Batlles d'ERC reafirmen el seu compromís amb l'1-O - VilaWeb\nBatlles d’ERC denuncien el judici a la democràcia que començarà el 12 de febrer\nEls batlles reafirmen el compromís amb l'1-O en un acte a Sant Vicenç dels Horts\nUna trentena de batlles d’ERC ha signat avui una declaració a Sant Vicenç dels Horts, poble d’Oriol Junqueras, per a reafirmar el seu compromís amb el referèndum de l’1-O, en defensa dels drets i les llibertats i per a denunciar el judici a la democràcia que començarà el dia 12 de febrer vinent. A la declaració, titulada ‘Alcaldes i alcaldesses per la democràcia’, han denunciat la persecució política i judicial de l’estat espanyol.\nLa declaració dels regidors d’ERC ha estat llegida per la batllessa d’Arenys de Mar, Annabel Moreno; el batlle de Prats de Lluçanès i vice-secretari general de coordinació interna, territori i organització, Isaac Peraire; l’ex-batlle de Sabadell, Juli Fernández; i la batllessa de Sant Vicenç dels Horts, Maite Aymerich. Tots tornaran a encapçalar la candidatura d’ERC als seus pobles i ciutats.\n‘Reiterem el nostre compromís amb les urnes i afirmem solemnement que tornaríem a actuar de la mateixa manera, pacífica, cívica i ferma, lleials als nostres conciutadans i conciutadanes’, han defensat.\nTambé han afirmat que els presos polítics s’enfrontaran a un judici polític, injust i vergonyant, que ha estat precedit d’una presó preventiva que els ha convertit en ostatges.\nEls batlles s’han reunit amb el vice-president de la Generalitat, Pere Aragonès, que ha valorat el paper del ‘municipalisme’ en la construcció republicana i en la defensa dels drets i les llibertats. Ha recordat que el partit republicà és fill del municipalisme i ha reiterat el compromís del govern amb els ajuntaments i, sobretot, amb el Primer d’Octubre, amb la llibertat, amb la fraternitat i amb la igualtat.\nEl candidat d’ERC a la batllia de Barcelona, Ernest Maragall, ha obert l’acte i ha assegurat que el pròxim batlle de Barcelona ha de fer allò que sigui necessari per a la República.\nPodeu llegir ací la declaració íntegra:\n«’ALCALDES i ALCALDESSES PER LA DEMOCRÀCIA’\nCombatrem qualsevol atac flagrant als drets i llibertats fonamentals de les persones. Ens mantindrem fidels als nostres valors i al servei del mandat democràtic de la ciutadania. Continuarem al costat de les majories democràtiques, de la llibertat i de les causes justes. Reiterem el nostre compromís amb les urnes i afirmem solemnement que tornaríem a actuar de la mateixa manera; de forma pacífica, cívica i ferma, lleials als nostres conciutadans i conciutadanes.\nEls nostres companys i companyes s’enfronten ara a un judici polític, un judici injust i vergonyant precedit d’una presó preventiva (prop de 500 dies) tan prolongada que fa que els nostres presos i preses no puguin rebre cap altre qualificatiu que no sigui el d’ostatges polítics. Tanmateix, estem convençuts que hi arriben forts, preparats i que serà una oportunitat per refermar els seus principis i valors a favor de la democràcia, la llibertat i la pau.\nSant Vicenç dels Horts, 3 de febrer de 2019»


Maria del Mar Bonet duu la música cubana al Palau de la Música de València - Diari La Veu\nEscriba el número 432819\nMaria del Mar Bonet duu la música cubana al Palau de la Música de València\nEl recapte del concert benèfic es destinarà a la compra i distribució d'instruments musicals dins dels programes educatius que realitza l'Associació Manuel 'Pitti' a l'illa caribenya\nL\_'actuació amb finalitats benèfiques tindrà lloc el proper 7 d\_'abril a l\_'auditori municipal.\nL'Associació Manuel 'Pitti' Fajardo, dedicada a l'educació en països del Tercer Món a través de la música, ha programat un concert solidari per al pròxim 7 d'abril al Palau de la Música de València amb la participació de prestigiosos músics cubans i de la veu de María del Mar Bonet.\nEl col·lectiu va ser fundat en 1995 al si de la Federació d'Empleats de Serveis Públics (FeSP) d'UGT PV i ha centrat des d'aleshores el seu treball de cooperació als països del Tercer Món o en Vies de Desenvolupament, fonamentalment en l'àmbit de l'Educació i els Serveis Socials.\nUn dels seus principals projectes és el titulat 'Sembrant la música a Cuba', que té com a prioritat la lluita contra l'exclusió social i la pobresa i amb el qual es proporcionen instruments musicals i més de 50 bandes de música per a joves cubans.\nA més, s'han programat trobades de músics de l'Estat i cubans mitjançant concerts d'intercanvi a l'Havana i a València i ciutats de la seua àrea metropolitana.\nDins d'aquest últim projecte, amb l'objectiu de sensibilitzar els valencians en la cultura musical cubana, s'ha programat per al dia 7 d'abril un concert per a piano, veu i percussió, a càrrec dels prestigiosos músics cubans José María Vitier i Abel Acosta i la veu de María del Mar Bonet.\nEls diners que es recapten en aquest acte, amb entrades a deu euros, aniran destinat íntegrament als projectes musicals que l'associació realitza a Santiago, l'Havana i Pineda del Riu de Cuba.\nEscriba el número 672662


Tenim moltes ocasions per ensenyar als fills que tots ens equivoquem però que tenim suficients recursos per superar-nos i recomençar cada dia. Als adults ens passa el mateix i no per això deixem deixem de ser millors pares. Les coordenades fonamental per madurar les trobem sempre en el decurs de la vida: Acceptació, coneixement i millora personal.\nSi tots tenim daltabaixos els nostres adolescents encara més per això anem orientant i ajudant des de la nostra experiència que bé recordem la nostra adolescència o seria lloable recordar-la.\n3.- Fer-los entendre que confiem en ells, tot i que siguin romancers en complir els pactes. Amb aquell bon esperit esportiu: “ara caic, ara m’aixeco”, pare i mare, seguirem junts tirant endavant per guanyar el partit de la vida.\nI, és clar, com sempre que els que també em de regular les nostres emocions som els pares, tot i que –sense ser perfeccionistes- acceptem que també tenim els nostres impulsos i poc domini de les nostres emocions. Ens enfadem sovint amb el nostre adolescent, per això el punt 1.- em sembla fonamental per dir un: “perdona, m’he equivocat”.\nAmb bons ànims anem fent el trencaclosques de la convivència. Desitjo que tot vagi encaixant!


