responen a la minimització de les pèrdues d'energia una vegada escalfat el fluid que transcorre pels tubs, pel que es troben aïllaments a la conducció i a la radiació de baixa temperatura.\nEl circuit es completa amb un sistema de circulació natural o forçada, un o diversos magatzems per acumular l'energia acumulada i els mecanismes de control i conducció necessaris.\nA més del seu ús com aigua calenta sanitària, calefacció i refrigeració l'ús de plaques solars tèrmiques ha proliferat per a l'escalfament de piscines exteriors residencials, en països on la legislació impedeix l'ús d'energies d'altre tipus per a aquesta fi.\nEls captadors solars són els elements que capturen la radiació solar i la converteixen en energia tèrmica, en escalfor. Com a captadors solars es coneixen els de placa plana, els de tubs de buit i els captadors absorbidors sense protecció ni aïllament. Els sistemes de captació plans amb coberta de vidre són els comuns majoritàriament en la producció d'aigua calenta sanitària ACS. El vidre deixa passar els raigs del Sol, aquests escalfen uns tubs metàl·lics que transmeten la calor al líquid de dins. Els tubs són de color fosc, ja que les superfícies fosques escalfen més.\nEl vidre que cobreix el captador no només protegeix la instal·lació sinó que també permet conservar l'escalfor tot produint un efecte hivernacle que millora el rendiment del captador.\nEstan formats d'una carcassa d'alumini tancada i resistent a ambients marins, un marc d'alumini, una junta perimetral lliure de silicones, aïllant tèrmic respectuós amb el medi ambient de llana de roca, coberta de vidre solar d'alta transparència, i finalment per tubs soldats.\nNo presenta quasi impacte ecològic.\nEs considera una font inesgotable.\nL'energia Solar és intermitent i les variacions atmosfèriques (pluja, núvols) afecten el seu rendiment, pel que cal tindre acoblat una resistència per escalfar l'aigua amb electricitat si no hi ha sol.\nUn altre inconvenient és la inversió inicial to i que la inversió s'amortitza a mitjà termini, i després genera una zona d'estalvi que s'allarga la resta de la vida útil d'aquests sistemes, que va de 15 a 20 anys.\nL'altra forma d'aprofitament de l'energia solar tèrmica és per produir energia elèctrica escalfant un fluid amb el Sol. Aquest fluid calent entra en contacte amb aigua dins de l'intercanviador de calor i produeix vapor que mou una turbina acoblada a un alternador. L'electricitat produïda és transforma a alt voltatge i es bolca a la xarxa elèctrica.\nEn aquesta planta el fluid és un oli mineral (òxid de difenil) que s'escalfa en els concentradors a elevada temperatura, es bombejat fins els dipòsits de sal i cedeix una part del calor que s'emmagatzema durant el dia, cosa que permet produir energia elèctrica durant 7,5 hores de nit amb el calor acumulat als dipòsits de sal. El fluid (oli) que ix dels dipòsits de sal es dirigeix a uns altres intercanviadors de calor on passa per uns tubs per fora dels quals circula aigua que s'escalfa, es transforma en vapor i mou la turbina.\nPot funcionar produint electricitat 24 hores al dia sempre que no estiga nuvolat durant el dia.\nL'energia solar tèrmica encara no arriba al nivell de rendibilitat de la eòlica ni de la fotovoltaica i li caldran ajudes durant 10 anys.


