golea | 21 Desembre, 2006 18:54\nque no sobreviuen al món. I parlar-les\nen el món. Inaccessible\nque s’alça damunt la terra, encenent\nel breu miracle\nde l’ull obert –\ni el dia que s’estendrà\ncom un foc de fulles\ndurant el primer vent fred\nconsumint el món\nen la senzilla parla\nVersions | Enllaç permanent | Comentaris (3) | Retroenllaços (0)\ngolea | 15 Desembre, 2006 12:53\nHeroi de les Muntanyes Rocoses,\non habitaràs ara,\namb la teva capa d'estam\ni els teus costums d'òliba?\nMentre miris el mapa girador,\natura'l en el punt d'un llac\nque no tengui volta.\nTrobaràs el poal del fems,\ndeixalles de la mel,\ni perdràs el lament\nentre colons hippies\nque fan dolça l'aigua\namb algues de marihuana.\nNo deixis que la lluna\ncanviï una altra vegada de mida\ni vine prest al meu país.\nDulce Díaz Marrero (1953-1978)\nHistòria vertadera del vaixell el Golea\ngolea | 12 Desembre, 2006 15:16\nFotografia d'Andreu Muntaner\nLa primavera de l’any 1931 El Golea, un buc-correu que sortia de Port-Vendres rumb cap a Alger, mai no va arribar a port. A una vella postal apareix la imatge del vaixell i descriu l’embarrancament en aigües de Capdepera, a Sa Mesquida (tot i que el lloc que indica la postal, Cala Agulla, és erroni). El nom de El Golea ve d’un poble del desert del Sahara, nom donat pels francesos pel seu domini del territori a l’època colonial.\nA la postal també hi ha el nom de la companyia del vaixell; la Compagnie de Navigation Mixte S.A., (La Seyne, France), la varen fundar, a Marsella l’any 1850, els enginyers auxiliars, que li donaven el nom a la companyia, per cobrir el servei de passatgers entre Marsella i el Nord d’Àfrica. El 1853, les operacions s’estengueren a Amèrica del Sud, però cessaren l’any 1857. Inauguraren un servei a la costa oest d’Àfrica el 1894, però l’esfera significativa d’operacions va ser el Mediterrari. Brown Boweri, l’empresa que fabricà les turbines del vaixell era del Regne Unit. A les xemeneies hi ha dues sigles, NM, que signifiquen navegation mixte, això és que transportaven càrrega i passatge. El Golea surt a les llistes dels vaixells de l’empresa, no obstant, només hi ha una nota amb les dades del tonelatge, i de la seva curta existència, de 1929 a 1931, quan naufragà a les “Balearic Islands”:\nL’empresa només té un breu apunt dedicat a El Golea, mentre que d’altres naus té reportatges il·lustrats. El Golea podia dur un passatge de noranta-vuit en primera classe, cent trenta-dos en segona classe i cent passatgers de tercera classe. Pesava 4’840 tones, i el construí Forges & Chantiers de la Mediteranee per a la Compagnie de Navigation Mixte. La data del naufragi de la postal és el 26 de maig de 1931. Diuen que mentre navegava cap a Alger, colpejà contra les roques de Cala Mesquida en una tempesta i quedà xapat per la meitat. Però aquesta data no és la mateixa que surt publicada en un article aparegut en el número 217 de la revista local Cap Vermell de Capdepera-Cala Rajada, el mes de de gener de 2001, on Es padrí maleter afirmava que aquest vapor embarrancà dia 8 de març de 1930, devers Sa Mesquida, a dins Es Llamp, just devora Es riu de sa fusta. A més, afegia: “Vengueren tots els remolcadors que en aquell temps hi havia a Mallorca, Menorca, Eivissa, però, així i tot, no el pogueren arrabassar de damunt aquell llisar, on havia embarrancat un vespre de boira, durant el trajecte que feia cada setmana des de Marsella a Alger”.\nSegons he pogut aclarir, el naufragi va ser un vespre de boira. Embarrancà prop de Es Freu de Sa Mesquida, dins Es Llamp com s’ha dit abans, i encara conserven objectes a moltes cases del poble, ferro i llautó sobretot. El fet va tenir ressò a nivell social. Pels pobles de la comarca aquest enfonsament va ser tot un esdeveniment; la gent va venir d’Artà, de Son Servera i d’altres indrets de l’illa a veure el succés. Hi havia moments en que hi havia més de cent persones en els penya-segats, on no hi havia pins, només hi havia mates, car el salitre de la mar no els deixava crèixer. Això feia que el poguéssin contemplar des d’enfora.\nEl capità del vaixell, a cada trajecte, quan anava i quan venia d’Alger, executava les tres pitades de salutació i acabava amb una quarta pitada curta. Curiosament, hi havia un altre vaixell que cobria el mateix trajecte, però que passava arran de les costes de Mallorca per la part de Sa Dragonera que també efectuava les tres pitades. També tocava la sirena en cas de boira. El dia del naufragi la mar estava completament en calma. El vaixell feia la seva singladura voltant es Cap des Freu. Les barques de pescadors que hi havia a prop hi feien els calamars. Les barques sortien a pescar davant de Es Freu i El Golea desvià uns quants graus la seva trajectòria i la ruta que habitualment feia lluny de la costa, la va fer per dins, vora Es Freu, on la nau quedà varada, amb la proa elevada uns quants metres. Afortunadament, no hi va haver cap baixa, els passatgers van quedar en el poble i al matí següent, ja hi havia els auxiliars francesos. Els remolcadors el varen intentar treure però rompien els cables cada vegada que ho intentaven, i en els vint-i-un dies d’haver embarrancat entrà el vent de nord. El temporal dificultà la tasca dels remolcadors, i el vaixell quedà xapat. Els diaris de l’època no varen treure cap notícia sobre aquest fet. . Els pescadors, si feia bon temps, anaven a treure ferro de El Golea, començaven el matí. Va estar vigilat perquè no s’emportàssin el material, però així i tot varen treure més d’un mirall i altres objectes. La casa asseguradora se va fer càrrec de molts d’objectes de valor. Així i tot dins el vaixell encara quedaven coses de vàlua, entre d’altres, quinqués. N’hi hagué que varen treure haram, bronze, llautó, i ferro sobretot. S'endugueren també els llits, car encara n’hi havia que dormien en llits de palla. Els carabiners feren màniga ampla, ja que en aquella època cobrien les necessitats del poble. Un testimoni contava haver vist l’excusat de El Golea en una possessió (tot un privilegi en aquella època). Els passatjers foren repatriats en un vaixell francès. El vaixell va sortir a subhasta i el comprà un tal Abrisqueta, que va venir a Cala Rajada i s’hospedà a una casa de Son Moll. Era un empresari basc que va adquirir part del material i que tenia un hotel a Cas Català. En el País Basc hi havia un alt grau de concentració de les empreses siderúrgiques, on vàren aparèixer els forns especialitzats; a partir d’aquesta indústria, consolidaren una xerxa d’empreses de construccions mecàniques i navals. L’“Águila” era el vaixell d’Abrisqueta, els mariners depositaven el ferro damunt el moll i venien camions de Palma i duien la ferralla a Fundición Mallorquina. Posteriorment la família “Blancus” s’encarregà d’aquest vaixell; compraren les peces per al desballestament. Portaven el ferro en el magatzem de davant Can Morey. Allà hi tenien una màquina de tallar ferro i feien trinxes.\nVaren treure ferralla durant vint anys, aproximadament, que enviaven a Bilbao a fondre. Les calderes del vaixell també les varen treure i eren fetes d’un ferro diferent. La comercialització del ferro, tot i que funcionà un quant temps, després acabà. La recerca del material fou clau a l’època de l’autarquia franquista. El bussejador que dinamità el vaixell era Joan Capllonch (Joan de “s’Aigo”), de Pollença; el seu fill Jordi l’auxiliava en la tasca de bombeig de l’aire. Només hi havia un bussejador que vestia una escafandra que presentava la complicació de la pressió de l’aigua, ja que obria els porus. Tenia càmara de descompressió. El vestit era de lona folrat d’amiant; també portava una guia i una corda. En el cap duia una vàlvula i de tant en quant apretava per amollar aire, perquè sinó el vestit podia esclatar. Posteriorment hi hagué un altra bussejador: Pere Gomila “Sopa”.\nEl quinzenari Llevant en un article signat sota el pseudònim de Blancaflor ens presenta una descripció literària dels pescadors de Cala Rajada de l’època : “ (...) en un poble de pescadors de cara vermella, mirada atrevida, de conversa brusca, que contaven llur aventures mentre repassaven les xerxes amb el trinxet a la mà”. Ara fa 75 anys del naufragi, i encara hi ha restes de ferro en el fons de la mar.\n1.Converses amb Gabriel Bagur “Vadó”, Tomeu “Barraqueta”, Tòfol Ferrer “Sagristà”, Nicolau Nadal, Tomeu Esteva “Blancus”, Toni Garau “Bombu” i Camilo Isern, de Can March.\n2.Quinzenari catòlic mallorquí “Llevant” (10/10/1929).\n7. Fotografies d’Andreu Muntaner Darder.\n[Publicat a Cap Vermell, núm. 264, març 2004]\ngolea | 05 Desembre, 2006 18:11\nHem sentit el gust de l’amfetamina.\nLa intoxicació general d’una nit de festa\na la Península de Llevant. L’illa\nera tota l’extensió,\nun programa perfecte on desplegar\nles nostres dèries. El fum, malgrat tot,\nens purifica. No parlam ni transmetem.\nFatigats, miram les carreteres\ni no ens interessa res.\nTesi de Llicenciatura (1983-1985)


T’enamoren les places? No et perdis aquestes tres - Línia Nou Barris\nT’enamoren les places? No et perdis aquestes tres\nLa Barcelona desconeguda|2020-10-06T16:35:37+02:001 octubre 2020|Sants-Montjuïc|Línia Nou Barris\nEl districte de Sants-Montjuïc és el més extens de Barcelona, amb una superfície de 2.090 hectàrees, que representa gairebé la cinquena part del terme municipal. Aquesta heterogeneïtat del territori es tradueix en una gran diversitat social i humana. Però quan es parla de places encisadores, són molt pocs els que pensen en aquest districte. Potser no saben que estan equivocats. A Sants-Montjuïc hi ha places que has de conèixer. Més enllà de la famosa plaça d’Osca, una de les més tradicionals del barri de Sants, rodejada d’edificacions típiques del segle XIX, n’hi ha d’altres que no tenen pèrdua, sobretot al barri del Poble-sec.\nEnvoltada d’arbres, edificis i petits comerços s’amaga la plaça del Setge de 1714, on confluïen el barri de l’Eixample de Santa Madrona i el barri de la França Xica. La plaça és un espai molt freqüentat pel veïnat del districte, especialment durant la Diada nacional de Catalunya, l’Onze de Setembre, quan s’omple d’ofrenes i senyeres que commemoren aquest fet històric. Antigament, les edificacions tenien altres usos, encara visibles avui dia.\nLa plaça del Sortidor és punt de trobada de veïns i veïnes que es refugien en aquest lloc amb caràcter propi\nSense moure’ns del Poble-sec, aquest barri té una de les places més carismàtiques de Barcelona. Envoltada de restaurants, edificis i petits comerços, la plaça del Sortidor és punt de trobada de veïns i veïnes que es refugien en aquest peculiar espai. Hi destaca la font de la plaça, igual que la de Canaletes, i el Centre Cívic El Sortidor, on es programen tallers i exposicions que animen la vida de barri. Per la seva forma quadrada, havia de ser l’eix del creixement urbanístic del Poble-sec, però no ho va arribar a ser mai a causa de la posterior construcció desordenada dels carrers. Actualment encara és un lloc de trobada destacat amb un caràcter propi excepcional.\nCom també ho és la plaça de Santa Madrona. Entre el carrer de la Font Honrada i el carrer de Grases, els seus restaurants i petits comerços la converteixen en un espai que conserva les tradicions més arrelades del Poble-sec, on tenen lloc activitats programades i festes populars. Des d’aquí s’inicia, per exemple, el conegut aplec de Santa Madrona, que porta els visitants fins a l’ermita de Montjuïc.\nAmb tot, tres places a les quals se’n podrien afegir d’altres d’arreu del districte i que fan de Sants-Montjuïc un lloc on poder endinsar-se en aquella llunyana vida de poble.