Obres d’interior, decoració i rehabilitació | Institut Torre Vicens\nCICLE FORMATIU DE GRAU MITJÀ · FAMÍLIA D’EDIFICACIÓ I OBRA CIVIL\nHorari: de 14 a 20,20 h\nEls Tècnics d’Obres d’interior, decoració i rehabilitació organitzen i executen els acabats de construcció en obra nova, reforma i rehabilitació, realitzant terres, particions i sostres, mitjançant la instal·lació de plafons o peces prefabricades, la col·locació de plaques o làmines, l’aplicació de revestiments continus i la pintura de superfícies, complint les condicions i terminis establerts així com les prescripcions de qualitat, seguretat i medi ambient.\nAquest professional exercirà l’activitat en el sector de la construcció, en petites, mitjanes i grans empreses constructores i en Administracions Públiques, ja sigui per compte d’altri o pròpia, desenvolupant treballs d’obres d’interior i decoració per a la construcció, rehabilitació, manteniment i reforma en edificació i obra civil.\nCap d’equip de revestiments amb pastes i morters.\nCap d’equip i/o encarregat del personal d’enrajolat.\nCap d’equip d’instal·ladors de sistemes prefabricats de guix laminat o falsos sostres.\nCap d’equip i/o encarregat del personal de pintura i empaperat.\nPersonal de decoració d’interiors.\nPersonal col·locador de revestiments continus de façanes.\nPersonal arrebossador de construcció.\nPersonal instal·lador de placa de guix laminat.\nPersonal instal·lador de falsos sostres.\nPersonal instal·lador de juntes de placa de guix laminat.\nPersonal col·locador de prefabricats lleugers en construcció.\nPersonal col·locador de paviments lleugers, en general.\nPersonal col·locador de moqueta.\nPersonal instal·lador de paviments elevats registrables.\nPersonal instal·lador de sistemes de mampares i plafons tècnics.\nPersonal de pintura i/o empaperat.\nPersonal de pintura d’interiors i de pintura decorativa.\nPersonal de pintura d’obra.\nPersonal de pintura de façanes d’edificació.\nOrganització de treballs d’interior, decoració i rehabilitació (66 hores)\nCaldrà portar també un mono de treball per a les classes pràctiques. Ja s’informarà a inici de curs.\nTaula oficial de convalidacions: Obres d’interior, decoració i rehabilitació


Segle_VII|TerritorioScuola Enhanced Wiki Alfa Catalunya\nRisultati da SlideShare: Segle VII Altri risultati su: Segle VII Download Documenti PDF su: Segle VII Download Documenti Word su: Segle VII Immagini su: Segle VII\nVideo/Audio su: Segle VII Download PowerPoint su: Segle VII Altri risultati dai siti.edu su: Segle VII Mappa (se applicabile) di: Segle VII Altri risultati da ResearchGate su: Segle VII\nSegle VII editExtracted from Wikipedia, the Free Encyclopedia - Original source - History - Webmasters Guidelines Aree della Conoscenza KidS and TeenS Istruzione-Formazione Best Viewed With GFS!\nEl segle està marcat per l'adveniment i puixança de l'islam, que des del primer moment es forma com una unió cultural, política i religiosa. Des de l'hègira el 622 i el nomenament del primer califa, Abu-Bakr as-Siddiq, els musulmans inicien una expansió territorial que els porta a entrar en guerra amb altres potències. Primerament dominen l'Orient Mitjà, on topen amb els bizantins i s'inicien les guerres arabobizantines. Una batalla destacada és la Batalla de Yarmuk, el 636, que prova el poder dels nous amos de la regió. Posteriorment s'expandeixen cap al Magrib, on destrueixen de manera definitiva Cartago. En paral·lel, absorbeixen i posen fi a l'Imperi sassànida. Els musulmans, però, van estar desunits des de l'inici per motius teològics i polítics, com prova la primera fitna o Guerra civil islàmica el 656 i la segona el 683, que van donar peu a diferents califats i branques religioses.\nA Europa, l'Imperi bizantí continua mantenint l'hegemonia, especialment gràcies al geni militar d'Heracli, que derrota els perses. Però dins de les seves fronteres, als Balcans i rodalia, comencen a instal·lar-se un seguit de pobles que esdevindran estats independents en el futur: els serbis, els croats, els eslovacs i sobretot els búlgars, encapçalats pel seu rei Asparukh Khan. Aquests nous habitants posen sovint en problemes els bizantins. A l'oest del continent, es manté el domini franc amb Pipí de Landen, i visigòtic (a la península Ibèrica).\nInvents i descobrimentsmodifica | modifica el codi\nLa cultura europea continua basant-se en la grecollatina, que es recopila als monestirs. Destaca la publicació de les Etimologies d'Isidor de Sevilla, una autèntica enciclopèdia medieval que assolí gran difusió. Aquesta cultura s'escriu en llatí, amb excepcions, com la poesia primerenca en anglès sota el guiatge del primer autor anglosaxó conegut, Cædmon. El gènere que més domina són les cròniques, com la bizantina Chronicon Paschale o l'Origo gentis Langobardorum, per explicar el passat dels regnes que s'estaven assentant i legitimar-los amb gestes mítiques.


Fer de voluntari o d’aprenent lingüístic a Vilassar de Mar – Vilassar Ràdio\nFer de voluntari o d’aprenent lingüístic a Vilassar de Mar\nL’Ajuntament de Vilassar de Mar i l’Oficina de Català ofereixen la possibilitat de participar en el programa “Voluntariat per la llengua”, i entrar a formar part de les més de 500 persones que participen cada any en el programa al Maresme.\nLa meitat són voluntaris que cedeixen el seu temps per ajudar persones que volen parlar el català. L’altra meitat estan aprenent el català o fa molts anys que viuen a Catalunya, però no s’atreveixen a parlar-lo. Per mitjà del programa “Voluntariat per la llengua”, se’ls posa en contacte perquè comparteixin una hora setmanal de conversa en català durant un mínim de deu setmanes.\nPer participar en una parella lingüística s’ha de ser major d’edat. El voluntari o voluntària ha de ser catalanoparlant i ha de disposar d’una hora setmanal durant un mínim de 10 setmanes per quedar amb l’aprenent. L’aprenent ha de tenir un mínim coneixement del català, ha de parlar-lo encara que sigui amb dificultats, i ha de voler adquirir fluïdesa, perdre la vergonya per incorporar-lo d’una manera natural a les activitats quotidianes, laborals o en les seves relacions socials.\nNo es tracta de fer classes de català, sinó de compartir una hora de conversa amb una altra persona durant la qual el voluntari facilita que l’aprenent s’expressi en català sobre temes de la vida quotidiana, i l’aprenent té l’oportunitat de fer servir el català sense por d’equivocar-se.\nPer participar en el programa “Voluntariat per la llengua” com a voluntari o aprenent:\n– Oficina de Català de Vilassar de Mar (Pl. de l’Ajuntament, 1), tl. 937542400\n– c/e: vxl.maresme@cpnl.cat\n– Web: www.vxl.cat\nNotícia anteriorII Cursa policial de Vilassar de Mar\nSegüent notíciaConferència sobre com tenir una correcta autoestima


