Fa més de set anys que l’autor i actor francès Paul Dewandre va fer l’adaptació teatral del best-seller escrit per John Gray… i des de llavors s’ha representat ininterrompudament en els escenaris francesos. A partir d’aquesta adaptació Paco Mir la va traduir i adaptar fent una versió amb més components còmics i retallant la durada. L’any 2014 va ser estrenada al Poliorama amb Jordi Martínez. Aquesta és la tercera temporada d’aquesta producció, aquesta vegada en el Teatre Capitol i amb Jordi Díaz a l’escenari. Esperàvem trobar molts tòpics i hem trobat tots els tòpics, de fet tota la producció és un tòpic, des de la posada en escena on volen simular que estem en un curs de formació on el […]\nUna obra de teatre que parla de com fer TEATRE\nL’enfrontament entre una manera idealitzada de viure i fer Teatre i l’altre mes “comercial” esclata davant nostre…. es veritat que la gent cada cop mes, va al Teatre a veure els actors que veu per la Tele ??? …. es veritat que l’argument tan se’ls hi dona ??? … El Teatre per sobreviure… te que, d’alguna manera prostituir-se ??? Es just que el teatre comercial (el que veu la majoria), ensorri economicament el Teatre de text ? Una Companyia catalana (Cia Sargantana), que lluita amb totes les seves forces per crear i produir el veritable Teatre, sense mitjans de promoció… únicament amb el treball ben fet i a l’espera de que funcioni el “boca orella” dels que han tingut la sort de veure’ls treballar. […]\nAlbertí aposta per totes les arts escèniques\nEl mes important es el missatge (molt clar) de Xavier Albertí de què la nova direcció aposta per totes les Arts escèniques i no únicament pel Teatre. Va voler canviar així el presentació/venda de temporada que cada any feia l’anterior director. Chapeau !!! Però malauradament l’espectacle es molt desigual amb molts alts i baixos… Fluixa inauguració de temporada El director artístic del TNC, Xavier Albertí, es va involucrar fins al fons en aquesta proposta, amb tota la seva il·lusió i entusiasme. Xavier Albertí disfressat de “directora d’orquestra” el millor del espectacle.\nPrimer pas de “LA KOMPANYIA” – suma de 3 autors = resultat fallit\nÚltimament alguns autors, es creuen que tan sols amb un nom ja reconegut en el mon del Teatre, fent qualsevol cosa, és mes que suficient per tal de què el public acudeixi en massa deixant a taquilla els seus calerons….. i encara mes fàcil de vendre el producte si l’autoria/direcció queda repartida entre varios autors mes o menys coneguts. La suma de 3 autors/directors coneguts NO garanteix un bon resultat. Recomano retirar l’obra d’immediat i revisar-la en profunditat. Algunes bones interpretacions llastades per una direcció inexistent.\nL’estudi minuciós dels personatges que realitza el seu l’autor/director JORGE HUGO MARÍN, és per sucar-hi pa.. Al mateix temps, les interpretacions de la Companyia Colombiana “LA MALDITA VANIDAD” és de les millors que he vist en aquests últims anys, especialment els de dos del seus actors, en JUAN MANUEL LENIS i ELLA BECERRA. Per tal de que us feu una idea, la trilogia de la que forma part aquesta obra… “Sobre Algunos Asuntos de Familia”, ha estat convidada a una vintena de Festivals de tot el mon. No us perdeu aquesta experiència teatral…. espavileu a comprar les entrades…., però ja !!! per una de les 5 sessions que resten encara..\n« Anteriors 1 2 3 4 … 207 208 209 210 Següents »


El CD6 desenvolupa un làser no invasiu que detecta el pols d'un fetus en temps real — Sala de Premsa - Universitat Politècnica de Catalunya (UPC)\nEsteu aquí: Inici > Més notícies > El CD6 desenvolupa un làser no invasiu que detecta el pols d'un fetus en temps real\nLa tecnologia, patentada conjuntament amb una empresa, també permet ajudar a detectar la presència d’un càncer de pell en pocs segons\nEl CD6 desenvolupa un làser no invasiu que detecta el pols d'un fetus en temps real\nEl sistema de detecció del pols del fetus creat pel Centre de Desenvolupament de Sensors, Instrumentació i Sistemes (CD6), ubicat al Campus de la UPC a Terrassa, funciona de manera no invasiva a través d’un làser de baix cost. La detecció del pols del fetus es fa a través de l’anàlisi del reg sanguini de la mare gràcies a la fotònica, amb un biosensor làser. Com explica el director del CD6, Santiago Royo, “amb aquesta tecnologia podem sentir l’ona de pressió arterial de la mare i el nadó, que estan connectades”. D’aquesta manera, es poden conèixer els resultats amb més rapidesa i evitant altres tipus de proves més costoses.\nPer continuar desenvolupant aquesta tecnologia, l'investigador Reza Atashkhooei, de l’equip del CD6, està participant en un projecte de recerca al centre Laboratoire d’Analyse et d’Architecture des Systèmes (LAAS-CRNS) a França, en el marc del programa TECNIOspring d’ACCIÓ. Aquest programa impulsat per la Generalitat dóna suport als intercanvis internacionals d’investigadors catalans, europeus i de la resta del món per impulsar la transferència tecnològica a Catalunya.\nDetecció d'altres tipus de càncer en el futur


Ciberbullying by Adriana Olier 394 views\nRealidad Aumentada 2013 Actualización by anaprieto_1987 180 views\nManejo de crisis by Maximiliano Alegre 428 views\nLa quimica del mañana 10 b by aleja9641 85 views\nEdmodo - Cómo hacer una encuesta, q... by OEI Capacitación 2361 views\nEnsamble5.pptx by oscarivantenorio-... 256 views\nPer què he triat fer el meu blog sobre teatre? I per què m'interesa el teatre.\nEl teatre representa un espectacle que es desarolla en un temps i en un espai concrets. L’espectacle que es representa es a partir de una obra literaria que és la base del tot ja què és a partir del que es fa l’espectacle i posada en escena. L’obra és escrita per un dramàturg. Per representa l’espectacle necessitem una posada en escena i les bases de la qual són els actors que són els que interpreten i l’escenografia, que en aquesta clasificació hi entrarien, la decoració, l’iluminació, el maquillatge, el vestuari... Etc. I últim però a la veagda impresendibele és eñ públic que és per qui es fa la obra i a qui es dedica la obra i el teatre s’utilitza per mantenir relacions socials amb més gent i per aixi comunicarse amb ells.\nLa comedia, és un gènere de teatre que explica la vida quotidiana i afronta les díficultats que presenta aquesta mitjançan el riure i fer riurre a la gent Drama, és un altre gènere de teatre, drama principalment consisteix en un final tràgic. Drama és composta, pels dos gèneres de teatre anteriors per la comedia i per la tragedia. A occident també al dir drama fan referència a la comedia, ja que antigament la paraula drama provenia de dramatic i que d’alguna manera està relacionada amb la comedia actualment.\n1. TeatreAndriana Karuk\n2. De què tracta el teatre?• Espectacle – Una base literaria – Interpretació• Posada en escena – Actors – Escenografia• Públic – Base de teatre – Relacions socials\n3. Per què?• Els actors actuen en directe.• Exposen els sentiments.• Tracten tots els temes.\n4. Gèneres • Tràgedia – Final tràgic. – Enfrontacions amb el destí. • Comedia – Vida quotidiàna. – Fa riure. • Drama – Final tràgic. – Comedia i tragèdia.\n5. Drama• La forma comedia i tragèdia .• Representa més a la vida quotidiana.• Afecta més directament al públic.\n6. Comedia• Ridiculitzen els fets.• El personatge principal lluita contra ell mateix.• Té un final feliç.\n7. Tragèdia• Personatges de classes altes.• Enfrontament entre personatges.• Un final tràgic.\n8. Dança teatre• S’actua mitjançant el ball.•Els gèneres són els mateixos.•També poden cantar i acutar.\n9. Teatre musical• Predomina la música.• Les escenes són cantades.• Es combina amb el ball.\nRealidad Aumentada 2013 Actualización\nEdmodo - Cómo hacer una encuesta, quizz o asignación - estudiante 2013\nComo crear un slideshare erika


El Balís vibra amb l'Europeu de motos d'aigua | Mataró Audiovisual\nEl Balís vibra amb l'Europeu de motos d'aigua\nRedacció dt., 17/10/2017 - 13:05\nEl Port Balís de Sant Andreu de Llavaneres i les aigües de la costa maresmenca han acollit per primera vegada aquest cap de setmana el campionat europeu P1 de motos d'aigua Aqua X Pro. L'esdeveniment va convertir-se en tot un espectacle per a tots els que es van apropar a l'espigó de la zona.\nEn la categoria reina, l'Enduro, el britànic Joseph Harvey va proclamar-se vencedor. Era el principal favorit en la tercera i última prova després de les victòries sumades a Gal·les i França. Un altre dels triomfadors va ser el barceloní Joan Sevil amb Yamaha de tan sols 14 anys, que s’ha imposat en Sprint Junior. El català va superar amb vuit punts al segon classificat i en nou al tercer. Qui es va quedar a les portes de la victòria va ser l’ampostí Jordi Tomàs amb una Sea-Doo en la categoria Spark. Malgrat jugar-s'ho tot a l'última mànega davant Philip Salobieri, el francès es va acabar emportar la victòria superant per quatre punts a Tomàs. En Sprint Kawasaki 1500 el triomf se'l va endur el francès Simon Raoulx, guanyador de tres de les quatre mànegues.\nDesprés de dos dies de competició amb unes condicions meteorològiques immillorables amb sol i mar plana, Port Balís va fer el primer pas en aquest tipus de competicions. Gràcies a l'èxit aconseguit, va assegurar-se que en un futur pugui tornar a ser l'escenari d'aquesta final.\nInforma: L.Sanmiquel/ R.Casacuberta


Ràdio Palamós tanca la seva programació d'hivern\nRàdio Palamós tanca la seva programació d'hivern\n18/06/2021 Cultura - Abel Espinosa\nTot preparat per la nova programació d'estiu.\nLa programació de Ràdio Palamós que ha estat en antena des del passat 28 de setembre, posa el seu punt i final aquesta setmana. Els programes de contingut de la banda del migdia, així com la tertúlia dels dijous, es deixen d'emetre i es dona pas a partir d'aquest dilluns, a una programació pont que estarà en antena fins al 28 de juny, dia en què posarem en marxa la programació d'estiu.\nPel que fa als informatius, a partir d'aquest dilluns es deixen d'emetre les tres habituals edicions del noticiari de Ràdio Palamós. En el seu lloc hi ha sis butlletins informatius diaris, de dilluns a divendres. S'emeten a les nou, les onze i la una, al matí, i a les tres, les cinc i les set, a la tarda. Aquests continguts informatius propis es combinaran amb els diferents butlletins horaris de La Xarxa, així com amb els seus noticiaris de l'edició matinal, de set a nou, i en la franja del migdia, de dues a tres de la tarda.\nEn l'apartat musical, les bandes locutades de radiofórmula, s'amplien. La del matí, a càrrec de Yolanda Aguilar, va de nou a dues, i a la tarda, amb Abel Espinosa, s'emet de quatre a nou.\nUn cop passada la Festa Major, ja a partir del 28 de juny, recuperarem dos dels espais estiuencs per excel·lència de l'emissora. El 'Mulla't' estarà realitzat des de l'exterior dels estudis i copsarà l'actualitat de l'estiu a Palamós i rodalies. Aquest espai anirà a càrrec del periodista Carlos Ribas, que diàriament sortirà al carrer per fer entrevistes i explicar-nos esdeveniments i curiositats que tinguin el seu escenari al llarg de la temporada estiuenca.\nL'altra espai destacat és el repàs de l'agenda d'actes lúdics i culturals de la nostra comarca, "Què dius que fem avui?", sota la direcció d'en Jordi Rodríguez.\nAquesta temporada i per tercer any consecutiu, us oferirem l'espai 'Ple al 15'. Serà des del 12 de juliol i fins al 13 d'agost, de les dotze del migdia a la una de la tarda, amb la conducció d'en Carlos Ribas i en Jordi Rodríguez, sempre des de l'exterior dels nostres estudis, en uns emplaçaments que aniran variant i mostrant una imatge de proximitat a l'oient amb diferents seccions i connexions.\nLa nova programació d'hivern de Ràdio Palamós tornarà a estar en antena el dia 27 de setembre.