Projecte Cúpula – Una bio-construcció amb canya a Les Esplanes – Pàgina 2 – Un repte en bioconstrucció a l'Aula de Natura Les Esplanes\nProjecte Cúpula – Una bio-construcció amb canya a Les Esplanes\nUn repte en bioconstrucció a l'Aula de Natura Les Esplanes\nL’ideari del projecte\nCom fem els gabions\nEl dia a dia (blog)\nEl video del primer camp de treball – Setmana Santa 2015\n7 de maig de 2015 5 d'abril de 2016 adminweb\n[ Traduire en français ] [ Tradurre in Italiano ] [ Traducir al castellano ] [ Translate to English ]\nUnes imatges del bambú.\n6 de maig de 2015 5 d'abril de 2016 adminweb\nImatges del primer dels tallers\n7 d'abril de 2015 5 d'abril de 2016 adminweb\nSetmana Santa 2015 Les Esplanes (Nulles)\nEl primer taller de formació en el maneig de la canya.\nPreparant el material i construint les primeres columnes, arcs i anells.\nUs deixem un recull d’imatges i esperem que us animeu pel proper camp d’aprenentatge de juliol.\n[Clica sobre les imatges]\nSeguirem treballant en la construcció de columnes i els anells, en diferents caps de setmana previs al camp de treball del juliol, en que aixecarem l’estructura.\nVols estar informat d’aquestes jornades per practicar i adquirir més coneixement d’aquesta tècnica?\nPosa’t en contacte omplint el full següent: dades contacte\nEl primer dia d’un taller esperat!\n28 de març de 2015 5 d'abril de 2016 adminweb\nDesprès de dies de preparar el material tallant canya, resoldre el tema de la intendència, preparar els espais, planificar les activitats, ….. i altres, ha arribat el dia en que ens trobem un grup de persones que creiem que val la pena de viure l’experiència de treballar amb un material natural com és la canya.\nJa farem un resum al final del camp de treball, ara us deixo unes imatges tot dient que és un luxe tenir un grup com el que tenim, i amb uns professionals com els que ens acompanyen en aquest aprenentatge.\nFins aviat, i animeu-vos que hi ha encara dies per aprendre!!!\nClica per veure les imatges en gran\nAlgunes raons per venir a conèixer Les Esplanes i participar dels Workshops\n17 de març de 2015 29 de març de 2015 adminweb\nViure amb el ritme del sol\nUna masia orientada al sud, reconstruïda amb pedra del terreny\nAprofitem la pressió de caiguda de l’aigua i estalviem energia\nEl lavabo sec dins de casa\nUna cuina calefactora conectada al terra radiant ens manté calenta la llar a cost 0.\nEnergia solar tèrmica per la casa\nLes avantatges dels lavabos secs\nNo estem conectats a cap xarxa!!\nLa piscina natural per evitar la toxicitat del clor.\nEscalfador solar casolà per la rentadora i la dutxa\nDepurar les aigues residuals amb plantes\nCom depurar aigua amb micro-organismes\nAquestes són part de les particularitats de Les Esplanes que podeu descobrir convivint uns dies amb nosaltres.\nVisiteu la web: http://www.lesesplanes.cat hi trobareu activitats relacionades amb permacultura, sostenibilitat, turisme, educació, salud, ecologia, …..\nJa tenim la canya tallada!!!\n15 de març de 2015 5 d'abril de 2016 adminweb\nAquesta era una tasca feixuga i ja està llesta. Els qui participeu dels camps de treball per Setmana Santa podreu disposar del material a Les Esplanes. Ara caldrà netejar un xic i classificar, fet que ho farem alhora que aprenem a construir els feixos de canya que donaran forma als arcs de l’estructura de la cúpula.\nGràcies a tots els qui ens heu ajudat !!!\nAmb motorserra per a les grans\nEl pobre cotxe s’ha comportat com un jabato!\nSembla que no faltarà bon bambú.\nUns quants viatges en han fet falta.\nD’exercici no n’ha faltat.\nApunta’t als camps de treball\n26 de febrer de 2015 5 d'abril de 2016 adminweb\nOberta la convocatòria de places per als camps de treball\nSi vols aprendre tècniques de construcció amb materials naturals, aquesta és una molt bona oportunitat. Canya, terra i pedra, tres elements molt presents al nostre territori, econòmics, fàcils d’obtenir i que ens ofereixen moltes possibilitats alhora de crear espais.\nEn castellà: En anglès:\nEnvia’ns un correu per a realitzar la inscripció o demanar més informació (clica la imatge):\nA més podràs viure l’experiència de compartir una masia agro-ecològica, auto-sostenible energèticament, i un concepte de permacultura fet realitat. Visita el lloc a: www.lesesplanes.cat\nT’esperem i agrairem en feu difusió entre les vostres amistats.\nL’equip de Les Esplanes Permacultura (Associació sense anim de lucre)\nDies en que tallarem canya, ens vens a ajudar?\n7 de febrer de 2015 5 d'abril de 2016 adminweb\nAquestes setmanes ..\ntallarem canya aprofitant que estem amb una lluna favorable. Ho farem els dies 11,12 i 13 de febrer i la setmana del 3 al 13 de març. Si us apunteu envieu correu a cupula@lesesplanes.cat (es tracta d’un nou correu que farem servir per el projecte)\nDies a tallar canya al Març Horari: quedem a les 8,30 a Les Esplanes\nAquesta setmana els dies 3, 4 i 7 al matí La setmana vinent: dies 10, 11 i 14\nAls voluntaris ja us avisarem. Us recordem que ho fem amb intercanvi per Ecos.\nTot i ser la part més feixuga per l’esforç físic a fer i que sembla menys tècnica, està molt bé de conèixer i viure, ja que és la base que us permetrà de saber si podeu afrontar en un futur un repte de auto-construcció que demani paciència i esforç.\nDe moment ja ne hem tallat 3500 i ens falten unes altres 2500!\nJa en tenim 700 mes!!! (4/3/2015)\nNecessitem recollir bambú, si en teniu ho sabeu a on trobar-ne us agrairem que ens ho feu saber.\nUnes imatges d’aquests dies:\nUn vídeo de com fem els gabions\n1 de febrer de 2015 5 d'abril de 2016 adminweb\nUs deixem un vídeo de com estem fent els contraforts per a subjectar els punt d’arrancada dels arcs de canya.\n29 de gener de 2015 5 d'abril de 2016 adminweb\nHola a Tothom, ens ha costat arribar fins aquí. Ho fem amb molta il·lusió. Tenim entre mans un projecte molt engrescador i uns magnífics professionals col·laborant amb nosaltres.\nEns sentim rodejats d’amics amb els qui compartim inquietuds i estem segurs d’aconseguir la fita de crear aquest espai únic, per les seves pròpies característiques i pel d’humà que representa l’experiència de treballar amb companys, amb criteris de economia social, de sostenibilitat, de respecte, en mig de la natura, ….\nXavier Boltà i Mar Serrano, de l’Aula de Natura Les Esplanes (Nulles)\nEns trobareu al Facebook a:\nJa en sabem una mica més sobre la calç!\nRe-emprenem els treballs a la cúpula\nEl bambú va a l’escola! 4 de desembre de 2016\nJa en sabem una mica més sobre la calç! 16 de juny de 2016\n1er Taller tècnic i practic de revoc amb calç 10 de maig de 2016\nRe-emprenem els treballs a la cúpula 5 d'abril de 2016\nEl cartell de la festa!!! 26 d'agost de 2015\nQue ens diuen?


Niño Becerra | ..: MadeByMiki :..\nPosts Tagged ‘Niño Becerra’\nPer qui no va veure el programa “Singulars”, de Jaume Barberà, aquí us deixo un resum i el programa integre. Sincerament, crec que aquests dos economistes son una veu critica que cal escoltar. A partir d’aquí cadascú opini com vulgui, no cal ser un integrista, tan sols és bo escoltar i pensar per un mateix.\nSantiago Niño Becerra:\n1. La crisi encara no ha començat, començarà aquests propers juny, juliol, agost, setembre.\n2. Això es pagarà, tot s’acaba pagant, però com?, Espanya no té petroli ni matèries primes.\n3. Espanya ha crescut amb un model que està esgotat i que no te recanvi.\n4. La caiguda forta de PIB serà l’any vinent, entre el 2009 i el 2012 tindrem una caiguda d’un 15% del PIB.\n5. Respecte l’atur, aquestes son les previsions: 2010 un 22%, 2011 un 25%, 2012 un 30%, 2013 un 26%, 2014 un 24%. Això és atur africà, si no creixem un 2,5% no serem capaços de crear llocs de treball. Tot això provocarà una deflació en el seu moment culminant, el 2011 d’un 6%.\n6. O ningú és culpable o es que ho som tots. La situació ens a portat a un excés de crèdit per la necessitat de créixer.\n7. A l’any 1996 el deute privada era d’un 65% del PIB, ara és d’un 220%.\n8. Una solució: Necessitem més experts i menys polítics per coordinar mesures per avançar, i treure a la llum tota la porqueria que hi ha als bancs.\n9. En el futur Espanya no baixarà d’un 15%.\n10. Qui tingui deute, que el redueixi o si pot que el cancel·li.\n11. De cap manera és el moment de comprar un pis, el 2011, 2012 els pisos seran molt més barats.\n12. Si tingues molts diners no els portaria al banc.\n13. La contaminació baixarà, anirem cap a una etapa de més eficiència.\n1. La crisi ja ha començat, però el pitjor encara no ha arribat. Espanya a de col·locar aquest any 223.000 milions d’euros en deute pública (un 23% del PIB) que tenen venciment aquest any.\n2. Cada cop costa més arribar a final de mes, l’estructura fiscal d’Espanya fa que molt pocs paguin molt. I es persegueix a l’autònom, i no al que defrauda.\n3. S’han destruït en dos anys, 140.000 empreses (7000 d’elles eren grans empreses). Es impossible aixecar cap amb aquesta situació.\n4. Hi ha responsables de la crisi, n’hi ha en el món financer, polític, empresarial, periodístic, personal…\n5. Aquests responsables, ara son els que ens diuen que ja ens en hem sortit. Els medis de comunicació estan intervinguts i ens van manipulant dient-nos que aviat tornarem a estar com abans. Algú ha deixat diners a gent a la que no se l’havia avisat de on es posaven al demanar diners.\n6. Una solució: Cal intervenir entitats financeres o deixar que algunes caiguin. Cal començar a treballar en noves tecnologies.\n7. Hi ha pobres de solemnitat que no saben que ho son, viuen al dia creien que son rics.\n8. Ens interessa passar a un tipus fixe.\n9. No es el moment de comprar un habitatge. Lo millor és no comprar, anar de lloguer.\n10. Estic en contra dels ajuts a l’automòbil.\n11. Només que caigui una entitat mitjana aquí no aguanta res, per molt garantits que diguin que estan els diposits.\n12. No ens hem de creure els que ens diuen, a la tardor tot anirà a pitjor.\nAquí teniu el programa integre, via youtube:\nPost sobre això al blog de’n Marc Vidal:\n21 Abril 2010 at 10:54 pm\nTagged with 33, Barbarà, Corralito, crisi, immobiliaria, Marc Vidal, Niño Becerra, Santiago, Santiago Niño Becerra\n14/04/2010: Santiago Niño Becerra i Marc Vidal: dues visions de la crisi\nSantiago Niño i Marc Vidal al 33 !!!\nEn aquests moments i segons alguns indicadors, podria ser que el pitjor de la crisi econòmica ja s’hagi vist. A les diferents administracions i als seus “especialistes” més fidels que tanta poca pressa tenien per dir que hi havia crisi, ara els falta temps per dir 70 vegades cada dia que es podria haver tocat fons.\nÉs veritat això, ja s’ha tocat fons?\nSantiago Niño Becerra i Marc Vidal: dues visions de la crisi.\nSi això fos així, com és que cada mes l’atur continua augmentant? Com és que encara hi ha empreses que tanquen? Com és que, segons l’Eurostat, el 43% de la població activa entre 15 i 24 anys no té feina? Dit d’una altra manera, a Espanya, 4 joves de cada 10 no poden treballar. La mitjana europea és de 2.\nEl governador del Banc d’Espanya, Miguel Ángel Ordóñez, ha dit que “l’atur massiu” és el principal problema de la banca.\nDes d’abans de començar aquesta crisi, hi ha hagut economistes i altres professionals que advertien a contra corrent del que venia. En aquest programa, per exemple, i sense voler anar més lluny, s’han pogut veure els gràfics de Ricard Vergés en què qualsevol persona honesta pot adonar-se sense gaire esforç del que ha passat aquí.\nEntre els professionals que van alçar la veu d’alerta amb més anticipació, destaca Santiago Niño Becerra, catedràtic d’Estructura Econòmica de la Facultat d’Economia de l’Institut Químic de Sarrià (Universitat Ramon Llull), i autor del llibre “El crash del 2010”. Aquest mes ja se n’ha fet la setzena edició.\nNiño Becerra és clar i contundent: “la crisi actual és sistèmica. No hi ha culpables. El capitalisme s’acabarà el 2070. Som a la precrisi. La crisi arribarà el segon semestre d’aquest any i serà brutal, terrible”.\nA Niño Becerra se l’acusa de catastrofista i d’apocalíptic i d’astròleg-economista, però, de moment, els fets li van donant la raó. Becerra preveu que l’atur arribi l’any 2012 al 28-31% i que el PIB sigui a Espanya el 2011 del -9/-8,5%.\nUn altre dels professionals que més han parlat i parla de la crisi amb un to de denúncia és l’empresari i emprenedor Marc Vidal. És llicenciat en Administració i Direcció d‘Empreses i és l’autor d’un dels blogs sobre economia més influents d’Espanya. És cèlebre el seu comentari “El corralito español”, pel qual ha tingut més d’un problema. De paraula fàcil, Vidal no es cansa de fustigar la classe política per la seva inoperància i de denunciar que aquesta crisi té culpables. No s’oblida dels periodistes, als quals ens recrimina que no fem bé la nostra feina.\nMarc Vidal és un gran coneixedor del nou món que ha o està creant internet: les xarxes socials. És director general de Cink.\nCrisi o precrisi?\nQuins són els escenaris de futur?\nDilluns 19, a les 22.30, pel 33\n17 Abril 2010 at 8:55 am\nTagged with 33, Barbarà, Corralito, Marc Vidal, Niño Becerra, Santiago, Santiago Niño Becerra


