Ovella antitxera fora de la placa de paper / cartró: instruccions amb plantilla - bany i sanitarisLlegir Més\nPrincipal bany i sanitarisOvella antitxera fora de la placa de paper / cartró: instruccions amb plantilla\nLes ovelles picant és una autèntica diversió per a joves i grans. Els bonics animals es poden crear a partir de diversos materials. Fins i tot les plaques de paper són adequades per a això, sempre que hi hagi prou imaginació que pugui fluir en el procés creatiu. Amb les instruccions i les plantilles adequades, serà encara més senzill treure les ovelles dels plats que faran les delícies de vosaltres i dels vostres fills.\nNo heu de dedicar-vos gaire temps a buscar instruccions detallades sobre com enganxar les ovelles . Les possibilitats de crear animals de granja amables a partir de plaques de cartró i cartró són nombroses i fins i tot es poden implementar juntament amb nens. Tot el que necessiteu són les nostres idees i instruccions detallades per ajudar-vos a implementar-les.\nSi no podeu imaginar directament com es poden realitzar les idees individuals, el nostre article no només ofereix instruccions, sinó plantilles . Això fa que el tintinat sigui molt més fàcil. Amb totes aquestes ovelles es necessita poc material, estris i esforços per elaborar.\nInstruccions | Feu ovelles de llana a les plaques de paper\nInstruccions | Feu ovelles de placa de paper\nInstruccions | Ovelles plegades de cartró\nPer poder implementar de manera eficaç les instruccions de les seccions següents, primer heu d’aconseguir alguns materials i subministraments d’artesania que faran que el projecte sigui més fàcil. Com que són ovelles de cartró, ni tan sols necessiteu gaire per adaptar-les a les vostres necessitats.\ntotes les ovelles fetes\nSobretot si teniu ganes de nens, hauríeu de tenir a punt els materials artesanals perquè no hagueu de seguir canviant l’habitació per aconseguir-los. D’aquesta manera, podeu evitar possibles lesions que puguin derivar per tisores o maneig incorrecte d’ eines d’ artesania . La llista següent proporciona una bona visió general dels materials individuals que necessiteu per elaborar ovelles.\nPlaca de paper (diàmetre 23 cm)\nCartró o paper de construcció (també mostra el paper)\nTisores, possiblement també una petita tisora per a ungles\nopcionalment, tisores sense protecció infantil\nBolígrafs i colors a la vostra elecció\nCola o cola calenta\nopcionalment també cinta adhesiva\nDe cotó (també boles de cotó) o de llana\nCordó o fil per a un enganxament posterior\nDescàrrega gratuïta Talu-Bastelvorlagen | Les ovelles es fan a partir de plaques de paper / cartró\nmaterials de manualitats\nQuan es tracta de plats de paper i cartró artesanal, el principal és quina mida ha de tenir l’ovella. Per exemple, com més petita sigui la placa de paper, més petita és l’ovella. Per descomptat, això permet crear ramats sencers amb els que els nens poden jugar. Això fa que sigui particularment interessant provar diferents mides.\nPlaques de paper per a manualitats\nEls materials importants per a les ovelles són, per descomptat, el cotó i la llana . Aquests proporcionen l'aspecte real dels animals de la granja i per això sempre heu de tenir alguns. Si actualment no en teniu, podeu simplement triar un cartró o un plat amb el color adequat de l'ovella que desitgeu.\nBoles de cotó per a manualitats\nSuggeriment: si no teniu una impressora disponible, podeu triar un full prim de paper i, així, detenir amb molta cura la nostra plantilla de la pantalla sense haver de comprar cap dispositiu. No premeu massa la pantalla amb els dits o amb el bolígraf per no danyar-la.\nNo és difícil fabricar ovelles de llana de paper de llana en uns senzills passos. Només necessiteu una placa de paper per ovella, que estigui enganxada i decorada amb altres materials.\nPlaca de paper i boles de cotó\nPlaca de paper o cartró (paper de construcció)\nCotó o llana\npossiblement petites tisores d’ungles per tallar peces petites\nles nostres plantilles d’artesania Talu\nLa caixa de cartró s’utilitza per a elements com el cap, les potes o la cua de les ovelles. D’aquesta manera, es poden adaptar al vostre gust. Els nens es diverteixen molt decorant les ovelles després de les manualitats i com que aquestes instruccions són molt fàcils d’implementar, els més petits poden trigar molt a decorar. Un cop hagueu preparat el material d'artesania, seguiu aquestes instruccions.\nplaca de paper ovella acabada\nPas 1: Agafeu una placa de paper al principi i poseu-la al vostre davant sobre la taula. Imprimeix les nostres plantilles d’elaboració preparades per a tu.\nVariant primera d’ovelles\nPenseu en on enganxar les potes de les ovelles i marqueu les taques.\nPlaca de paper i llana de cotó\nAra talleu les potes amb la longitud, la forma i el color desitjats del paper artesà.\ntallar les potes d’ovella\nA continuació, enganxeu-los a la placa de paper en la posició marcada. Aquest pas posa els fonaments de les ovelles.\nCola a les potes d’ovella\nPas 2: A continuació, agafeu el cotó o la llana i formeu-ne petits rotllos. Això fa que sigui més fàcil enganxar-se a la placa de paper, cosa que fa que les ovelles siguin esponjoses i toves. Utilitzeu també boles de cotó acabades.\nUtilitzeu llana de cotó per a manualitats\nPoseu una mica de llana o cotó al voltant del dit per als rotllos i, després, emboliqueu-lo al voltant. Però no s’emboliqui massa, el rotllo s’hauria de deixar anar del dit per permetre l’efecte de la llana suau. Segons la mida de la placa de paper, la quantitat de panets necessaris varia, per descomptat, i ajusta-los en conseqüència. Les ovelles poden ser una mica més esponjoses.\nSi els rotllets són massa difícils per als nens, es pot enrotllar la llana en boles petites o bé es poden fer boles de cotó acabades.\nPas 3: els rotllos estan enganxats ara a la placa de paper. Utilitzeu per això una mica de cola líquida i esteneu-lo primament a la placa. També s’adapta cola calenta . Es premsa lleugerament cada rotllo i es col·loca al costat un altre. Es donen suport d’aquesta manera, de manera que no haureu d’arreglar cadascú a mà en assecar-se.\nCola sobre les boles de cotó\nAssegureu-vos de posar bé la llana perquè les ovelles tinguin un caràcter natural. Fins i tot podeu definir patrons, per exemple, utilitzant més llana al mig i menys a les vores. Les opcions de disseny són il·limitades.\nboles de cotó enganxades\nPas 4: la cara tallada ara s’enganxa a la llana.\nTalla la cara d’ovella\nAquí només cal utilitzar una mica de cola i fixar el cartró perquè no rellisqui durant el temps d’assecat de la cola. Feu el mateix amb la cua si en trieu una. Alternativament, coleu-ho prèviament sobre la placa de paper i la llana la cobreixi.\nEnganxeu la cara d’ovella\nQuan hagueu acabat amb les ovelles, podeu penjar-les fàcilment amb un fil o amb un cordó. Això és especialment útil per a les vacances de Setmana Santa o una festa d’aniversari infantil. Als nens els agrada quan els puguin penjar a l’ espai que vulguin .\nFixeu el cordó per penjar-lo\nConsell: no cal utilitzar cotó ni llana artesana per fer ovelles. També és possible utilitzar llana d’ovella real si la teniu disponible i sempre que s’hagi rentat és adequada per a l’ús.\nFeu la nostra bonica llanterna en forma d’ovella de núvol. Aquí també us hem preparat les nostres instruccions detallades. Per descomptat, també trobaràs una de les nostres plantilles d’artesania de Talu per a les ovelles en núvol.\nTambé podeu utilitzar plaques de paper d’una altra manera, amb una plantilla. La plantilla que us proporciona us mostra exactament com heu de processar la placa de paper perquè sembli una ovella maca.\nVariant de dues ovelles\nAra podeu ajustar la plantilla al format adequat de les plaques de paper per tal de poder utilitzar la plantilla. Altrament, només necessitareu paper artesà negre i pals de cola, perquè no utilitzeu llana o cotó per a aquestes ovelles. Si s'ha imprès la plantilla, seguiu aquestes instruccions.