Mor Carrasclet, l'heroi de la postguerra de Successió - CATzona\nMor Carrasclet, l’heroi de la postguerra de Successió\nTal dia com avui de l’any 1743, fa 276 anys, moria a la vila de Breisach am Rhein (actualment situada al land alemany de Baden-Württemberg), el coronel Pere Joan Barceló i Anguera –més conegut com a Carrasquet o Carrasclet–. Barceló havia estat el cap miquelet més destacat de l’etapa de la resistència austriacista posterior a l’ocupació borbònica de Catalunya (1714-1720). Durant anys va ser el cap d’un petit exèrcit de miquelets que, emparats en el coneixement del territori i en la complicitat de la societat, serien la icona de la resistència i de la justícia catalanes, i el gran maldecap del règim borbònic a Catalunya.\nPere Joan Barceló havia nascut l’any 1682 al Mas d’en Xacó, en una zona boscosa situada entre Capçanes i Marçà (al sud de la comarca del Priorat). Els membres de la seva família eren carboners, i d’aquí li venia el sobrenom “Carrasquet” o “Carrasclet”, perquè el carbó que produïen procedia d’un arbre molt semblant a l’alzina anomenat carrasca. Quan va esclatar el conflicte successori hispànic (1705) el seu pare Francesc Barceló va ser nomenat comandant d’una companyia de fusellers voluntaris del Priorat, i ell s’hi va allistar. En aquella companyia combatria durant tota la guerra (1705-1714), participaria activament en diverses campanyes militars i assoliria el grau d’alferes.\nPerò la seva fama naixeria i creixeria desprès del conflicte. L’any 1714 va tenir una baralla amb un oficial borbònic que extorquia la població. Va ser empresonat i, poc després, es va escapar i es va emboscar. Allà sorgiria l’ídol Carrasclet: va reunir un grup de miquelets i va assaltar combois de vitualles i d’armes borbònics. Va fustigar les guarnicions borbòniques de Reus, de Valls i d’altres viles del sud de Catalunya. I fins i tot va assaltar el castell de Falset per alliberar la seva família, que havia estat empresonada per forçar-lo a rendir-se. En aquella acció va alliberar els seus familiars, a excepció de la seva mare que havia mort a causa dels maltractaments.\nL’any 1720, Ramon de Vilana-Perles, secretari de Despatx Universal (càrrec equivalent a primer ministre) de Carles d’Habsburg; el va reclamar, i li va confirmar el grau de coronel de l’exèrcit imperial austríac. Durant aquesta tercera etapa militar lideraria la fundació de diversos establiments agroramaders (a Caríntia i a la Voivodina) que serien gestionats per exiliats catalans. Quan va morir l’emperador Carles (1740), la seva hereva Maria Teresa d’Àustria li va confirmar tots els càrrecs. Va morir el 1743, a l’edat de 61 anys, en una illa al mig del riu Rin, combatent amb l’exèrcit imperial austríac contra l’aliança de bavaresos i francesos.\nLa Generalitat accepta ara l’ajuda de l’Exèrcit pel coronavirus després de posar-li traves\nIAG redueix els vols fins al 90%


Bétera realitza un homenatge a joves agricultors – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nBétera realitza un homenatge a…\nDins de la Setmana de l’Agricultura de Bétera, ahir dimecres es va realitzar un homenatge a joves agricultors de la localitat. A l’acte va assistir la Diputada de Benestar Social, Mercedes Berenguer, i el director general de Medi Natural, Toni Marzo.\nLa regidora municipal d’Agricultura, Cristina Ballesteros va indicar que, a banda dels majors i les dones que treballen les terres, les noves generacions d’agricultors i professionals del camp són els que mantenen viu el sector.\nD’altra banda, l’alcaldessa de Bétera, Cristina Alemany va donar les gràcies a totes aquelles persones que van prendre la valenta decisió de fer de l’agricultura la seua forma de vida, donat que els temps que corren no és un treball fàcil.\nPosteriorment, Mercedes Berenguer, va destacar la importància d’ensenyar, a les escoles, la terra i el cultiu, entre altres.\nPer a finalitzar, els 15 homenatjats següents van rebre una placa distintiva:\nPepe Serra Llopis, secretari comarcal del Camp de Túria de la Unió de Llauradors i Ramaders.\nAlberto Alba, secretari d’organització d’AVA-ASAJA.\nIsmael Escribá Navarro\nJuan Ignacio Quintero Martínez\nAlejandro Piá Ruiz\nJuan Manuel Aloy Atienza\nMiguel Dasí Salavert\nLuis Manuel Usó Cariñena\nFelipe Doménech Royo\nCarlos Aguilella Palau\nFrancisco Alufre Clavel\nFrancisco Osuna Campos, de ‘Almendras Osuna’\nGonzalo Úrculo, Ana Belén Pérez i Miguel Conchilla, de ‘Naranjas del Carmen’\nA continuació, adjuntem un vídeo resum de l’acte homenatge:


Quatre ajuntaments constitueixen la Xarxa Ramon Llull de ciutats valencianes – El Mirador Valencià\nQuatre ajuntaments constitueixen la Xarxa Ramon Llull de ciutats valencianes\nPublicat el Novembre 19, 2008 per Joan Sanchis\nEls ajuntaments de Gandia, Morella, Sueca i Vinaròs han aprovat la constitució de la Xarxa Ramon Llull de ciutats valencianes, amb el projecte d’incorporar-se a la Fundació Ramon Llull.\nEls estatuts constitutius de la Xarxa preveuen que, a partir d’ara, s’hi puguin anar incorporant tots els ajuntaments valencians que ho desitgin. A la Fundació hi ha, de moment, la representació dels governs d’Andorra, de Catalunya i de les Illes Balears.\nEls representants de la Xarxa ja participaran, com a membres de ple dret, en la pròxima reunió del Patronat de la Fundació del mes de gener. Hi ha previst que hi participin, també i per primera vegada, representants del Consell General dels Pirineus Orientals i de l’Ajuntament de l’Alguer.\n← l’IES “Les Foies” es tancará aquesta vesprada contra la política eductiva de Camps\nTancament a l’IES “Les Foies” de Benigànim, contra la política educativa de Camps →


Aquesta seria la fossa comuna de la Guerra Civil més gran de la comarca del Pla d'Urgell i també una de les més importants de Ponent\nterritoris.cat/ACN 22:34 04/12/18\nbell lloc civil vol hi guerra\nL'alcalde de Bell-lloc i altres regidors mirant documentació sobre els bombardejos de la Guerra Civil\nEls actes de commemoració del 80è aniversari del bombardeig que l'aviació italiana va fer a Bell-lloc el 27 de novembre de 1938 han donat peu a la localització d'una fossa comuna de la guerra al cementiri de la població. Tot i que l'existència d'aquesta fossa era coneguda entre els veïns, no ha estat fins ara que l'Ajuntament s'ha posat en contacte amb el Memorial Democràtic per mirar d'identificar-la i dignificar-la.\nL'Ajuntament de Bell-lloc, va prendre consciència de l'existència d'una fossa comuna de la Guerra Civil al cementiri a principis d'any, arran de la preparació dels actes de commemoració del 80è aniversari d'un dels tres bombardejos que va patir la població. En concret, el més cruent, que va ser el 27 de novembre de 1938 quan un esquadró de l'aviació italiana que donava suport als franquistes va deixar caure les bombes al damunt de la població.\nSegons la poca documentació que es conserva de l'època aquelles bombes van matar 21 belloquins i entre 50 i 100 de soldats de diferents cossos de l'exèrcit republicà destacats al municipi\nL'alcalde de Bell-lloc, Carles Palau explica que els motius d'aquest bombardeig cal buscar-los en el fet que en aquelles dates hi havia al poble un important destacament de les forces republicanes així com un magatzem d'armament. Es creu doncs, que van ser aquests soldats morts els quins es van enterrar a la fossa comuna que s'ha localitzat.\nBell-lloc d'Urgell va ser un dels municipis de la zona que més impactes va patir durant la guerra per part del feixisme. A banda del magatzem d'armament i el destacament de soldats també hi passa la via fèrria i sembla que hi havia un canó que a les nits es guardava a Cervera però durant el dia el traslladaven amb tren per atacar la ciutat de Lleida que ja estava en mans de l'exèrcit franquista.\nDavid Folguera, regidor de Bell-lloc d'Urgell, explica que el cementiri del poble data de l'any 1931 i que ha estat objecte de quatre ampliacions, la qual cosa suposa que el seu disseny original ha estat modificat i que la fossa podria no trobar-se exactament al lloc on es creu. La memòria oral indica que els morts s'haurien enterrat en entrar al cementiri a la dreta, al mateix forat que es va servir per fer les parets de tàpia que en aquell moment encerclaven el cementiri.\nAltres persones com l'agutzil expliquen que en el moment de plantar alguns arbres al cementiri es van fer forats i es van trobar restes d'ossos i aleshores es van deixar de plantar just en la parcel·la on es creu que hi hauria la fossa\nEstà previst que els responsables de la direcció general de Memòria Històrica del Govern visitin la fossa el pròxim 14 de desembre i aleshores s'iniciarà el procés per identificar-la i fer que surti al mapa de fosses de Catalunya.\nSi s'acaba confirmant, aquesta seria la fossa comuna de la Guerra Civil més gran de la comarca del Pla d'Urgell i també una de les més importants de Ponent\nEn aquesta comarca, de moment hi ha dues fosses identificades; una al cementiri de Torregrossa, amb 13 civils víctimes de la violència revolucionària així com una placa franquista que els identifica. L'altra és al cementiri de Linyola, municipi que des de l'abril del 38 fins a l'abril del 39 va ser front de guerra. La fossa conté els cossos de vuit soldats que van ser trobats a diferents llocs del terme municipal. El fossar està identificat amb una placa commemorativa des del 2011.\nTorregrossa projecta desplegar el centre de serveis per la gent gran l'any 2019


Els preus dels peatges s'han reduït al voltant d'un 0,7%\nper Mireia Muñoz dijous, 17 de desembre 2020 - 19:52h\nEls peatges catalans rebaixaran les seves tarifes a partir de l'any 2021 | Catalunya Diari\nEls preus dels peatges baixaran a Catalunya a partir del pròxim gener de 2021. Aquest canvi posa fi a la pujada de tarifes que els peatges catalans estaven experimentant des dels últims anys.\nLa Generalitat ha considerat la baixada dels preus després de la variació interanual de l’IPC de l’octubre, que ha caigut un 1,1% a Catalunya. A més, i segons explica el mitjà ‘Crónica Global’, també s’ha aplicat un coeficient corrector en funció del tràfic real de cada peatge i les dades que s’havien estimat.\nLes noves tarifes han estat publicades aquest dijous al Diari Oficial de la Generalitat (DOGC) i han estat acordades amb les empreses concessionàries. Tots els peatges reduiran el seu preu en un 0,7%.\nNoves tarifes pels peatges catalans\nC-31 i C-32.\nEl tram entre Montgat i Mataró passarà a costar 9 cèntims per quilòmetre, aplicant-se un descens del 0,76% respecte a l’any anterior.\nEl peatge de Sitges-El Vendrell de la C-32 costarà 12 cèntims per quilòmetre, reduint-se el preu en un 0,79% respecte a l’any 2019.\nEl peatge després de passar pels túnels de Vallvidrera, a la C-16, també aplicarà el 0,7% de descens en el seu preu i passarà a costar 4,31 euros en hora punta.\nEn aquesta ocasió, i aplicant-se el mateix descens que a la majoria de peatges (una rebaixa del 0,7%), la C-16 Montserrat continuarà costant 22 cèntims per quilòmetre. En aquest trajecte el canvi serà notori en els decimals, raó per la qual la rebaixa incrementarà si es recorren més quilòmetres.\nEl peatge del túnel de Cadí costarà, a partir de 2021, un total de 12 euros després d’aplicar-se una rebaixa del 0,76% respecte al preu aplicat aquest any als turismes.\nDiversos trams d’autopista a Catalunya passaran a ser gratuïts el pròxim estiu\nPer altra banda, ja vam avançar fa unes setmanes que diversos trams d’autopista catalans passarien a ser gratuïts durant l’any vinent. Aquesta notícia va començar a escoltar-se l’any 2018, quan el Govern català va acordar la liberalització de diverses autopistes de peatges després de no voler renovar les concessions.\nDies després d’aquest anunci, però, el govern espanyol va posar sobre la taula la possibilitat que l’autopista AP-7, en el seu tram comprès entre Tarragona i la Jonquera, continués sent de pagament. Tot i això, fins al 31 d’agost de 2021 no finalitza la concessió de l’autopista i les decisions poden canviar previsiblement en els pròxims mesos.\nEspanya no controla la pandèmia abans de Nadal: 12.131 contagis i 181 morts més\nTrànsit AP-7 C-32 Mobilitat