LLOCS AMB ENCANT: BALUARD | La Bellesa Blog Cultural LLOCS AMB ENCANT: BALUARD – La Bellesa Blog Cultural\nPotser a primer cop d’ull no ho sembli, però…\n… això és un forn: Baluard.\nEs troba a la planta baixa de l’hotel Praktik Bakery.\nUn dels seus productes: el pa de pagès.\nPerò la varietat és absoluta.\nTambé hi ha espai per la rebosteria.\nEs la primera vegada que parlem d’un forn en aquest bloc. Però és que no es tracta d’un forn qualsevol sinó d’un dels temples barcelonins del pa: Baluard.\nVa obrir portes el 2007 al barri de la Barceloneta i en pocs anys ha guanyat tal renom que ja ha començat la seva expansió.\nAixí, fa un parell d’anys va obrir un altre forn (forn en el sentit més literal) al carrer Provença 279, a l’Eixample. Bona noticia a part, hi ha també un fet ben curiós: es troba en l’interior d’un hotel, concretament el Praktik Bakery.\nSi ja Baluard es destaca per la qualitat dels seus productes, aquest fet el diferencia encara més perquè és del tot nou. En entrar a l’hotel, es recorre tot un mostrador fins a arribar als ascensors que donen accés a les plantes superiors i és aquí, al fons, on ens trobem amb una sala amb taules i cadires de fusta que deixa a la vista l’obrador. No hi ha dubte: estem en un forn en tota regla, amb servei de degustació.\nA més, quina millor targeta de presentació, nom a part, que permetre a la clientela veure com es fa el pa? Del forn surt el pa directe al mostrador i cada pa és una peça artesanal, gairebé artística, plena de textures, formes i colors.\nD’altra banda, Baluard cuida no sols aquests elements, diguem-ne formals, sinó també, és clar, la composició que és clau. Per posar un exemple: les farines son de cultiu ecològic, de França.\nI parlant d’altres països, es dona la circumstància de què a algun dels forners que treballa a Baluard se’l pot qualificar de nòmada perquè ha estat treballant a Nova York, Anglaterra, Irlanda…\nTot això es nota en el producte final i val la pena veure -i menjar- el seu pa de pagès o el de motlle perquè son genuïns. Però no solament és pa el que hi trobarem, també es poden comprar apetitoses postres i entrepans del dia.\nPer tot això, aquest és un petit espai gastronòmic molt recomanable, no sols per emportar-se el pa, sinó també per degustar un cafè amb ensaïmades, magdalenes, cassoletes, pastisos de tot tipus, brioixos, croissants d’ametlla o gerd….\nEn quant a la vessant estètica, va córrer a càrrec de Contemporain Studio que dirigeix Lázaro Rosa-Violan, el dissenyador espanyol més internacional, que va integrar el forn dins del disseny de l’hotel basant-se en l’estil industrial. A través d’estructures metàl.liques i grans vidrieres, l’obrador queda a la vista permetent veure tot el procés d’elaboració tal com ja ho mostraven els antics despatxos de pa de fa un segle.\nAnna Bellsolà és la propietària i ànima de Baluard. Representa la tercera generació d’una saga de forners.\nLa formació la va adquirir, a part de per la pròpia família, pels seus diferents viatges per Europa on va treballar en diversos obradors com una més de la plantilla, amb llargues jornades que li van permetre adquirir molts més coneixements.\nFins i tot ha publicat un llibre, no de ficció, sinó d’allò que coneix molt bé: el pa.\nI aquest és un logo que utilitza Baluard. La senyora que hi apareix és l’àvia de l’Anna.


Diari de Jo Mateixa: Fa sol i el mar oneja dolçament\nFa sol i el mar oneja dolçament\nEscrit per Jo Mateixa a les 10:24\nTot just m'he llevat amb el só del "vei que dorm al meu llit", que neguitos per si havia passat quelcom als seus ordinadors de Barcelona, ha marxat esperitat, i jo que de son ja no en tenía, m'he llevat i en sabatilles i pijama, com ja es costum en mi, m'he amorrat al portàtil del pare per llegir-vos.\nNo m'en puc estar de dir que estic dolguda i molesta amb ell, no m'ha agradat com ha actuat, doncs sap que avui s'han de fer coses aquí, però ves, que he de fer??, que faci el que l'hi surti dels ous, desprès de 2 anys i mig (demà es el nostre aniversari) ja estic tant acostumada a aquesta mena de desplantes.\nFa un dia macu, be, fa un dia de putissima mare, molt de sol i el mar oneja però amb calma, avui passarem un bon dia, amb ell o sense ell, tant es, avui penso pillar-la amb la sangria i que demà sigui el que déu vulgui.\nPD: Aquest vespre Penya Barcelonista de Pineda de Mar, que tenim el Real Societat - Barça!!!!!!!\n5 de maig de 2007, a les 13:08\nQue passis un magnífic dia!\nI sobretot, com diu en Geoff, un bon amic, sobretodo serenidad...\n5 de maig de 2007, a les 14:05\nA disfrutar del cap de setmana mosseta!!!\n5 de maig de 2007, a les 16:20\ntot pels ordinadors xD ( i pel barça, clar xD)\nque vagi mu be el cap de setmana matiii\n5 de maig de 2007, a les 18:18\nEntenc el que dius ¬_¬ .....és q els ordinadors mouen muntanyes!!! Espero que t'ho passis igualment bé i la sangria ben dolceta :)\n5 de maig de 2007, a les 19:11\nEspero que hagis passat un gran dia i el culiminis amb victòria del Barça i victòria sobre el teu veí de llit, que les dones sempre guanyeu...\nSenderi jo? Pffff\n5 de maig de 2007, a les 19:41\nVa home va, que segur que era una cosa urgent!! Si és que no en deixeu passar ni una!!\nQue no me n'assabenti que t'has subscrit al Cosmopolitan, eh?\n5 de maig de 2007, a les 19:52\nA veure si gunaya el barça!\n6 de maig de 2007, a les 17:44\nEeeii... que vam guanyar!\nA veure si el Madrid i el Sevilla fan bondat... i empaten XD\n6 de maig de 2007, a les 18:34\nEsteve: Gràcies!!!!, ha estat un cap de setmana fantàstic, ja ens tocava gaudir-ne un així :-)\nElur: Homeeeeeeeee, però que fariem sense ells??, aixxxx, l'amor, jejejejejejeje. Gràcies bonica, ha estat un cap de setmana genial!!!!\nDagio: Tiuuuuu, que vam guanyar dissabte!!!!!, estic afònica de tant cridar macagunlaputaelronaldinhodedeu!!!!\nEuria: La sangria estava mmmmm, increiblement bona!!!!. El dia que al "mestre sangriaire" l'hi vingui de gust esplicar-me el seu secret (es el pare qui la fa) us penjo aquí la recpeta, us en lleperieu els dits!!!!\nPuji: El Barça va guanyar, el cap de setmana ha estat genial i el meu veí de llit s'ha comportat...com sempre :-P\nSir William: Urgent??? no se, no se. Jo sóc molt condescendent amb ell i sap que tinc moooolta paciència, però de vegades....ara be, les reconciliacions valen sempre la pena :-P\nJoana: Vam guanyar reina!!!!!!!\nMeta: Si carinyu vam guanyar però cony, com vam patir, no hi ha dret!!! Ara el Madrid i el Sevilla a empatar que ens aniria de conya a nosaltres!!!!!!!