\nPas 1: En primer lloc, es retalla la plantilla i es col·loca a la placa de paper i es rastreja amb un bolígraf.\nRetallau la plantilla artesana\nPer a això és suficient un llapis . A continuació, tallar les plaques de paper en forma al llarg de la marca. Repetiu aquest pas si voleu fer diverses ovelles. En aquest pas, tingueu cura de no tallar accidentalment en un dels eixos, en cas contrari, el projecte no acabarà semblant a l’animal de granja.\nUtilitzeu la plantilla manual com a plantilla\nPas 2: com en el primer pas, procediu amb la cara i les cames de l’ovella. Poseu els dos sobre un tros de cartró artesanal i traqueu-los amb un bolígraf brillant. Després es tallen. Cal quatre potes i un cap per a una ovella.\nConsell: com a alternativa, podeu enganxar les nostres plantilles d’artesania Talu a les peces retallades de la placa, cartró o paper de construcció.\nretalla les peces de la plantilla\nPas 3: Ara cola al cap i a les cames. Deixeu que la cola s’assequi bé abans de passar al darrer pas. La nostra plantilla artesanal retallada també es pot utilitzar i enganxar aquí.\nPas 4: Finalment, els ulls estan pintats o enganxats. Són adequats per a això els llapis o els ulls solts, que els nens resulten especialment divertits. Independentment de quina variant trieu, les ovelles s’acaben.\nDecora les ovelles\nConsell: el millor d’aquestes instruccions és la possibilitat d’utilitzar la plantilla en paper o cartró artesanal clàssic, cosa que fa que les possibilitats d’artesania siguin encara més àmplies. Simplement pinteu-les al cartró, talleu-ne les peces i connecteu-les per fer ovelles simpàtiques.\nPodeu fer ovelles sense haver de tallar i enganxar les parts. Es recomana especialment als nens les ovelles que es pleguen al peu i es poden implementar d’aquesta manera amb poc esforç. Per facilitar-vos aquest mètode, trobareu les nostres plantilles d’artesania Talu que podeu descarregar i utilitzar per aquestes ovelles. Gràcies a la plantilla, serà molt més fàcil plegar i situar les ovelles al peu.\nTambé podeu enganxar dues parts juntes a la part posterior i posterior, de manera que les ovelles no tenen frontal i cap enrere, però es poden pintar i decorar per les dues cares. Simplement poseu les parts posteriors de les ovelles que utilitzeu de la "Plantilla 6" junts, tal com es pot veure a "Plantilla 3 i Plantilla 4". Utilitzeu les ovelles de les "Plantilles 3 i 4" i si també voleu configurar aquesta ovella, talleu una "secció de peus" corresponent de les nostres "Plantilles 5 a 7" i enganxeu-la a la part inferior de l'ovella. Com podeu veure, hi ha moltes opcions artesanals.\nTambé necessiteu un cartró gruixut (o paper de construcció, inclòs paper de mostra) que encara es pugui plegar sense cap problema important. És aconsellable utilitzar un adhesiu líquid, ja que normalment té un millor efecte adhesiu. Les instruccions següents us facilitaran fer ovelles boniques dels materials.\nPas 1: Comenceu a tallar les ovelles que escolliu de la nostra plantilla artesana.\nPlantilla artesana per a la variant de tres ovelles\nA continuació, dibuixa-la de nou com a plantilla al cartró.\nUtilitzeu la plantilla ovina com a plantilla\nDesprés es torna a tallar. Si voleu enganxar el frontal i el darrere, junts, talleu una altra ovella. Si voleu imprimir una pàgina de paper imprès, emmiralleu la plantilla d’ovelles. En tallar, tingueu cura de no tallar la llengüeta, ja que són els responsables de la posició de les ovelles.\nRetalla les ovelles a la versió tres\nPer a llocs de difícil accés, el millor és utilitzar unes tisores ungles petites . Això fa que sigui més fàcil tallar les peces petites.\nUtilitzeu unes tisores d’ungles per tallar peces petites\nPas 2: Decoreu les ovelles arrebossades amb llapis de colors com vulgueu. Enganxeu les dues meitats del cos si no voleu la part davantera i posterior de les ovelles i deixeu que s’assequi tot bé perquè no es tornin a separar. La solapa doblegada cap enrere representa ara el peu de les ovelles i es pot utilitzar d'aquesta manera per al suport necessari de l'animal de paper. Doblegueu la pestanya fins que les ovelles quedin bé.\nSi voleu que us sigui més fàcil per vosaltres mateixos, simplement podeu emmirallar la plantilla a la part posterior de l’ovella. Això vol dir que només heu de plegar-lo després de tallar-lo i configurar-lo. Doblegueu les ovelles a la meitat de la zona del darrere, que està connectada amb l’altra part posterior, ja que no s’ha pas tallat. Els extrems de la solapa sense doblegar són de color fi.\nTambé es poden configurar un petit punt adhesiu a la zona del darrere i, a continuació, aquestes ovelles. Per fer-ho, doblegueu les dues llengües cap a l’altra cap a l’interior per assegurar-vos que les ovelles queden dret. Aquesta variant és especialment recomanable per a nens, ja que no cal enganxar dues parts juntes.\nDecoreu les ovelles a voluntat\nAlternativament, podeu colar la nostra plantilla artesanal Talu retallada sobre paper de construcció o cartró i, després, pintar-la.\nPas 3: Dóna-li la cara també a les teves ovelles. Si podeu dibuixar bé, podeu fer ovelles amb grans ulls. Als nens els agrada posar-se un somriure clàssic. Deixa que la teva imaginació es converteixi en salvatge per donar vida als animals.\nPas 4: Alternativament, també podeu enganxar les ovelles amb cotó o llana per completar l’aspecte individualment i per fer que els animals siguin una mica més esponjosos.\nD’aquesta manera es pot plegar ràpidament i fer belles ovelles que fins i tot es poden configurar. Esperem que us agradi elaborar ovelles!\novella acabada a la variant tres\nCopyright bany i sanitaris: Ovella antitxera fora de la placa de paper / cartró: instruccions amb plantilla - bany i sanitarisLlegir Més


El Govern recapta 33 milions el 2017 amb l’impost al sucre\nL’ATC no descarta nous tributs contra els greixos\nL’impost a les begudes ensucrades n’ha reduït el consum a Catalunya. GETTY\nBarcelonaL’Agència Tributària de Catalunya (ATC) va recaptar 32,9 milions d’euros el 2017 amb els primers vuit mesos d’aplicació de l’impost a les begudes ensucrades. La taxa va entrar en vigor l’1 de maig de l’any passat i, si el ritme de recaptació es manté, en els primers dotze mesos la recaptació pujaria fins als 49,3 milions. Així ho va explicar ahir en una entrevista a l’ACN el secretari d’Hisenda de la Generalitat, Albert Castellanos, que també va ressaltar que -si es confirma- aquesta xifra superaria en un 20% la previsió inicial de recaptació del Govern, que era de 41,3 milions d’euros per al primer any.\nDe fet, els objectius de recaptació per al 2017 també han quedat superats: eren de 31 milions, un pronòstic que es va fer pensant que el gravamen entraria en vigor a l’abril (un mes abans del que va acabar passant finalment). El resultat ha sigut de gairebé 33 milions, segons va explicar ahir Castellanos.\nMés enllà dels ingressos generats, el secretari d’Hisenda també es va mostrar “satisfet” del primer any de vida d’aquest nou tribut perquè ha fet caure el consum d’aquesta mena de begudes un 22%, tal com va constatar un estudi encapçalat pels economistes Judith Vall i Guillem López Casasnovas. Segons aquest informe, l’impost ha fet baixar el consum de begudes ensucrades en sis litres per setmana, producte i botiga respecte a les begudes light i zero. En total, 403.200 litres menys per setmana. Un resultat que ha complert “amb escreix” els objectius, segons Castellanos.\nMés impostos sobre els greixos\nEl resultat de l’impost al sucre anima la Generalitat a seguir la mateixa línia. Malgrat la polèmica que va generar aquesta taxa a causa de la pressió de les grans empreses del sector, Castellanos no descarta que, un cop es formi Govern a Catalunya, l’executiu proposi la creació de nous tributs per als aliments que contenen massa greixos o sucres “per incentivar comportaments més saludables entre els ciutadans”.