Villa Agathè Agde França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 514 allotjaments a Agde.\nAgde City Center, Agde, França - Excepcional ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa Agathè\nDissenyat tant per oci com per negoci, Villa Agathè està situat idealment a Agde; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nVilla Agathè ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix instal.lacions per a minusvàl.lids, instal.lacions de barbacoa.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, forn microones per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com piscina exterior, jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Villa Agathè.


el mas rampinyo: de juliol 2017\nA PUNT D' EMBALAR...\nJULIOL 2017 MAS RAMPINYO\na de juliol 27, 2017\nLa construcció del edifici que hi ha a prop de la llacuna a Mas Rampinyo, està canviant el Skyline del veïnat, avui publico aquesta imatge per veure com destaca per la seva alçada.\nFotografia realitzada al mes de juny 2017.\nPER QUAN UNA ROTONDA EN CONDICIONS...\nL’actual govern va posar els blocs de ciment per substituir els de plàstic , va ampliar el espai per fer una rotonda més segura. Però per quan ? es realitzaran les obres per fer-ne una més adequada.\nPassa el temps i encara tenim una rotonda inacabada , com d’ altre que hi ha a prop .\nFotografia realitzada en aquest mes de juliol.\na de juliol 15, 2017\nFa molt de temps hi ha un contenidor a la zona d' aparcaments de vehicles sobre la línea de tren a Puigcerdà, davant d' habitatges nous de Mas Duran a Mas Rampinyo. Amb tapes aquest contenidor origina algunes pudors i d' ell surten líquids que taquen el terra.\nSuposo que aquesta zona es pública, i de tant en tant alguna patrulla de la policia local , passa per la zona i comprova com aquest contenidor porta molt de temps . No se si es normal que no es faci retirar, no se si es que ha de estar en aquell indret per alguna raó però un cop més em sembla una mostra més de la deixadesa que en certs aspectes tenim al municipi.\nfotografia realitzada en aquest mes de juliol\nNo és de rebut que tinguem una acumulació de deixalles, des de fa temps , per els vianants que passem per la zona , ni per els turistes que van i venen de l' hotel. Es lamentable comprovar com està la zona de pas ( cada cop hi ha més moviment). Suposo que es ADIF la responsable de al neteja de la zona , si no a qui correspongui que exigeixi la neteja i adequació de la zona.\nEs una vergonya que les administracions ho permetin... una ciutat bruta ? no gràcies.\nfotografies realitzades al mes de juny\nA PUNT D' EMBALAR... JULIOL 2017 MAS RAMPINYO\nSKYLINE ... La construcció del edifici que hi ha ...\nPER QUAN UNA ROTONDA EN CONDICIONS... L’actual gov...\nIMATGES DE MAS RAMPINYO... Fa molt de tempshi ha u...\nNO ÉS DE REBUT No és de rebut que tinguem un...


Admissió i Matrícula curs 2022-2023\nPer a poder realitzar un cicle formatiu, primer has de sol·licitar l'Admissió en les dates fixades per la Conselleria, i posteriorment, si eres admés, formalitzar la matrícula en el període establit.\nA continuació tens el procediment explicat, ja que enguany es farà de manera electrònica.\nG. Bàsic G. Mitjà i G. Superior C. Especialización\nPresentació Sol·licituds Admissió 19 al 29 de maig 19 al 29 de maig 19 al 29 de maig\nPresentació requisit acadèmic fins al 30 de juny fins el 4 de juliol fins el 5 de juliol\nPublicació Llistes Provisionals 6 de juliol\nReclamacions Llistes Prov.\nPublicació Llistes Definitives 14 de juliol\nReclamacions Llistes Def. del 14 al 18 de juliol del 21 al 25 de juliol del 26 al 28 de juliol\nMatrícula del 15 al 21 de juliol\ndel 22 al 29 de juliol del 12 al 15 de set.\nAdmissió (preinscripció) per al curs 2022-2023\nQui ha de sol·licitar Admissió?\nTots els alumnes nous que desitgen realitzar estudis en el curs 2022-2023.\nEls alumnes del Centre que canvien de cicle.\nTots els alumnes de Semipresencial.\nEls alumnes que es presenten a la Prova d'Accés hauran també de realitzar la sol·licitud d'admissió al Cicle en el qual desitgen matricular-se.\nQui no sol·licite l'Admissió en les dates assenyalades a continuació, no podrà després matricular-se, llevat que queden places vacants al setembre. Per a matricular-se és imprescindible realitzar abans l'Admissió.\nDesprés de realitzar l'Admissió, la Conselleria d'Educació traurà els llistats d'admesos. Els alumnes admesos hauran de formalitzar la matrícula en les dates que s'indiquen (del 15 al 21 de juliol en G. Bàsic, del 22 al 29 de juliol en Grau Mitjà i Superior, i del 12 al 15 de setembre en Cursos d'Especialització).\nCom sol·licitar l'Admissió?\nEs tramitarà de manera electrònica:\ndel 19 al 29 de maig per a G. Bàsic, G. Mitjà i G. Superior, i C. Especialització\nInformació de com s'accedeix a Cicles. Ací pots consultar com es reparteixen les places en funció de la via d'accés (batxillerat, prova d'accés, ESO, Universitat, grau mitjà, etc.)\nEn este enllaç pots consultar les notes de tall per a entrar en cada cicle l'any passat (no suposa que enguany siguen les mateixes notes), perquè comproves per quina via d'accés et pot interessar accedir, en cas que pugues accedir per més d'una.\nInformació sobre Admissió 2021-22 (Informació d'ajuda relativa al procés d'Admissió)\nAccés a la Resolució que estableix el calendari d'admissió\nProcediment per a sol·licitar l'Admissió\nAccedir a la web telematricula.es\ndel 19 al 29 de maig (G. Bàsic, G. Mitjà i G. Superior, i C. Especialització)\nObtindre la 'Clau d'Admissió'. Has d'introduir les dades que se citen a continuació (si el sol·licitant és menor d'edat, s'introduiran les dades del pare, mare o tutor legal)\n- Si tens DNI, has d'introduir el número de DNI del sol·licitant + el Número de Suport (IDESP en els models antics) (és un codi de 9 lletres i números que hi ha en el DNI) + Data de naiximent de la persona sol·licitant + marcar la casella de l'acceptació de comprovació del Ministeri de l'Interior + una adreça de correu electrònic.\n- Si tens NIE, targeta d'estrangers o permís de residència, has d'introduir el número del NIE + Número de suport (identificat com IXESP en els models antics de NIE) + Data de naixement + marcar la casella de l'acceptació de comprovació del Ministeri de l'Interior + una adreça de correu electrònic..\n- Si tens certificat de registre de ciutadania de la Unió Europea, introduiràs el número del NIE + Número del certificat precedit per la lletra C + Data de naixement + marcar la casella de l'acceptació de comprovació del Ministeri de l'Interior + una adreça de correu electrònic.\n- Si només tens passaport, o no tens accés a mitjans electrònics hauràs d'acudir al centre per a realitzar la sol·licitud. En cas d'acudir al nostre centre has de demanar cita telefònicament.\nA continuació la Conselleria t'enviarà la clau d'accés al correu electrònic que has especificat. Aquesta clau consta d'un identificador i una contrasenya.. Esta “clau d'admissió” haurà de ser conservada per a presentar reclamació, si fora necessari, i també per a consultar el resultat de l'admissió.\nUna vegada obtinguda la Clau d'admissió, en la mateixa web telematrícula.es accediràs a l'apartat 'Procés d'Admissió', triant els estudis que vols sol·licitar.\nEmplena el model de sol·licitud (només pots emplenar una sol·licitud per cada tipus d'ensenyament: presencial, semipresencial), indicant les següents dades:\n- Identificació de l'alumne o alumna per a el/la que se sol·licita plaça.\n- Identificació de la persona sol·licitant. Figurarà com a signant de la sol·licitud l'alumne/a sol·licitant i en el cas d'els/les menors d'edat, serà la mare/pare, tutor/a o persona que els representa legalment.\n- Circumstàncies al·legades per la persona sol·licitant per al procés d'admissió.\n- Nivell educatiu sol·licitat\n- Centres sol·licitats, fins a un màxim de cinc, ordenats segons criteri de preferència, en el cas de sol·licituds d'FP presencial. I en el cas de sol·licituds en règim semipresencial, es podrà sol·licitar un màxim de 50 mòduls professionals. T'aconsellem que introduïsques 5 centres o cicles que desitjaries cursar, per a no quedar-te sense plaça si no obtingueres el cicle sol·licitat en primera opció. Pots demanar el mateix cicle en 5 centres, o diferents cicles en els centres que vulgues, sempre amb el màxim de cinc i ordenats segons la teua preferència.\n- Correu electrònic, en el qual rebrà la informació necessària per a accedir a la consulta del resultat del procediment d'admissió\nEn este enllaç la Conselleria posarà instruccions i orientacions sobre l'admissió.\nNomés es pot emplenar una sol·licitud per ensenyament i modalitat (presencial, semipresencial). Aquesta sol·licitud podrà ser emplenada o modificada en més d'una ocasió durant el període en què estiga operativa l'aplicació per a formular sol·licituds d'admissió. En aquest cas es tindrà en compte l'última sol·licitud presentada electrònicament.\nJustificant d'haver participat en l'Admissió\nUna vegada acabat el període de presentació de sol·licituds d'admissió, els centres introduiran els Requisits Acadèmics dels participants d'accés directe que consten en el sistema. En aqueix moment, les persones sol·licitants rebran, en el correu electrònic indicat en la sol·licitud, la confirmació de la seua participació en el procés d'admissió.\nUna setmana abans de la finalització del termini de presentació de Requisit Acadèmic (fins al 30 de juny per a G. Bàsic, fins al 4 de juliol per a G. Mitjà i G.Superior, i fins el 5 de juliol per a C. Especialització) aquelles persones que hagen participat en el procediment d'admissió i no tinguen gravat en la seua sol·licitud el Requisit Acadèmic, rebran un correu informatiu perquè puguen tramitar la seua presentació presencial.\nEn la web telematrícula.es , hi haurà un apartat de Llistes provisionals i Llistes definitives, amb un sistema individualitzat de consulta del resultat en el qual constaran les dades relatives als requisits i criteris de prioritat.\nAquestes llistes també estaran a la disposició de les persones interessades, si les circumstàncies ho permeten, en els taulers d'anuncis dels centres o en la seua pàgina web.\nG. Bàsic: 6 de juliol - G. Mitjà i Superior: 11 de juliol - C. Especialitzación: 18 de juliol\nG. Bàsic: 14 de juliol - G. Mitjà i Superior: 21 de juliol - C. Especialitzación: 26 de juliol\nReclamació de resultats\nLa formulació de reclamacions al resultat provisional i definitiu es realitzarà accedint a la web telematrícula.es i en l'apartat 'Al·legacions' formular la reclamació, accedint mitjançant la “clau d'admissió” amb la qual emplenàrem la sol·licitud d'admissió.\nReclamació als Llistats provisionals:\nG. Bàsic: 6 al 8 de juliol - G. Mitjà i Superior: 11 al 13 de juliol - C. Especialitzación: 18 al 20 de juliol\nReclamació als Llistats definitius:\nG. Bàsic: 14 al 18 de juliol - G. Mitjà i Superior: 21 al 25 de juliol - C. Especialitzación: 26 al 28 de juliol\nL'alumnat admés en el procediment d'admissió haurà de formalitzar la matrícula en les dates establides:\nMatrícula G. Bàsic: del 15 al 21 de juliol\nMatrícula G. Mitjà i Superior: del 22 al 29 de juliol\nMatrícula C. Especialitzación: del 12 al 15 de setembre\nEl centre al qual s'incorpore nou alumnat com a resultat del procediment d'admissió sol·licitarà a l'alumnat o els seus representants legals la verificació dels documents o situacions al·legades per aquest.\nLa persona participant que en el moment de la matrícula no puga aportar tota la documentació requerida, podrà efectuar la matrícula condicionada al posterior lliurament de l'esmentada documentació; a més, haurà de fer efectiu en el moment de la matrícula el pagament de les taxes per serveis administratius derivats de l'activitat acadèmica de nivell no universitari Si en el termini d'una setmana no es fa efectiu el lliurament de la documentació requerida perdrà la plaça adjudicada, passant a la llista d'espera si n'hi haguera.\nEn l'adjudicació de les places vacants produïdes per renúncia o altres causes, es tindrà en compte en primer lloc les llistes d'espera, i la seua distribució es realitzarà en dues fases, la primera de les quals solament podran accedir aquelles persones que hagen participat en el procés d'admissió, mentre que en la segona fase podrà accedir qualsevol persona interessada, sempre que complisca els requisits d'accés.\nEn setembre, el centre adjudicarà les vacants que queden per a l'alumnat que ha participat en el procés d'admissió i no ha obtingut plaça.\nMatrícula per al curs 2022-2023\n- Matrícula per a alumnat del centre que passa a segon curs o repetix curs: Informarem de les dates i el procediment per a realitzar la matrícula.\nTot l'Alumnat de semipresencial ha de participar en el procés d'admissió. Es matricularan del 22 al 29 de juliol junt a la resta d'alumnat que ha sol·licitat admissió.\n- Matrícula alumnat que ha participat en el procés d'Admissió:\nMatrícula C. Especialització: del 12 al 15 de setembre\nInformarem del procediment per a realitzar la matrícula