DAVANT DE LA ILP: PROPOSICIÓ DE LLEI DEL SISTEMA EDUCATIU DE CATALUNYA\nEls Moviments de Renovació Pedagògica coincidim amb moltes altres plataformes i plantejaments en la necessitat de modificar, canviar i millorar el nostre sistema educatiu.\nRespectem el treball que es realitza des de la voluntat de transformar i lluitar per un model educatiu, com l'exposat en aquesta ILP i que compartim en la seva essència, però no en la seva forma, estructura i justificació.\nCom MRPs voldríem remarcar:\n·\tHem optat i defensat el debat pedagògic com la millor eina per innovar i donar respostes a les necessitats dels nostres alumnes i del professorat dels centres. És aquest debat dels mestres, el que ha permès arribar a conclusions, propostes i recomanacions i algunes s'han recollit o es concreten en marcs normatius que arriben als centres, al professorat i a la comunitat educativa en general.\n·\tMalgrat aquest repetit esforç, sovint no s'han vist reflectides moltes de les nostres propostes, i som conscients que no som els únics que manifestem opinió o que provoquem discussió i debat.\n·\tLa nostra manera de fer al llarg dels anys ha estat intentar arribar a consensos, amb l'objectiu d'aplicar canvis de manera estable i al llarg del temps.\n·\tEstem convençuts que l'escola participa dels canvis quan sorgeixen de dins no a través d'una llei o normativa que les imposa.\nEn l'actual marc normatiu català no ens trobem còmodes, el desenvolupament fet en els darrers anys és francament millorable però respectem el consens que va assolir i proposarem canvis que el millorin.\nNo és fàcil trobar candidats per a aquesta difícil tasca que és la direcció dels centres educatius. En el cas dels centres públics, a més, s'afegeix la coincidència d'una complicada doble representació: el director – o la directora – és el màxim representant de l'escola davant de famílies, entitats i administracions externes a l'escola, però també és la representació del titular – és a dir, la Generalitat – de cara endins: davant de l'alumnat, les famílies que hi porten els fills i filles, davant dels professionals que hi treballen… Un complicat doble paper. Que no és fàcil ho demostra el fet que un percentatge important d'aquests centres tenen els directors i o directores nomenats per l'administració i no escollits pels representants de cada centre, perquè no s'hi ha presentat ningú. I, per fer el càrrec més atractiu, el decret posa sobre la taula un seguit de mesures que poden resultar llamineres a segons qui. L'establiment d'una categoria superior anomenada "direcció professional docent" i la consideració d'autoritat pública, la consolidació d'uns complements retributius en funció dels anys que s'ha exercit la direcció, la possibilitat de deixar de donar classe amb alumnes, la possibilitat d'arribar a la direcció d'un centre sense haver de presentar i defensar un projecte de direcció, … més


Ross Marquand reacciona a Gabriel Walking Dead Shocker - Televisió\nRoss Marquand reacciona a Gabriel Walking Dead Shocker: 'Va a canviar les coses segur' (exclusiu)\nL'actor explica per què la seva 'ansietat va passar pel terrat' filmant l'episodi de diumenge, es burla de la temporada 11 i expressa el seu desig de continuar interpretant a Aaron fins i tot després que finalitzi el programa.\n'One More', l'últim dels sis nous episodis afegits a la temporada 10 de 'The Walking Dead', es va centrar tant en Aaron (Ross Marquand) com en Gabriel (Seth Gilliam) i va acabar amb un moment impactant que canviarà clarament les coses entre els dos personatges mentre l'espectacle arriba a la seva última temporada.\nL'hora va girar al voltant de les dues en marxa junts, ja que els recursos segueixen sent escassos per a la resta de supervivents després de la seva batalla amb els Xiuxiueigs. Tot i que no en troben gran cosa, sí que marquen (i beuen) una tona de whisky, fent-se introspectiu com més punyent tiren enrere. A mesura que passa la nit, Gabriel admet que ja no vol ser predicador, explica per què està cansat de la manca d’humanitat al món i proclama: “Els malvats no són l’excepció de la regla, sinó que són la regla . ' Fos, oi?