Torra anirà a Brussel·les a "denunciar la repressió" després del veto de l'Eurocambra\nRedacció 16/02/2019 - 12.07 Actualitzat 16/02/2019 - 15.57\nEl president de la Generalitat, Quim Torra a Molló (ACN)\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, assegura que dilluns aniran a Brussel·les i faran la conferència que tenien prevista, tot i el veto a fer-la al Parlament Europeu per motius d'ordre públic. Torra no ha concretat on faran l'acte, però ha assegurat que tenen present el mandat de les urnes.\nEl cap de l'executiu català ha assistit aquest matí a la inauguració de les obres de millora del Camí de la Retirada a Molló, al Ripollès, per on al final de la Guerra Civil Espanyola es calcula que es van exiliar més de 100.000 persones.\nEl president de la Generalitat ha comparat aquella situació històrica amb la repressió, que, segons ha dit, utilitza l'estat espanyol contra l'independentisme català.\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, ha assegurat que dilluns aniran a Brussel·les, sense concretar, però, on faran la conferència, tot i la prohibició del Parlament Europeu per denunciar "una causa repressiva contra una idea que és la independència de Catalunya".\n" Jo mentre pugui sortir arreu del món i ho faré, i ho faré dilluns a Brussel·les tot i que no ens deixin entrar al Parlament Europeu però ho farem a Brussel·les i anirem a denunciar on sigui aquesta causa repressiva contra una idea. Nosaltres tenim un mandat, el mandat és fer República i nosaltres seguirem totes les conseqüències fins al final"\nEl president ha demanat coratge, valentia i compromís per als mesos que vindran. Torra ha recordat que tenen "el mandat de fer la república" i que el seguiran "fins al final i amb totes les conseqüències".\nEl president del Parlament Europeu, el conservador italià Antonio Tajani, ha decidit no autoritzar-la i al·lega "risc per a la seguretat" després de l'ocupació de la seu de la Comissió Europea a Barcelona.\nCarles Puigdemont atribuïa. aquest divendres, la decisió del president de l'Eurocambra, Antonio Tajani, de no deixar-los fer la conferència a pressions polítiques de PP, socialistes i Ciutadans.\nHe estat a parlaments d'arreu d'Europa sense cap incident. És una excusa del president @Antonio_Tajani per complaure el tripartit del 155. No hi ha una sola raó de seguretat excepte que els senyors de Cs, PP i PSOE preparessin algun altercat pic.twitter.com/p1wjZw5fFj\n Carles Puigdemont (@KRLS) 15 de febrer de 2019\nQuim Torra Parlament Europeu Procés català\nTorra, a Molló i Prats de Molló en els 80 anys de la retirada


“Confio que Montmeló pugui tenir aviat enllaços amb l’autopista i la C-17” - Contrapunt, Diari de Mollet i Baix Vallès\nDiumenge, 18 de març de 2018 12:39 h\nH: 50.0 %\nAlcalde de Montmeló\n“Confio que Montmeló pugui tenir aviat enllaços amb l’autopista i la C-17”\n“La licitació d’Adif és la mostra fefaent que la urbanització de la llosa tira endavant”\nDivendres, 9.6.2017. 11:54 h\n–El primer tram del mandat va estar marcat, entre d’altres, per la reurbanització de l’avinguda Pompeu Fabra i la plaça de la Vila. Quin és el balanç de la reforma?\n–Hi ha una nova centralitat al municipi des del punt de vista de la mobilitat de les persones. S’ha guanyat un espai per a la ciutat i ha disminuït molt el trànsit a la carretera BV-5003.\n–També ha generat un augment de trànsit en altres carrers.\n–És cert que als carrers Jacint Verdaguer, Anselm Clavé o Primer de Maig hi ha hagut un increment del trànsit. En aquests punts ja estem treballant per moderar la velocitat dels vehicles i per evitar i minimitzar el risc que pot generar aquest increment de la mobilitat.\n–La pròxima reforma es farà a l’entorn de l’església. En quin punt està aquest projecte?\n–La Diputació està treballant en el projecte executiu de la reforma, que probablement dividirem en dues fases, tot i que encara no hem definit quines seran. Per part de l’Ajuntament hem fet una reserva de recursos per destinar a aquestes obres.\n–Quins terminis es preveuen?\n–És una actuació per aquest mandat. Procurarem que les dues fases es puguin enllestir els propers dos anys, tot i que això anirà en funció dels recursos i de la disponibilitat pressupostària que tinguem.\n–Adif ha anunciat finalment l’inici de la integració de la llosa amb una inversió de 2,3 milions per a la primera fase de l’obra.\n–Després de dos anys en què el projecte ha estat aturat per les circumstàncies del govern de l’Estat, ara finalment s’ha reprès el projecte amb una nova direcció d’Adif.\n–Es pot confiar en Adif?\n–Jo confio en les administracions a mesura que van executant passos, i en aquest cas el Butlletí Oficial de l’Estat va publicar dilluns la licitació de l’obra, de manera que ja no és una promesa d’algú que diu que ho farà, sinó que ja estem en la fase de licitació. Això és un pas transcendental perquè vol dir que el procés ja s’ha posat en marxa. Quan una administració licita una obra és perquè té els recursos per fer-ho, i aquesta publicació és la mostra fefaent que tira endavant allò que havien dit que farien.\n–Què hi haurà en aquest espai?\n–Entre el carrer Pompeu Fabra i el carrer Lluís Companys hi haurà un parc públic, i quedaran dues parcel·les pendents d’urbanitzar que dependran d’Adif. Es preveu que l’execució dels treballs s’allargui uns nou mesos després de l’adjudicació de l’obra.\n–Després encara quedaran pendents la segona i la tercera fase.\n–Un cop definida la primera fase continuarem negociant amb Adif una solució per a la urbanització de la resta de la llosa.\n–Hi ha previst un aparcament a la part sud de la llosa.\n–Independentment de la urbanització de l’espai estem negociant amb Renfe l’adequació d’una zona per destinar-la a aparcament. En aquest cas se situaria a la llosa del soterrament de l’alta velocitat, en direcció a Barcelona a partir del carrer Navarra, però aquesta és una negociació en paral·lel que encara no té calendari.\n–En el cas de la línia R3, entre Barcelona i Vic, Montmeló reclama una estació al municipi.\n–Sí. Hem presentat al·legacions a l’estudi ambiental per al desdoblament de la R3 tant pel que fa al traçat de la línia com pel que fa a la grafia de l’estació. D’una banda demanem que hi hagi una estació i, d’una altra, que es prenguin les mesures correctores necessàries per als talussos de la línia al seu pas pel barri de Can Tabola.\n–Això vol dir cobrir la via?\n–Vol dir cobrir la via en el tram anterior del cementiri i posar pantalles antisonores després del cementiri i a l’entrada del barri de Can Tabola per reduir l’impacte sonor de la infraestructura.\n–Quina és la resposta d’Adif?\n–De moment no hi ha hagut resposta. Tampoc no és una demanda exclusiva de Montmeló, sinó que forma part del paquet d’al·legacions que vam presentar tots els municipis per on passa la línia.\n–També a Can Tabola es demana reduir l’impacte sonor de l’autopista.\n–Sí. Tant l’Ajuntament com la concessionària d’autopistes hem fet estudis d’impacte sonor i hem presentat a Foment els resultats i tota la documentació necessària per mirar de reduir l’impacte de l’autopista al barri. De moment encara no hem tingut resposta.\n–Montmeló ha reclamat més d’una vegada accessos directes tant a l’AP-7 com a la C-17.