Participarem a la fira Paint & Coatings 2020 | Cales de Llierca\nParticiparem a la fira Paint & Coatings 2020\nCales de Llierca participarà els dies 18 i 19 de març de 2020 a la Paint & Coatings de Barcelona, una mostra que s’enfoca en les tecnologies de pintures i tractament de superfícies i ofereix als assistents l’oportunitat de descobrir noves idees, trobar respostes a desafiaments tècnics i informació per al seu ús en l’entorn laboral.\nDurant la celebració de la fira, el nostre responsable de vendes, Antonio Fernández impartirà una conferència titulada “Càrregues funcionals com a eina d’optimització de l’TiO2”, més informació en aquest enllaç\nEn el nostre estand, situat al nivell 0, numero 204, també hi seran els nostres socis Eurominerals GmbH, especialista en el desenvolupament i micronització de minerals. La seva cartera de productes abasta des de talc d’alta qualitat (INTALC, alta blancor, finor, gran puresa) a composites basats en talc-dolomita (INCOMP, per a sistemes anti-corrosius), un pigment funcional (INBOND, composite basat en TiO2-talc usat com a substitut de TiO2), a més de zeolita i dolomita.\nEUROFILLERS està format a partir d’una cooperació entre CALES DE LLIERCA (Calcinor) i EUROMINERALS. El seu objectiu és proveir a l’mercat de càrregues funcionals, oferint un portafoli que comprèn PCC, talc, dolomita i composites.


Les nostres pensions ni es venen ni es negocien | CGT AGE Girona\nAra mateix sembla que una propera presa d’aquest capitalisme tant voraç en drets i beneficis és el que queden de les pensions públiques, ja retallades durant el pensionazo de 2011. De fet, avui en dia l’Estat espanyol dedica només el 10,5% del seu PIB al pagament de pensions i es calcula que el cost màxim previst pel 2050 serà del 12,5%. En contrast, aquest any, països com Itàlia hi dediquen un 15,8% del seu PIB, Grècia (14,5%), França (13,8%), Àustria (13,2%) o Portugal (13%).\nNo obstant, la premsa liberal ja fa setmanes que planteja que les pensions públiques són insostenibles. I argumenten que el govern del PP acabarà d’esgotar el proper any 2017 els 66.800 milions d’euros de superàvit acumulat que es va trobar el 2011. En canvi, de manera intencional n’amaguen les causes. Una d’elles és la reducció salarial de la classe treballadora provocada per la reforma laboral del 2012 (cobrem menys, cotitzem menys) tant aplaudida per les organitzacions empresarials. Una altra prové dels milions d’hores extres no pagades que, segons les pròpies estadístiques oficials, ja superen a les pagades.\nAltres causes que fan buidar la caixa de les pensions són el pagament de múltiples subvencions a empresaris (al voltant de 21.000 milions) i les diferents reduccions de cotitzacions socials d’empreses (1500 milions). En definitiva, el govern ha transferit una gran quantitat de recursos públics als empresaris i, alhora, ha creat una imatge catastrofista de la insostenibilitat del sistema públic de pensions que legitimi un nou atac. Maten, així, dos ocells d’un sol tret.\nLes alternatives per millorar el sistema de pensions actual en benefici de la gran majoria de la població n’hi ha i moltes. Per començar, un increment dels salaris tant retallats els darrers anys junt amb la cotització de totes les hores treballades. D’altra banda, una reducció de la jornada laboral que permeti incrementar la població amb feina. A banda d’eliminar les subvencions públiques als empresaris i les bonificacions a la contractació, també es pot obrir el debat de si convé traslladar el pagament de les pensions als Pressupostos Generals de l’Estat.\nCap d’aquestes solucions comporta retallar unes pensions que, els i les treballadores sabem molt bé, actualment són molt baixes. Ni tampoc comporta haver de recórrer a plans de pensions privats, la finalitat dels quals és enriquir a les empreses financeres.\nA la CGT no ens empassem les seves mentides. Creiem que en pocs mesos ens trobarem amb una nova agressió contra els nostres drets i cal preparar-ne l’acció col·lectiva des d’avui mateix.\nFem una crida a les diverses organitzacions catalanes, moviments socials i sindicats no pactistes per analitzar degudament la situació i iniciar els procesos d’informació i construcció d’una resposta conjunta com a classe.\nEns volen en shock, però ens trobaran preparades. Organitzem la resposta.\nEsta entrada fue publicada en CGT el 22 de noviembre de 2016 por xavier.\n← [concursos] Ministeri d’Educació [concursos] ministeri de Foment →


Puja el risc de rebrot tant a la Cerdanya com al Ripollès Puja el risc de rebrot tant a la Cerdanya com al Ripollès – El Món\nPuja el risc de rebrot tant a la Cerdanya com al Ripollès\nLa velocitat de contagi es manté a la Cerdanya (0,77) però creix al Ripollès (0,88)\nACN 02/01/2021 12:04 pm\nEl risc de rebrot a la Cerdanya és de 1.776, amb un augment de 70 punts en l’últim dia. Pel que fa al Ripollès, aquest indicador ha pujat a 1.327 (+45). Les dues comarques es troben confinades perimetralment des del 23 de desembre. Pel que fa a la velocitat de contagi, mentre a la Cerdanya es manté en 0,77, al Ripollès l’Rt ha pujat lleugerament, de 0,86 a 0,88. Un indicador preocupant és la taxa de confirmats per PCR o test d’antigen (TA), que se situa en 1.005 a la Cerdanya i en 633 al Ripollès, segons les últimes dades de Salut. La incidència a 14 dies se situa en 2.352 a la Cerdanya i 1.504 al Ripollès. A les dues comarques va començar la vacunació el passat dimecres: quatre casos a la Cerdanya i 76 al Ripollès.\nA la Cerdanya s’han diagnosticat 176 casos de coronavirus entre el 23 i el 29 de desembre, pels 236 de la setmana anterior. En l’últim interval s’han fet 576 PCR i 413 tests d’antígens. La mitjana d’edat dels contagiats és de 39,63 anys.\nSegons l’últim balanç, hi ha 17 pacients ingressats, dos més que en l’anterior balanç. Des de l’inici de la pandèmia, han mort 18 persones, les mateixes que fa 24 hores, i s’han confirmat 1.563 casos per PCR/TA, 12 més en un dia. Amb totes les proves, se n’han confirmat 1.586. El 19,20% de les proves ha donat positiu en l’última setmana.\nEntre el 23 i el 29 de desembre hi havia 15 ingressats i es va declarar 1 defunció. En l’interval anterior hi havia 9 hospitalitzats i es va declarar 3 morts. Fa dues setmanes -interval del 9 al 15 de desembre- hi havia 6 persones ingressades i no es va declarar cap defunció.\nRipollès: 15 nous casos i una nova mort\nPel que fa al Ripollès, s’han diagnosticat 153 casos entre el 23 i el 29 de desembre, pels 211 de la setmana anterior. En l’últim interval s’han fet 705 PCR i 649 tests d’antígens. La mitjana d’edat dels infectats és de 46,20 anys.\nEn aquest moment hi ha 23 pacients ingressats, els mateixos que en el darrer balanç. Des de l’inici de la pandèmia, han mort 59 persones, una més que fa un dia.\nS’han confirmat 1.548 casos per PCR/TA des de l’inici de la pandèmia, 15 més que fa un dia. Amb totes les proves són 1.601. El 13,10% de les proves dona positiu.\nEn l’interval del 23 al 29 de desembre hi havia 18 ingressats i s’ha informat de 7 morts. En l’interval anterior hi va haver 13 hospitalitzats i es van comunicar 8 defuncions; fa dues setmanes, 16 ingressats i 2 defuncions.