Cavalcant en solitari - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCavalcant en solitari (títol original en anglès: Ride Lonesome) és un western estatunidenc de Budd Boetticher, estrenat el 1959. Ha estat doblat al català.\nDes del començament de l’aventura que té lloc en una comarca àrida, Ben Brigade, antic xèrif convertit en caçador de recompenses, captura Billy John, cavaller pertanyent a la banda de fugitius dirigida per Frank, el seu germà gran, i cercat com a assassí. Noi de poca envergadura, no oposa resistència, tenint confiança en el seu germà que seguirà el seu rastre i impedirà a Brigade arribar a Santa Cruz on hauria de ser penjat.\nDe camí, els dos homes s'han de parar en el relleu de postes regit per Mrs Lane, sola en absència del seu marit, que ha marxat a la recerca d'animals fugits. Quan arriben, són acollits per dos homes sortits de l'ombra que desarmen Brigade. El caçador de recompenses reconeix llavors Boone i Whit, dues potencials penjats que, veient-lo ja amb Billy John, no semblen tenir-li por i li tornen el seu fusell. En realitat, és el presoner de Brigade el que els interessa, ja que la captura del jove assassí és no només objecte d'una recompensa sinó també d'una amnistia a favor del que el lliurarà a la justícia. I és que Sam Boone desitja d'ara endavant deixar una vida de malversacions i dedicar-se a ocupacions honrades. Però, per la seva part, el taciturn Ben Brigade sembla continuar un fosc propòsit i no sembla adonar-se de la preocupació edificant dels seus nous companys de cavalcada que se sorprenen de la seva imprudència i la seva poca diligència en guanyar la ciutat.\nLa solidaritat unirà el petit grup contra els perills de la pista infestada d'indis Mescaleros. Després, la psicologia dels personatges evoluciona a poc a poc gràcies a Carrie Lane, dona seductora i vídua (s'han assabentat mentrestant de la mort del seu marit). No deixa doncs insensible, ni Boone que pensa en una futura existència tranquil·la, ni Brigade que s'acosta a ella per descobrir el seu terrible secret que Boone sentirà de lluny: venjar-se de Frank, ja que aquest bandit ha executat adés salvatgement la seva dona.\nFrank, com estava previst, apareix per salvar el seu germà Billy exposat com esquer sota la branca d'un arbre, pujat sobre el seu cavall i una corda al coll. El fatídic duel final es desenvolupa ràpidament i, com Brigade ho havia decidit, al lloc mateix on va ser assassinada la seva dona. I es veu el caçador de recompenses tornar a ser l'antic xèrif en aquest moment de la història però continua sent un vidu desconsolat...\nBoyd Stockman: cap indi\nAquest western de Boetticher, el sisè i penúltim rodat amb Randolph Scott, és un dels tres on l'heroi és hanté freqüentat pel desig de venjar la mort de la seva dona. Un tema clàssic del gènere i, sobre aquest guió habitual de sèrie B, el realitzador, poc conegut llavors pel gran públic però considerat per Bertrand Tavernier com un dels majors directors de westerns, ens lliura, amb mitjans modestos, al voltant de només cinc personatges principals, una pel·lícula densa, depurada, d'una gran concisió, sense temps mort, d'una simplicitat i d'una gran claredat. Rodades en decorats naturals, totes les escenes són exteriors (ni tan sols penetrem en el relleu de postes). Com diu Tavernier, els plans són amplis, sovint panoràmics i magnificats pel cinemascope i la technicolor, els enquadraments són d'una extrema precisió. Sobre aquests principis, la cavalcada no és mai monòtona: les diferències d'aspecte dels cavalls, els travellings, els angles de vista variats donen la impressió d’un moviment natural.\nSense primers plans psicològics (es veu només una vegada de la cara de Frank, que no es tornarà a veure més que de lluny) però innombrables plans americans: tota la psicologia és ajudada per l'actitud, la situació o la postura dels personatges. La profunditat de camp d'algunes escenes és exemplar. L'arribada de la diligència, l'atac dels indis des de dalt del pujol, i l'escena final dels disturbis de «l'arbre als penjats» són magnífiques.\nCap dels personatges no és resolutament antipàtic, ni el mateix Billy John. D'altra banda, el guió eficaç i sense floritures, ha estat modificat, ens diu Tavernier, perquè Boone, massa sensible i humà, continuï viu al final de la pel·lícula. Billy és, per la seva banda, el tipus del malfactor babau i optimista, sense maldat visceral, que sembla poc conscient de l'abast dels seus gestos; un bonic paper per a James Best, saludat pel realitzador francès que veu en el seu personatge l'arquetipus dels futurs herois de Quentin Tarantino (Pulp Fiction, per exemple).\nCal assenyalar la primera aparició de James Coburn, en el personatge menys consistent de la pel·lícula - l'actor serà tanmateix, l'any següent, un dels set Magnífics-, i la de Pernell Roberts que entra, l'any de l'estrena de la pel·lícula, en la sèrie Bonanza. Hom s'haurà fixat en les al·lusions a la pel·lícula per Sergio Leone, a Fins que li va arribar l'hora: Frank el nom sense patronímic atribuït al dolent; el penjament del germà de «l’home de l'harmònica» en una forca erigida en un lloc desert; la rèplica de Cheyenne: «Fa bon cafè», etc.\n↑ esadir.cat. Cavalcant en solitari (en català). esadir.cat.\n↑ «Ride Lonesome». The New York Times.\n↑ en realitat, Alabama Hills\n↑ l'heroïna del qual era llavors la companya del director\n↑ Cf. els seus comentaris als DVD de la col·lecció Sidonis-CNC: Westerns de légende\nCavalcant en solitari a Internet Movie Database (anglès)\nCavalcant en solitari a TCM Movie Database (anglès)\nCavalcant en solitari a Allmovie (anglès)\nCavalcant en solitari a FilmAffinity (anglès)\n«La chevauchée de la vengeance de Budd Boetticher - la bande-annonce - Vidéo Dailymotion».\nPresentació de Patrick Brion: «La chevauchée de la vengeance (Ride Lonesome) par Patrick Brion - YouTube».\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cavalcant_en_solitari&oldid=21420871»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 3 jul 2019 a les 03:59.


Dilluns, 23 de desembre 2013. Matí.\nAmb els mitjans de comunicació convocats en un pim-pam, l'endemà de la rifa de Nadal l'alcalde anuncia un canvi de cartipàs que recoloca el fins avui titular d'hisenda, Jordi Mas, al capdavant de la nova regidoria de competitivitat, mentre que alcaldia assumeix el control de les finances de la corporació. Si no hi ha cap daltabaix es confirma que, en principi, no es tornaran a reestructurar les responsabilitats dels membres de l'equip de govern fins al final del mandat. Miquel Forns serà, per tant, el nou regidor d'hisenda de facto, encara que això hagi quedat en un segon pla davant la corrúa d'ocupacions que a partir d'ara ompliran la cartera de Mas, qui, després d'haver capitalitzat la reconducció de les finances municipals, i amb el pacte pressupostari sociovergent sota el braç, es farà càrrec d'allò que sembla que no vulgui ningú -inclòs el trencaclosques de les terrasses- mentre intentarà fer alguna cosa per apaivagar la sensació que tenen molts botiguers que l'Ajuntament no ha fet prou per el sector en el que portem de legislatura. Prou que se’n lamentava Jordi Romà en les vigílies de la campanya de Nadal d’enguany, quan es referia a la manca de comunicació amb la casa gran, agreujada per els perpetus relleus d'interlocutor i la presència impenitent dels top manta.\nTornant als diners, tot apunta a que el tancament del pressupost del 2013 pot situar l'endeutament per sota del llindar del 110%, xifra transcendental per a que el municipi pugui començar a plantejar-se noves inversions sense el bloqueig actual del crèdit. Per a arribar a aquest resultat –que en el balanç absolut només pot qualificar-se de positiu- Mas reconeix que ha operat la suma de tres factors bàsics: la contenció de la despesa en tota l’estructura orgànica i organitzativa de l’Ajuntament, l’augment de la pressió fiscal, i, finalment, el pla Montoro al qual es va poder acollir la institució per a pagar d’immediat –a través d’una operació gens sacrificada per els bancs- la muntanya de factures pendents. Després s’hi podria afegir la favorable sentència de l’IAE, o la negociació amb CESPA entre d’altres assumptes que han ajudat a quadrar la caixa a cop d’esforç particular i col.lectiu. El segon de la llista de CiU ho deixa, doncs, amb la satisfacció de poder fer un bon balanç de xifres, però també havent projectat una imatge de defensor implacable de la contenció del dèficit i del pagament del deute sense deixar massa marge per al diàleg. A la vegada, pel camí ha hagut d’enterrar algunes promeses electorals de la campanya de la federació, com les que anunciaven la supressió de la taxa de recollida d’escombraries, o les que prometien mesures imaginatives per a evitar l’augment dels impostos, o un IBI reduït per l’habitatge habitual…. Al final, la realitat torna a entestar-se a dir-nos en veu alta que no hi ha receptes miraculoses. Si es deu més del que es té, només es pot revertir la situació retallant despeses i augmentant ingressos. Així de simple. I de dur. I d’injust pels qui no han estat ni partíceps ni responsables directes de les decisions que ens han portat fins aquí. Les del passat i les del present. En qualsevol cas, sempre hi haurà temps per a penjar una pissarra al vestíbul de l'Ajuntament on es pugui escriure mil vegades no superarem el llindar del deute.... o no estirarem més el braç que la màniga... o alguna variant\nLa segona part d'aquesta operació, o si volen el segon ocell d'aquest tret, mira al capdamunt de l'estructura. El batlle afirma que no l'arronsa assumir la segona cartera en importància del govern, si és per a assegurar-se que la nova regidoria de competitivitat estarà ben coberta. És una bona raó, o com a mínim, suficientment bona per a argumentar una solució no massa ortodoxa, malgrat que pugui donar un altre tipus de rèdit. A un any i poc més de les municipals del 2015, Forns podrà ensenyar la cara més amable dels números. Ja no li caldrà acompanyar al negociador d'acer inoxidable en les trobades amb els col.lectius que reclamaven una mica de mà esquerra, ni embolicar-se en episodis de discutides tensionades. Passat el gruix de la tempesta, les noves circumstàncies li permetran mostrar-se més dialogant i magnànim, tenint en compte que del mateix despatx que sortiran les decisions també sortiran els diners per a suportar-les. El control, per tant, serà absolut, i això, des del punt de vista de l'estratègia d'un candidat que podria repetir, no deixa de ser una bona carta per a posicionar-se abans no es posicioni algú altre.\nDimarts, 14 de gener. Ateneu. Vespre\nEn un país on part de la classe política ha banalitzat fins a límits intolerables l’ús dels mots nazi i feixista per a desqualificar l’adversari de torn, sense que ningú hagi pres la iniciativa de portar-ho als tribunals, no ha d’estranyar que es visquin episodis esporàdics com els succeïts a la façana de l’Ateneu, tan condemnables com explicables. A Espanya, i a Catalunya, els està costant fer una revisió històrica sana i madura. I no em refereixo a la inexistència d’historiografia seriosa. No és això. Més aviat al fet que continua essent implícitament rebutjat allò que no es vol escoltar, o no es vol llegir, o no es vol parlar. I així seguim, dins d’una mena d’ignorància polaritzada, on es barregen des dels qui només han conegut Franco a través de la versió caricaturitzada de Polònia, i no els interessa anar més enllà, fins als qui encara no paeixen que hi hagi familiars que vulguin enterrar els seus morts, siguin quins siguin i estiguin on estiguin…. Exerciré la prudència. Prefereixo parlar d’agressió amb símbols feixistes, que d’agressió feixista. Qui sap si perquè hores d’ara vull pensar més en el resultat d’una bravada emocional fruit d’una d’ànima desbocada i borratxa de simbologia, que no pas en quelcom més elaborat en la intenció. És difícil trobar la mida justa on situar la veritable importància dels fets. Entre creus cèltiques, un visca Espanya que, en el fons, era el missatge més noble del malaurat quadre plàstic, i una esvàstica perfectament dibuixada i definida al peu de l’escala de veïns, els reunits l’endemà de l’acció vandàlica exposaven un munt de conjectures i hipòtesis sobre les possibles motivacions dels autors o de l'autor. L’única arma vàlida contra la intolerància, d’un costat i de l’altre, és el coneixement. I és precisament el coneixement el que estem deixant de banda. Aquest dijous, l’institut d’Estudis Catalans ha presentat un document que, amb el títol Unes humanitats amb futur, vol, segons la institució, fer prendre consciència a la societat civil que les mancances funcionals i personals en humanitats afebleixen el patrimoni cultural i deterioren el diàleg de la nostra cultura amb les altres cultures del món. David Jou n’és un dels autors. Els recomano la lectura de dues pàgines que no tenen pèrdua.\nAmb la que acaben de llegir es tanca una etapa de divuit anys i nou mesos de Cròniques locals a la darrera pàgina de l'Eco. Sense cap recança acomiado la capçalera que vaig heretar l'abril del 1995 en substitució de Ventura Sella, per a traslladar-me a la pàgina 5, en una versió volgudament més escurçada i llegible que esdevindrà un petit repte al qual li hauré de saber trobar la mida, amb el desig que continuï mereixent la seva amable atenció. Els agradarà el disseny de l’Eco nou, n’estic segur. Fins aleshores, benvinguts al compte enrere.\nPublicat per Vicenç Morando i Tarrés a 17:19\nConstantíem fa patir Benvinguts al nou Eco. Aquí...\nCrònica local Eco de Sitges, 17 de gener Poder c...\nCrònica local Eco de Sitges, 10 de gener Els Rei...\nCrònica local Eco de Sitges, 3 de gener