\nSón breument capturats per un perillós foraster anomenat Mays (estrella convidada Robert Patrick), obligats a jugar (però, per sort, sobreviure) a un joc de ruleta russa, però són alliberats després que Gabriel li digui que l’amor, la misericòrdia i el perdó són tot el possible a la seva comunitat. Està ple de gent que es va perdre i va trobar el camí de tornada. També podeu, si ens ho deixeu ', va dir. Mentre la xerrada funcionava, Gabriel demostra que les seves paraules no eren altra cosa que una tàctica de negociació, i clava Mays amb la maça d'un braç d'Aaron, matant-lo. Comprensiblement, Aaron i els espectadors estan sorpresos.\nTooFab es va posar al dia amb Marquand, que va començar a filmar els nous episodis durant la pandèmia, va explicar com els parells de l’hora canviaran les coses en el futur, va parlar de la producció de la temporada 11 i va revelar el seu desig de continuar treballant a l’univers de Walking Dead, fins i tot després del pare mostrar embolcalls.\nQuan vau escoltar per primera vegada que arribarien nous episodis, en quin moment sabíeu que estareu emparellats amb Seth / Gabriel i què us va fer emocionar amb aquesta parella?\nCrec que ho vaig saber relativament poc després d’haver sabut que farien els nous episodis. Encara estaven esbrinant exactament quants n’hi hauria per a cadascun de nosaltres, però es va parlar que hi hauria uns sis episodis. I al cap d’un mes després, vaig saber que anava a treballar amb Seth i estava molt emocionat. M’encanta Seth en general i m’encanta treballar amb ell. Sempre porta bones opcions i és un actor fantàstic, de manera que és molt divertit de treballar. I ens ho vam passar molt bé. Evidentment, va ser un moment estrany per rodar, però ja ho sabeu, crec que ho vam fer amb la màxima seguretat possible donades les circumstàncies i m’encanta com va resultar l’episodi.\nQuè tan diferent va ser filmar aquest episodi més autònom? A part de les precaucions de seguretat, també és un episodi complet per a vosaltres dos en lloc del conjunt habitual.\nSens dubte, va ser el temps de pantalla més gran que he tingut en un episodi que en realitat va ser meravellós i va ser una veritable benedicció. Crec que tots sentíem el pes i l’ansietat de disparar durant una pandèmia. Per descomptat, la majoria de les nostres escenes eren a l’exterior, cosa que era un gran regal de Déu perquè la meva ansietat es produïa a través del sostre durant una pandèmia mundial. Per ser sincer, la producció va fer tot el possible per assegurar-se que fos segura. Ens vam sentir molt, molt cuidats durant tota la carrera. Crec que això és la prova que més produccions, ja siguin a la indústria de l’entreteniment o a altres indústries, es poden tornar a obrir de forma segura i saludable, només s’ha de fer d’una manera determinada.\nQuan comenceu a llegir les coses de la ruleta russa al guió, el que us passa pel cap és que sabeu que no acabarà bé algú .\nSeth i jo vam parlar d'això, però definitivament va evocar el nostre amor compartit per The Deer Hunter i aquesta és una de les meves pel·lícules preferides i crec que ens encanta fer aquest gest amb The Deer Hunter, però també volíem fer-ho nostre. Crec que la gran cosa del nostre episodi enfront de Deer Hunter són aquests dos homes que es veuen obligats a jugar a aquest horrible joc, no estan trencats, no intenten suïcidar-se, no viuen al límit, sinó En realitat, viuen els uns pels altres i hi ha aquesta garantia que no es diu que si un es mata a si mateix, l’altre continuarà tenint cura dels altres fills i que no hi haurà malícia ni odi a la ment de l’altra persona. Has de fer el que has de fer i m’encanta que s’escrivís així.\nNo acaba bé per Mayes, el personatge de Robert Patrick. Com creus que això canviarà la relació d’Aaron i Gabriel en el futur? Fins i tot, Gabriel va utilitzar la mà d’Aaron per matar l’home que tenia al davant.\nSí, crec que segur que canviarà les coses. No veig com Aaron no el podia mirar una mica diferent. Sobretot, assegut al magatzem prenent begudes i aprofundint en la naturalesa de la humanitat, crec que veu un costat diferent de Gabriel que mai no havia vist. Un costat que es renuncia a la bondat de la gent i que realment sorprèn a Aaron, perquè crec que va ser el que sempre va sentir en comú amb el pare Gabriel, era la seva creença compartida que hi ha bondat al món, queda gent bona i hem d’aconseguir que aquestes persones es quedin al redós. Per tant, quan Gabriel diu que 'les persones malvades no són l'excepció de la regla, són la regla'. Oh, vaja, potser et llegeixo malament. Definitivament, a partir d’ara el mirarà de forma diferent.