El 20% de la població amb el nivell econòmic més alt a Catalunya té 6,5 vegades més renda que el 20% més pobre - CGTCatalunya.cat\ndiumenge 29 de novembre de 2015 / Notícies / Visites: 660\n- Informe de polaritació social i pobresa més extrema a catalunya (ECAS)\nTaxa de risc de pobresa a Catalunya. Per grups d´edat. 2009-2014 (%):\nTaxa de temporalitat dels joves entre 16 a 24 anys a Catalunya. 2008-2015(%):\nTaxa d´atur de llarga durada a Catalunya en relació a la taxa global d´atur. Per sexes, dades trimestrals 2008-2015 (%):\nSalaris Mínims a la Unió Europea 2015:\nEvolució inversió en beques i ajudes a Catalunya període 2009-2013:\nTaxa de pobresa abans i després de transferències socials a Catalunya. Per sexe i grups d´edat .2014 (%):\nUna ràtio que ha crescut un 20% des de 2011, quan era de 5,5. Aquesta xifra, de Idescat, fa part de l’informe anual que elabora Entitats Catalanes d’Acció Social (ECAS) i que aquest any posa el focus en la polarització social i pobresa severa. "No estem en les polítiques socials", ha denunciat Teresa Crespo, presidenta d’ECAS. Des de les entitats critiquen que la recuperació en la macroeconomia encara no arriba al carrer i que pràcticament tots els indicadors continuen mostrant més pauperització. "Els rics són cada vegada més rics, els pobres cada vegada més pobres i la classe mitjana estigui desapareixent", ha recordat Crespo.\nL’informe d’ECAS, el Insocat, inclou entre altres l’índex de ràtio S80 / 20, que mesura la desigualtat en la distribució de la renda entre quintils. En específic, indica la proporció d’ingressos totals rebuts pel 20% de la població més acabalada en relació a la rebuda pel 20% més desfavorit. L’any passat, l’última xifra disponible, el quintil més ric tenia 6,5 vegades més renda que el més pobre. En només tres anys ha augmentat un punt. En el conjunt d’Espanya, segons Eurostat, la variació ha estat del 8%, passant del 6,3 al 6,8 en el mateix període de temps.\nAquest distanciament entre els extrems, la polarització, ha comportat a una reducció de la classe mitjana i el seu corresponent empobriment. "Treballar ja no és garantia de no ser pobre", va explicar Mercè Darnell, cap de Programes i Serveis de Càritas de Barcelona. "Les xifres ens permeten veure la caiguda dels ingressos (un 11,7% dels catalans té ingressos inferiors al 40% de la renda mitjana), però no es relacionen amb les despeses, que pugen", ha afegit Darnell.\nEl 20% de la població amb el nivell econòmic més alt a Catalunya té 6,5 vegades més renda que el 20% més desfavorit\nUna altra xifra reveladora és que en només un any s’han duplicat les famílies amb mancances materials greus. L’INE considera que es troba en aquesta situació si es respon afirmativament a més de tres de les set preguntes que formula l’institut en les seves enquestes, per exemple, si menja carn o pollastre cada dos dies; si pot pagar despeses imprevistes o anar almenys una setmana de vacances. En 2013, aquesta xacra afectava només al 7,8% de la població. Ara arriba al 16,8% de la població.\nLes entitats d’ECAS apunten a la precarietat laboral i als dèficits del sistema de protecció social com les causes de la desigualtat. "La reforma laboral va precaritzar les condicions i la devaluació salarial ha fet necessari que sigui necessari comptar amb dos sous per sostenir una llar", va dir Darnell.\nD’altra banda, la vinculació de la major part de les prestacions socials a la trajectòria laboral expulsa moltes persones del sistema, per exemple, els aturats de llarga durada. Crespo va insistir en una vella reivindicació que es fa també des de l’acadèmia: la necessitat de compactar les prestacions per donar més i millor cobertura. "En aquest moment l’atenció es fa a trossos", es va queixar Darnell. Amb tot les transferències socials redueixen un 54% la taxa de pobresa.\nLes transferències socials redueixen un 54% la taxa de risc de pobresa\nCrespo va assegurar que només fins a la legislatura anterior el departament de Benestar, liderat per Neus Munté, ha realitzat passos en aquesta direcció. "Només fins fa poc es va elaborar el primer llistat de la cartera de prestacions, encara queda molt camí per recórrer". Són ajudes que compten amb diferents condicions d’accés que poden variar entre administracions.\nAquesta compactació podria ser l’embrió del sistema de rendes bàsiques que diversos partits portaven en els seus programes electorals. O de la renda universal que proposa una Iniciativa Legislativa Popular (ILP), ara en tràmit al Parlament. Crespo també va entonar un mea culpa per part de les entitats socials. "Cada col·lectiu busca assegurar la prestació en la seva parcel·la i això fa que no remem totes en la mateixa direcció", va assegurar la presidenta d’ECAS.\nLes entitats també van demanar reforçar l’Estat del benestar a través de polítiques més equitatives. "No és fort perquè no hi ha una política fiscal clara que faci que els que tinguin menys paguen menys i que no hi hagi evasió", va assegurar Crespo. "La pobresa no és només diners, hi ha intangibles que es poden percebre, com la depressió o la por per la incertesa", ha postil·lat Roger Fe, del Centre d’Acollida Assís.\nFONT:EL PAÍS CATALUNYA


⚡ Al límit: Ortega Cano ja tem per la seva vida\nEl torero no aguanta més la pressió de la premsa\nper Beatriz Paricio Cabañas divendres, 3 d’abril 2020 - 12:10h\nOrtega Cano demana que la premsa freni els rumors sobre la seva salut | Catalunya Diari\nLa participació d'Ana María Aldón a 'Supervivientes' no està sent fàcil per a Ortega Cano. El torero no està portant gens bé que el seu matrimoni s'hagi situat en el punt de mira dels periodistes i amb això hagin sortit a la llum situacions viscudes en el passat amb Rocío Jurado.\nHan estat setmanes de rumors i el torero ha llançat una súplica: «Tinc el cor fumut, tinc taquicàrdies i un dia d'aquests em matareu de disgustos», deia, alhora que demanava a 'Sálvame' que paressin les especulacions: «Si us plau, tingueu una mica de respecte, entenc que teniu un programa però respecteu-nos als jubilats, als que som a la tercera edat».\nEl que més preocupa Ortega Cano és que el seu fill petit és conscient de tot el que l'envolta i tem que li pugui afectar: «El meu fill José té una edat en què ja s'adona de tot, veu la televisió, així que us demano consideració amb nosaltres».\nLa idea d'estar separat de la seva dona mentre aquesta es troba a Hondures, va ser una cosa que li va costar assimilar però que finalment va acceptar sense que suposés un problema en el matrimoni: Estic summament enamorat d'Ana, m'ha donat el meu fill que és una meravella. Ella és més jove i entenc que tingués aquesta inquietud, a mi amb 20 anys menys m'hagués encantat anar-hi també».\nConfia plenament en Ana María\nEls rumors que donaven a entendre que entre Antonio Pavón i Ana María Aldón podria haver-hi alguna cosa més que amistat, no han suposat un maldecap per al destre, que confia plenament en la seva dona: «Conec Pavón de tota la vida i la seva relació no té cap importància per a mi. Ella m'estima i no em trairà, estem contents i feliços. El meu matrimoni no corre perill», opina.\nSálvame Supervivientes José Ortega Cano


Saber més respecte al cognom Braams és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Braams sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Braams.\nEl cognom Braams en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Braams, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Braams és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Braams\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Braams en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Braams, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Braams que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Braams, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Braams. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Braams és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Braams del món\nPaïsos Baixos (694)\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Braams en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Braams poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Braams és un cognom més freqüent, i en quins països Braams és un cognom insòlit o inexistent.


Fira d'Agots 3.600 visitants al Castell- Xàtiva Turismo\nLa setmana de Fira se salda amb més de 3.600 visitants al castell\nEl número de visites als museus municipals s’aproxima a les 800 persones\nLa Fira d’Agost de Xàtiva 2021 ha deixat un important nombre de visites al castell, principal reclam turístic de la ciutat. Des de divendres 13 fins ahir diumenge 22 d’agost, un total de 3.644 turistes van visitar la fortalesa, xifres gens desdenyables si es comparen amb el total de visitants del mes d’agost de 2020 (6.619) i de 2019 (4.981).\nEl dia de major afluència de turistes al castell va ser dimecres 18, amb 744 visites, seguit d’ahir diumenge 22, amb 515 visitants. Per contra, el dia de menor afluència va ser dilluns 16, amb tan sols 178 entrades. La mitjana diària de visites durant la setmana firera s’ha situat en 364 persones.\nL’activitat també es va notar a l’Oficina de Turisme, on es va dur a terme l’atenció de 535 persones entre el 15 i el 20 d’agost. D’aquesta xifra global de serveis a la Tourist Info, 440 persones provenien del territori nacional i 95 foren turistes naturals d’altres països europeus.\nEntre els forasters que consultaren a l’Oficina de Turisme, els més nombrosos van ser els francesos (49), seguits dels alemanys (33), italians (5), neerlandesos (4), belgues (2) i polonesos (2). Pel que fa al turisme nacional, el col·lectiu majoritari va ser el provinent de la Comunitat Valenciana (208), seguit del de Catalunya (55), Madrid (49), Andalusia (21), Múrcia (18), Euskadi (15), Aragó (9), Castella-La Manxa (8), Castella-Lleó (2) i Galícia (2).\nEl major interès dels usuaris de l’Oficina de Turisme es va mostrar respecte a les qüestions relacionades amb els atractius turístics locals, amb un total de 118 consultes. Altra de les qüestions que va concitar l’interès dels turistes va ser la gastronomia, amb 85 consultes al personal de la Tourist Info. La informació de serveis va completar la terna, amb un total de 20 consultes. La resta de demandes d’informació turística es va repartir entre informació sobre festes locals (18), transports (15), rutes de senderisme (6) i altres tipus de consultes.\nFinalment, pel que fa al nombre de visites als museus de la ciutat durant la setmana de Fira, aquestes arribaren als 768 visitants; 320 entraren al Museu d’Arqueologia de l’Almodí i 448 al Museu de Belles Arts de la Casa de l’Ensenyança, entre el 15 i el 22 d’agost. En ambdós casos, el dia de major afluència de públic va ser diumenge 22 d’agost, amb 59 persones a l’Almodí i 61 a la Casa de l’Ensenyança.\nLa setmana de Fira se salda amb més de 3.600 visitants al castell2021-08-232021-08-23https://xativaturismo.com/wp-content/uploads/2015/12/Logo-lila512.pngXàtiva Turismohttps://xativaturismo.com/wp-content/uploads/2021/08/panoramica-ciutat.png200px200px\nAgenda – 2a quinzena setembre\nProgramació de la Fira d’Agost de Xàtiva 2021


L’hora blava - Recomanació teatral - Aleix Bonet-Ragel - Teatre Barcelona\nL'hora blava: Petits gestos que canvien móns\nL’hora blava podria ser qualsevol moment del nostre món, en aquest cas és el d’un espai sense localització i atemporal. Fet a destacar, ja que ajuda a l’espectador a no sentir-se influenciat pel context, a més, l’escenografia austera i discreta és la justa i necessària per fer imaginar als ulls dels espectadors la resta de l’estança per donar-li encara més un toc de personalització diferent i fer-la diferent. La companyia La Santa incorpora uns efectes de llum i so ideals per situar el moment de l’escena i ambientar millor el text. El duet d’artistes t’acompanyen a viure tots els sentiments possibles; bogeria, esperança, amargura, amistat… Però la cosa no queda aquí, i és que a més, el text amaga un rerefons filosòfic sobre la nostra participació en la Terra on el farer i el biòleg, interpretats per Adrià Olay i Pau Sastre, ens mostren magníficament, amb només 70 minuts, com la passivitat indestructible o la implicació íntegra amb un simple gest, pot canviar-ho tot, o si més no a ajudar al canvi.\nA partir d’aquí tu decideixes: ser farer o ser home de la nit de les estrelles?