Emissions fraudulentes: Volkswagen liderarà les vendes a Espanya al setembre malgrat el frau | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nVolkswagen liderarà les vendes a Espanya al setembre malgrat el frau\nLes vendes de la marca alemanya creixen un 39% aquest mes\nMadrid 30 SET 2015 - 17:50\tCEST\nConcessionari de Volkswagen Castellana Motor de Madrid. Santi burgos EL PAÍS\nVolkswagen es mantindrà líder de vendes a Espanya al setembre malgrat la crisi del programari que trucava les emissions contaminants d'alguns dels seus vehicles dièsel. La firma alemanya supera el creixement mitjà del mercat, del 21,7%. Quan falta un dia perquè s'acabi el mes, les entregues de Volkswagen a Espanya creixen un 39%, amb 5.600 unitats. També creixen les de la resta de marques del grup: les d'Audi, un 38,3%, amb 2.700 cotxes venuts; les de Skoda, un 45,7%, amb 1.517 unitats, i les de Seat, un 28,7%, fins a 3.932 vehicles. Volkswagen també manté la primera posició per volum de vendes en l'acumulat de l'any, amb 69.000 unitats, per davant de Seat, que ocupa la segona plaça (61.000 unitats).\nEl mercat automobilístic espanyol tancarà aquest mes de setembre amb un volum de vendes d'aproximadament 70.000 unitats, cosa que suposarà un augment del 22% respecte de les xifres del mateix mes de l'any precedent.\nSegons han informat fonts del sector, l'increment de les entregues és conseqüència de l'embranzida del canal d'empreses, a causa de la recuperació econòmica, i del de particulars, gràcies al pla PIVE. Un dia abans de tancar el mercat, les vendes de cotxes a Espanya acumulen un volum de 59.000 unitats, cosa que es tradueix en una progressió del 21,7% en comparar-ho amb els mateixos dies de l'any anterior.\nLes vendes a particulars se situen en 36.900 unitats, una pujada del 17,8%, mentre que els lliuraments a empreses van pujar un 33,4%, amb 19.500 unitats. Les firmes de lloguer van comprar 2.600 cotxes durant el període, un 3% més.


Calendari Superlliga 2020\nFotos Fase Final Superlliga 2019 (Diumenge)\nFotos Fase Final Superlliga 2019 (Dissabte)\nFotos dels Equips Superlliga 2019 (Dissabte)\nQuadrant Fase Final Superlliga 2019 (Actualitzat)\nEspecial finals Superlliga 2019\nAquest any repetim les finals al cafè Pit Lane, c/Ausiàs March xamfrà amb Domènech i Montaner. Com sempre farem els campionats d’escalfament de dimarts a divendres. El quadrant es dividirà en dues parts, la primera part es començarà a jugar cada dia a les 19h, així aquells que no tenen problema per a començar més d’hora tindran més opcions d’assolir la final ja que hi haurà menys gent. La segona part del quadrant començarà a les 21h com és habitual, la final es disputarà el dia següent en l’horari que vagi bé a tots dos. Pit Lane obre a les 16h dimarts i dimecres i a les 10h dijous i divendres per a qui vulgui entrenar en altres horaris.\nCal recordar que\nAquest dissabte 25 fem els nostres campionats anuals de La Marató, com cada any ho fem passat festes, quintos i demés en dues seus: A la Taverna Guimerà de Terrassa i a El Ciervo de Sabadell. Posarem així el nostre granet de sorra per La Marató, que aquest any dedica els seus esforços a les malalties minoritàries.\nNomés cal que estiguis a qualsevol de les dues seus dissabte a partir de les 16:30, a les 17h farem el sorteig i engegarem els dos campionats, la distància la posarem n funció dels participants, intentant que el campió arribi a casa per a sopar. Un tac de snooker per a cada campió i premis per a tots els participants, inscripció de 5€ més les partides que farem íntegrament per La Marató.\nEl Barça s’uneix al nostre propòsit jugant a la mateixa hora però ho podreu seguir des d’ambdós llocs, tens res millor a fer?\nLlistat de jugadors Superlliga 2019\nAqui podeu veure i descarregar el llistat de jugadors:


Compromís insisteix en la reobertura de la investigació per l’accident del metro – Coalició Compromís\nCompromís insisteix en la reobertura de la investigació per l’accident del metro\nPublicat el 3 de Juliol de 2012 en General\nEl grup parlamentari Compromís ha insistit hui en la necesitat de que es torne a investigar l’accident del metro de València ja que després de sis anys encara no s’ha identificat els responsables.\nEl síndic de Compromís, Enric Morera, ha lamentat que no s’haja esclarit encara la catàstrofe que es va cobrar la vida 43 persones i ferí a altres 47, que és l’accident de ferrocarril més gran en la història d’Europa.\nPer aixó Morera ha demanat al Consell “que es reòbriga la investigació com un gest democràtic a les víctimes de l’accident i als seus familiars perquè és vergonyós que un accident d’aquestes característiques haja tingut la comissió de investigació més curta en la història de les Corts Valencianes”\nEn aquest sentit, el síndic de Compromís ha criticat la passivitat del govern valencià al no haver destituït a la Directora Marisa Gracia “no s’entén com després de que es conega la manipulació de les declaracions del tècnics en la comissió, seguisca en la direcció de FGV”.\nCompromís, juntament amb altres partits de l’oposició, ja va manifestar el seu desig de que es reobrira la investigació per a esclarir quines van ser les causes del sinistre. Però el PP que fugia de qualsevol debat obert sobre el tema, va donar per resolt el cas tan sols un mes després de la tragèdia limitant-se a dir que l’accident fou “ inevitable i imprevisible”. Ahir mateix van rebutjar la invitació a una taula redona organitzava per la Fundació “Valencianista i Demòcrata” a la Nau de la Universitat de València juntament amb l’Associació de Víctimes del metro 3 de juliol.


Israel sol·licita l'expulsió de l'Iran de la ONU per les declaracions d'Ahmadineyad - Viquinotícies\nIsrael sol·licita l'expulsió de l'Iran de la ONU per les declaracions d'Ahmadineyad\n(S'ha redirigit des de: Israel sol·licita l'expulsió d'Iran de l'ONU per les declaracions d'Ahmadineyad)\n27 d'octubre del 2005\nDesprés de les recents declaracions del president iranià, en les que afirma que s'hauria de destruir l'Estat d'Israel, el viceprimer ministre d'aquest últim país, Shimon Peres, ha dit que les paraules hostils de Mahmud Ahmadineyad mereixen que el seu país hagi de ser expulsat de les Nacions Unides.\nEn una roda de premsa, Peres va declarar que «És inconcebible que un cap d'Estat, membre de les Nacions Unides, formuli una declaració d'aquesta classe. No puc seguir sent membre de l'organisme internacional. Iran està cridant a un genocidi i això és un crim contra la humanitat, una violació de la Carta de las Nacions Unides». Ariel Sharon, primer ministre de Israel, va recolzar en Peres en dir que «un país com aquest (Iran) no pot ser membre de les Nacions Unides». L'anterior fa pensar que el govern israelià plantejarà una demanda formal d'expulsió de l'Iran davant l'organisme internacional, encara que les fonts oficials del Ministeri de Relacions Exteriors a Jerusalem no han expressat encara una resposta formal al respecte.\nIsrael enfronta una probable amenaça més letal provinent del règim islàmic de l'Iran, per l'ús de tecnologia nuclear amb suposats fins pacífics. Al respecte, Israel realitza una campanya en contra, doncs desitja impedir que Iran utilitzi aquesta tecnologia contra la seva seguretat nacional.\nLlavors, la comunitat jueva d'Argentina s'ha reunit en una manifestació aquest dijous a l'Ambaixada iraniana a Buenos Aires per repudiar les declaracions del president Ahmadineyad.\nPresident de l'Iran declara que Israel hauria de ser esborrat de la Terra, 27 d'octubre del 2005.\n(català) Israel pide a la ONU que expulse a Irán — La Nación. 27 d'octubre del 2005.\n(català) Jana Beris Israel quiere a Irán fuera de la ONU — BBC. 27 d'octubre del 2005.\nObtingut de «https://ca.wikinews.org/w/index.php?title=Israel_sol·licita_l%27expulsió_de_l%27Iran_de_la_ONU_per_les_declaracions_d%27Ahmadineyad&oldid=151671»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 jul 2018 a les 06:21.


Reagrupament: L'ONU i la insignificància d'Espanya\nEn canvi, Itàlia està més que sobrerepresentada. Mario Draghi és el President del Banc Central Europeu. Un organisme on tampoc hi ha cap espanyol en el seu Comitè Executiu -i on sí que hi ha un altre portuguès. Per la seva banda, Federica Mogherini, és l'Alta Representant de la Unió per la Política Exterior i la Seguretat, i vice-presidenta de la Comissió Europea. Per cert que Espanya no ocupa cap vice-presidència europea, cosa que sí que ho fan Holanda, Estònia, Letònia, Eslovàquia i Finlàndia, i no cal dir que el seu President, és luxemburguès, Jean Claude Juncker.


Les millors vistes del Brooklyn Bridge | NovaYork.cat\nLes millors vistes del Brooklyn Bridge\n3 Agost 2013 · by City Guide\t· in Amb Nens i Familiar, No t'ho pots perdre!, NY Low Cost.\t·\nCreuar el pont de Brooklyn és una cosa que no es pot deixar de fer si es visita Nova York. Les vistes de Manhattan i de Brooklyn, del riu, l’ambient que s’hi respira i l’encant que té el mateix pont, són al·licients d’aquest deliciós passeig.\nPerò el pont en sí mateix ja té atractiu i per tant, val la pena poder observar-lo amb tota la seva esplendor.\nPer fer-ho, hi ha dos llocs que a nosaltres en agraden especialment:\nDes de Manhattan. Al financial district hi ha un petit centre comercial al Pier 17 (South Street Seaport). Creuant-lo fins al final s’arriba al riu. Allà teniu vistes de tot el pont amb Brooklyn de fons. Podeu posar-vos a la planta baixa o a la terrassa del primer pis, on guanyareu una mica d’alçada\nDes de Brooklyn. Un cop creuat el pont, podeu anar en direcció al riu i allà hi ha un petit moll. Des d’allà podreu gaudir del pont amb l’skyline de Manhattan de fons.\nCONFIDENCIAL: Creuant el pont podreu veure detalls encantadors dels pilars, els arcs, les baranes o simplement els cables que el subjecten. Hi ha qui diria que les millors vistes són des de dins del pont.\nEtiquetes: Brooklyn, Brooklyn Bridge, fotografia, Manhattan, vistes\n← Viu l’ambient universitari de la NYU\nCom comprar entrades barates per musicals →\nOne response to “Les millors vistes del Brooklyn Bridge”\nRetroenllaç: L’experiència de creuar el pont de Brooklyn | NovaYork.cat·


Mor un vianant atropellat per un camió a la Roca del Vallès, al Vallès Occidental\nEls fets han succeït a primera hora d'aquest matí\n02/02/2018 09:43 | Actualitzat a 02/02/2018 09:55\nUn vianant ha mort a primera hora del matí d’aquest divendres, 2 de febrer, després de ser atropellat per un vehicle a la Roca del Vallès, al Vallès Occidental. Els fets, d’altra banda, han succeït a la carretera C-60 quan un camió ha envestit a la víctima.\nSegons relata la periodista Anna Punsí, el vehicle d’alt tonatge circulava per la carretera esmentada a dos quarts de set d’aquest matí quan ha acabat atropellant un individu que circulava caminant pel voral de la via.\nL’alerta del succés\nEl compte de Twitter de ‘Anti Radar Català’ ja ha alertat aquest matí d’un succés de gravetat a la C-60, a l’altura de la Roca del Vallès. Fins en dues ocasions, s’ha esmentat un accident «molt greu», en sentit Mataró a la C-60 i especulava amb el fet que hi pogués haver alguna víctima mortal.\nL’accident, d’altra banda, ha provocat evidents retencions en els dos sentits de la marxa. En aquest sentit, aquestes s’han allargat fins a dos quarts de nou d’aquest matí, tot i que encara no s’ha confirmat la reobertura total de la via.\nSegons transit, a més, les retencions han tingut lloc entre els quilòmetres 9-5 de la marxa, zona on s’hauria pogut produir l’accident.\nSe suma a un nen de 9 anys ferit per atropellament a Sant Joan de Vilatorrada\nLa gravetat de les ferides que presentava, però, van obligar als serveis mèdics a traslladar al nen a la Unitat de Cures Intensives (UCI).\nEl conductor, tot seguit, va donar negatiu a les proves d'alcoholèmia i de substàncies estupefaents. D’altra banda, la Policia Local de la població va descartar, d'entrada, que circulés amb excés de velocitat.