\n–En el marc del debat que hi ha al Departament de Territori sobre l’adequació de la C-17 per reduir el col·lapse que es produeix cada dia hi ha previstes una sèrie de millores, com nous enllaços de Montmeló amb les grans vies que travessen el municipi, l’AP-7, la C-33 i la C-17. Actualment estem treballant amb Territori per millorar aquests accessos, un treball que també fem conjuntament amb Granollers, Parets i Lliçà de Vall.\n–Tindrem notícies aviat sobre això?\n–Espero i confio que sí, però també és veritat que Montmeló ha tingut moltes vegades la il·lusió d’enllaçar amb aquestes vies i per certes circumstàncies ha topat amb altres voluntats que no han permès resoldre-ho com voldríem.\n–Montmeló ha començat els primers passos per construir un nou tanatori. El poble té prou entitat per disposar d’un servei d’aquestes característiques?\n–Sí, i tant! Tot i que de moment només hem fet una modificació del POUM per preparar una parcel·la per a usos funeraris. Hem canviat la qualificació d’una parcel·la al polígon, al costat del riu, perquè en el futur pugui acollir aquest servei, i a canvi hem multiplicat per dos la superfície de zona verda en una altra parcel·la que hi ha a tocar del bosc de l’Aplec, fins ara qualificada com a zona d’equipaments.\n–Però aquesta modificació es fa en previsió a la construcció d’un nou equipament.\n–De moment s’ha fet per disposar d’una parcel·la amb aquests usos, i més endavant caldrà estudiar la viabilitat d’aquest servei. El debat sobre si hi ha d’haver un tanatori o un tanatori-crematori encara no ha començat, com tampoc no ha començat el debat sobre si la gestió ha de ser directa o indirecta per part de l’Ajuntament. Aquest debat s’ha anticipat de manera interessada. El que de moment sí que tenim clar és que a Montmeló li convé un servei funerari que permeti als veïns vetllar els seus difunts al mateix municipi i en una sala que permeti cerimònies laiques i religioses.\n–Ja fa temps que es parla de la construcció d’habitatges de protecció social a l’espai de davant de l’estació. Els veurem aviat?\n–La parcel·la, a la cantonada entre els carrers Navarra i Primer de Maig, ja està disponible. En qüestió d’un o dos mesos començaran les obres de remodelació de la nova nau de la brigada, on també volem encabir-hi les entitats que necessitin un espai de magatzem, per alliberar el magatzem actual del carrer Navarra i permetre la construcció, durant el 2018, de 38 habitatges de protecció oficial.\n–Enguany fa 25 anys de la presència del Circuit de Barcelona-Catalunya a Montmeló. Se n’ha beneficiat prou el municipi?\n–Cap dels municipis de l’entorn no ha sabut aprofitar prou l’impacte d’una instal·lació d’abast internacional i que en el cas de Montmeló ocupa el 25% del terme municipal. Per això ara estem pendents del Pla Director Urbanístic del Circuit (PDU), un pla que ha de mirar de reconduir aquesta situació i eliminar el tarannà autista que el Circuit ha tingut respecte al territori.\n–Què suposarà el desenvolupament d’aquest PDU?\n–El PDU ha de fer que l’equipament s’obri més i que generi noves activitats i oportunitats al territori, sobretot pel que fa a la indústria neta, la formació, l’oci i el comerç vinculats sempre al món del motor. El Circuit és una finestra oberta al món que impacta molt puntualment en el territori, quan hi ha Fórmula 1 i MotoGP, i l’objectiu és que aquest impacte tingui continuïtat al llarg de l’any i que les activitats que es generen a l’entorn del motor es puguin fer des d’aquí.\n–Es desenvoluparan gairebé 50 hectàrees de terreny.\n–Molts camps de secà s’urbanitzaran per donar suport al Circuit, però el mateix PDU també preveu la preservació de bona part de l’entorn. Per nosaltres aquest era un criteri bàsic i creiem que s’ha respectat el sentit més conservacionista de l’entorn per no perdre els valors paisatgístics.\n–Hi ha qui diu que el PDU és una agressió a l’entorn i que suposarà perdre un dels pocs espais verds que queden al Baix Vallès.\n–Moltes vegades la crítica es fa des del desconeixement. Actualment moltes de les zones que envolten el Circuit ja estan qualificades com a industrials tot i que no estiguin desenvolupades, i ara el que fem és adequar l’entorn a l’activitat del Circuit i aprofitar l’impacte de la instal·lació perquè generi benefici directe al conjunt del territori. No volem perpetrar res que perjudiqui el territori, sinó al contrari, beneficiar l’entorn amb activitats que siguin sostenibles.\n–El ple va acordar fa uns mesos impulsar una mobilitat més saludable i menys contaminant. Què s’està fent a la pràctica?\n–Juntament amb altres municipis de la comarca hem fixat la mobilitat sostenible com una prioritat en les inversions, tot i que no sempre disposem dels recursos necessaris per tirar-ho endavant. Tot i això, actualment ja estem treballant en diversos projectes, com l’arranjament de voreres o l’adequació del camí del Tenes.\n–Un dels capítols que més ha crescut en el pressupost d’enguany ha estat el d’acció social.\n–L’atenció a la ciutadania és la part més important de la feina que fem, més que no pas les qüestions urbanístiques, que sovint depenen de diners i terminis que no depenen d’un mateix. L’atenció a la ciutadania, en canvi, és aquella a què dediquem més esforços, sobretot pel que fa a l’ocupabilitat i els serveis socials, d’educació, cultura i esports. A mi em genera més satisfacció que els veïns estiguin contents amb els serveis que presta l’Ajuntament que no pas una intervenció urbanística.\n–En aquest àmbit, quins són els projectes més significatius?\n–El programa d’arranjament d’habitatges per a les persones amb problemes de mobilitat i les ajudes a la gestió alimentària de persones amb dependència, en què s’oferirà un servei com el de dinar en companyia però a casa, són dos dels projectes més importants que actualment tenim entre mans.\n–Pel que fa al patrimoni, al jaciment de Can Tacó –Mons Observans– s’ha fet una tasca museística important... com es pot promocionar més aquest espai?\n–És un treball col·lectiu de tota la comarca i especialment dels dos municipis implicats, Montmeló i Montornès. Estem avançant en la bona línia i ara cal consolidar un model de gestió que sigui validable pels dos municipis.\n–En l’aspecte més polític, al ple sovint hi ha picabaralla i crispació amb ICV-EUiA. Tant costa establir una relació de diàleg entre els diferents grups?\n–Amb ICV-EUiA les discrepàncies vénen de lluny. Ja es van posicionar en contra meu quan vaig accedir a l’alcaldia l’any 2010, i el seu posicionament s’ha mantingut al llarg dels anys. El seu enfrontament sovint ha estat més personal que polític. Aquest mateix mandat he provat diverses aproximacions per mirar de trobar el diàleg, però sempre han estat moviments unidireccionals.\n–Montmeló, governat pel PSC, forma part de l’Associació de Municipis per la Independència. Com s’explica això?\n–Vam signar un acord de govern amb ERC i aquesta era una de les condicions. Amb tot, al nostre partit hi ha diverses posicions sobre aquesta qüestió, i al PSC de Montmeló sempre hem defensat que la solució passa per una consulta a la ciutadania pactada i dialogada amb el govern de l’Estat.\n–Finalment, tens previst repetir com a candidat a l’alcaldia?\n–No ho tinc decidit. Fins ara hem guanyat dues eleccions en percentatge i nombre de vots, i ara no és el moment de plantejar-se això, sinó de mirar de complir el pla d’actuació de mandat que ens hem marcat fins al 2019.