Convent de Sant Domingo de Palma - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n39° 34′ 08″ N, 2° 38′ 54″ E / 39.5689°N,2.64829°E / 39.5689; 2.64829\nEstava situat entre els actuals carrers del Palau Reial, del Conqueridor, de la Victòria, la costa de Sant Domingo i les escales de la Seu. Es construí en uns terrenys cedits pel rei Jaume I a l'orde de Predicadors. L'església i el convent s'edificaren amb les almoines dels fidels, amb l'ajut dels reis de Mallorca i d'Aragó i amb l'aportació de la ciutat i el regne de Mallorca. Les obres del convent s'iniciaren entre 1231 i 1236.\n1 El convent dominicà\n3 Sant Domingo i la Inquisició\n4 La destrucció del convent\nEl convent dominicàModifica\nN'eren peces destacades la porteria, el refetor, la sala capitular, la sagristia, un claustre menor i un altre de major. El menor es degué construir entre els darrers anys del segle XIII i els primers del XIV. Era format per capitells octogonals motllurats que aguantaven arcs apuntats. El major era més senzill, els arcs apuntats es recolzaven en columnes de fust llis. Tenia un vestíbul de planta quadrada, voltada, amb una columna central, la base de la qual era circumdada per una font. En una ala del claustre hi havia la capella dedicada al Roser, el cimbori de la qual sobresortia a l'exterior.\nLa construcció de l'església va començar el 1296 i va acabar el 1359 amb l'ajuda del cardenal Nicolau Rossell. En fou l'arquitecte principal Jaume Fabre. Era de nau única, amb set trams i capelles entre els contraforts. Tenia absis heptagonal i capelles radials. Feia 55,1 m de llarg, 26,77 d'amplària i 29,49 d'alçària. La coberta exterior era plana, amb terrassa, i la interior era de volta ogival. El campanar, situat a la dreta de la façana, era de base quadrada i tenia quinze cossos.\nL'edifici s'adaptava al pendent del terreny mitjançant escales. Per una banda s'entrava a l'església per una escala de deu esglaons, la qual, ja a dins, encara en pujava deu més fins al pla de la nau. Per altra banda a la zona del presbiteri s'hi accedia a través de nou esglaons. Als peus de la nau hi havia una tribuna per al cor alt, afegit el 1378. El 1380 es va fer el cor baix i va ser pagat per Pere Safortesa. L'interior del temple estava format per fines columnes adossades al mur i tallades per una cornisa que suportava els capitells que rebien els nervis de la volta. Pel que fa a la façana, estava formada per tres o quatre cossos dividits per línies d'impostes. A la portalada hi havia un arc ogival amb timpà, ocupat per una estàtua de sant Domingo. La porta estava dividida per un mainell que suportava una llinda, on hi havia un escut reial entre dos de més petits. Les arquivoltes acabaven amb un gabiet amb decoració circular i situat davall arcs cecs. Damunt el portal hi havia una rosassa. La majoria d'objectes de culte pertanyien a una iconografia mariana, bíblica i hagiogràfica. Quasi tots els retaules gòtics foren canviats durant l'època barroca. D'aquest estil és el retaule de la Puríssima de fra Albert Borguny (en l'actualitat a l'església dels Sagrats Cors) i l'orgue de Jordi Bosch (traslladat a l'església parroquial de Santanyí).\nSant Domingo i la InquisicióModifica\nA l'època medieval, la majoria d'inquisidors eren dominics, per la qual cosa, a partir de 1488, era a Sant Domingo on tenien lloc els actes de fe i es col·locaven les gramalletes. La relació entre les dues institucions anà minvant a partir del segle XVIII, fins a la desaparició de la Inquisició el 1820.\nLa destrucció del conventModifica\nLa llei de desamortització (1835) afectà el convent. Va ser enderrocat el 1837, malgrat els intents de salvar-lo que hi hagué de banda de la societat mallorquina i d'entitats com la Societat Econòmica Mallorquina d'Amics del País. El ràpid esbucament del conjunt (es va fer en menys d'un mes) va ser motivat, a part de les qüestions polítiques, per interessos especulatius i per la relació que havia tengut l'orde dominicana amb la Inquisició. Poques coses s'aconseguiren salvar. Alguns sepulcres foren traslladats a la Seu de Mallorca, com el del cardenal Nicolau Rossell i el del marquès de la Romana. Altres peces artístiques i objectes de culte foren repartits per diferents esglésies de Mallorca. El 1972 els dominicans s'establiren de nou en un altre indret de Palma. Al solar que restà després de l'enderrocament, s'hi construí l'edifici que fou seu del Cercle Mallorquí (1851-1981) i des del 1983 ho és del Parlament Balear.\n↑ «Sant Domingo». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 15. Palma: Promomallorca, p. 292-293. ISBN 84-8661702-2.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Convent_de_Sant_Domingo_de_Palma&oldid=21468840»\nLast edited on 10 jul 2019, at 18:08


Panorama després de l’última crisi, por Joan Josep Pallàs\nPanorama després de l’última crisi\n14/02/2020 00:42 | Actualizado a 14/02/2020 07:21\nLa percepció que té Josep Maria Bartomeu de l’estat de salut del FC Barcelona no es correspon amb altres mirades molt més crítiques sobre la mateixa realitat. La seva agenda està salpebrada d’actes que l’evadeixen i el porten a pensar que tot va millor del que es diu. Dimecres al matí el president blaugrana va presentar al Foment del Treball una conferència en què es destacava l’impacte econòmic del club respecte la ciutat, i s’esplaiava en xifres espectaculars que sostenien convenientment la seva tesi; al migdia, al Círculo Ecuestre, la seva presència va ser requerida per impulsar la futura candidatura Pirineus-Barcelona per als Jocs d’ Hivern del 2030, i tot van ser agraïments. Fa una setmana es va dedicar a presentar futures vies de negoci aprofitant els 350 milions de seguidors que el club té a les xarxes socials. “Barça Digital Vision: posicionament, estratègia i projectes digitals”, era el titular ganxo de la convocatòria per als mitjans de comunicació.\nMentrestant, el primer equip de futbol, que en realitat és el motor més fiable per fer funcionar totes les coses i que suggestiona com cap altre element l’estat d’ànim del barcelonisme, deambula sense gaire pilotatge, castigat per una planificació negligent i entregat a un nou entrenador carregat de bones idees però que ha d’aprendre acceleradament la idiosincràsia d’una entitat de dimensions gegantines i problemes ajustats a aquesta mida.\nRamon Planes guanya pes en la secretaria tècnica després de l’enfrontament entre Abidal i Messi\nAmb un número de fitxes de la primera plantilla perillosament curt per afrontar la Lliga i la Champions i enmig de la recerca més aviat depriment d’un davanter poc glamurós per cobrir la baixa (previsible) de Dembélé , el nou damnificat de l’última crisi és Éric Abidal, després d’haver xocat, ni més ni menys, que amb Leo Messi. L’encara secretari esportiu del club manté el seu lloc de treball, però de portes endins i de cara a la cúpula directiva ha guanyat punts la seva mà dreta, Ramon Planes , aquests dies capficat, precisament, en la recerca d’un reforç a fi d’augmentar els efectius de la davantera.\nA la directiva sembla que no hi ha dia sense disgust. L’últim l’ha proporcionat Jordi Mestre, vicepresident dimitit a l’estiu que ha decidit trencar el seu silenci amb diverses entrevistes (la més suculenta a Mundo Deportivo ) en què acusa alguns dels seus excompanys de junta de ficar-se massa en qüestions esportives. A Javier Bordas, Xavier Vilajoana i Silvio Elías no els ha entusiasmat la declaració.\nLa directiva prepara el relleu de Bartomeu torpedinada per ‘foc aliat’\nEmili Rousaud , el candidat oficiós per succeir Bartomeu , veu que entre els uns i els altres l’hi estan posant cada cop més difícil i li esguerren la presumpta catapulta que concedeix el poder quan el que es vol és accedir-hi des de dins. Des que va ser triat se li amunteguen les idees amb què vol presidir el Barça. I es deixa veure molt més. Ara bé, passa que tot dependrà de la pilota, perquè són les victòries i els títols, i no les conferències, les que il·lusionen la gent. Afortunadament.


T'atreveixes amb els gustos extrems del gelat?\nLes elaboracions d’aquestes postres són cada cop més atrevides: gustos com la carxofa, el safrà, el sèsam negre i la remolatxa s’obren pas a les gelateries\nUn gelat de formatge amb gerds liofilitzats de la gelateria Paral·lelo. FRANCESC MELCION\nBarcelonaMenjar-se un gelat artesà ja no és sinònim d’haver d’escollir entre els mateixos gustos de sempre. La xocolata, la vainilla i la maduixa comparteixen lloc als expositors amb noves creacions originals que han transformat l’experiència d'anar fins a la gelateria. En alguns establiments ja no hi ha només uns gustos fixos durant tot l’estiu, sinó que en despatxen d’efímers estretament lligats amb els ingredients de temporada. Els gelaters coincideixen a dir que no els elaboren per fer caixa, sinó per experimentar i oferir allò que els agrada tastar a ells. Així és com han convertit anar a prendre un gelat en un gaudi gustatiu als antípodes de la monotonia.\nLa gelateria Paral·lelo és una de les meques de la revolució gelatera que viu Catalunya. La van crear el 2016 quatre socis amb ganes d’estendre pel món el bon gelat italià: es van instal·lar en un local del barri de Gràcia de Barcelona (ara també a la Maquinista), tot i que la idea inicial era servir-ne amb carrets pel carrer, però no els van deixar. Per al gelater Matteo Reggio, hi ha pocs límits a l’hora de crear un nou gust: “Es pot fer un gelat amb qualsevol producte comestible”. Una altra cosa és que agradi als potencials consumidors o que hi hagi algun impediment tècnic, si bé la tecnologia o perfeccionar-ne el procés d’elaboració sol ser suficient per superar qualsevol repte: ho pot ser fer gelat de pa, perquè pot absorbir molta aigua, o de begudes alcohòliques, perquè són un descongelant i cal posar-ne en dosis baixes.\nUn moment de l'elaboració dels gelats a Paral·lelo FRANCESC MELCION\nA Paral·lelo no els falta gens d'atreviment. “Hem fet bogeries”, admet Reggio. Se’n pot fer un tast al perfil d’Instagram de la gelateria, on apareixen gustos ben singulars (a vegades en edicions singulars de terrines per gaudir-ne a casa) o granita (com un sorbet fet amb ingredients naturals i més delicat que un granissat habitual): safrà, carxofa, tzatziki (iogurt, cogombre i menta) i un que evoca aquella aroma tan estiuenca de pi vora al mar en homenatge al Mediterrani. Enguany han començat l’estiu amb els de síndria (o mel) amb wasabi, rave picant emprat a la cuina japonesa. Ara en tenen un de formatge italià grana padano (els de formatge agraden molt a la clientela) i un sorbet amb mucílag de fava de cacau (una polpa encara poc usual a la cuina d’aquí) i oli d’oliva verge extra arbequina.\nCarles Soler s’encarrega de l’obrador d’Artesans Soler, que assorteix les gelateries Can Soler que la mateixa família originària de Xixona té a Badalona i Montgat, així com restaurants i altres empreses. En Carles forma part de la segona generació del negoci, iniciat a finals dels 60, i és professor a l’escola Hofmann, així que està plenament avesat a la recerca de nous gustos. “Es poden fer gelats de pràcticament tot el que ens proposem i marcar la diferència amb la resta”, assegura. En tenen que emulen pastissos mítics (Sant Marc, Sacher, lemon pie, de pastanaga o sara). Busquen reproduir-hi les diverses textures que hi ha en aquestes postres, però en experiència gelada, si bé aconsegueixen que el pa de pessic es mescli al gelat mantenint una certa esponjositat. També ha fet gelats de brioixeria (de dònut o de croissant).\nA prop de casa també podem trobar-ne que ens acosten a la gastronomia japonesa. A la pastisseria Ochiai de l’Eixample de Barcelona, que va obrir Takashi Ochiai el 1983, ara tenen un local propi per als gelats (Kurīmu) i molts incorporen algun ingredient habitual del país nipó. N’hi ha amb sèsam negre, sakura (flors de cirerer), kinako (farina de soja torrada que es fa servir per recobrir dolços), miso vermell (pasta fermentada elaborada amb faves de soja), diversos sucres (com kokuto, de les illes d’Okinawa) o de te verd matxa, el número 1 en vendes i que té un gust molt refinat que sorprèn fins i tot els mestres gelaters. “Ochiai, no sé quin és el secret del gelat de te verd”, li diuen sovint a en Takashi, i no n’hi ha cap altre sinó importar el matxa directament dels seus productors, de la localitat de Nishio (prefactura d’Aichi), o sigui sense intermediaris. “Com aquest gelat, no n’hi ha cap altre”, garanteix.\n‘Umeboshi’ i formatge\nA la família Ochiai tenen un secret: a sobre mateix de la gelateria cultiven algunes herbes japoneses, com ara shiso. En fan gelat amb umeboshi, i així aquesta conserva d’albercoc japonès salada i àcida es torna molt més agradable al paladar. També a l’Eixample hi té dues gelateries DelaCrem, amb Massimo Pignata al capdavant. Es va estrenar a Barcelona el 2010 i a mesura que ha guanyat seguidors s’ha atrevit a fer gelats més diferents: “Els faig com m’agraden a mi”. Aquest estiu n’ha fet de remolatxa crua i pruna (el gust rústic de la remolatxa se suavitza amb el de la fruita), de nabius amb avet del Pirineu (tan sols porta unes gotes d’oli essencial d’aquest arbre, per aromatitzar) i de pastís de formatge. Al seu historial gelater en figura un d’api, llima i gingebre, i d’ingredients com pa, llegums i plantes aromàtiques. Com els Ochiai, recorre a algunes plantes sembrades a la ciutat: té gelats d’olor de romaní i de lavanda que creixen als jardins de l’hotel Mandarin Oriental del passeig de Gràcia, i que se serveixen allà mateix.\nUn dels gelats de Delacrem FRANCESC MELCION\nL’ús d’ingredients de proximitat és una línia cada cop més establerta a les gelateries. Hi ha qui en pot fer bandera, com Josep Niubó, cuiner del restaurant Unplug, que és a tocar del Campus de Cappont de la Universitat de Lleida. A l’establiment hi té una gelateria especialitzada en gelats fets amb ingredients lleidatans. “Som d’aquí, la terra ens tira molt i té tots els productes”, defensa. El més llunyà que fa servir prové d’un màxim de 30 quilòmetres de distància. Depenent de la temporada, ofereix gelat de maduixes i pètals de rosa; de toffee de pera conference amb regalèssia, de pera escalivada amb mel i romaní, o de poma golden al forn amb vainilla i caramel. Per la seva banda, a DelaCrem tenen un segell propi amb el qual identifiquen els gelats elaborats amb productes de proximitat i a Paral·lelo fan servir el wasabi que es cultiva al Montseny i el festuc lleidatà de Maials.\nEls més atrevits (fets i somiats)\nMatteo Reggio (Paral·lelo) ha elaborat gelats amb anxoves que combinava amb xocolata negra. És un d’aquells que et pot agradar molt o gens. Carles Soler (Artesans Soler) n’ha tingut de kimchi, el fermentat de col coreà, i de cap de gamba. Massimo Pignata (DelaCrem) ha arribat a fer sorbet d’ostra, però des de llavors procura limitar-se només a elaborar-ne de vegetarians. Una de les seves últimes creacions és de fenc d’un prat d’un formatger del Ripollès i mel. Reggio té pendent d’oferir granita d’ametlla (típica siciliana) servida amb una ostra a sobre, en homenatge a l’atreviment que va tenir en el seu dia el Caffè Sicilia, de Noto, a l’illa italiana. També somia fer-ne de kombutxa, que és te fermentat, mentre que Soler vol provar com sortiria un gelat de carn.\nEl mite del sucre i noves tendències\nAra ja es poden trobar gelats vegans (a Artesans Soler, per exemple, els fan amb llet de coco o anacard), i altres preferències dels consumidors també han motivat canvis: els gelaters artesans ara redueixen l'ús del sucre blanc refinat o el substitueixen per morè de veritat o altres opcions, com les fibres naturals (de cítrics, patata o baobab). Ara bé, els gelaters recorden que els sucres són un element indispensable per aconseguir fer gelat, i afegeixen que els que es venen amb l’etiqueta de “sense sucre” poden acabar sent un bon còctel d’additius. Pignata també vol reduir el consum d’aigua i energia en l’elaboració, i extrapola aquesta consciència ambiental als ingredients. Per això en té de fulla de figuera: és molt aromàtica, però no s'hi sol donar un ús culinari. “Així no gastem tants recursos”, diu.\ngastronomia gelats estiu