Participem a Prowein 2015 - Vins Grau\nProwein 2015 es va celebrar del 15 al 17 de març a Dusseldorf. Es considera una de les fires de productes vinícoles més importants a nivell internacional amb més de 4.800 expositors i 50.000 visitants especialitzats internacionals . Alemanya és el principal destí del vi exportat per Catalunya , representant casi el 20% sobre el total del vi exportat. Hi segueixen Japó, Bèlgica, Estats Units, Regne Unit i França.\nAixí mateix, se situa com el cinquè país en volum de vendes mundials i el setè en valor. Segons les estadístiques, el 68% del volum de vendes de vi negre son de vins de qualitat, i en blancs de qualitat son un 79%, mentre que les vendes de vins de taula son molt inferiors. D’aquesta manera doncs, es conclou que cada vegada més es busquen vins de qualitat i amb característiques pròpies\nNosaltres hi vam participar amb un estand sota la marca CATALUNYA, cada vegada més coneguda per ser una regió amb vins de molta qualitat i amb característiques pròpies. Van ser 3 dies de molta feina , on vam poder mostrar tots els nostres vins situats dins de la Denominació d’Origen Pla de Bages, els nostres caves i els nostres escumosos més exclusius. Ens va permetre fer molts contactes i conèixer molta gent d’arreu del món interessada en productes catalans.\nDesprés de l’èxit ens queden moltes ganes de participar-hi la propera edició al 2016!!


Aquest dijous a les 12 h. el Grup Enderrock i Utopia Global presenten el documental Xesco boix - 25 anys: Vull ser lliure | Enderrock.cat\nAquest dijous a les 12 h. el Grup Enderrock i Utopia Global presenten el documental Xesco boix - 25 anys: Vull ser lliure\nEnderrock.cat | 06/07/2009 a les 18:00h\nEn motiu del 25è aniversari de la mort de Xesco Boix, pioner de la música folk i l'animació infantil en català, el GRUP ENDERROCK presenta el proper dijous 9 de juliol, a les 12 hores al Centre Artesà Tradicionàrius de Barcelona. la pel·lícula documental Xesco Boix - 25 anys: Vull ser lliure i els números especials de les revistes ENDERROCK i SONS DE LA MEDITERRÀNIA, centrats en la seva figura.\nEl número 165 d'ENDERROCK (juliol 2009) ha dedicat una portada conjunta a Joan Garriga (La Troba Kung-Fú) i Carles Belda (Pomada i El Belda i el Conjunt Badabadoc), músics considerats hereus de l'esperit i de la música d'en Xesco. El número també inclou el primer DVD documental dedicat al músic, Xesco Boix - 25 anys: Vull ser lliure (Utopia Global / ENDERROCK, 2009), amb guió i direcció de Carme Canet, i la col·laboració de Televisió de Catalunya, Comunicàlia i l'Institut Català de les Indústries Culturals. Al treball, músics de diferents generacions i estils musicals recorden en Xesco i reconeixen de manera activa o inconscient la seva influència. Entre d'altres hi han participat, Jaume Arnella, Oriol Canals (Kumbes del Mambo), Eduard Estivill, Martí Maymó i Amadeu Vallvé (Manel), Raimon, Joan Reig (Els Pets).\nLa revista SONS DE LA MEDITERRÀNIA número 11 (juliol-agost 2009) és un especial centrat en la vida i obra de Xesco Boix. SONS dedica la portada a en Xesco per recordar la seva trajectòria amb opinions, fotografies i il·lustracions inèdites i analitza quina és la seva petjada en el camp de l'animació, el folk i el pop català 25 anys després. A més, amb la revista s'inclou un cançoner per interpretar amb la guitarra 25 peces clàssiques del seu repertori. Per acabar, el número també fa menció del gran mestre d'en Xesco i patriarca del folk nord-americà, Pete Seeger, que ha fet recentment noranta anys i recorda la seva relació amb Xesco i Raimon, i una història curiosa: la cançó pacifista "Andorra", que cantava als anys seixanta, i el viatge que el músic va fer al país dels Pirineus per conèixer la seva realitat de primera mà.\nA la presentació del C.A.T del proper dijous, hi intervindran l'editor del GRUP ENDERROCK, Lluís Gendrau; el director de redacció de la revista SONS, Jordi Martí; la directora del documental, Carme Canet; el músic d'Ara va de Bo i periodista, Jordi Roura; l'animador infantil i biògraf de Xesco Boix, Lluís Maria Panyella; i la presència dels músics que han intervingut al documental. Com a punt i final de l'acte, es projectarà el DVD.


La noia baixa alegrement pel clot d’en Sidro, com fa cada dia. Treballa al poble i viu a una masia allunyada del nucli urbà. És mitja tarda d’un calorós dia d’estiu, quan juliol ja fendeix. Una caputxa vermella li serveix per tapar-se els cabells. Va cantussejant una bella melodia ensenyada per l’àvia, amb qui viu des que va néixer i que li fa de segona mare. Absorta en què cuinarà l’endemà a la casa a on serveix, se sobresalta en trobar-se a un personatge de conte ferotge. Tal ésser li pregunta: dolça caputxeta, a on vas tan decidida? Ella, se’l guipa de fit a fit i li rebla: saps, Pere que no llop, saps a on vaig? Cap a casa a posar la figa a remullar!\nTot sorprès, el tal Pere se la mira de fit a fit i deixa volar la imaginació: com es deu posar la figa a remullar? Es deu esterniar a la solana i quan ja la suor l’amara per tot arreu es posa al safareig i li queda la figa ben molla? O bé li queda xopa per altres coses... potser quan es toca... però es deu tocar? El noi està segur que sí; se la imagina al vespre, amb la finestra oberta, els renocs fent el seu concert nocturn particular i ella notant la brisa nocturna, amb una cama penjant a cada costat del llit, va passant els seus dits freds pel seu sexe. El canvi de temperatura entre les mans i la fina pell de l’entrecuix la deu fer estremir. S’imagina con els dits li van lliscant per la seva faveta tendra cada vegada més sucosa. Perdut en els seus pensaments, nota com li tiben els pantalons.\nLa pageseta continua xiulant una melodia tot fent camí avall, mentre de reüll observa divertida que la costura dels pantalons del noi que l’ha interrogada sembla que està a punt de petar. No té pas temps de fer gaires més passes que ja el té de bell nou al seu costat:\n- Va, pageseta amb caputxeta, de veres vas a posar la figa a remullar?\n- Amb la calor que fa, bé me l’haig de refrescar! – li rebla ella.\nA en Pere ja se li descorda el cordill que li aguantava els calçons, ben empalmat només de pensar com deu ser la figa remullada de la noia! Ell també té la punta del piu una mica molla, i precisament no de suor, més aviat d’una bona calentor! A la noia se li va escapant el riure i ara ja no de broma, es nota l’entrecuix regalimant.\nLa primera vegada que visqué aquesta experiència fou a l’inici de la primavera passada, quan va veure un pelegrí que es banyava despullat a la riera del Sot. Mai havia vist un cos jove i nu en plena esplendor i encara menys, havia vist a un home movent la mà de manera frenètica damunt de la seva botifarra. Amagada rere les branques havia notat una estranya mullena totalment desconeguda fins a aquell moment. I fou en aquell mateix capvespre quan es va autosatisfer per primera volta. Va ser just després d’anar a tancar les gallines; va fer marrada i va anar a amagar-se darrere el pou. Es va remullar la cara i les mans; l’aigua del pou també es va barrejar amb els fluids emmenats pels seu cos, que tot just estrenava el desig sexual. Es va tocar una bona estona, gairebé per instint, tot evocant el record de la visió del pelegrí a la tarda. I se sorprengué en notar un plaer fins aleshores desconegut que la feu suar, gemegar i estremir. Després d’aquella primera vegada en vingueren unes quantes més, d’anar-se descobrint el cos i explorant els límits del gaudi que la seva pell era capaç de proporcionar-li, sempre darrere l’esguard silent i fred del pou.\nDe sobte, retornant a la realitat del moment després d’evocar els dolços records, para la marxa cap a casa, es treu la caputxa i li espeta a en Pere: “Vols veure la meva figa en remull?” En sentir aquests mots el noi no es pot aguantar més, es baixa ja els calçotets a punt d’explotar i no té ni gairebé temps de tocar-se la minga que se li escapa una blanquinosa escopinada que va a parar a la caputxa de la noia, que ja no és de vermell immaculat, sinó de vermell tacat. Lluny d’enfadar-se, la pageseta agafa una móra madura, s’arromanga la faldilla i es baixa les calces. S’asseu tot recolzant l’esquena al marge i s’acarona l’entrecuix amb la móra fins que s’estremeix; se l’endinsa al foradet encara per estrenar i amb una inusitada força la propulsa fi li queda enclastada al front del jove Peret recent escorragudet.\nI vet aquí un gos, vet aquí un gat, que el conte de la pageseta i en Pere que no llop ja s’ha acabat!


Els millors desitjos per al 2021 – DIXIT Centre de Documentació de Serveis Socials\nEls millors desitjos per al 2021\nPublicat per DIXIT Centre de Documentació de Serveis Socials on 16 desembre 2020 17 desembre 2020\nEl 2020 serà recordat, sense cap mena de dubte, com l’any de la COVID-19 per la crisi sanitària, social i econòmica que ha desencadenat i que no acabarà en els primers mesos de 2021. En aquest context d’incertesa, pot resultar difícil desitjar un bon Nadal.\nNo obstant això, el 2020 també serà recordat per la solidaritat. Milers de persones i entitats han fet mans i mànigues per atendre les creixents necessitats: des de cosir mascaretes quan no n’hi havia, a escriure cartes de suport a les persones ingressades, des de recollir aliments a trucar gent gran per saber com estaven… Les persones que desenvolupen feines essencials, amb els i les professionals de l’àmbit d’afers socials i de la salut al capdavant, han fet un esforç ingent que encara continua.\nEn trobareu algunes mostres al blog i el 2021 seguirem mostrant-vos iniciatives solidàries, així com proposant-vos conferències i productes documentals de l’àmbit d’afers socials perquè estigueu al dia del vostre sector professional. Per estar-ne al corrent, us animem a fer-vos membres del Club DIXIT per rebre setmanalment les novetats DIXIT.\nDistància, higiene i mascareta\nper recuperar el Nadal tradicional l’any vinent\nEntrada prèvia Projectes d’acció comunitària per reduir la soledat no desitjada de la gent gran\nEntrada següent El poder terapèutic i integrador de l’esport


Obren les inscripcions per a una nova edició de la Marxa Ber\nLa 40ª edició es celebrarà els dies 2 i 3 de febrer\nper Redacció 14/12/2018 19:20h\nImatge de la Marxa Beret | LleidaDiari.cat\nLa Marxa Beret és una de les proves d'esquí nòrdic més consolidades que es realitzen al territori nacional i que cada any compta amb més de 1.000 participants de tota Europa. La pròxima edició es disputarà els dies 2 i 3 de febrer de 2019. Aquesta marxa de caràcter popular, té la intenció de convertir-se en la festa de l'esquí nòrdic. Per a això, l'organització composta pel Conselh Generau d'Aran i per l'estació d'esquí Baqueira Beret, ha proposat una sèrie d'esdeveniments paral·lels a la Marxa Beret els quals tenen com a objectiu que tots els seus participants i seguidors gaudeixin d'un agradable cap de setmana a la Val d'Aran.\nLa Marxa Beret, que aquest any arriba a la 40ª edició, data de l'any 1977. L'edició del 2019 està inclosa al calendari FIS de carreres populars, Campionat d'Espanya de Llarga distància i Copa Espanya d'Esquí de fons. El dissabte, 2 de febrer, tindrà lloc l'Sprint Salomon que aquesta edició serà 'Campionat d'Espanya d'Sprint' en la modalitat de tècnica lliure. El diumenge, 3 de febrer, Start de la 40ª edició de la Marxa Beret amb les distàncies de: 42km, 21km i la popular de 10km.\nLes inscripcions s'han de realitzar per Internet, a través de la pàgina web de la Marxa Beret, www.marxaberet.com, fins a l'1 de febrer. A més destacar que tots aquells que s'inscriguin abans del 14 de gener de 2019 gaudiran d'una tarifa més reduïda. Les inscripcions presencials tindran lloc a la Casa d'Acollida, a Salardú, el 2 de febrer.\n- 16.00: Obertura de la Sala d'Inscripcions\n- 20.30: Tancament Sala d'Inscripcions\n- 9.00: Obertura de la Sala d'Inscripcions\n- 10.00: Campionat d'Espanya “Sprint Salomon” Pla de Beret\n- 19.00: Repartiment de premis Campionat d'Espanya.\n- 19.30: Presentació «40ª Marxa Beret»\n- 21.00: Tancament de la Sala d'Inscripcions\n- 10.00: Sortida 40ª Marxa Beret\n- 13.30: Repartiment de premis\n- 14.00: Cerimònia de Clausura\n- 15.00: Tancament del circuit