Seix Barral publicarà la biografia definitiva de J D Salinger.\nInici Notícies Actualitat Seix Barral publicarà la biografia definitiva de J D Salinger.\nL’editorial confirma la publicació de ‘The Private War of J.D. Salinger’, la primera biografia “definitiva” de l’autor d’El vigilant en el camp de sègol\nL’edició nord-americana, de l’editorial Simon & Shuster, sortirà publicada el 3 de setembre del 2013 i la pel·lícula s’estrenarà als Estats Units el dia 6.\nEl projecte s’ha mantingut en un secretisme absolut i pocs conèixen els contiguts del documental i del llibre. Unes 750 pàgines disseccionen 15.000 folis d’entrevistes a 200 persones del cercle més íntim de Salinger, amb 167 fotos mai vistes, diaris, cartes i altres documents inèdits fins avui.\nAquest text reobre vells debats com Per què Salinger va deixar d’escriure en 1965?, Com va canviar la seva vida la II Guerra Mundial?, Per què va desaparèixer?, Va deixar manuscrits no publicats?.\nEl llibre i el documental compta també amb declaracions de personalitats com Tom Wolfe, Joan Didion, Philip Roth, John Updike; Ernest Hemingway, Norman Mailer, Truman Capote, William Faulkner, E.L.Doctorw, Gore Vidal, Ed Norton, John Cusack, Danny DeVito i Martin Sheen\nThe Private War of J.D. Salinger serà publicada per Seix Barral sota la traducció de Javier Calvo, coincidint amb l’estrena de la pel·lícula a Espanya.\nJ.D. Salinger va néixer l’1 de gener de 1919, a Nova York.\nLa vida i la biografia de J.D.Salinger ha estat sempre envoltada de misteri. Es tracta d’un dels millors escriptors i autor de la fantàstica novel·la El vigilant del camp de sègol que ha captivat a molts adolescents de diferents generacions amb la història protagonitzada per Holden Cauldfield i que porta més de 65 milions d’exemplars venuts des de la seva publicació.\nA mitjans dels anys 50 J D Salinger va decidir apartar-se del món i Un conte llarg, Hapsworth 16, 1924, va tancar la seva carrera el 1965 quan va aparèixer a The New Yorker i la crítica va afirmar que era el pitjor que havia escrit.\nMalgrat la seva reclusió, Salinger havia comentant que seguia escrivint però per a ell.\nArticle anteriorAquest estiu escolta L’illa dels llibres a La Xarxa Ràdio.\nArticle següentLes noves reedicions d’Enid Blyton triomfen entre els joves lectors.


El Teatre aixeca el teló aquest diumenge amb 'Ocaña. Reina de las Ramblas' | Nova Ràdio Lloret\nEl musical sobre Ocaña (Teatre de Lloret).\nEl Teatre aixeca el teló aquest diumenge amb ‘Ocaña. Reina de las Ramblas’\nHi haurà un debat postfunció que comptarà amb la presència del director d’escena i dramaturg de l’obra, Marc Rosich.\nLa temporada teatral de Lloret comença aquest proper 11 d’octubre amb el musical teatralitzat ‘Ocaña. Reina de las Ramblas‘. De la mà de l’actor i cantant Joan Vázquez (el premiat protagonista de ‘Paquito forever’) i de la guitarra del director musical Marc Sambola, es fa un homenatge a Ocaña en un recital teatralitzat a ritme de cobles amb arranjaments especialment compostos per a l’ocasió. ‘Ocaña, reina de las Ramblas’ compta amb la dramatúrgia de Marc Rosich.\nL’espectacle s’ha programat a les 20:30h i les entrades ja estan a la venda al web www.teatredelloret.cat.\nUna imatge del musical sobre Ocaña (Teatre de Lloret).\nPosteriorment el col·lectiu lloretenc Les Influencers moderarà el debat postfunció sobre els orígens del moviment LGTBI. Al debat hi assistiran el director d’escena i dramaturg de l’obra, Marc Rosich, i la lloretenca Gemma Mateu.\nTambé, durant l’acte post funció, es presentarà el llibre “Teatre Trans i altres textos no normatius”, de Rosich. Un llibre que aplega quatre de les seves obres protagonitzades per cossos i identitats de gènere que defugen la normativitat: Limbo, A mí no me escribió Tennessee Williams (porque no me conocía), De tritons i sirenes i Ocaña, reina de las Ramblas, quatre obres que ens parlen d’individus que no encaixen en una societat bastida des del privilegi heteronormatiu.\nOcaña obre un nou cicle del Lloret Espai Off, que aquesta temporada porta per títol Diferència? Llibertat!, en una clara aposta ─en paraules de la directora del teatre de Lloret, Amaranta Gibert─ a posar en valor la diferència i defensar-la.\nD’aquest cicle també es podrà veure Infanticida (7 de novembre) de Víctor Català, interpretat per Neus Pàmies, amb composició musical i interpretació de Clara Peya. Infanticida parla d’una dona que intenta trobar una escletxa de llum en un món fosc i desolador. El monòleg dona veu a una dona, Caterina Albert, l’autora, la qual va haver de silenciar la seva pròpia veu per poder ser lliure com a artista.\nEl cicle es tancarà el divendres 4 de desembre amb l’espectacle Com menja un caníbal, a càrrec de la companyia La Virgueria. En el seu desè aniversari, la companyia La Virgueria presenta una de les seves peces més ambicioses. Escrita i dirigida per Aleix Fauró i Isis Martín, compta amb un equip de més de 25 persones i 10 actors a escena que representen més de 20 personatges. Un espectacle de caire oniricopoètic que hibrida el llenguatge teatral i el llenguatge del circ.\nArticle anteriorL’Ajuntament treballa per crear la regidoria de Salut Pública durant el 2021\nArticle següentObertes les inscripcions dels cursos d’idiomes i informàtica del SOM


Preguntes urgents per a la societat valenciana, per Antoni Infante | Diània Televisió\nInici NOTÍCIES Opinió Preguntes urgents per a la societat valenciana, per Antoni Infante\nPreguntes urgents per a la societat valenciana, per Antoni Infante\nEl PP va arribar a governar la Generalitat Valenciana a partir d’un pacte amb l’extinta Unió Valenciana de González Lizondo. Aquell pacte, denominat “del pollastre”, va inaugurar una forma de governar, el millor reflex el trobem, aquests dies, en els diferents processos judicials, com el del cas Gürtel/Correa i en la lamentable imatge de dos expresidents com Camps i Olivas asseguts a la banqueta dels acusats en diversos processos judicials. Cal recordar que el tractament que reben els presidents de la Generalitat és el de “Molt Honorable”.\nAquesta forma de governar va generar una imatge profundament distorsionada del nostre país, on la cara A i més publicitada era el despotisme poc il·lustrat i la megalomania en fastos, esdeveniments i construccions, però on la cara B molt més oculta, suposava la realitat de la destrucció del patrimoni natural i cultural, així com l’empobriment econòmic, l’abandonament de bona part de l’activitat agrària -potenciant res més que el monocultiu exportable-, el raquitisme industrial, el deteriorament, la insuficiència i mala elecció de les infraestructures i un endeutament gegantí que pesa com una gran llosa sobre els caps de les persones, actualment responsables de la gestió autonòmica. Un endeutament que no s’ha generat per contrarestar l’espoli i l’infrafinançament que pateix el País Valencià per part de l’Estat espanyol, sinó pels esdeveniments i obres faraòniques de les quals cobraven suculentes comissions.