\njustin bieber joc de trons\nAixò també sembla un sentiment que comparteixen alguns personatges en aquest moment, com Carol que diu quin és el sentit de reconstruir Alexandria si algú altre vindrà i el tornarà a enderrocar. És aquesta una mentalitat que és possible que vegem més a la temporada 11?\nCrec que aquesta és l’eterna lluita d’aquest programa, oi? Com manteniu la vostra humanitat després que tot s’hagi desfet? Encara val la pena lluitar per la societat? Crec que hi ha certs personatges que oscil·laran dins i fora d’aquests sentiments durant la cursa del programa. Però l’únic que m’agrada d’Aaron és que, tan fosc com s’ha fet, tan brutal com de vegades, mai no ha renunciat a la idea de la bondat i per la qual val la pena lluitar la societat en general. Crec que això sempre és el que més m’agrada d’aquest personatge, ell només creu realment en la bondat de les persones i els vol atraure d’aquesta manera. Veurem com tot això sacseja Aaron i la colla.\nCom va ser que Robert Patrick s’unís al seu doble paper en aquest episodi? És divertit donar la benvinguda a les cares noves de tant en tant?\nEm va emocionar molt quan vaig saber que ho faria. Vaig créixer veient Terminator 2, The X-Files, Copland, és un actor tan increïble i no crec que tingui prou mèrit pel matís que aporta a aquests personatges foscos i amenaçadors. Posa un to tan interessant a cadascun dels seus personatges, tots són molt diferents i extremadament matisats, és un actor brillant i només un estimat home. Estàvem fent broma al final de l'episodi, hem d'aconseguir un triple per a tu. Hem d’assegurar-nos que pugueu tornar a jugar amb nosaltres de nou, encara que sigui com una seqüència de somnis o alguna cosa així. Era increïble, era un noi fantàstic per treballar i espero que torni a tenir l’oportunitat de treballar amb ell de nou.\nLa temporada 11 ja ha començat a rodar, com va ser tornar al plató amb tothom seguint un parèntesi més llarg de l’habitual?\nVa ser un rodatge estrany a l'octubre dels nous episodis, però érem menys, de manera que va ser estrany però també sostenible. Veure de nou tot el repartiment i la tripulació junts, i va ser gairebé tothom alhora, va ser emocionant i crec que tots teníem una mica de llàgrima perquè ens veiem, ens volem abraçar, però no podem. Encara estem contents de fer distàncies socials, cosa que és molt intel·ligent, però estem un al voltant de l’altre i ens fa molt bé tornar. Però encara som molt conscients del que està passant al món i, per tant, tenim el nostre millor comportament, però és un to molt diferent, mentiria si digués que no. Tot i així, tots estem molt agraïts de tornar a explicar aquestes històries i agraïts de treballar, per ser honest.\nL’humor és diferent sabent que aquest és el començament de la temporada final? Sabem que és una temporada final de dos anys, gairebé dos, però, això, comença a entrar?\nSí, crec que va començar a arrossegar-se fins i tot abans de començar a filmar. És una sensació molt agredolça. Es va parlar de tenir una 12a temporada, no sabíem si anava a 15, 20 fins i tot, es va parlar que duraria molt de temps, com Els Simpson. És un final molt, molt agredolç, però crec que estem encantats d’explicar les millors històries que podem durant la temporada passada i donar-li l’esmalt i el respecte que es mereix a la sortida.\nSembla que l’univers de The Walking Dead encara viurà durant els propers anys. En cas que Aaron sortís viu del final de la sèrie, estaria de baixa per continuar interpretant-lo o aparèixer en algun dels futurs projectes?\nLa vostra suposició és tan bona com la meva per al seu destí, no tinc ni idea de quan o si morirà, però si ho fa durant tota la temporada, m’encantaria continuar jugant amb ell. Segur que ha estat la millor oportunitat que he tingut a la meva vida.\nEn general, hi ha alguna cosa que es pugui provocar sobre el viatge d’Aaron a la temporada 11 o sobre una possible connexió amb la Commonwealth, que la showrunner Angela Kang ja va confirmar que s’explorarà.