Tres llibres per aprendre jugant aquest estiu – Llegir Cruïlla\nTres llibres per aprendre jugant aquest estiu\nEls tres llibres que us presentem a continuació tenen una cosa en comú: us demanaran passar a l’acció! I per què? Doncs per resoldre enigmes lingüístics, per disfressar-nos nosaltres i el nostre entorn, i fins i tot, per comprovar que les mates poden ser divertides, només és qüestió de mirar-se-les amb humor.\n1) L’alfabet misteriós, de Salvador Comelles i amb il·lustracions de Viuleta:\nAquest és un llibre per a investigadors en potència, per a tots aquells que s’engresquin a l’hora de resoldre enigmes. Hi trobareu un munt de jocs, endevinalles i misteris relacionats amb el llenguatge. Només haureu d’ajudar els dos detectius protagonistes a resoldre els interrogants que es plantegen i descobrireu que la feina d’investigador és molt divertida.\nAquest llibre és per a detectius a partir de 9 anys.\n2) Manualitats esbojarrades, de Cristina Picazo:\nLes idees més esbojarrades per disfressar-se, decorar l’habitació, crear els propis jocs o fer regals superoriginals es troben en aquest llibre. Sens dubte, un llibre addictiu i molt creatiu!\nSi éreu seguidors de les manualitats de la Cristina Picazo a les revistes “Cavall Fort” i “Tatano” esteu d’enhorabona, perquè aquí us hem recopilat les millors!\nAquest llibre és per a apassionats de les manualitats a partir de 6 anys.\n3) Xifres boges, de Jonathan Litton i Thomas Flintham:\nAquest llibre ens explica les matemàtiques pas a pas i amb molt d’humor! Com és que els trèvols de quatre fulles són tan difícils de trobar? Com de gran és, l’infinit? Per què els matemàtics creuen que una tassa i un dònut tenen la mateixa forma? Obriu els desplegables, feu girar les rodes, estireu les solapes o empenyeu una bola de demolició i veureu com les matemàtiques formen part del nostre dia a dia.\nAquest llibre de mates divertides està pensat per a gent curiosa a partir de 8 anys.\nEn definitiva, tres llibres que no sols llegireu, sinó que també us serviran per experimentar plegats, petits i grans, durant aquests dies llargs d’estiu. A jugar!


L'alcalde de Montbui i primer secretari del PSC Anoia va encapçalar l'organització solidària entre 2005 i 2011\nEl primer secretari del PSC a l'Anoia i alcalde de Montbui, Teo Romero, declararà avui al jutjat número 26 de Barcelona per un presumpte ús irregular de fons públics quan era president del Fons Català de Cooperació. El cas està en mans de la jutgessa Roser Aixandre i es troba en la fase de diligències prèvies.\nL'alcalde de Montbui, Teo Romero, haurà de comparèixer avui al jutjat número 26 de Barcelona per un cas de pressumpta malversació de fons públics durant la seva etapa com a president del Fons Català de Cooperació. A partir de la seva declaració, juntament amb la del mateix Fons Català -que es presenta com a acusació particular-, la del treballador d'aquesta institució que va posar la denúncia i altres testimonis relacionats amb el cas, la jutgessa Roser Aixandre decidirà si tira endavant el procés judicial.\nDurant el ple municipal d'aquest divendres, al torn de precs i preguntes, l'oposició va demanar al batlle que donés explicacions públiques sobre la seva imputació.\nLa regidora d'ICV Coral Vázquez va preguntar a l'alcalde de Montbui quin argument de defensa presentarà aquest dilluns davant de la jutgessa. L'alcalde va assegurar que està tranquil i va exposar: "tinc l'oportunitat de defensar-me, per primera vegada, d'aquestes acusacions que fa un treballador que feia tota la documentació comptable del Fons i que em tenia una animadversió molt important". "Ell mai va posar cap problema a la documentació que li vaig presentar i que ell mateix va pagar, i que també van autoritzar totes les juntes i totes les assemblees d'aquesta institució, que a més eren auditades anualment", va destacar.\nTeo Romero (PSC): "Puc explicar-ho tot, tinc proves que les despeses estan justificades"\n"Sense entrar en detall amb el que diu la denúncia puc afirmar que tot és rotundament fals, puc explicar-ho tot, tinc proves que totes les despeses realitzades eren en funció del meu càrrec com a president", va afirmar Romero. "Un càrrec", va afegir, "que m'obligava a fer la representació d'aquesta institució fonamentalment a l'estranger, en viatges de representació a l'àmbit exterior i també rebent alcaldes, fundacions o ONGs".\n"Sóc el primer en lamentar aquesta situació", va recalcar. "Reprovo absolutament la utilització mesquina i hipòcrita que molts grups polítics i algunes persones en concret estan fent d'aquest tema", va insistir.\n"Estic desitjant que arribi aquest moment per poder aclarir-ho tot", assegura Romero\n"Una imputació no és més que la possibilitat de conèixer de què t'acusen i poder defensar-te davant de la jutgessa", va voler deixar clar. "Estic desitjant que arribi dilluns per poder aclarir tots els punts i tots els detalls que la premsa ha tret de context i estic absolutament tranquil, perquè tinc totes les proves i tots els testimonis d'aquests viatges", va remarcar Romero.\n"Vaig fer una activitat molt important al món de la cooperació per aquest país", va subratllar, "Per això precisament, perquè es tracta del món de la cooperació, vull aclarir absolutament fins a l'últim detall d'aquest tema. També per la meva honorabilitat, i sobretot perquè no afecti ni a la institució ni a la meva família", va concloure.\nCoral Vázquez (ICV): "Montbui mereix un alcalde sobre el que no recaigui cap ombra de sospita"\nLa representant d'ICV va recordar que en el ple del mes de maig l'oposició va demanar a l'alcalde per l'estat de la investigació de l'Oficina Antifrau i ell no va respondre, però poc després es va conèixer la seva imputació. "Els fets dels quals s'acusa l'alcalde són greus i a Montbui ens mereixem un alcalde sobre el que no recaigui cap ombra de sospita", va defensar Vázquez.\nLa regidora d'ICV-EUiA també va demanar al batlle socialista que, vista la seva dimissió com a vicepresident del Fons Català de Cooperació, delegui la representació de l'Ajuntament de Montbui en aquest organisme a un altre membre de la corporació. En referència a aquesta petició, Teo Romero va informar que aquesta qüestió es decidirà properament entre els regidors del PSC que formen l'equip de govern.\nRomero a Vázquez: “No entri en aquests temes de demagògia perquè no té ni idea del funcionament de la justícia”\nCoral Vázquez també va retreure a Romero que si hagués volgut que el tema es resolgués el més aviat possible hagués pogut acudir a la primera citació de la jutgessa, el 26 de juny. Romero li va respondre que el seu advocat aquell dia tenia guàrdia i va advertir a la regidora que “no entri en aquests temes de demagògia perquè no té ni idea del funcionament de la justícia”.\nL'alcalde també va reclamar la legítima presumpció d'innocència, i va voler posar en valor la seva trajectòria al capdavant de l'Ajuntament al llarg d'aquests anys. “Qui té perspectiva en el temps sap que m'he jugat el tipus i la carrera política i ho he donat tot per aquest municipi. Després de gairebé 20 anys com a alcalde, li puc assegurar que aquesta dedicació ha estat contínua i efectiva tot aquest temps, i està fora de dubte”, va afirmar.\nRomero va lamentar per enèsima vegada "la utilització política que alguns volen fer d'aquest tema ja que no guanyen les eleccions", i adreçant-se a Coral Vázquez va deixar anar una última perla: "gràcies per les seves accions i les seves gestions, que són sempre a l'alçada de la seva persona”.\nSchummi Juárez: "La resta de regidors del govern tenen una responsabilitat amb els seus veïns"\nDes de Veïns amb Veu, Schummi Juárez va preguntar a la resta dels regidors de l'equip de govern "com encaixen les diverses imputacions de l'alcalde per Rivisa, el Fons Català de Cooperació o el Cas Mercuri i quines explicacions han rebut". “Saben que tenen una responsabilitat amb els seus veïns i la seva opinió és tan o més important que la del seu líder”, va esperonar-los el representant de VaV. Tot plegat “ens fa plantejar que segurament les dimissions dels anteriors regidors, com el tinent d'alcalde Sebastià Leno o el regidor d'Hisenda José Martínez, estaven motivades per aquests temes”, va afegir. En aquest sentit, Teo Romero va assegurar que “els companys estan al corrent de tots els detalls de les denúncies i imputacions”, i cap dels regidors del PSC va prendre la paraula.\nPer acabar, l'alcalde de Montbui va desitjar que "tan de bo la Justícia fos molt més ràpida, per deixar l'honorabilitat de les persones al seu lloc”. “Crec que aquesta honorabilitat queda demostrada per la meva gestió al llarg dels anys en aquest ajuntament, i no per la denúncia d'una persona o utilitzacions partidistes, que tenen la intenció de fer mal a la persona, a les famílies, i de rebot a l'equip de govern”, va concloure.\nL'informe d'Antifrau acusa Teo Romero d'utilitzar els viatges de cooperació per fer turisme\nL'oposició de Montbui exigeix a l'alcalde que doni explicacions sobre la imputació i es plantegi dimitir\nEls arguments de Teo Romero\nEl Fons Català de Cooperació es presentarà com a acusació particular en el procés judicial obert per possibles irregularitats durant la presidència de Teo Romero\nImputen l'alcalde de Montbui, Teo Romero, per un presumpte ús irregular de fons públics mentre era president del Fons Català de Cooperació\n28 de juliol 2014.19:56h\nJoanma, quan dius ”Amb recorda al president Pujol” es un insult a la intel·ligència.\nPer fer una comparació amb quedo amb comparar, el ratoncito Perez, amb una rata sajarda.\nSóc de Montbui\n28 de juliol 2014.17:45h\nA vegades generalitzar és una mica arriscat. Es tendeixen a patir certs VERTÍGENS que no et deixen veure la realitat. Tatxar a una persona de corrupte és molt greu, Sr. Joanma.\nPerò vostè... Llegir més coneix realment al Sr. Teo?\nTeo molts ànims i molta força en aquests moments.\nAh! Sr Joanma, miri de no fer tantes faltes d´ortografia, que això també és criticable.\n28 de juliol 2014.10:24h\nQuan una persona porta tants anys al poder es fàcil que es torni corrupte. Si tingues un minim de dignitat faria temps que hauria dimitit. No pot portar tan de temps acaparant la poltrona, sembla... Llegir més ser que no sap fer res mes. Amb recorda al president Pujol.


Arxius de lgbti-fòbia - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nCom ha passat amb els estereotips sobre la violència masclista, hi ha també estereotips sobre la violència LGBT-fòbica. Hom pressuposa que aquestes agressions les protagonitzen grups de neonazis o exaltats. La violència LGBT-fòbica no és això, és una inèrcia del sistema que exclou, invisibilitza, agredeix i mata.\nLa LGTB-fòbia no és nova. Ha estat sempre i trigarem dècades o segles a eliminar-la. Però pot ser latent o explícita, i darrerament qui han sortit de l’armari són els odiadors. I és que, com molts van avisar, darrere de l’odi als trans venia l’odi a tota la resta del col·lectiu LGTBI.\nVÍDEO | Com els mitjans han donat visibilitat a les persones LGTBI+?\nQuins imaginaris mediàtics hi ha sobre el món LGTBI? Com es representa el col·lectiu als mitjans de comunicació, en la ficció i en l'art? En van parlar a la xerrada online "Imaginaris mediàtics LGTBI+" del Màster en Comunicació LGTBI (InCom-UAB), en què hi va participar el periodista col·laborador de Mèdia.cat Víctor Yustres.\nLa manca de xarxa social i la convivència en nuclis familiars, de vegades hostils, ha suposat una barrera addicional per a les persones LGTBI durant els mesos de reclusió per la pandèmia, especialment per a les persones joves i les d'edat avançada. El Centre LGTBI de Barcelona apunta un augment del 7,5% d’atencions a joves menors de 18 anys, i la Fundació Enllaç destaca un major aïllament social de les persones grans.\nLa transfòbia imperceptible\nInformar a partir d’estereotips sense tenir en compte la diversitat real en les formes de ser, sentir-se i expressar-se és una forma d’exercir la fòbia, la violència estructural que pateixen, en aquest cas, les persones transgènere.\nEl tractament que el diari conservador ha fet de la ministra belga Petra De Sutter és un exemple de transfòbia sense filtres, però en mitjans de tot l'espectre ideològic es poden trobar molts altres casos que mantenen una mirada estigmatitzadora i reduccionista de les persones trans.