\nLa llarga permanència del PP a les institucions valencianes obeeix a quatre grans línies o eixos d’intervenció que, amb la barreja adequada, els va donar un bon resultat espectacularment prolongat en el temps. El primer va ser aprofitar-se de la terrible debilitat dels partits de l’oposició, que a més de perdre el govern de les institucions, havien debilitat les entitats de la societat civil coaptant-les, per evitar les crítiques socials d’unes gestions, que en el millor dels casos, podrien qualificar-se de mediocres.\nEl segon eix va ser participar de l’onada neoliberal, que en els assumptes econòmics va arrasar bona part d’Europa i en el camp polític va possibilitar també l’arribada del PP al Govern espanyol. La bombolla econòmica va tindre el seu particular accent valencià. El tercer eix va ser la utilització de la clientela dels efectes econòmics d’aquesta bombolla especulativa, on a més dels efectes que aquests dies comencen a dilucidar en seu judicial, es distribuïen els llocs de treball, els contractes, les adjudicacions públiques, etc., a la vella manera “caciquista” de canviar-los pels vots de les persones “premiades” i les seues famílies. Aquestes pràctiques van generar una bossa de vots “captius” que alguns estudis eleven a 250.000. Aquest quart de milió de vots era el que garantia les majories absolutes del PP valencià, que tant cridaven l’atenció d’especialistes i politòlegs.\nEl quart ítem va ser la utilització dels governs institucionals, la Generalitat, els ajuntaments i les diputacions, així com el control dels mitjans i altres mecanismes per adaptar i apropiar-se dels signes d’identitat i, determinar que era la cultura valenciana, les seues expressions i símbols més representatius, dictaminant com a jutge, qui era valencià/na i qui no, en funció del patró prèviament establert. Una apropiació partidista i profundament grollera, a partir d’elevar determinades expressions populars a categories i registres normatius.\nPer a tal propòsit, el PP va utilitzar la permanència d’un sector de la població profundament conservadora, -tant políticament, com des del punt de vista social, econòmic i religiós- ancorada en els valors del franquisme i que no dubta a utilitzar mecanismes de violència, com la generada pel “blaverisme” abans, durant i després de l’anomenada batalla de València.\nActualment, la barreja d’aquests quatre elements en proporcions adequades ha tingut com a resultat 20 anys de control de la Generalitat, de 24 Ajuntaments com el de València i, encara avui, el control de les Diputacions d’Alacant i Castelló. Aquesta hegemonia electoral, reflex d’una hegemonia cultural i social, va començar a esquerdar-se amb les eleccions del 24 de maig del 2015. El PP era derrotat i un pacte de tres forces polítiques (PSPV/PSOE, Compromís i Podem) permetia canviar els governs de la Generalitat, d’ajuntaments importants i la Diputació de València. Avui, 16 mesos més tard i d’acord amb l’anàlisi de les pràctiques i les polítiques dels nous governs, comencen a aparèixer dubtes i interrogants sobre el present i el futur immediat, que podem sintetitzar també en quatre preguntes.\nEl nou govern valencià nascut del pacte del Botànic -coalició PSPV- Compromís i suport parlamentari de Podem- es basa en tres grans línies d’intervenció com a eix del seu mandat: fer aflorar tota la corrupció prèvia encara oculta, millorar la gestió i reivindicar un millor finançament. Com bona part del seu electorat esperava que a més s’impulsaren polítiques més resolutives per desmuntar i substituir les raons profundes de la perllongada hegemonia cultural del PP, comencen a aparèixer dubtes que ja s’expressen en les enquestes i que generen una primera pregunta: ¿L’actual majoria política es consolidarà o no serà res més que un episodi temporal?\nLa segona pregunta es refereix a quina és la voluntat dels partits que integren la nova majoria: ¿El canvi és una simple alternança política o tenen voluntat de transcendir-la propiciant un procés d’apoderament popular i la potenciació del País Valencià com a subjecte polític?\nLa quarta pregunta, íntimament relacionada amb la tercera, l’ha de contestar la pròpia societat civil valenciana: Podrà la societat civil empènyer i garantir que el canvi va més enllà de la mera alternança partidària?\nDe la resposta que es podrà donar a aquestes quatre preguntes des del Govern, els partits i la societat civil, dependrà la nostra evolució com a societat. Una societat, que a més de mirar-se i analitzar-se a si mateixa, té també l’oportunitat de mirar-se en els “espills” de les societats que ens envolten. Madrid com a capital del regne d’Espanya simbolitza una forma de fer, Catalunya una altra. Nosaltres hem de decidir què volem fer, a partir de la nostra pròpia realitat.\nArticle anteriorMAL PASSET: Passet a passet dignificant la cultura popular\nArticle següent Una rambla salada per adobar les olives\nAlfons Olmo reflexiona sobre la Covid-19, “necessitarem un cert temps i...\nOpinió\t 29 de març de 2021\nAmb el 8 de març, ahir, hui i demà per Eduard...\nOpinió\t 11 de març de 2021\nCassola Sense Corda reivindica l’abolició del bou en corda a Ontinyent\nOpinió\t 3 de desembre de 2019


Si et toca la loteria has de saber... | Vida\nTots volem que ens toqui la loteria i tots calculem, en un moment o altre què faríem si ens toqués una quantitat o una altra. El que no solem pensar és quina quantitat es queda l'estat, i és que la il·lusió pot més.\nAixí doncs, els premis inferiors o iguals a 2.500 euros per dècim no patiran cap retenció per part de l'estat, i el guanyador podrà cobrar-los a qualsevol administració de loteria sense cap tipus de tràmit. Ara bé, si el premi supera els 2.500 euros, s'haurà de cobrar en una sucursal d'una de les entitats col·laboradores, i serà l'entitat bancària qui de forma automàtica li retindrà el 20% corresponent als impostos que s'han de pagar a Hisenda i el liquidarà a l'Agència Tributària en nom del guanyador. Per altra banda, cal tenir en compte que no s'han d'incloure en l'IRPF, per la qual cosa no es veurà afectada la declaració de la renda i tampoc no es tenen en compte per establir els criteris mínims a l'hora de sol·licitar ajudes públiques, beques o prestacions socials. L'afortunat només haurà de veure-se-les amb Hisenda en cas que inverteixi el premi i n'obtingui algun rendiment, com ara interessos bancaris o l'augment del patrimoni.\nAixí doncs, si us toqués la grossa de Nadal, que atorga un premi de 400.000 euros al dècim, els primers 2.500 euros quedarien exempts de tributació. En el moment del cobrament, l'entitat financera col·laboradora us retindria un 20% sobre els 397.500 euros restants, és a dir 79.500, i li pagaria la resta. Així doncs, el premi real no són 400.000 euros, sinó 320.500 euros.\nI què fem si compartim un dècim?\nSi compartiu un dècim amb algú, els 2.500 euros exempts de tributació es reparteix entre els guanyadors i llavors se'ls aplica el 20% de la retenció del premi. Si cobra el dècim només una persona i vol compartir-lo, aquells que rebin la donació hauran de fer-se càrrec de l'impost de successions i donacions, el qual varia en funció de la comunitat autònoma. Els experts recomanen que en el moment de cobrar el dècim s'identifiquin tots els guanyadors o tots els participants d'aquells premi.