Agustí Villaronga: “Nascut rei’ no és una apologia de la monarquia saudita” | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nAgustí Villaronga: “Nascut rei’ no és una apologia de la monarquia saudita”\nEl cineasta presenta al BCN Film Festival la seva nova pel·lícula, sobre el jove Faisal\nBarcelona 27 ABR 2019 - 21:35\tCEST\nAgustí Villaronga, divendres passat a Barcelona. MASSIMILIANO MINOCRI\nNascut rei és una superproducció de 20 milions d'euros. Escenaris grandiosos al desert d’Aràbia, terribles batalles a lloms de camells sobre la sorra, recreacions de l’Anglaterra dels anys 20. Un diria que tot aquest espectacular “circ” no va amb Agustí Villaronga (Palma de Mallorca, 1953), que la dirigeix. “Crec que totes les meves pel·lícules sumades no donen el pressupost d'aquesta”, comenta el director de cintes com Pa negre o Incerta glòria, que van disposar de quatre milions de pressupost cadascuna.\nLa pel·lícula, que s'estrenarà a la tardor i que es presenta aquesta setmana al BCN Film Festival de Barcelona, explica el viatge del futur rei d’Aràbia Faisal, amb 14 anys, a Londres per negociar amb el rei Jordi V o amb Winston Churchill sobre els conflictes interns a la península aràbiga, presumiblement manipulats des d’Anglaterra (el cèlebre Lawrence d’Aràbia ofereix una cara molt menys romàntica en aquesta pel·lícula que en la de David Lean).\n“Vaig tenir certes reticències a acceptar l'encàrrec”, explica Villaronga, que no obvia la polèmica sobre els drets humans a Aràbia, l'assassinat del periodista Jamal Khashoggi o que “fa tres dies van executar-ne 37, alerta! I de cop”. “Però crec que la pel·lícula no pretén fer una apologia de la monarquia saudita. El pare del protagonista, el príncep Al Saúd, va ser un personatge interessantíssim. Segur que va fer coses molt heavys, però també en va fer la Thatcher, per exemple…”, argumenta. "Aquest no és el tema. És una pel·lícula d'entreteniment que, a més a més, et mostra les bases que han produït els fets polítics que estan ocorrent ara”. Sense intentar justificar ningú, el cineasta recorda que s'acaba de fer una llei del cinema a Aràbia, després de 35 anys de prohibició.\nVa ser el productor Andrés Vicente Gómez qui va oferir la direcció de la pel·lícula a Agustí Villaronga. “Ell feia temps que treballava per a documentals a Aràbia, i havia embastat ja aquesta història. Jo aparec ja quan els guionistes [entre ells, Ray Loriga] ja estan treballant i la part financera creada”. La pel·lícula estava, com qui diu, tancada: “Jo només havia de posar-la en solfa”, diu el director, que admet que “ni volia ni podia intervenir en el retrat polític i històric que traça la pel·lícula”. De fet, és la primera vegada que Villaronga dirigeix una història que no ha escrit. “M’ho vaig prendre com un repte gairebé professional, en comptes de com a autor, m'hi he ficat com algú que ja fa molt temps que treballa, sap el que és el cinema i sap fer-ho bé”.\nNo hi falta el nen que veiem a tantes pel·lícules del director mallorquí. “M'interessa aquesta història humana que explica, una història d'iniciació”, explica. “Fins i tot em puc identificar una mica amb el nen. Poc, perquè per a mi tan exòtic era Aràbia com l’Anglaterra dels anys 20. A més aquest nen viu en un món superluxós i jo soc fill de carter, no sé com viuen els reis”.\nEl protagonista és un personatge històric en el seu primer contacte amb el món exterior. “Al nen, en realitat, l’envien a Londres per figurar, però descobreix les bases del món occidental. De fet quan el seu pare va ser rei, ja d'una Aràbia unificada, Faisal va ser ministre d'Exteriors, per això quan va arribar a ser rei va obrir en molts sentits aquesta concepció tan medieval que tenia la monarquia saudita”.\nAquesta visió d'un adolescent permet plasmar un canvi important a escala mundial. Als anys 20 Aràbia ni existia com a Estat ni hi havia petroli, però al Pròxim Orient, sí, per aquest motiu Lawrence d’Aràbia va manipular els conflictes interns al territori en benefici de la corona britànica. No oblidem que la maquinària de guerra ja ha canviat del carbó al petroli”, explica un documentat Villaronga. “Si algun missatge cal treure de la pel·lícula és que sempre Europa o el món occidental estan anant als països menys civilitzats com si fossin aus de rampinya per aprofitar-se dels seus recursos”.\nVillaronga reconeix que al principi del rodatge (que va acabar a finals de 2017) es va arribar a sentir espantat. “No només pels diners, sinó perquè eren països diferents, llenguatges diferents, maneres de treballar diferents… Has d'adaptar-te a això, però vas molt protegit. En una pel·lícula de gran pressupost el director té el seu espai claríssim i després té moltíssima ajuda. És més fàcil que dirigir una pel·lícula petitona en la qual has d'anar amb la motxilla a l'esquena”.\nEls rodatges al desert no són fàcils, encara menys si el clima polític no acompanya. Villaronga recorda sense donar-li gaire transcendència que, a finals del 2017, rodant de nit a Riad, van caure a prop dos míssils disparats des del Iemen: “Jo creia que era un terratrèmol”, explica. “Va haver-hi gent de l'equip que va tornar a Europa per por, és clar, però vam continuar treballant”.\nAquesta producció no fa oblidar a Villaronga els canvis que està patint el cinema. “Canvia cada cinc minuts. Ara les plataformes han substituït les pantalles i les sèries estan substituint les pel·lícules”. Això no té per què ser dolent: “Roma és una pel·lícula feta per a plataformes, no està pensada per a pantalles”, argumenta.\nEl cineasta vol veure la part positiva d'aquest canvi i reconeix que “se’n pot beneficiar professionalment tothom perquè, si es fan més coses, hi ha més feina”, però troba a faltar “com a persona ja gran” l'esperit amb el qual es feia cinema quan tenia 20 anys: “Ara és un producte de mercat, la balança cada vegada s'inclina més cap al consumisme i no et queda gairebé més remei que empassar-t’ho, si no et quedes en una raconet que no et veurien ni les rates”, sentencia. “Veig moltes productores movent-se com a la borsa per produir sèries, que és una manera de guanyar diners, per descomptat, però crec que es pot fer el mateix amb una miqueta més d'enginy, esperit creatiu i sensibilitat”. Villaronga parla de cineastes d'abans, de Bergman, de Tarkovski, de Lean o Fellini… i s’atura un moment, com confús: “Quan parles d'això entres en un terreny que sembla que parlis com si fossis un hippie”.


Bernat Pastor i Joan Cañizares campions d’Espanya infantils de futbol sala\nFutbol sala // 2 d'abril - 10:40h\nSón integrants del Futsal Mataró.\nBernat Pastor Homs i Joan Cañizares Meca de l’infantil A del Futsal Sistelabel Mataró s’han proclamat campions d’Espanya infantils amb la selecció catalana als Campionats d’Espanya celebrats la setmana passada a Almeria. El combinat català va aixecar al corona estatal després de superar a la final a Castella La Manxa 6-4.\nCatalunya ha començat amb bon peu la cita estatal guanyant 4 a 0 a València, 9 a 1 a Aragó 5 a 1 a les Illes Balears. Després de passar com a primer grup es va desfer a semifinals de Galícia per 6 a 4 en un partit que no es va resoldre fins als darrers instants.\nEls nostres representants van gaudir de forces minuts durant tots el campionat i fins i tot Bernat Pastor Homs va anotar un gol en la victòria de Catalunya 4-0 davant Aragó.