Terceravia fa caure la modificació de la llei electoral\nPintat atura “el xou de no escoltar a l’oposició” i Enseñat anuncia que demà mateix entraran a tràmit parlamentari les esmenes tombades\nTerceravia fa caure la modificació de la llei electoral Josep Pintat\nEls consellers de terceravia, votant a favor de l'abstenció.\nActualitzada 29/04/2021 a les 19:13\nUn gir de guió inesperat ha evitat l’aprovació de la proposició de llei de modificació de la Llei qualificada del règim electoral. Contra tot pronòstic, terceravia s’ha abstingut d’un text que contenia esmenes transaccionades amb Demòcrates i ha impedit, juntament amb el PS que també s’ha abstingut i gràcies al sistema de votació per majoria general i parroquial que estableixen les lleis doblement qualificades, que prosperés una modificació de llei que comptava amb el suport de DA, L’A i CC. “Potser això d’avui no li ha agradat, però ja va sent hora que escoltin a l’oposició. Aquesta modificació està parlant de canviar el sistema electoral, convertint-se en una llei fonamental que afecta a l’estat i no han parlat amb els comuns. Hem parat aquest xou per marcar la nostra oposició”, ha sentenciat Pintat.\nEl resultat de la votació ha sentat com una galleda d’aigua freda a la majoria, que ha viscut el seu primer revés en el que portem de legislatura. “Fins aquí hem arribat en les nostres negociacions. La seva paraula no va més enllà d’un simple si en una comissió. El seu xou afecta directament a les persones amb discapacitat”, ha etzibat el president del grup parlamentari de DA, Carles Enseñat, que ha anunciat que demà mateix presentaran una nova modificació de llei amb les esmenes tombades.\nLa consellera demòcrata Mònica Bonell ha fet públic a les xarxes el malestar pel sentit del vot de terceravia. Bonell ha manifestat "frustració, tristesa, decepció. Una Llei treballada en pro de les persones amb discapacitat. Debatuda durant mesos en comissió i transaccionada amb terceravia i que no hagi prosperat per un vot a la circumscripció". La de Bonell no ha estat l'única reacció a les xarxes. L'exgerent de la FAAD, Jacint Risco, ha assegurat que avui és un "dia molt trist per a les persones amb discapacitat" i ha demanat als consellers generals que "compleixin" el conveni sobre els drets de les persones amb discapacitat de l'ONU. "És la seva obligació que les persones amb discapacitat siguem ciutadans de ple dret", ha afegit.\nLa votació requeria el vot favorable d’almenys vuit consellers en cadascuna de les dues circumscripcions. En la vessant parroquial ha tirat endavant amb 11 vots a favor (DA, L’A, CC i la consellera no adscrita Carine Montaner) però l’empat tècnic dels consellers electes en la llista general amb 7 vots a favor i set abstencions (PS i terceravia) ha fet decaure un text que, més enllà que es pugui aprovar d’aquí a un temps amb una nova fórmula legislativa, genera un abans i un després en les relacions entre la majoria i terceravia.\nFustració, tristesa, decepció. Una Llei treballada en pro de les persones amb discapacitat. Debatuda durant mesos en comissió i transaccionada amb 3a VIA i que no hagi prosperat per un vot a la circunscripció nacional. 7 vots a favor i 7 abstencions\n— Monica Bonell Tuset (@BonellMonica) April 29, 2021\nTrobo una manca de respecte envers els electors que les persones elegides pel poble quan fan sessions de consell que s'allarguen en el temps facin comentaris al respecte. Al país molt treballadors fan o ha fet moltes hores per poder arribar a final de mes I no ho fan public .Vostes ho poden planificar.\n#8 Avui juga el barça\nok va dir..i a mi que m'importa la llei electoral?\nAixo si que et deu importar, lo de llei electoral on uns decideixen el teu futur no, aixi anem xatu!!!\n#7 tanto me da\nNo importa quanta majoria es tingui, les regles del joc s'han de canviar entre tots, amb l'acord de tothom.\nhan fet el que toca\ni a mi que m'importa la llei electoral?\nQue recordi el Govern Andorra que ells mateixos varen signar el document del Conveni per als drets de persones amb discapacitat devant la ONU el any 2007 i ratificat en tots els seus punts el any 2014, per tant les persones amb discapacitat una vegada es vulnerin els nostres drets acudirem a aquest organisme per a defensar els nostres interessos\nAixò de DA comença a tenir tics de secta.\nNo és normal que es barregi dins una llei un tema que afavoreix els discapacitats per tal de permetre aprovar altres normes que no tenen res a veure.


Diversos membres que integren la comissió.\nLa comissió d’estudi per a la sostenibilitat de les pensions de jubilació de la CASS va reunir-se ahir al matí per primer cop amb tots els actors implicats en la matèria: consellers generals, membres del Govern, de la CASS, patronal, sindicats, Federació de la Gent Gran i associacions de persones amb diversitat funcional. Després de mitja hora de reunió, el president de la comissió, Carles Enseñat, va donar per tancada la compareixença amb dos deures per a la propera sessió, que se celebrarà el dia 29. En primer lloc, a demanda del president del grup parlamentari de terceravia, Josep Pintat, la CASS haurà de presentar “la foto” dels darrers estudis actuarials per tenir “un coneixement exhaustiu” de quin és l’estat pel qual passa el sistema de pensions. “Hem de baixar al fons per tenir informació més acurada i així afinar més amb els experts”, va afirmar.\nAixí mateix, el segon objectiu per a la propera sessió és que tots els presents puguin aportar la seva llista d’experts per analitzar la matèria en qüestió. Amb el consens de la comissió, el debat s’iniciarà amb un assessor del PS que aprofundirà de manera “acadèmica” en els diferents models de pensions que existeixen als països de l’entorn.\nEl calendari es preveu dens durant els mesos de juliol, agost i setembre, ja que abans de l’1 d’octubre s’ha de sotmetre al ple del Consell General el resum executiu de la comissió. A partir del desembre s’iniciarà un segon treball legislatiu on el perfil dels experts s’ajustarà per calcular l’impacte de les mesures a aplicar.\nCompra de punts va dir..I si és van comprar punts d'una tacada, s'ha d'anul·lar la compra, i pasar comptes retroactivament (que retornin el cobrat). Que és una estafa com un temple.\nLES "PENSIONS DE LUXE" LES BAIXARAN UNA "MIQUETA" I TOTS CONTENS.\n#2 Compra de punts\nI si és van comprar punts d'una tacada, s'ha d'anul·lar la compra, i pasar comptes retroactivament (que retornin el cobrat). Que és una estafa com un temple.\nÉs ven simple d'entendre i comprendre.\nL'Andorra de Càritas, la Creu Roja i dels mil euristes, no pot fer front ni contribuir a pagar la festa del clientelisme polític.\nLes pensions de 3 i 4 mil euros, no es poden pagar amb el que es recapta de l'esclavisme.


Les bases de BComú trenquen el pacte municipal amb el PSC\nInicio Les bases de BComú trenquen el pacte municipal amb el PSC\nEls socialistes consideren que Ada Colau tria independència front a la governabilitat de Barcelona\nLes bases de Barcelona en Comú han avalat el trencament del pacte municipal amb el PSC pel suport dels socialistes a l'aplicació de l'article 155 de la Constitució a Catalunya. Els socialistes, amb Miquel Iceta al capdavant, han acusat Ada Colau de triar la via marcada pels independentistes front a la governabilitat de la ciutat de Barcelona.\nEl 54,18% de les persones que han votat en la consulta interna que ha fet la formació han apostat per posar fi al pacte i passar a governar en solitari, mentre que el 45,68% s'han posicionat en contra del trencament de l'acord. En total, han votat 3.700 adherits, dels quals 2.000 han avalat la ruptura i 1.700 han defensat mantenir l'acord municipal que Ada Colau i Jaume Collboni van signar la primavera de 2016.\nEl primer tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Barcelona, Gerardo Pisarello, ha descartat passar a governar amb cap altre partit a la ciutat.\n"Cercarem tots els acords necessaris amb totes les forces polítiques per poder afermar les línies de govern que s'han anat consolidant en dos anys", ha garantit Pisarello, qui ha estat qui ha comunicat els resultats oficials, informa ACN.\nAda Colau ha afirmat que la decisió ha estat difícil però que s'ha pres amb radicalitat democràtica. "Continuarem governant en base a objectius concrets. Amb tot el diàleg que la ciutat es mereix i buscant acords amb tots els grups". Amb tot, Colau també ha volgut agrair la feina conjunta amb Jaume Collboni i tot l'equip dels socialistes al servei de Barcelona i ha exigit que el PSC abandoni aviat els pactes que, segons ella, té amb PP, Cs i Unió i recuperi, així, aliances d'esquerres.\nPer la seva part, Miquel Iceta, el primer secretari del PSC, ha acusat Colau de triar independència per sobre de Barcelona i de plegar-se a les exigències dels representants d'ERC i el PdeCAT a Barcelona. Iceta ha valorat així la decisió i ha recordat que el pacte que van subscriure deia de forma taxativa i explícita que les qüestions que no fossin de l'àmbit local quedaven fora del mateix. El primer secretari del PSC ha criticat especialment que Colau hagi amagat la seva opinió i ha sentenciat: "Potser és l'alcaldessa de Barcelona, però no és la líder que Barcelona necessita".


La Llumenera de Nova York: Darwin's rottweiler\nAvui el dia ha tingut un to més literari que no pas ahir, i l'hem acabat amb la conferència Queerer than We Can Suppose: The Strangeness of Science de Richard Dawkins, amb motiu del seu guardó amb el 2006 Rockefeller University Lewis Thomas Prize for Writing about Science. Dawkins és un pensador brillant que, a mitjans dels setanta, al llibre The Selfish Gene (El gen egoïsta), proposà que les unitats sobre les quals actua la selecció natural –força motriu de l'evolució– són els gens, i que els organismes no som més que mers receptacles que usen els gens amb una única finalitat: copieu-me, copieu-me!\nL'evolucionisme sòlid, de pedra picada, de Dawkins li ha valgut el qualificatiu de Darwin's rottweiler: una paràfrasi del Darwin's bulldog, amb el qual es va autoanomenar Thomas Huxley, un dels més fervents defensors de les tesis darwinistes de finals del dinou.\nUn Caspary Auditorium ple de gom a gom, amb un centenar llarg de persones que s'hi han quedat a les portes, ha rebut el professor Dawkins a la terra de l'Inherit the Wind, on les fal·làcies creacionistes prenen força renovada. L'evolucionista britànic, ateu convençut, ha estat el blanc durant els darrers anys de les ires dels fanàtics que neguen l'evidència empírica de l'evolució. Sentir-lo parlar aquest vespre ha estat un plaer i un honor. Tan sols una imatge de la conferència: el joc de les diferències, al revers dels bitllets de deu lliures britànic i d'un dòlar americà.\nEls altres Sant Jordi:\nLa Segona Perifèria: Sant Gueto\nEnquadrant NY: Lectures en català\ni'm in a rothkovic paint: Rilke m'és igual\nL'efecte Jauss 2.0: El post d'ahir\nMés coses sobre l'evolució: Hagfish on earth: Pastafarisme\nAnònim 25 d’abril, 2007 11:15\nCert... I l'escàndol que es va muntar per aquí quan algú va posar el crit al cel en descobrir que una remesa de monesdes de 25 centaus havien sortit de la seca sense el "In God we trust"!.\nOdalric 25 d’abril, 2007 12:19\nEm comença a preocupar el creacionisme als EEUU...\nDe fet, és la nova "moda" a Europa i no se si ja sabeu per aquí que un grup musulmà està enviant enciclopèdies (de les cares) creacionistes a les universitats. L'autor és turc i lliga el creacionisme amb l'Al-Corà.\nHagfish 25 d’abril, 2007 16:02\nEn Dawkins és molt gran tot i que a vegades es passa de frenada. A mi també em sorprèn i fins a cert punt em preocupa l'augment del creacionisme però què hi ferem. De moment deixarem que es gastin els calers en l'edició de llibres propagandístics on s'insinua fins i tot que els responsables de l'11-S havien de ser evolucionistes (!!!)\nmiq 25 d’abril, 2007 16:15\nJo "crec" que en aquest aspecte les 3 religions monoteistes més properes a la nostra cultura són exactament igual de culpables. De fet és d'elles d'on provenen els mites de la creació en què es fonamenten aquestes "noves explicacions" paracientífiques. Com deia Dawkins ahir: Read, read, read!\nmiq 25 d’abril, 2007 18:40\nDawkins és un gran pensador i un gran orador. I suposo que en hagfish diu que es passa de frenada pel que fa a la seva visió gen-cèntrica de la jugada, i no per la seva defensa —clara i ponderada— de l'evolució.\nÉs trist que, a aquestes alçades encara hi hagi gent que la posi en dubte. Què vindrà després, que la terra és plana i que el sol gira al seu voltant? Ah, i que reposa sobre el llom d'una tortuga gegantina, evidentment creada per un ens superior. Va home, va. Siguem seriosos!