A LA MEVA MANERA DE VEURE: REFLEXIONS DE SEGONA MÀ\nDes que ha començat el compte enrere cap a la independència hem escoltat opinions de tots colors; jo me n’he apuntat unes quantes que m’han fet pensar. Sempre és positiu reflexionar sobre què diuen els altres. Us hi apunteu a l’exercici?\n● Per sort, a Catalunya no hi ha unanimitat. El que hi ha és l’hegemonia de què parlava Gramsci (és a dir: el triomf moral del sobiranisme; percebut per molts com el nord de la brúixola). Els sobiranistes no haurien d’oblidar que la temptació de la unanimitat és l’error més gran. I els que s’hi oposen amb lleis o impugnacions doctrinals no haurien d’ignorar que, per edificar una hegemonia alternativa, cal seduir una gran part dels que ara opten pel sobiranisme (Antoni Puigverd – 31/08/2013)\n● El procés català serà llarg i irreversible, però si s’accelera, es trencarà la majoria, i si s’encalla, esclatarà. (Jordi Barbeta – 12/2012)\n●Plantejar a la gent vinguda de fora – fa un mes, un any o vint-i-set – que se sumi a la idea de la sobirania, amb l’únic argument que viurà millor, potser és molt, però no és el tot. Més aviat sembla una operació de pur intercanvi mercantil. No només viuran segurament millor, sinó que han de ser convidats a la construcció permanent de la nova nació catalana. (Carod-Rovira – 3/03/2013)\n● “Si vostè té la força, a nosaltres ens queda el dret”. Aquesta frase d’un personatge de Víctor Hugo, a Cromwell, resumeix una idea capital: el dret és l’instrument per ordenar una convivència justa davant la tirania, l’arbitrarietat o la barbàrie. En democràcia, menystenir l’Estat de dret no és només una falta moral; també és un error polític. (Rafael Jorba – 15/06/2013).\n● Caldrà definir el futur estat que volem. En contra dels que opinen que de tot en parlarem quan siguem independents, cal que l’avenç cap a la independència vagi estretament vinculat a la millora dels drets de la ciutadania i un increment de la qualitat democràtica. (Josep R.Mora – 8/6/2013).\n● El naixement d’una Catalunya independent seria tutelat per unes autoritats europees que no permetrien que es modifiquessin els seus vincles amb la UE; que això impliqués el manteniment de Catalunya dins la UE com un membre més o que adoptés la forma d’una associació equivalent (semblant a la suïssa) només dependria del grau d’intransigència que adoptés Espanya i de la paciència d’Europa envers Espanya. (Miquel Puig – 27/10/2012).\n● Ni la dreta ni l’esquerra espanyoles tenen cap “producte” millor per oferir a la societat catalana, per això prediquen l’adveniment de l’apocalipsi, en cas de separació. (Francesc-Marc Àlvaro – 14/03/2013).\nPublicat per JOSEP MARIA BERTRAN TEIXIDOR a 6:21


dimarts, 14 de maig de 2013 08:00\nTxema Moya durant la seva intervenció a Gavà\nXerrada sobre l’objecció fiscal pel desarmament\nL’ONG Justícia i Pau ha guiat aquest acte celebrat al casal d’entitats Sant Jordi i encabit dins els actes de la Primavera Solidària\nL’ONG Justícia i Pau ha guiat, aquest dilluns, a Gavà la conferència titulada “Objecció fiscal pel desarmament a la declaració de la renda”. L’activitat, encabida dins els actes del programa Primavera Solidària s’ha fet al Casal d’Entitats Sant Jordi de la Rambla.\nL’objecció de consciència a les despeses militars o Objecció Fiscal, ha explicat Txema Moya, integrant de Justícia i Pau “és un acte de desobediència civil. És la negació a col·laborar amb l’Estat en la preparació de les guerres i en el manteniment de l’estructura militar.”\nMoya precisa que “tècnicament, consisteix a separar una part de l'impost sobre la renda, la part que correspondria a la despesa militar i desviar-la cap a un projecte social i solidari”. I afegeix que “la despesa militar, aquest 2013 és de 45 milions d’euros al dia, una quantitat desmesurada i inacceptable, sobretot dins les polítiques de retallades en partides tan importants i necessàries com sanitat i educació.”\nL’Objecció Fiscal es basa en la negació a acceptar que els conflictes s'hagin de resoldre per mitjans violents com les guerres i entén la negociació com l'únic mitjà per aconseguir la resolució pacífica dels conflictes. L’Objecció Fiscal, opta pel desarmament, per la resolució pacifica dels conflictes i té com a fi últim aconseguir un món sense guerres, on no tingui sentit l’existència d’exèrcits.\nDarrera actualització de dimarts, 14 de maig de 2013 09:14


maifemcim.cat: Pica d’Estats (3.143 m.)\ndissabte, 11 de juliol de 1998\nPica d’Estats (3.143 m.)\n10-11-12 de juliol de 1998, setembre del 1998 i 23 d'agost de 2003.\nEl cim més alt de Catalunya.\nHora de sortida: Ens trobarem el divendres a les 16 h. davant del GARRO, S.A. de Sant Boi.\nDesnivell: 1.254 m.\nDivendres: A l’hora indicada ens trobarem davant de GARRO, S.A. a la Ctra. Comarcal de Viladecans a Sant Boi. Anirem direcció B-30, Autopista de Terrassa – Manresa, Manresa, Berga (per l’eix del Llobregat), túnel de Cadí, Bellver de Cerdanya, la Seu d’Urgell (en aquest punt, portarem dues de cotxe i serà més o menys, la meitat del camí), coll del Cantó, Sort (N-260), Llavorsí, aquí agafar la L-504 i la L-510 direcció a la Vall Farrera, Àreu (aquest és el darrer poble). (També es pot arribar a Sort per la nova autovia de la N-II de Barcelona a Lleida, agafar la C-13 fins a la Pobla de Segur i després la N-260 a Sort) Agafarem una pista forestal de 12 km. Per anar bé, a les vuit del vespre hauríem de posar-nos a caminar, si el dia és clar, tindrem unes dues hores de claror, i encara caminarem una hora més de nit (cal dur llanternes o frontals). A les onze del vespre arribarem a l’estany de Sotllo, muntarem les tendes i soparem. Breu vetlla a la llum de la lluna i les estrelles i a dormir.\nDissabte: Ens llevarem a les cinc del matí, desmuntarem una tenda, recollirem els sacs i les motxilles, deixarem dins de l’altra tenda tot el que no calgui dur i començarem a caminar a les sis. Si tot va bé, podem fer cim entre les 10 i les 11 del matí i podem estar a la tenda (Estany de Sotllo) a les dues. Dinarem i acabarem de recollir-ho tot. A les sis podem tornar a estar als cotxes. Anirem al poble de Ainet de Besan, a l’Hotel Fuster (tel. 973 62 43 38) a on tenim habitacions reservades per a tots (mitja pensió per persona: 6.500.- ptes.). és una fonda senzilla, però molt acollidora. Una bona dutxa i un bon sopar (si hem fet el cim, amb cava), una passejada pel poble (heu sentit parlar mai de “Ainet la nuit” o de “la movida de Ainet”?, Segur que si parem atenció, podrem escoltar, les cançons de Bob Dylan que aquesta nit canta a Escalarre al “Doctor Músic Festival”.... “Això amic meu, tant sols ho sap el vent, escolta la resposta en el vent....” Un lloc alternatiu per hostatjar-se i amb molt bona cuina és l’Hostal Vall Ferrera a Àreu. Tel. 973 624 343.\nDiumenge: Ens llevarem tard, esmorzar i tornarem pel mateix camí que al pujar. Podem parar a dinar a Bellver de Cerdanya, al restaurant “El Picot Negre”. Entre sis i set d ela tarda de diumenge podem ser a casa.\nRecorregut: Un cop deixats els cotxes en una zona d’aparcament, molt propera al Pla de Boet (1.860 m.), s’agafa un camí en direcció al Refugi de la Vall Farrera (Tel. 973 62 07 54) propietat de la FEEC, al que s’hi arriba en 30 minuts (1.940 m.).