▷ ⭐Definició de èxit⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de èxit\nDefinició de èxit\nara pots veure La definició i nombrosos exemples de com utilitzar la paraula èxit, en aquesta web de rectificacions ortogràfiques pots trobar com es pot usar en un context real aquesta paraula i utilitzar un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que pots trobar aquí també veuràs la seva Definició perquè et sigui molt més simple entendre què significa èxit.\nManera bona o dolenta de sortir algun afer, alguna empresa, alguna actuació, etc.\nBon resultat, manera favorable de sortir un negoci, una empresa, etc.\nProducció artística que ha obtingut un gran ressò popular i un bon rendiment comercial.\nSinònims de èxit\n¿Cóm es diu èxit en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice éxito en catalán?\nSi vols saber com s’escriu en espanyol èxit has de entendre que la seva traducció és éxito pots trobar en la nostra lloc web més exemples en català perquè et sigui més simple contextualitzar-la en espanyol.\nExemples de com utilitzar èxit\nLamentem que aquests esforços reiterats amb aquest fi no hagin tingut èxit.\nLa cura ambiental és una de les millors […] garanties d’èxit econòmic a llarg termini.\nPerò són tants els límits i les excepcions contingudes en el tractat constitucional que es tracta d’un èxit molt pobre.\nDurant aquesta fase, un mecanisme internacional de monitorització serà […] crític per a l’èxit de la convenció.\nEn aquest ambient continuar simplement amb les mateixes velles idees i modificar-les […] lleugerament per seguir la moda no és […] el camí cap a l’èxit, sovint té com a […] conseqüència ser només competitiu en el preu.\nEn particular, una observació detallada dels […] factors determinants de l’èxit pot ajudar a identificar […] propostes prometedores i a desenvolupar […] plans sòlids de gestió i actualització – ampliació.\nNo existeix el dret a trencar les regles del joc que ens […] han portat amb èxit fins aquí.\nDe fet, els ensenya que fer trampes i subornar és una opció vàlida per avançar en les seves carreres, […] que l’esforç personal i el mèrit […] no compten, i que l’èxit deriva més aviat del [. ..] favoritisme, la manipulació i el suborn.\nL’èxit és inabastable sense un enfocament integral […] que abasti la cadena de valor del tot.\nLa política d’obertura de les […] fronteres ha estat un èxit en el Regne Unit, […] Irlanda i Suècia.\nL’experiència tècnica complementària i els valors compartits […] són l’essència d’una relació d’èxit.\nNomés així […] seran reals les possibilitats d’èxit.\nCal reconèixer que l’èxit de qualsevol estratègia […] a favor de la formació permanent i de la inserció en el mercat […] de treball depèn de les empreses.\nÉs impressionant el recent èxit d’advocar per un […] pla nacional de malalties rares.\nSi bé en el marc del projecte es van fer esforços per demanar la informació o estimar part de la mateixa, no s’ha aconseguit amb èxit.\nDescobrir i conrear aquestes capacitats permet als nens […] tornar-competents i tenir èxit.\nTant èxit tenen els contractes de […] llicència d’una marca que algunes companyies guanyen més diners amb les llicències que amb la fabricació.\nPassar informació és la clau per a l’èxit d’un estil de vida […] al bosc.\nSerginho parlarà sobre com la música perfecta […] pugui garantir l’èxit d’una campanya publicitària.\nL’assistència tècnica és […] una de les claus de l’èxit.\nLa línia de patés selectes de peix i marisc […] ha estat una de les de més èxit al mercat.\n¿Disposat a conèixer si els seus productes o […] serveis tindran èxit en aquestes condicions […] de mercat?\nAmb tanta més raó hem de concentrar tots els nostres […] esforços en que l’examen de 2010 sigui un èxit.\nResulta evident que la participació de la societat civil és […] fonamental per a l’èxit de les nostres iniciatives […] i reconeixem la seva activa participació en el procés.\nPotser els que estan més directament involucrats […] en assegurar l’èxit del xou són companyies […] com Entel que són reclutades per […] generar expectació al voltant del proper concert.\nHonestedat i integritat són valors fonamentals en la prestació dels nostres serveis i serà […] fonamental per al continu èxit del nostre negoci.\nNomés es publicaran els productes que tinguin […] possibilitats raonables de tenir èxit en el mercat.\nL’èxit es deu al fet […] que els vilatans s’han apropiat del programa.


FEM ESCOLA #10\nPer a una educaciÓ pÚblica i de qualitat Grup per a la Qualitat de l'Ensenyament de l'escola Fort Pienc\nUN ANY DINAMITZANT Comissió de Dinamització\nActividades y proyectos 2010-2013 Comisión de Infraestructuras\nEntrevista: MERCÈ PONS, actriu Gemma i Manel\nImatges i vídeos de la Festa de fi de curs Isra\nCANTÀNIA: un model musical consolidat i un referent europeu Eulàlia\n· LA CORAL DE L’ESCOLA CANTA A L’AUDITORI Gemma\n· Percussió corporal Sergi\nTextures. El projecte d'art a l'escola Raquel\ncuina per a nens Bea / Itziar i León / Bruno i Olivia\nProposta perquè els nostres fills llueixin sempre un somriure sa Marisa\nLa meva mare és rara Marga\n10 anys de mare a l'escola Isabel\nla veu de l'escola L’equip directiu\nEl curs 2012-2013 ha estat un any difícil per a les escoles públiques. El sistema educatiu públic tal i com l’hem conegut en els darrers anys, està seriosament amenaçat per les polítiques de retallades i pels canvis en l’ordenament jurídic que afecta a l’ensenyament, com ara el tristament famós Decret Wert. L’AMPA no ha estat aliena a tota aquesta situació, i un dels grans reptes que hem intentat assolir aquest curs que ara s’acaba ha estat el de transmetre a les famílies moltes de les nefastes conseqüències de les retallades i a l’hora revelar-nos i lluitar, en la mesura de les nostres possibilitats, contra aquests fets. Creiem que alguna cosa hem aconseguit.\nDe l’assemblea extraordinària convocada a l’inici del curs per l’escola i l’AMPA on preteníem debatre sobre les conseqüències de les retallades en el cas concret del nostre centre, va sorgir un grup de pares disposats a organitzar-se en la lluita i la reivindicació de la qualitat de l’ensenyament. Encabits com un grup autònom dins de la pròpia AMPA, han fet una feina incansable durant el curs, aconseguint èxits sonats com la de fer rectificar al Departament d’Educació, els protocols de substitució de mestres en cas de baixa per maternitat, o obtenir un ressò mediàtic extraordinari als mitjans amb la gravació d’un vídeo-ficció contra el decret de substitucions. Enhorabona al Grup de Treball per la Qualitat de l’Ensenyament per la tasca feta i que ha de tenir continuïtat pel proper curs perquè, malgrat el desgast que tot això suposa, solament amb la lluita de base es podrà fer reaccionar a l’Administració.