\nUh, m'agradaria poder burlar-me d'alguna cosa, però seria una suposició total en aquest moment. El mantenen molt a prop del pit, cosa que respecto, per spoiler. Realment no sé res d’on anirà la història aquest any. Sé que, per descomptat, estarem enfrontant-nos a la Mancomunitat, però a part d’això, no en tinc ni idea.\nEstem acostumats a aquesta resposta d’aquest repartiment.\n[Riu] És la veritat! Una cosa seria que diguéssim: 'No, no us ho podem dir perquè no us ho podem dir'. No, no t’ho expliquem perquè no ho sabem. No en tenim ni idea!\n'The Walking Dead' s'emet els diumenges a AMC.\nmel de carbassa boo boo\nestà viu dolly parton\nculte al final chucky\nmodels amb espatlles amples\nestà embarassada de Kailyn Lowry


De “Gradual” |\nArxiu de la categoria: De “Gradual”\nXV (Cendres d’Hiroshima)\nPublicat el 5 Agost 2010 per Josep Maria Balbastre\nA les set i mitja ha sonat el final de l’alarma aèria. Quedeu-vos de nit a casa. Però el sol, allargant la llum, acarona nenúfars grocs en la ciutat de l’aigua i algú vora el riu Ota, sota el pont Aioi, ha copsat de sobte un haikú: aquests nenúfars / i el sol fan engroguir / un tacte llarg. L’artiller Ferebee (8.15 a.m.) prem el botó roig i allibera Little Boy, 3 metres de llargària x 0,7 d’ample, 4 tones de pes, fantàstic el nostre xicot, s’ha atibacat d’urani 235. A 580 metres amolla la seua alquímia demolidora, només 3 dècimes de segon i la temperatura a l’hipocentre serà de 3.000 graus, o potser 4.000, alceu les mans per comprovar-ho.\nLa llum és irreal, blanquíssima, em travessa el cos. El meu cos, a punt de fondre’s, ha perdut els límits, però al carrer la gent s’incendia espontàniament, naufraga en pasta d’asfalt, udolant. I el vent abrasador que bat alhora tires de roba i pell, esmicola fetges i melses, inserta fragments de vidre. Hi ha passatgers que abandonen el tramvia i deixen els braços enganxats a les tires de cuir que pengen del sostre. El greix bombolleja sota cossos inflats, renegrits, i un gust de plom roman suspés en l’aire. Si naix un infant, el primer plany l’abocarà sobre el ventre socarrat de la mare. Dolçament cau la pluja negra. Ha diluït polsim de carbó humà. Apaivaga la pell però incinera el cor. Després, els vòmits de coàguls, les deposicions sanguinolentes, la formació dels queloides, la multiplicació embogida de les cèl·lules. Pel riu Fukushima navega el gran silenci, les vores atapeïdes de cadàvers. Que l’espessor de l’oblit et beneïsca des del mont Futaba.\nCel nuvolat sobre Kokuma. Jo he de teixir una cistella de vímet per desar-hi la cendra dels meus fills.\nPublicat dins de De "Gradual", Idea pròpia\t| Etiquetat com a Poesia\t| 2 respostes\nV (Dubtós espai d’esperança entre el llaç i l’ocell)\nPublicat el 4 Abril 2010 per Josep Maria Balbastre\nHem salvat la vida com l’ocell que fuig, a penes coberts amb el plomissall de la fam. El nostre món té uns límits ben acotats. Sovint ens engul de viu en viu, desapareixem en la desmemòria col·lectiva, llenques de cendra que sedimenten sobre la pell. Abandonar el món és un imperatiu categòric i amb ales de foc sobrevolem els paranys. Detalls que s’enganxen en el filferró espinós: unes pedres petites i refinades que vam recollir en alguna platja, el passeig a l’hora de la posta quan l’aigua és d’or batut, aquelles mans en el moment precís, un penjoll d’home en actitud d’escalar, tenia disset anys.\nLa roda del temps gira, és la seua rutina. Recomptes, desplaçaments per camins curulls de fang, estades al bloc 11. La fusta del món té clevills per on divisar el bosc, i el vent porta olor de molsa i escorces podrides. El desig d’enfonsar arrels a l’altra banda del riu. Hem anat de pressa, se’ns haurien endut les aigües. De pressa caldrà oblidar. En un camp de mines hom pot oblidar moltes coses. Hi ha qui beu a glops aquella aigua. Immediatament oblida les cames, deu companys del barracó. La vida ens ofega, ens passa més amunt del coll.\nHavíem caigut a les seues dents, ens xuclaven el cor les seues urpes, guatles a trenc de gola. S’ha trencat el llaç i tots n’hem fugit.\nPublicat dins de De "Gradual", Idea pròpia\t| Deixa un comentari\nMemòria : celebració? (27 de gener!)