La ciència durant la II República: progressos i educació - La Realitat\nLa ciència durant la II República: progressos i educació\nBiòloga i poetessa.\nQuan parlem dels avanços culturals i polítics aconseguits durant la II República de l’Estat espanyol (proclamada el 14 d’abril de 1931 i aniquilada brutalment amb la Guerra Civil, que va iniciar la dictadura franquista), tendim habitualment a passar per alt els progressos reeixits en diferents àmbits científics, que resulten fonamentals per al desenvolupament de la societat i que, al cap i a la fi, són un reflex directe de la ideologia dominant i dels interessos intel·lectuals de la mentalitat d’una època. En aquest article realitzarem un breu repàs a alguns d’aquests importants esdeveniments, tenint en compte que la ciència és, com a concepte, una cosa molt àmplia i que abasta una gran varietat de sabers i disciplines, moltes de les quals, com és lògic, s’escapen del que podem transmetre en aquest article.\nPer començar, no hem d’obviar la gran importància que la República donava a l’educació, imprescindible per a la transmissió de coneixements científics, la formació de futurs i futures professionals i el despertar en les ments més joves de la curiositat per les diverses branques del saber humà. Es va establir una educació laica, mixta i obligatòria, arribant a aconseguir l’escolarització de la majoria de nens i nenes i adolescents, sent especialment important la incorporació de les nenes a les aules, llocs fins llavors reservats gairebé en exclusivitat als homes. Durant el primer bienni republicà (que va durar des de la proclamació de la República fins a la celebració de les eleccions generals de novembre de 1933, que van donar pas al segon bienni), es van construir aproximadament 10.000 escoles (més que en el conjunt del regnat d’Alfons XIII), amb la corresponent contractació d’una bona quantitat de professionals de l’ensenyament. A més, es va potenciar l’alfabetització en les zones rurals gràcies a les Missions Pedagògiques, que es van encarregar de l’edificació de biblioteques, centres culturals, cors i teatres i en les quals van arribar a participar figures culturals tan rellevants com l’escriptor Federico García Lorca.\nUna vegada explicat l’afany amb el qual es destinaven recursos a l’alfabetització i a la promoció del saber humà, no resulta estrany entendre la gran importància que se li atorgava a la recerca i divulgació científica, hereva directa de la Junta per a Ampliació d’Estudis i Recerques Científiques (JAE). Aquesta institució va ser creada el 1907 en el marc de la Institució Lliure d’Ensenyament (la ILE, fundada el 1876) per a promoure la recerca i l’educació en les diverses branques científiques. Va ser presidida per Santiago Ramón y Cajal des de la seva fundació fins a la defunció del metge en 1934, i es va desmantellar el 1939, després de la derrota republicana en la Guerra Civil. L’actual Consell Superior de Recerques Científiques (CSIC) és hereva de la seva estructura.\nDurant la II República, la JAE va continuar la seva àrdua labor en el desenvolupament de l’activitat científica estatal a través d’iniciatives com a programes molt actius d’intercanvi de professorat i alumnat i l’establiment de beques per a estudiar a l’estranger (pensionats). Manuel Azaña Díaz, segon president republicà espanyol (seguint a Niceto Alcalá Zamora), va ser beneficiari d’una d’aquestes beques i va gaudir d’una estada en la parisenca Universitat de la Sorbona. Encara que ell es va especialitzar en dret, va mantenir una relació molt fructífera amb les altes esferes científiques de l’Estat (entre les seves amistats es trobaven persones com el químic José Giral Pereira o l’entomòleg Cándido Bolívar Pieltáin), fomentant les seves activitats en aquells llocs als quals va arribar la seva influència política fins i tot abans d’assumir la prefectura de l’Estat, com en l’Ateneu de Madrid, en el qual va exercir com a secretari entre 1913 i 1918. La seva ferma convicció del paper fonamental que exercia la Universitat com a institució per a la transmissió de coneixements científics el va portar a liderar en ella una profunda transformació, intentant instaurar com a principis bàsics la justícia, la llibertat i el respecte a la cultura en els centres acadèmics superiors. Creia que tots els àmbits del saber estan relacionats, i amb els diferents projectes duts a terme durant el seu mandat es fomentava un continu diàleg interdisciplinari.\nUn bon exemple d’aquesta esplendor científica i cultural va ser la celebració de l’IX Congrés de la Unió Internacional de Química Pura i Aplicada a Madrid entre el 5 i l’11 d’abril de 1934, presidit per Obdulio Fernández i Rodríguez, un farmacèutic i metge, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals i de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina. En el congrés es van reunir prestigiosos químics de l’època i la ciutat es va convertir en el centre mundial de la recerca química durant aquesta setmana. Va ser el primer gran esdeveniment internacional de química celebrat després de la I Guerra Mundial i es va considerar un gran èxit. A més, mentre s’organitzava el congrés es va inaugurar oficialment l’Institut Nacional de Física i Química en 1932, en l’Edifici Rockefeller, per la qual cosa a l’Institut se’l coneixia també popularment com a Institut Rockefeller. Situat al campus central del que ara és el CSIC, l’edifici es diu així perquè la seva construcció i equipament van ser finançats per la Fundació Rockefeller.\nEvidentment, no podem parlar de l’estat de la ciència en la II República sense tenir en compte la gran aportació que van realitzar a ella les dones, fins llavors allunyades a la força de qualsevol activitat intel·lectual pel jou patriarcal contra el qual continuem lluitant avui dia. Elles també es van beneficiar dels programes de la JAE, i de les 158 persones que treballaven a l’Edifici Rockefeller, 36 eren dones. Les seves històries van ser recollides en l’obra Pioneres espanyoles de les ciències. Les dones de l’Institut Nacional de Física i Química, escrita per Carmen Magallón Portolés i publicada el 1999.\nUn exemple d’aquestes figures femenines va ser la química Dorotea Barnés González, filla de Dorotea González i Francisco Barnés Salines, el ministre d’Instrucció Pública i Belles Arts que va reformar l’ensenyament primari i secundari fent-lo completament laic. Després d’exiliar-se a França durant la Guerra Civil, Dorotea va tornar a Espanya el 1940 i va ser inhabilitada tant per a l’ensenyament com per a la recerca. Les seves germanes Adela i Petra, excel·lents científiques com ella, estaven casades amb investigadors afins al govern de la República i en finalitzar la Guerra Civil van haver d’exiliar-se a Mèxic. Adela Giral Barnés, filla de Petra, va recollir, juntament amb les autores María Teresa Márquez i Trinidad Martínez Tarragó, les biografies d’aquestes familiars seves en Fruits de l’exili, publicada per la Universidad Autonóma Metropolitana el 2010.\nPer part seva, la també química Jenara Vicenta Arnal Yarza tenia un origen familiar molt més humil. Òrfena des de jove, va treballar com a mestra i va obtenir una llicenciatura i un doctorat en Química en la Universitat de Saragossa, a més d’obtenir dues beques de la JAE per a continuar la seva carrera investigadora en altres universitats.\nCom veiem, el període republicà va ser molt prolífic per a l’activitat científica desenvolupada a l’Estat espanyol. La perfecta comprensió que educació, ciència i desenvolupament social van de la mà i són inseparables va portar a uns anys en què, fins i tot amb els seus obstacles i dificultats, es va fer una gran feina per l’acostament de les disciplines científiques a la societat i es van realitzar grans avanços en moltes àrees del coneixement humà dels quals ens beneficiem avui dia. El nostre objectiu no pot ser un altre, doncs, que continuar conreant aquests valors i utilitzar totes les eines que tinguem a la nostra disposició per a fomentar la curiositat intel·lectual, la presència de les ciències a les aules i en els mitjans de comunicació i, en general, l’acostament del saber a tothom. Col·lectivitzem el coneixement humà: és l’única manera d’avançar com a societat i fer d’aquest món un lloc més lliure.\nArticle anterior90è aniversari de la Segona República\nArticle següentSobre el paper de l’Estat des del punt de vista econòmic


Hospitals en Wierborn - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Detmold distrito - Renania del norte-westfalia - Alemanya - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Alemanya › Renania del norte-westfalia › Detmold distrito › Hospitals en wierborn\nHospitals en wierborn Detmold distrito > Renania del norte-westfalia > Alemanya\nQualsevol emergència mèdica ha de ser tractada seriosament i s'ha de buscar la consulta mèdica tan aviat com sigui possible. És per això que aquesta guia de Hospitals en Wierborn és tan útil per a les persones. Trobeu l'hospital més proper a aquí a Alemanya.\nEn una ciutat amb 0 habitants, molta gent necessita atenció mèdica cada dia. Si voleu trucar i sol·licitar la vostra cita, però no coneixeu el número de telèfon de l'hospital que us correspon, consulteu-lo aquí en aquesta llista de Hospitals en Wierborn.\nSi treballeu en qualsevol dels Hospitals en Wierborn i heu vist que cap de la informació d'aquest lloc web no es correspon amb la realitat, com ara el número de telèfon o la ubicació del mapa, contacteu amb nosaltres.\nHospitals en Wierborn per categoria\nDes de Hospitalsworldguide som conscients que molts dels nostres usuaris necessiten saber quins són els hospitals públics Wierborn (Alemanya). No tothom pot pagar enormes quantitats de diners per problemes de salut. Aquí us mostrem una llista amb tots ells\nA Wierborn (Alemanya) hi ha diversos centres hospitalaris privats de qualitat. El preu d'una consulta mèdica, una teràpia o tractament o un laboratori clínic o proves d'imatge poden variar molt d'un hospital privat a un altre. Per això, us proporcionem una llista de cadascun d'aquests centres, amb els seus respectius llocs web i telèfons, de manera que podeu obtenir informació detallada sobre les condicions de cada centre\nLlistat de hospitals pròxims a Wierborn\nMathilden Hospital Herford- (Situat a 32.11 km)\nGollwitzer Meier Klinik- (Situat a 31.25 km)\nKlinikum Lippe Lemgo- (Situat a 14.76 km)\nCaspar Heinrich Klinik- (Situat a 29.12 km)\nMarcus Klinik- (Situat a 29.63 km)\nMühlenkreiskliniken- (Situat a 30.28 km)\nBDH Klinik Hessisch-Oldendorf- (Situat a 21.74 km)\nSana Klinikum Hameln-Pyrmont- (Situat a 20.63 km)\nKatholische Hospitalvereinigung Weser – Egge- (Situat a 30.48 km)\nKrankenhaus Lindenbrunn in Coppenbrugge- (Situat a 32.65 km)


Un exemplar de la primera edició de 'El gran Gatsby', subhastat a Nova York per gairebé 85.000 euros\nA la subhasta de Sotheby's també es va vendre una obra de la poeta francesa del segle XVI Louise Labé per 365.000 euros i diverses cartes i obres de William Faulkner. El manuscrit del discurs d'acceptació del Nobel per part de l'autor de 'Mentre agonitzo' no es va arribar a vendre\nEFE Nova York Actualitzada el 12/06/2013 12:50\nUn exemplar de la primera edició de 'El gran Gatsby', de Francis Scott Fitzgerald, publicada el 1925, ha estat subhastat a Nova York per gairebé 85.000 euros en una licitació organitzada per Sotheby's en què es van oferir llibres i manuscrits d'autors destacats de la literatura universal.\nLa novel·la americana, ambientada a Nova York als anys 20 i considerada l'obra clau del seu autor, torna a estar de moda després de l'èxit de la recent adaptació cinematogràfica realitzada per Baz Luhrman i protagonitzada per Leonardo DiCaprio, Tobey Maguire i Carey Mulligan. Aquesta primera edició, que compta amb una nota escrita per l'autor, llueix la portada de Francis Cugat –germà de Xavier Cugat–, on va plasmar la tristesa d'un rostre femení sobre un cel de llums i fantasia de Nova York. En els últims mesos l'interès per la novel·la ha crescut molt, i prova d'això és que les vendes de la versió en paper i digital s'han multiplicat i ja aspira a convertir-se en un dels llibres més venuts del 2013, almenys en anglès.\nEl discurs d'acceptació del Nobel de Faulkner, encara per vendre\nDurant la subhasta també es va oferir un selecció molt personal de cartes, esborranys manuscrits i dibuixos de William Faulkner (1897–1962) a través dels quals es poden entrellucar els moments clau de la vida del cèlebre autor nord-americà. Malgrat que mai s'havia ofert en una subhasta una selecció com aquesta, el document més valuós, el manuscrit del seu discurs d'acceptació del premi Nobel de literatura que va rebre el 1950, es va quedar sense comprador.\nEs tracta de sis pàgines, una d'elles, mecanografiada, amb anotacions, correccions i guixades fetes per un dels escriptors més influents de la literatura universal. Segons Sotheby's, Faulkner va elaborar aquest esborrany durant una estada a l'hotel Algonquin de Nova York, i conté diferències significatives respecte a la versió final que va llegir a la cerimònia dels Nobel.\nEls col·leccionistes també van adquirir una obra de la poeta francesa Louise Labé, venuda per 365.000 euros.