\nEs segueix per un camí que passa sobre el refugi. Als 50 minuts, girar a l’esquerra (2.080 m.) en una cruïlla de camins, pugem fortament fins arribar a un collet, on el camí es torna més planer i rodejar la muntanya per camins de bestiar, fins arribar a la cantonada de la muntanya. Bifurcació (2.190 m.) ja damunt del barranc de Sotllo (1 h. 30 m.). Baixar al fons i remuntar el curs de l’aigua pel costat.\nEs segueix cap al Pla de la Socalma o Socauba (2.140 m.). existeix una balma, a l’esquerra del camí per aixoplugar-se en cas de necessitat. (2 h.). Més endavant la vall s’eixampla i arribem al Pla de Cana Bona o Pletiu de Sotllo(2.200 m. – 2 h. 30 m.), hi ha una cascada una mica allunyada del camí, que baixa de l’estany de Sotllo.\nPugem fins a l’estany de Sotllo (2.370 m. 3 h. 15 m.) És un lloc molt bonic on es pot campar una nit, sota la figura el pic de Monteixo i del Noris. El camí segueix i creua el torrent dues vegades.\nEstany d’Estats (2.500 m. – 3 h. 40 m.) Voregem l’estany, arribem a uns replans superiors i veiem un repetidor de ràdio, comença la tartera. Pujar la coma i la canal superior pedregosa i amb forta pendent.\nPort de Sotllo (2.894 m. – 5 h.) Marca la frontera entre els dos estats. A l’est (dreta) la cresta d’Estats, directa a la punta NO en direcció a la Pica d’Estats. L’itinerari més fàcil és baixar uns 150 m. de desnivell en direcció al Nord a la banda francesa, amb neu, estanyol de Barz o d’Estats (2.736 m. – 5 h. 35 m.), abans d’arribar-hi girarem a la dreta en direcció al coll de Riufred (2.990 m.) i pujar a l’Est entre el Montcalm (3.077 m.) a l’esquerra i la Pica d’Estats. A partir d’aquí el pendent es suavitza i enfilem directament a la Pica d’Estats, el cim més alt de Catalunya (3.143 m. – 5 h. 50 m.)\nObservacions: La Pica d’Estats forma un massís amb tres relleus: el pic Oriental (3.115 m.), la Pica o Central (3.143 m.) i el pic Verdaguer u Occidental (3.125 m.), que surt pel damunt del por i pic de Sotllo (3.073 m.)\nEs tracta d’una ascensió llarga i dura, coneguda des de fa molts anys, concretament el 25 d’agost de 1883, mossèn Jacint Verdaguer, en la seva campanya pels Pirineus que va inspirar el seu poema èpic “Canigó” va pujar-hi en una llarga i penosa marxa de 14 h. que va fer equipat amb un paraigües i una maleta. És la imatge més famosa dels excursionistes que han fet la Pica d’Estats.\nEl 1976, amb motiu del centenari del CEC i per tant de l’excursionisme català, la FEEC va convocar a tots els muntanyencs a pujar a la Pica al llarg de tot l’any, motiu pel qual varen pujar 2.612 persones de 90 associacions.\nAl setembre de 1979 hi varen pujar, entre d’altres els parlamentaris: Joan Raventós i Jaume Sobrequés, acompanyats d’un centenar de persones, com a celebració per l’aprovació de l’Estatut d’Autonomia de Catalunya (l’Estatut de Sau)\nDinarem en un restaurant Picot Negre de Bellver de Cerdanya.\nNOTA: Tornem a fer un intent al mes de setembre del mateix any, acampant al Pla de Boet i arribem fins al coll de Sotllo. Anem a dormir el dissabte a Tredòs al Hotel de Tredòs. Finalment es fa cim el 23 d'agost de 2003 (en aquesta foto).\nPublicat per maifemcim.cat a 12:15\nSortides per dates de febrer 1998 (1) de maig 1998 (1) de juny 1998 (1) de juliol 1998 (1) d’octubre 1998 (1) de gener 1999 (1) de març 1999 (1) de maig 1999 (1) de juny 1999 (1) de juliol 1999 (1) d’octubre 1999 (1) de febrer 2000 (1) de maig 2000 (1) de juliol 2000 (1) d’agost 2000 (1) d’octubre 2000 (1) de novembre 2000 (1) de desembre 2000 (1) de gener 2001 (1) de març 2001 (1) d’abril 2001 (1) de maig 2001 (1) de juny 2001 (1) de juliol 2001 (1) d’agost 2001 (1) d’octubre 2001 (2) de febrer 2002 (2) de març 2002 (1) de maig 2002 (2) de juny 2002 (1) de juliol 2002 (2) d’agost 2002 (1) de setembre 2002 (1) de novembre 2002 (1) de desembre 2002 (2) de gener 2003 (1) de març 2003 (1) de maig 2003 (1) de juny 2003 (1) de juliol 2003 (1) d’agost 2003 (1) de setembre 2003 (1) de novembre 2003 (1) de desembre 2003 (2) de gener 2004 (2) de febrer 2004 (1) de març 2004 (1) d’abril 2004 (2) de maig 2004 (2) de juny 2004 (2) de juliol 2004 (2) d’agost 2004 (1) de setembre 2004 (1) d’octubre 2004 (1) de novembre 2004 (2) de desembre 2004 (2) de gener 2005 (3) de febrer 2005 (2) de març 2005 (1) d’abril 2005 (1) de maig 2005 (2) de juny 2005 (1) de juliol 2005 (4) d’agost 2005 (2) de setembre 2005 (2) d’octubre 2005 (3) de desembre 2005 (2) de gener 2006 (1) de febrer 2006 (3) de març 2006 (2) d’abril 2006 (4) de maig 2006 (1) de juny 2006 (1) de juliol 2006 (2) d’agost 2006 (5) de setembre 2006 (1) d’octubre 2006 (3) de novembre 2006 (2) de desembre 2006 (2) de gener 2007 (2) de febrer 2007 (1) de març 2007 (4) d’abril 2007 (2) de maig 2007 (2) de juny 2007 (2) de juliol 2007 (3) d’agost 2007 (3) de setembre 2007 (2) d’octubre 2007 (3) de novembre 2007 (2) de desembre 2007 (3) de gener 2008 (2) de febrer 2008 (1) de març 2008 (3) d’abril 2008 (2) de juny 2008 (2) de juliol 2008 (3) d’agost 2008 (2) de setembre 2008 (2) d’octubre 2008 (2) de novembre 2008 (1) de desembre 2008 (4) de gener 2009 (1) de febrer 2009 (1) de març 2009 (1) d’abril 2009 (2) de maig 2009 (4) de juny 2009 (1) de juliol 2009 (3) d’agost 2009 (1) de setembre 2009 (3) d’octubre 2009 (1) de novembre 2009 (5) de desembre 2009 (3) de gener 2010 (2) de febrer 2010 (2) de març 2010 (5) d’abril 2010 (1) de maig 2010 (2) de juny 2010 (1) de juliol 2010 (1) d’agost 2010 (4) de setembre 2010 (2) de novembre 2010 (1) de desembre 2010 (3) de gener 2011 (2) de febrer 2011 (1) de març 2011 (3) d’abril 2011 (2) de maig 2011 (2) de juny 2011 (2) de juliol 2011 (2) d’agost 2011 (2) de setembre 2011 (2) d’octubre 2011 (1) de novembre 2011 (3) de desembre 2011 (1) de gener 2012 (4) de febrer 2012 (4) de març 2012 (1) d’abril 2012 (4) de maig 2012 (4) de juny 2012 (2) de juliol 2012 (2) d’agost 2012 (2) d’octubre 2012 (1) de novembre 2012 (6) de desembre 2012 (2) de gener 2013 (5) de febrer 2013 (3) de març 2013 (3) d’abril 2013 (4) de maig 2013 (5) de juny 2013 (2) de juliol 2013 (2) d’agost 2013 (3) de setembre 2013 (1) d’octubre 2013 (2) de desembre 2013 (4) de gener 2014 (4) de febrer 2014 (1) de març 2014 (3) d’abril 2014 (4) de maig 2014 (1) de juny 2014 (1) de juliol 2014 (2) d’agost 2014 (1) de setembre 2014 (3) de novembre 2014 (2) de desembre 2014 (2) de gener 2015 (3) de febrer 2015 (2) de març 2015 (5) d’abril 2015 (3) de maig 2015 (3) de juny 2015 (1) de juliol 2015 (4) d’agost 2015 (4) de setembre 2015 (3) d’octubre 2015 (4) de novembre 2015 (5) de desembre 2015 (2) de gener 2016 (5) de febrer 2016 (3) de març 2016 (3) d’abril 2016 (3) de maig 2016 (6) de juny 2016 (4) de juliol 2016 (3) d’agost 2016 (3) de setembre 2016 (2) d’octubre 2016 (5) de novembre 2016 (5) de desembre 2016 (4) de gener 2017 (2) de febrer 2017 (6) de març 2017 (3) d’abril 2017 (5) de maig 2017 (4) de juny 2017 (2) de juliol 2017 (4) d’agost 2017 (3) de setembre 2017 (3) d’octubre 2017 (4) de novembre 2017 (7) de desembre 2017 (5) de gener 2018 (5) de febrer 2018 (4) de març 2018 (2) d’abril 2018 (3) de maig 2018 (5) de juny 2018 (2) de juliol 2018 (2)