\nPublicat el 27 gener 2010 per Josep Maria Balbastre\nTota paraula és sobrera. Qualsevol comentari, luxós.\nEn tot cos e tota en cascun membre\nLa meua humanitat escindida dubta. En un cos\nobjecte de turment, que es dissoldrà a la fi,\ntot són límits? L’esperit,\nque pateix i qüestiona, capaç\nd’estimar un altre,\nes troba fora del temps?\nSóc un cos que pregunta\ni el meu dolor no és miscible\nen cap aigua primordial,\nni en l’amnèsia tota del temps,\nni en l’oblivió de la quotidianitat,\naquest dia a dia de la història.\nAra mateix recorde cadascuna\nde les crueltats infligides, cada\nexacta tortura, cada humiliació,\nla violència metòdicament aplicada\na cada membre del meu ser humà.\nPublicat dins de De "Gradual", Idea pròpia\t| Etiquetat com a Poesia\t| Deixa un comentari\nIX (L’atzarosa mort i vida de les paraules)\nPublicat el 28 Mai 2009 per Josep Maria Balbastre\n[D’injustícies, n’hi ha hagut moltes al llarg de la història. Però pretendre que les accions mampreses pel jutge Garzón a fi d’investigar els crims de lesa humanitat comesos durant la Guerra Civil i el primer franquisme, desenterrar les víctimes, identificar-les i retornar les seues restes als familiars, pretendre, dic, que tot açò siga injust i possiblement delictiu, hauria de comportar l’expulsió directa del consorci de les nacions civilitzades de qualsevol país que donara suport a aquesta pretensió. Sabent, a més a més, la identitat dels promotors de la tal pretensió, el contingut del següent poema es manifesta amb total vigència i actualitat. I, desgraciadament, també amb futur.]\nNingú no t’escolta. És com parlar en la buidor. Unes paraules no creïbles perquè són increïbles, unes paraules cansades, erosionades, de contorns desgastats, sense traducció possible. Els mots són aquí, però ja no signifiquen res. Què vol dir la paraula cadàver? Què significa deportar? Sense passat, sense records, dubten de la veracitat d’allò que descriuen. En aquesta situació, una paraula es degrada. Les altres la repudien, li fugen, no volen escoltar-ne els laments llastimosos. Qui comprén el sentit correcte d’extermini? Ulcerades, els agafa rampa, un estertor de síl·labes. Dir la paraula dolor no fa mal a ningú. La consumpció dels termes: en col·lapsa la capacitat significativa, es menja el fruit del seu treball. Cendra de paraules, astres apagats, eclipsis, forats negres en òrbita, màscares que respiren, pateixen i callen.\nEl perdedor és l’únic amo de la veritat.\nLa fam de les paraules fruita com una parra. Renaixen els mots, es reencarnen, els creixen arrels i tendons, adquireixen massa i volum, es fan densos, pesen. Una oposició frontal al silenci: evitar la inanició de la memòria. Aquelles paraules invàlides, hemiplègiques, amputades, esporgades, restituïdes (ara) a l’origen, com plançons d’olivera al voltant de les fosses comunes. El valor de dir les paraules amb tota l’aflicció, amb tot el dolor i el vidre fos llançat a l’aigua, amb tot l’ultratge, amb l’espant encara que en diguen anacrònic.\nEl vencedor continua engreixant mentides. Els fills dels seus fills.\nPublicat el 27 Mai 2009 per Josep Maria Balbastre\nÉs estrany pensar ara en tu, que te n’anares sense corsés ni ulls, nu com l’instant prodigiós del teu naixement, mentre camine per l’andana assoleiada de Birkenau. En aquest món que ells han creat d’acord amb la seua voluntat és on vull quedar-me per sempre, hi faré estada mentre perdura eternament la Shoah. És ací on vull quedar-me per sempre, ací em van fer, d’ací em van traure, ací he tornat. Viuré i crearé un futur i no oblidaré. Cosida a la pell, tatuada a foc al moll de l’os, porte una marca inesborrable: el meu amor habita dins de mi, no pot deixar-me, no s’alimenta de cap altre cos. Beneït siga el seu nom en aquest cos, en el teu cos consternat, en aquells cossos d’anys cansats, de llarga i silenciosa Shoah. I com es crea el dolor? Com s’injecta el dolor en els cossos reblits d’anys cansats? Déu era dins o fora del recinte sagrat? I les mans humanes, el cor de carn? I la terra ungida on puga germinar la salvació, arrelar aquest baf ciclònic que em guareix el cor fet ascles? Tasteu-lo i mireu-lo, tasteu-lo i mireu-lo de nou. Qui és Just entre les Nacions? Matar un cabell és matar tota la humanitat, la beneïda humanitat