Decobreix el nostre taller al teu ritme\nMai t'has preguntat ... ¿Com ho fan?\nHem confeccionat un recorregut per les diferents estances en què elaborem la nostra ceràmica. Et facilitem un mapa amb la ruta senyalitzada que s'adjunta algunes dades i curiositats sobre cadascun dels punts d'interès de la fàbrica. Pots conèixer el nostre taller seguint les indicacions i veure on fabriquem el fang, als nostres canterers modelant peces en el torn, l'assecador, els magatzems i la nostra tenda.\nDatadilluns a divendre de 8 a 15 h.\nPreu:1 € / persona


Eugassada - Serrallonga Resort / Yeguada Can Boada\nL'Eugassada té els seus orígens en la tradició familiar de la cria de cavalls que es remunta a principis del segle passat, mantinguent la parada de sementals equins des d'aquells moments fins a l'actualitat, sense interrupció.\nLa nostra ganaderia està formada per 40 eugues de ventre i 4 sementals. Tots ells han sigut seleccionats any rere any segons el nostre criteri i el de la naturalesa.\nDurant molts anys, els nostres cavalls han sigut fundadors d'altres eugassades, els quals han guanyat premis molt importants. Quan guanya un Boada, els nostres ulls s'omplen d'emoció perquè tots els nostres productes han sigut i són criats amb molta estima.\nAl llarg de la història hem obtingut premis dels concursos més destacats d'Espanya, fet que ens omple d'orgull i ens anima a seguir el nostre humil i bon camí.\nEls cavalls PRE de Can Boada han estat guardonats tant com a Campions de la raça, com a millors moviments, en funcionalitat i fins i tot el prestigiós trofeu a la millor ganaderia en salons com Equus Catalonia, Sicab, Ecumad, Equnova, a Salamanca, a Sabadell... Això demostra la qualitat que atresoren els productes sortits de la nostra eugassada.\nEls caballs de Can Boada han guanyat premis en diferents disciplines hípiques com, per exemple, Doma Clàssica, Salt, Enganxament, Carreres, Raid...\nCan Boada ha sigut diplomada pels Servicios de Cría Caballar y Remonta per la qualitat dels seus reproductors i pel seu procedir en la riquesa equina. També tenen productes en el catàleg de joves reproductors recomanats.


Pactin més, concertin més i confrontin menys | Socialistes | Partit dels Socialistes de Catalunya\nPactin més, concertin més i confrontin menys\nActualitzat: 9/10/2020 a les 9:36\nMiquel Iceta reclama a Pere Aragonès que convoqui els grups parlamentaris per poder arribar a un Pacte de Salut; “Catalunya té el dubtós honor de ser una de les poques comunitats autònomes que no practica la concertació política”\nEl president del grup parlamentari Socialistes-Units per Avançar, Miquel Iceta, ha reclamat avui al Govern de la Generalitat un esforç de concertació amb el conjunt de forces polítiques per afrontar durant els propers mesos les conseqüències socials i econòmiques de la COVID19. El líder dels socialistes catalans ha posat com a exemple el Pacte de Salut lliurat fa pocs dies pel comitè d’experts al Govern, pel qual l’Executiu no ha reclamat el concurs de les forces polítiques. “pensen prendre la iniciativa perquè puguem treballar i assolir si ho fem bé aquest Pacte de Salut?”, s’ha preguntat.\n“Pensen convocar els grups parlamentaris per establir el Pacte de Salut del que es feia ressò, en parlava i proposava el president Torra? Necessitem un pacte, necessitem pressupostos, necessitem professionals ben cuidats, necessitem primària i necessitem enfortir la pública”, ha deixat clar Miquel Iceta, que ha retret al Govern que no practiqui massa l’acord entre els grups parlamentaris.\nMiquel Iceta ha recordat que hi ha diverses comunitats autònomes i ajuntaments han establerts pactes per la reactivació econòmica i la reconstrucció social i que “Catalunya té el dubtós honor de ser una de les poques comunitats autònomes que ni tan sols ha endegat aquest procés de concertació política”. “A part que el departament de Salut i com és la seva obligació parli amb els agents que estan involucrats en el sector sanitari cal que també ho fem entre els partits. I esperem que ens cridi el seu govern per, a partir del document dels experts, poder establir aquest debat i eventualment poder arribar a aquest pacte. Pactin més, concertin més i confrontin menys”, ha conclòs.\nPregunta al Govern sobre la protecció del Delta\nEl portaveu de medi ambient del Grup Socialista al Parlament, Jordi terrades, ha preguntat avui al Govern sobre què pensa fer per protegir el Delta de l’Ebre i ha assenyalat que “la comunitat científica ens alerta que els impactes del canvi climàtic sobre el Delta són molt importants i el seu futur està molt compromès. Ara cal defensar com mai el Delta per impedir la seva regressió”. “En els propers dies el Govern d’Espanya, emmarcat dins el seu ferm compromís de protecció del Delta, presentarà la seva estratègia per protegir-lo del canvi climàtic, estratègia que estarà vinculada al seu compromís pressupostari. El que necessita ara el Delta és la màxima unitat”, ha afegit.\nSegons Terrades, “el Govern d’Espanya ha posat 2,2 milions per fer front als estralls del ‘Glòria’ i vostès en tenen 6 per una esmena del PSC al Pressupost. I què fan? Res. Tampoc sabem què passa amb els ajuts dels aiguats de 2018. Els han transferit els recursos i vostès els tenen encallats. La Generalitat està posant traves als ajuntaments i al final hauran de retornar els diners”. “S’omplen la boca amb el seu suposat suport als ajuntaments i la pagesia, però la realitat és que prefereixen tornar els diners. A sobre que vostès no hi posen ni un euro, no hi posin impediments”, ha conclòs.