\nDes de la comissió d’infraestructures també s’ha treballat en la línia d’intentar suplir algunes de les mancances de l’Administració en la solució i millora de les instal·lacions de la nostra escola. En aquest sentit, ja s’ha adequat la zona de pícnic del pati de primària; millorat el paviment de la sala de “rentadores”; la creació d’un organitzat pàrking de patinets; i sobre tot la construcció d’un jardí vertical en diversos punts dels patis per fer més verds i agradables aquests espais.\nPer a una educació pública i de qualitat / Grup per a la Qualitat de l'Ensenyament de l'escola Fort Pienc\nEl Grup per a la Qualitat de l'Ensenyament de l'escola Fort Pienc som una colla de mares i pares que s'ha format aquest curs. El grup es va crear formalment en una reunió de la Junta de l'AMPA a principis de curs relacionat amb la Comissió Barri i Ciutat.\nA l'assemblea que es va fer a l'escola l'onze de desembre amb mares, pares i mestres, el Grup per la Qualitat de l'Ensenyament va rebre l'encàrrec de recollir les prioritats del centre en la defensa de la Qualitat de l'Ensenyament dels nostres infants davant les polítiques de retallades a l'Ensenyament públic. Per això, poc després, es va fer una reunió amb la direcció del centre i es va determinar que les prioritats eren les substitucions immediates dels i les mestres i les hores de vetlladors/es per reforç escolar. Immediatament el grup es va posar a treballar per reclamar la substitució prevista per maternitat de l'Ester, mestra de P4, i en altres temes en coordinació amb la Xarxa d'AMPAs de l'Eixample.\nUn any dinamitzant / Comissió de Dinamització\nAra que el curs ja s’acaba, ens agradaria fer un resum de totes les experiències que hem viscut enguany a la nostra comissió, la qual ha començat de nou i ha anat creixent i consolidant-se a mesura que ha avançat el curs. La nostra principal motivació és passar-nos-ho bé i compartir-ho amb totes les famílies de l’escola. És aquesta la recepta amb la que comencem totes les nostres iniciatives, i els ingredients els anem afegint amb la il·lusió que ens empeny.\nActividades y proyectos 2010-2013/ Comisión de Infraestructuras\n¿Podemos mejorar las condiciones de habitabilidad de la escuela?\n¿Puede funcionar mejor, ser más agradable, a partir de acciones viables y concretas?\n¿Podemos fomentar formas de trabajo colaborativas de auto-organización?\n¿Podemos fortalecer la identidad social de la escuela y el barrio?\nVeure el resum d'activitats...\nentrevista MERCÈ PONS, actriu / Gemma i Manel\nEn aquesta sisena entrevista a un pare o mare de la nostra escola, torna a ser el torn d’una dona. Hem parlat amb la Mercè Pons i Veiga, mare del Max Ponce de sisè. Per als qui no conegueu aquesta actriu de cine, televisió i sobretot de teatre, la podreu veure a l’octubre representant l’obra Mgorogoro al Teatre Gaudí de Barcelona.\nImatges de la Festa de fi de curs / Jordi\nAño tras año, las familias nos superamos con la fiesta de Fin de Curso. Esta vez, hemos disfrutado de un menú de lujo, talleres superdivertidos, y un photocall como las estrellas en los grandes eventos.\nAquí dejamos unos cuántos enlaces con fotos y vídeos que confirman que esta fiesta fue un evento memorable.\nVeure vídeo de la festa...\nVeure fotos de la festa...\nVeure vídeo del Photocall...\nVeure fotos del Photocall...\nVeure vídeo del Taller de samarretes...\nVeure fotos del Taller de samarretes...\nCANTÀNIA: un model musical consolidat i un referent europeu / Eulàlia\nEls alumnes de 5è de l’escola han participat com cada any al projecte Cantània de l’Auditori de Barcelona. Cantània, un projecte musical i pedagògic que reuneix cinquanta mil alumnes de primària, les seves famílies i més de sis-cents mestres, ha arribat a la 24a edició. Cada any el Servei Educatiu de l’Auditori encarrega la composició d’una nova cantata a dos creadors catalans de prestigi que escriuen l’obra amb les característiques que ha de tenir: ha de ser cantada per a cor a una veu de nens de 3r a 6è de primària i amb acompanyament de músics professionals.\nVeure la galeria de fotos ...\nLA CORAL DE L’ESCOLA CANTA A L’AUDITORI / Gemma\nEl dissabte 25 de maig la Coral Fort Pienc va participar a la 40a trobada “Juguem cantant” del Secretariat de Corals Infantils de Catalunya (SCIC). De fet, sí que es van passar tot el dia jugant i cantant! Al matí uns 200 cantaires de corals de la província de Barcelona d’entre 5 i 7 anys van fer-nos descobrir les divertides aventures de l’Hora Perduda, una cantata per a cor infantil, 2 pianos i percussió, amb poemes de Joana Raspall. Vam poder escoltar els nostres petits grans cantaires de P5 que estaven molt atents a la primera fila, aplaudir-los i emocionar-nos quan vam veure que aquesta gran poetessa que el proper juliol fa 100 anys havia vingut i saludava efusivament a tot l’auditori! Després de felicitar-los a la sortida del concert, tots els cantaires van anar a la nostra escola on els esperava un dinar de carmanyola, jocs, danses i actuacions. Va ser un dia rodó!\nVeure la galeria de fotos! ...\nPERCUSSIÓ CORPORAL / Sergi\n¡Mireu aquest meravellós vídeo! És el primer any d'aquesta activitat, però segur que tindrem molts anys de ritme.\nTextures. El projecte d'art a l'escola / Raquel\nTextures i experiència sensible en 5 tuits.\ncuina per A nens / Bea / Itziar i León / Bruno i Olivia\nEn este número, Bea, mamá de Alex de 6º, nos deleita con dos recetas fáciles y riquísimas... y vean las fotos, que son una pasada.\nItziar y León, de 2º nos enseñan una receta clásica argentina: la Chocotorta. Una delicia muy poco dietética, pero que vale lo que pesa.\nBruno de 3r i Olivia de P5 ens ensenyen com fer un aperitiu que et sorprendrà: respes de seitó. Una recepta original, ràpida, barata i sana.\nProposta perquè els nostres fills llueixin sempre un somriure sa / Marisa\nLa dentició permanent o definitiva comença aproximadament al voltant dels 6 anys i el canvi de les dents de llet per les definitives sol completar-se cap als 12 anys. Al llarg d´aquest període sortiran ni més ni menys que 28 noves dents, les quals haurem de cuidar i conservar, ja que malauradament no tindran cap recanvi natural.\nNosaltres, pares i mares, podem aconseguir que el nostres fills llueixin un somriure sa; només haurem de seguir una sèrie de consells odontològics que a continuació us exposo:\nLa meva mare és rara / Marga\nAquest és el títol d'un fantàstic conte escrit per Rachna Gilmore i il·lustrat per Brenda Jones (Editorial Joventut, edició exhaurida). I és també el títol que va triar l’Eva Martínez, l'educadora d'Arae que ha sacsejat les creences i tranquil·litzat les consciències dels participants a l'Escola de pares i mares 2013, organitzada per l'AMPA Fort Pienc.