per sempre, per tota l’eternitat, en la vostra vida vestida d’oprobi i en els vostres dies de parpelles aclucades i en la vida de la beneïda Shoah. Ara les teues despulles posseeixen la terra, hi guarden una aliança perpètua, un pacte, les teues despulles nues, les teues despulles que són el bramul de la memòria mentre perdura eternament la Shoah, ací tindré una llàntia encesa mentre perdura eternament la Shoah, no deixaré que s’adormen els meus ulls esgarrats mentre perdura eternament la Shoah, recordaré aquestes cendres fins al dia del retorn mentre perdura eternament la Shoah, mentre baixa del cel una pau gran, un consol, una expiació per a nosaltres, mentre perdura l’harmonia en les altures, i en la destrucció, mentre perdura la Shoah.\nVIII (A la llum de l’albada contemplem la llampant verticalitat de la xemeneia)\nPublicat el 5 Mai 2009 per Josep Maria Balbastre\nÉs inútil que us alceu tan de matí. El traïdor trairà, el devastador devastarà, el xantatgista farà xantatge, el lladre robarà, els moribunds moriran. És inútil que vigilen els guardes. El sofriment assolirà fins a la tercera llitera, el brou aigualit fugirà per esfínters embogits, anàrquics, els membres subhumans acabaran tornant-se com llenya, ascles, fòssils, la matèria mortal superarà la rasa, es vessarà sobre la neu bruta, embrutida.\nLa condensació del no-res, la corporeïtat del buit, la consistència del dolor, sòlida, compacta, que pren possessió del cos, l’habita. La nit com un úter calent, trinxera folrada de somnis, resposta del desig, buirac de l’esperança, emmirallament del silenci, corporal calaixera. Els sotracs de la llum. Travessa exbiaxadament el fullam en la boscúria, llenega vora el filferro electrificat, bat l’opacitat de les rajoles. La llum: fletxa en mans d’un guerrer, diària batalla, transició cruenta, mostrari d’una mort solitària, lladruc, esperança rompuda o inici de la neu, destí indefugible, l’eixida es fa per la xemeneia, inútil pregunta, espurna del fred.\nQuè és aquest foc? Som nosaltres, que ens hi cremem.\nPublicat el 28 Abril 2009 per Josep Maria Balbastre\nPorten la meua vida al silenci del sepulcre,\nem posen damunt una llosa.\nEs perderen més enllà del dur envà dels somnis. S’embolcallaren dins la pedra amb cartipassos plens de nit i respiraren aigua en vells pulmons de plomes embassades. Cremaren versos en les cambres verinoses de Ziklon B. Ballaren amb alguna cama mutilada enmig de lluites entre tribus. Creuaren sense rumb laberints desèrtics amb milers de portes i racons. Tingueren llavis malaltissos buits de raquitisme, buits de silicona, ulls malalts de pur ocàs, dits malalts de fang, malalts de foc, malalts de fam, malalts de plor.\nCollaren el cap a les roses groguenques enforcades a l’extrem del carrer. Cridaren de por i mostraren tendresa en el túnel del tren que venia a Treblinka. Oblidaren per on discorria el camí cap a casa. Hi podrem retornar al crepuscle? Aquella tardor plovedora que tot ho fongué i els deixà en un solar perquè, eterns transeünts, escarbaren en el fem i les hores se’ls tornaren de plom i de llàgrimes mòltes i de corbs. Tenien les butxaques cosides a forats. Tenien els records beneïts amb salpassa d’infern i l’aroma del sol aparcat a l’ampit de la fosca finestra.\nMenjaren sopa freda tant com va durar la llarga cicatriu. A la fi, toparen amb un munt de fulles seques que ocultaven el deliri. Agranaren teranyines en els corredors que porten a la mort urbanitzada. Immolaren cada dent que el mos al pa metàl·lic exigia. Encetaren ulls immensos quan la nit ardent es feia crit. Se sentiren com estranys enmig del riu de noms que miren fixos com ofenses des del marbre immarcescible d’una làpida constant.\n(La soledat que naix dels ossos és gran)\nPublicat el 30 Març 2009 per Josep Maria Balbastre\nLa soledat que naix dels ossos és gran.\nI un dolor remoreja de lluny, des d’una fondària\nde palpissos que anuncien brostatge. Pateix la llengua\nles contraccions de la semença, les sacsejades\ndel part. Crida l’immens silenci\nde l’ossada, batecs muts que la geniva no tanca.\nQui pot fermar l’allau de la paraula\nque es dessagna? Qui marcirà aquest dir únic,\nsolitari, irrepetible, absolut?\nPublicat dins de De "Gradual", Idea pròpia\t| 2 respostes