Hamacaonline | projects | Feminisme asiàtic: ni dona drac ni flor de lotus\nhome \_ Learning \_ projects \_ Feminisme asiàtic: ni dona drac ni flor de lotus\nFeminisme asiàtic: ni dona drac ni flor de lotus\nA càrrec de Pai Pai Mag (Anna Fux y Mercedes Saya)\nSobre gènere i racialització\nImatge: Il·lustració de Luna Wang\nPer a poder parlar de la dona asiàtica, s'han de parlar de dos conceptes claus, que després actuen com a eixos d'opressió en la nostra societat, la raça i/o racialització del qual esdevé el racisme, i el gènere que porta al masclisme. El racisme, a grans trets, és aquella ideologia o fins i tot sistema imposat, a nivell institucional i social, que determina que les persones blanques, per exemple aquelles persones d'origen europeu, són superiors, en tots els sentits, a totes les persones no blanques, a Europa parlaríem de les persones d'origen migrant, no europeu. Són totes aquelles pràctiques, actituds, accions que, de manera explícita o implícita, afavoreixen a les persones blanques, i és un problema estructural, de base, les conseqüències de la qual es poden veure en la política, l'economia, l'art, la cultura, la ciència, etc., des del pitjor tracte que reben les persones no blanques o racialitzades, a la seva posició social, legal, el tipus de lloc de treball que tinguin, i molt més.\nEl gènere és el constructe social, que divideix i jerarquitza les societats occidentals en diferents categories, per exemple d'home i dona. Històricament parlant, si diem que vivim en societats patriarcals, on es prioritza o afavoreix a l'home per davant d'altres persones, es pot dir que les dones es troben oprimides. Aquí del que volem parlar en particular és de l'opressió de les dones que no són blanques, que podríem dir que sofreixen una doble opressió, per ser dones i no blanques.\nAntiracisme: ideologia, acció i moviment que qüestiona i lluita contra el racisme, entenent est com un sistema de poder estructural que classifica a les persones en suposades races humanes diferents i opera des de la supremacia de “la raça blanca” sobre totes les altres.\nFeminisme: ideologia, acció i moviment que qüestiona i desafia les implicacions i conseqüències del patriarcat, això és, un sistema de poder social que superposa a l'home i el masculí enfront de la dona i el femení, creant així una desigualtat de gèneres.\nExercici introductori (pluja d'idees)\nCom descriuries en 3 paraules a l'asiàtic? I l'oriental?\nI a la dona asiàtica?\n(Tornar a repetir l'exercici al final de la sessió)\nQuan parlem de racisme, és bastant fàcil caure en el parany de dir que “todes som iguals”, com a lema per a poder trencar amb aquests eixos d'opressió que es troben en la nostra societat, ja que a primera vista aquesta frase pretén, des de l'anomenada bona intenció, igualar a tothom. En aquest intent de voler dir que todes mereixem un bon tracte, se sol parlar que les races no existeixen, però tal vegada aquestes bones intencions solament es quedin en això, en l'intent de voler igualar, i fins i tot uniformar a tota una massa de població. La nocivitat d'aquesta idea és que aquestes diferències es considerin problemàtiques. El fet que no todes siguem iguals, i que tinguem diferents fenotips, diferents cultures i cosmovisions, no hauria de ser vist com una cosa negativa. Per això, abans de res, cal recalcar que no hi ha res de dolent a trobar diferències entre persones, al contrari, hauria de ser vist com una cosa enriquidora i positiu.\nPer tant, en parlar de racisme i masclisme, és important no caure en aquestes visions. Les diferències, sí que existeixen, i si les seves conseqüències socials negatives no són nomenades, difícilment es podran enfrontar. A més de plantejar la idea que aquests sistemes d'opressió són exactament això; nosaltres només ho reproduïm. Encara que és clar que tothom hauria de revisar per a poder pensar i actuar en clau antiracista i feminista, no hauríem de perpetuar una visió moralista. Objectivament podríem dir que una persona racista i/o masclista és una “mala” persona, però és important recordar que aquestes ideologies estan molt arrelades en la nostra societat, i per això la majoria de nosaltres som racistes i/o masclistes. Així i tot, cal revisar-se constantment, tampoc hauria de servir d'excusa per a accions individuals problemàtiques. L'important és recordar que el racisme i el masclisme es troba a tot arreu, no és una cosa solament social i individual, sinó estructural i sistemàtic.\nMentre el racisme no necessita de biològicament avalades races per a funcionar, el treball antirraciste, sense una terminologia social referida a la raça difícilment pot funcionar. Sense aquests conceptes, no queda clar de què exactament s'està parlant.\nLa dona asiàtica és un agent social hiper-present però invisibilitzat a Espanya. Parlar de la nostra experiència vital com a dones asiàtiques és inevitablement parlar sobre interseccionalitat. El gènere, i per consegüent el feminisme, són temes que a Espanya semblen haver complert ja una certa majoria d'edat. La racialización, no obstant això, o més concretament, l'antiracisme, es comença a entendre per l'opinió pública general a petits passos.\nLa unió i anàlisi conjunta d'aquests dos eixos d'opressió com ho són el masclisme i el racisme és automàticament un exercici d'interseccionalitat, terme que explicarem més endavant. És una perspectiva més àmplia i en profunditat, la que precisament dones asiàtiques poden aportar. D'aquesta manera es possibilita albirar “angles morts” que des de la mirada seccional, des d'un feminisme hegemònic, no són visibles. Entendre que una discriminació pot funcionar en dues direccions, com si d'una arma de doble tall es tractés, i alhora implicar opressió cap a un altre grup, és el que precisament tot moviment de justícia social hegemònic imposa. Són les veus de les dones asiàtiques, les que queden relegades a un segon pla o directament oblit, les que nodreixen i redirigeixen el debat feminista.\nPer a exemplificar l'anteriorment enunciat, és necessari recórrer a aquelles discriminacions que només afecten les dones asiàtiques. La dicotomia dona drac i flor de lotus és probablement un dels casos més específicament asiàtics:\nSubmisa, callada, innocent, virginal, educada, empollona, tímida, infantil, exòtica, però per algun motiu una bomba en el llit. La flor representa l'obediència i la domesticació, mentre que la dona drac ve a ser aquesta desviació no normativa i seductora. Crida l'atenció com fins i tot per al sexual s'ha creat aquest constructe de la minoria modèlica. Curiosament és totalment oposat a la narrativa que se li atribueix a altres feminitats racializadas: les dones negres són bèsties, són animals, són gritonas, lluitadores, com les llatines que són pur foc, xafarderes.\nTots els estereotips que recauen sobre la dona blanca, també els sofreixen les dones racializadas, però no al revés. Això ocorre perquè la dona blanca ha estat el punt de partida, el “estàndard” des del qual s'ha construït la idea de la feminitat. No sols ha estat el “estàndard” del que és i han de ser totes les dones, també el feminisme, l'únic i hegemònic, el feminisme blanc, ha dictaminat la seva agenda al voltant de la blanquitud i els manaments d'aquesta. Resulta evident, doncs, que aquest feminisme blanc, lluita tan sols per un grup de dones i que els seus plantejaments manquen de la capacitat d'analitzar i molt menys resoldre “la qüestió de gènere”, precisament perquè aquesta s'ha teixit al voltant d'un col·lectiu concret: el blanc.\nVa ser en 1989 quan la Catedràtica Kimberlé Crenshaw, professora afroamericana de la Universitat de Columbia, va encunyar el terme per al tan antic fenomen de la interseccionalitat. Amb aquest terme descriu com se solapen, es multiplicava mútuament i, valgui la redundància, interseccional, diferents opressions. De nou, en el nostre cas, la raça i el gènere. Que això no sols té efectes a nivells teòrics, sinó clarament a nivell pràctic és el que exposarem amb els nostres testimoniatges:\nCom a dona mestissa d'origen espanyol i japonès, que normalment és llegida com a xinesa, sento que visc moltes dualidades. He trobat a gent que sent especial aversió o repulsió cap a la cultura japonesa o les cultures aquest asiàtiques i després a unes altres que les adoren, idealitzen i fins i tot fetichizan. La majoria de la gent pensaria que prefereixo el segon tipus de gent, la que tenen una visió aparentment positiva d'Àsia de l'Est, però realment no tinc preferència, sento incomoditat quan comparteixen amb mi totes dues perspectives. Encara que també és complex, a vegades pots confondre aquesta devoció i fins i tot obsessió cap a la teva cultura com una cosa bona, en part com un compliment, però realment t'acabes donant compte que l'única cosa que fan és exotizarte, et veuen com la “altra”, la “estranya” i “exòtica”, i solament és una altra manera de objetificarte i caure en paternalismes. Estic farta de rebre comentaris que em exotizan i fins i tot fetichizan, desafortunadament han fet mossa en com em veig a la meva mateixa, i és alguna cosa que m'ha costat molts anys revertir.\nEscoltar a feministes blanques, en aquest any 2020, parlar de la falta de referents, em provoca un sentiment d'estranyesa. Em causa incredulitat i recalca una vegada més la desconsideració crònica que vertebra el feminisme blanc. Cada vegada que una feminista blanca, cishetero, posa el crit al cel i és centrada com la major supervivent d'una xacra social com és el patriarcat, alço una cella. Què significa això per a mi?\nTornant a la dicotomia entre dona drac i flor de lotus, en pensar en referents asiàtics als quals tenia accés durant la meva infància i adolescència, i més en concret dones filipines, senzillament no hi havia cap que va transcendir els inamovibles límits que imposen aquests estereotips.\nSi una feminista blanca es manifesta un 8 de març i un 25 de novembre, quantes vegades a l'any m'haig de manifestar jo? Apliquem això a tots i cadascun dels aspectes de les nostres vides: drets econòmics, traumes psicològics, relacions sexoafectives, desestructuració familiar (...)\nDe la meva militància en espais feministes blancs vaig aprendre que quan la dona asiàtica s'uneix a associacions feministes a Espanya, està treballant per a dones blanques, això és, aportar cos, veu i ment, per a l'alliberament de qui m'oprimeix, però no per a mi.\nPer això presentem a continuació un glossari:\nConcepte que engloba a totes aquelles persones visible i recognosciblement no blanques, això és, no caucàsiques. Les persones asiàtiques són persones racialitzades i a conseqüència d'això experimenten racisme.\nConjunt de creences, prejudicis i discriminacions que actuen com un sistema de poder estructural contra les persones racialitzades per considerar a aquestes com a inferiors a les persones blanques.\nComunament confós amb prejudici racial. Es tracta d'una ideologia que incorrectament assumeix les discriminacions que poden experimentar persones blanques com a equivalents al racisme històricament estructural i sistemàtic que viuen les persones racialitzades.\nConcepte que fa referència a una persona blanca occidental que proporciona ajuda a persones no-blanques amb una fi i en un context que resulta beneficiós per a la persona blanca. En aquest sentit, la persona blanca intervé en comunitats no-blanques sense tenir en compte les necessitats, la història i el context cultural d'aquestes. Els voluntariats en països del sud global, d'una durada massa breu com per a tenir un impacte real i destinats a retratar a la persona blanca com a salvadora i moralment admirable, són un típic exemple.\nVe del “altre”. Es refereix a aquell fenomen en el qual la major part de la població considera i per tant imposa que un grup de persones siguin “altres” i per això diferents al normatiu.\nEn aquest cas parlem del concepte de tenir una devoció obsessiva cap a un grup de persones, especialment sexualment parlant, i de tractar-les com si anessin més especials, estranyes i fins i tot exòtiques, de manera que això es converteix en objetificación.\nL'acció de tractar a certes persones com a infants, i tot el que això comporta, per exemple, que es pensi que necessiten una major protecció i cura, o que no tenen la mateixa capacitat intel·lectual.\nDes de la imposició que les societats occidentals són superiors, aquest és el concepte que engloba la visió que aquestes tenen de l'anomenat “Orient”, que no necessàriament és l'encertada; terme encunyat pel filòsof palestí estatunidenc Edward Said.\nParaulas o expressions antiquades:\nAdjectiu comunament usat per a fer referència a persones asiàtiques. La noció d'oriental, part de l'eurocentrisme que superposa occident i en concret Europa com a punt de partida i estàndard geogràfic i polític.\nTerme que prové de la traducció literal de l'anglès: person of color. Si bé en anglès es continua usant, en espanyol és preferible el concepte “persona racialitzada”.\nAntigament es dividien les diferents grups racials en colors, com a blanc, negre, marró, vermell i groc. Dir que les persones aquest asiàtiques són grogues, a part d'incorrecte, és problemàtic, ja que la imatge que ens ve al capdavant d'això és totalment caricaturesca i insultant.\nImagen: Ilustració de Badiucao\nNo usar diminutius\nMoltes vegades es diu “chinito” en comptes de “xinès”, ja que se sol pensar que així sona millor, però l'única cosa que es fa és infantilitzar en usar diminutius a totes aquestes persones xineses i que són llegides com a xineses.\nL'exercici consisteix en el fet que una persona se sent davant de l'alumnat, amb la pissarra darrere on o s'escriuran les diferents categories de persones, o identitats. Aquestes són: “dona xinesa que treballa en un bazaar”, “noia asiàtica adolescent que li agrada el Kpop”, “dona filipina ajudant de la llar” o “colegiala japonesa”; cada persona que s'assegui al davant representarà una d'aquestes identitats sense saber quin se li ha assignat, i l'alumnat haurà de parlar-li repetint frases típiques sobre aquests estereotips, que sovint escoltem sobre elles, per part de nostres amistis, familiars o els mitjans de comunicació, seran la veu de la societat. Serien quatre persones que cada vegada hauran d'endevinar les categories que se'ls han assignat, escoltant aquestes frases típiques.\nL'exercici pretén posar en pràctica les idees i coneixements adquirits a partir de la lectura i realització del recurs pedagògic proposat. Es proposen diferents materials audiovisuals el contingut dels quals és explícitament racista i discriminatori cap a les persones asiàtiques. Després d'un visionat d'aquests, l'alumnat és convidat a identificar i debatre aquestes actuacions,\nexpressions i idees retratades. D'aquesta manera, s'incentiva la posada en pràctica d'una mirada crítica i conscient cap al consum dels mitjans de comunicació i la indústria de l'entreteniment. Alhora, possibilita remoure i qüestionar de quina manera prejudicis i actituds racistes vertebren la nostra quotidianitat i romanen invisibilitzades si aquestes no són assenyalades.\nL'exercici consisteix a fer una lectura crítica dels següents textos que formen part de l'arxiu de Pai Pai Mag d'aquest any 2020 en el qual específicament la comunitat asiàtica ha sofert un augment de racisme degut a la pandèmia de la COVID19. Adjuntem preguntes que poden servir per a guiar el debat entre l'alumnat:\nRacismo en los centros escolares\nHe presenciat a alguna persona que rebia insults arran de la pandèmia COVID-19? He fet alguna cosa sobre aquest tema? En aquest moment, em vaig plantejar que això era racista? Per què ens costa tant nomenar el racisme? Parlem en els centres escolars sobre racisme? M'han ensenyat en el centre escolar a actuar quan veig una actitud racista? Què poden fer els centres escolars per a ajudar a persones racialitzades que han viscut experiències racistes?\nExperiencias asiáticas racistas en el contexto pandémico\nSaps com altres persones no pròximes a tu, amb diferent classe social, diferent nacionalitat, diferent edat o gènere han experimentat la pandèmia? T'interessa? Com es podria evitar la discriminació cap a persones xineses o persones llegides com a xineses? Què suposa viure una discriminació com a família?\nCom et fa sentir el text? Quina experiència t'ha cridat més l'atenció?\nTexto sobre el racismo a partir de enfermedades concretas\nEt sona l'expressió “virus xinès”? On vas llegir o vas escoltar per primera vegada aquesta expressió?\nQuines altres malalties no han estat assignades a una nacionalitat i més en concret, racialització? Què opines de l'expressió perillo groc? Quins prejudicis que has escoltat o llegit sobre negocis i restaurants xinesos? Què implica per a les persones xineses que una malaltia s'associï a la seva nacionalitat? Has vist alguna agressió a una persona asiàtica des de març 2020?\nVídeos i projectes artístics que poden ser útils per a pensar o visualitzar críticament el tema\nEl antirracismo que no debe ser nombrado, de Cristina Zhang Yu\nLas historias paralelas, de Cova Macías\nEllas Filipinas, de Marisa González\nEl sastre, de Oscar Pérez\n+ Taller de racisme a l’institut (Info K)\n+ #NoSoyUnVirus de Catàrsia\n+ Documental “Descendents”\n+ Racisme al món artístic- Instrumentalització de la imatge\n+ Racisme al món artístic- Els imaginaris racistes\n+ Chino Capuchino de Ita Tsai\n+ Crecer en un chino- entrevista a Julio Chen\n+ “Dissentir la història” Gemma Ferreón\n+ Catàrsia: dones d’arrels asiàtiques contra les discriminacions i el racisme que pateixen