\n10 anys de mare a l'escola / Isabel\nAmb 10 anys de perspectiva com a mare de l’escola, he passat hores delicioses envoltada d’alumnes del Fort Pienc tacats de pintura, moments de “com ho faig per multiplicar-me” i petits instants que no tenen preu caçant mirades menudes d’autèntica satisfacció al contemplar la feina realitzada. Tot gràcies a que des de fa uns 7 anys col·laboro -amb molt de plaer- en tallers de manualitats a l’aula.\nLa veu de l'escola / L’equip directiu\nAquest escrit és una escrit d’agraïment a la comunitat educativa.\nEl curs que estem a punt de finalitzar ha estat molt difícil per a l’escola pública en general i per a la nostra en particular: les retallades han estat dures. Començàrem el curs amb dos mestres menys i pràcticament el mateix nombre d’alumnes tot i la marxa d’un sisè triplicat; el nou sistema de cobertura de baixes ha dificultat molt l’organització del centre; el retard en el pagament de l’aportació econòmica del Consorci; l’alentiment a l’hora de fer les petites reparacions de l’edifici, sense entrar en l’enduriment de les condicions laborals i salarials del personal docent. Però també ha estat un curs que ha demostrat el COMPROMÍS del professorat i les famílies amb el projecte d’escola.\nGrup per a la Qualitat de l'Ensenyament\nSergi Ramis, pare de P4\nRaquel Paricio, mare P5\nMarisa Gallegos, mare de 2n\nIsabel Hernández, mare de 4t i del Guille, exalumne\nBea Becerra, mare de 5è\nMarga Ramis, mare de 1r y P3\nItzíar i León de 2n\nBruno de 3r i Olivia de P5\nIsaac Guevara (Vídeos)\nSergi Brió (Vídeos)\nSiro Jover (Fotos)\nBetania Cutrona (Fotos)\nEloi Martínez (Fotos)\nJosep Maria (Fotos)\nFem escola #9 (2012)


Amadeu Vives: “M´agrada de Finlàndia la natura, veure les 4 estacions i lo be que funcionen els sistemes bàsics" - El Mirall de La Marina\nAmadeu Vives: “M´agrada de Finlàndia la natura, veure les 4 estacions i lo be que funcionen els sistemes bàsics»\n“Miralleros por el Mundo” viatja de la mà d´aquest veí de Pedreguer al poble finlandés de Nàstola\nCasualitat o destí? D´això ben bé en sap el nostre protagonista de “Miralleros por el Mundo”, el veí de Pedreguer, Amadeu Vives. I és que durant el seus estudis de Belles Arts va poder disfrutar d´una Beca d´Erasmus a Finlàndia (2006/07). Allí va conéixer a Veera, actualment la seu dona. A l´any següent, Veera va fer el seu intercanvi d´estudiant a València. Una vegada finalitzats els seus estudis a la capital valenciana anaren a viure a Pedreguer fins a l´estiu del 2014 que es casaren i s´en anaren a viure a Nàstola, un poble situat a uns cent-vint km de la capital de Finlàndia.\nAllí porten vivint cinc anys junt amb seu fill Otso, que el proper mes de gener farà tres anyets. Veera és mestra a l´escola del poble i Amadeu, autònom, treballa en una cooperativa dissenyant i construint decorats per a teatre, cine i TV. També va estudiar en Finlàndia Utilleria Teatral i part del seu treball també ho dedica a la realització i organització d´utilleria en la televisió pública de Finlàndia.\nProjecte Eurovisió finals Finlàndia\nDurant els anys que vàrem viure a Pedreguer la situació econòmica del país d´aleshores per un costat i per l´altre no tindre cap lligam econòmic i familiar, ens permeteren posar la mirada en Finlàndia com el proper destí on anar a viure. Tot plegat, la situació general i personal influirien a buscar un lloc millor on continuar els nostres camins junts.\nEl seu taller\nM´agrada viure ací, estem a gust. M´agrada arribar a casa, llevar-me les sabates i anar descalç pel parquet. La casa la tenim sempre calenteta. A finals de l´estiu ja posem la calefacció en marxa i fins allà finals d´abril o maig no s´apaga. Encara que faça molt de fred, les cases estan molt ben preparades. Són molt còmodes i acollidores. Es passa molt més temps dins de casa.\nM´agrada Finlàndia per la natura. Els seus extensos boscos compostos principalment d´avets, pins i bedolls (Abedul) Els milers de llacs que pinten de blau el paisatge. Les cabanyes de fusta situades a les vores del llac, les quals són la residència d´estiu dels finesos durant unes setmanes a l´estiu.\nM´agrada vore les quatre estacions, com passem d´un paisatge hivernal cobert de blanc a una primavera que esclata en verds i flors silvestres. La diferència d´hores de sol que hi ha a entre l´hivern i l´estiu.\nA l´estiu ens agrada anar d´excursió al bosc, portar en la motxilla el recapte i passar el dia entre arbres i llacs. Podem recol·lectar tot tipus de fruites del bosc, mores, baies, maduixes, groselles… així com tot tipus bolets, camagrocs, rossinyols, boletus, esclata-sangs.\nM´agrada quan tenim visites d´Espanya. Mostrar-los i ensenyar-los com es viu ací, i sempre recomane vindre dos voltes per vore el canvi que hi ha entre l´estiu i l´hivern.\nM´agrada viure ací perquè els sistemes bàsics, educació, salut, econòmic, social funcionen prou be. Els índexs de corrupció són molt baixets. L´economia submergida és pràcticament nul·la. És un país net i segur. La conciliació laboral-familiar és bona. Ajudes socials, la baixa maternal…\nLa diferència del clima fa vore coses curioses com per exemple, la diferència entre les quatre estacions. La diferència d´hores que hi han entre l´estiu (unes vint hores solars) on pràcticament no hi ha fosca, i a l´hivern (unes poques hores de sol). En hivern un dia excepcional que no estiga nuvolat pot haver unes cinc hores de claror (el sol no es vorà perquè va tant baixet que no es despega de l´horitzó).\nEl cotxe té un endoll situat al para-xocs de davant que connectem a la xarxa elèctrica un parell d´hores abans de posar-lo en marxa. Açò ajuda a que fluixca el líquid anticongelant al voltant del motor i la calefacció i ajuda a que el cotxe arranque a la primera, sobretot els dies que tenim temperatures de -20ºC.\nTenim rodes d´hivern i rodes d´estiu. Les rodes d´estiu són iguals que les normals, és a dir, les mateixes que s´utilitzen en Espanya tot l´any. Les d´hivern porten incorporades al pneumàtic uns tacos de ferro que permeten una major fixació al gel. Normalment solem canviar-les quan per les nits comença a gelar i les primeres neus comencen a aparèixer. Després hi ha una data límit on la policia informa que a partir de tal dia el qui no porte rodes d´hivern serà multat. El mateix passa per a canviar a les d´estiu.\nLes velocitats d´autopistes i carreteres principals durant els mesos de neu i fred les redueixen vint km/h, és adir, autopista cent-vint km/h passa rà a ser de cent km/h velocitat màxima i una carreta de cent km/h serà de huitanta km/h.\nÉs curiós també vore que a la porta de casa durant l´estiu tenim una granera que utilitzem per a granar l´entrada de casa. A la tardor la canviem per un rastrell, que utilitzem per arreplegar els milions de fulles seques. I ara a l´hivern tenim una pala que la servirem per llevar la neu de davant la porta.\nÉs molt curiós vore el canvi de l´estiu a la tardor, les tonalitats verdes dels arbres canvien per els colors ocres, grocs, taronja i roig de les fulles dels arbres. Com les aus comencen el seu viatge migratori cap al Sud. És curiós estar al jardí rastrillant les fulles que cauen dels arbres i sentir les aus cantar, girar el cap cap el cel i mirar com van les aus formant les “V”. També és curiós com els conills canvien el pellatge de marró passen a blanc.\nUna altra cosa curiosa són els soterrars. He anat només a un parell de celebracions d´aquest tipus, i les dues han segut de la família de la dona. En els dos casos des del dia de la mort fins el soterrar poden passar unes setmanes. Normalment les famílies organitzen el funeral en cap de setmana per a que els altres familiars i amics del difunt puguen acudir, normalment amb invitació prèvia, i dir l´últim adeu al difunt, és a dir, els funerals són de caràcter privat. Normalment ací les famílies solen estar prou disipades.\nEls pares viuen al poble, fills viuen en altres ciutats lluny de casa dels pares. Els avis viuen en altres ciutats. Altres familiars viuen en altres països. No son com nosaltres que estem més arrelats al poble, i la major part de família, cosins, amics viuen molt a prop nostre.\nAcí no estan arrelats a un poble en concret, canvien prou de casa i de ciutat adaptant-se al moment familiar o de treball. Aquest és un motiu pel qual s´ha d´organitzar el funeral per donar temps als amics i familiar acudir a la celebració, preferiblement els caps de setmana. El funeral és celebra a l´església del poble i tots els convidats acudeixen vestits amb tratge negre, i cadascú porta una flor o ramell acompanyats d´un targetó. La família rep amb un abraç els convidats a mesura que van arribant a la porta de l´esglèsia i van entrant. Una vegada estan tots sentats sona la música que els familiars han escollit d´acord amb els gustos i el moment. Acte seguit cadascú dels convidats puja a l´altar, de forma individual, parella o grup, es coloquen al costat de la caixa i deixen sobre ella les flors i diuen unes paraules, adeu amic, et recordarem… i els últims seran els familiars més arrimats. Després de la ceremonia es reuneixen en un dels locals que disposa\nl´esglèsia i s´ofereix un catering pels convidats. Allí continuarà recordant-se al difunt, fotografies, escrits, parlaments… Sol ser més alegre. Personalment m´ha agrat molt més com és celebren els funerals ací. No són tan dramàtics pel fet que han passat unes setmanes i els familiar han pogut asimilar, en part, o entendre d´una forma més serena la situació de despedir-se del ser volgut.\nUna altra cosa curiosa va ser per exemple quan vàrem anar a vore un xiquet que havia nascut. Era el fill d´un cosí de la meua dona. El xiquet tenia una setmana i anàrem a conèixer-lo. Allí en casa dels cosins de Veera érem un grapat de gent, vàrem vore el xiquet, i al final vaig pensar i intentar recordar com li dien al xiquet, però no ho recordava, així que vaig llançar la pregunta, “Com li diuen al xiquet?” “Encara no té nom”, va dir son pare. “Com?”, vaig preguntar de nou. Va ser una sorpresa.\nNormalment fins passats uns dos mesos, els noms dels xiquets no solen fer-los públic. Els pares del xiquet ho guarden en secret fins i tot per a la família. Els pares esperen vore el xiquet i vore el seu comportament i pensar alguns noms abans de posar-li´l definitiu. El nom és fa públic el dia del bateig o el dia que els pares decideixen organitzar una festa per presentar el xiquet o xiqueta en societat i fer públic el nom.\nParlant de xiquets està be assenyalar que, ací a Finlàndia fa anys, la mortalitat infantil era molt alta, La societat d´aleshores vivia molt més dispersa, vivien molt lluny dels pocs hospitals que hi havia. El país era molt pobre i la nutrició en general era molt pobra. Molts xiquets nascuts no sobrevivien. El govern d´aleshores amb la intenció de reduir la mortalitat infantil, va crear una de les primeres ajudes, la famosa caixa de cartró que donen a tots els xiquets/tes acabats de nàixer. La caixa a més de servir de cuna els primers mesos, anava plena de roba, i aliments. La caixa la donàvem com incentiu per haver anat a l´hospital a passar les revisions i controls per al que els xiquets naixquerem més saludables i forts. forts.\nEt va costar adaptar-te al país?\nNo i si. No perquè l´aterrada ací va ser suau gràcies a que la meua dona és d´ací. El recolzament per part de la seua família i amics m´han ajudat molt per sentir-me còmode i segur.\nAdaptar-te al nou país a mi m´ha portat a fer un reset i començar a poc a poc de nou. Primer en trobar un lloc estable on tornar a fer créixer les arrels. Al principi vàrem decidir viure uns mesos en casa de la mare de Veera i buscar des d´allí una casa per a nosaltres dos. Al prompte d´estar allí, l´avi de Veera havia empitjorat de salut i va tindre que ser atès en un centre-hospital especialitzat. Aleshores vàrem decidir fer-nos càrrec de la casa i anar allí a viure. I fins ara, que farà més d´un any que decidirem comprar-la.\nUn altre pas per a l’adapta ment va ser aprendre l´idioma per poder comunicar-te amb la gent que t´envolta. Vaig començar a estudiar finés 8 hores al dia, cada dia de la setmana i durant els 7 mesos que va durar el programa d´integració d’immigrants organitzat pel sistema social de Finlàndia. El curs estava subvencionat per serveis socials. L´assistència al curs i aprovar-lo era obligada per a rebre cada mes una ajuda econòmica.\nRecorde dies molt llargs. Moltes voltes el cap ja no donava de sí. Recorde anar-me´n a dormir ben prompte. Al gener de dos mil quinze vàrem decidir de canviar d´idioma i parlar només finés a casa. Seria la tercera volta que havíem canviat d´idioma!\nJunt amb Veera hem parlat 2 anys en anglès, 5 anys valencià i 2 finés. Açó ha suposat sempre que un dels dos ha de sentir-se xiquet durant el temps que el nivell del nou idioma comença fluir. Per l´altre costat, l´altre ha de tindre molta paciència per escoltar i intentar comprendre i ajudar-li a ser entès.\nSón etapes dures, a vegades molt frustrants. Et sents ridícul per no saber expressar-te i vore que la persona que estimes i convius està fent un gran esforç per entendret. Hem plorat molt per poder per no saber expressar-nos com cal. Hem tingut clar que hem volgut aprendre les nostres llengües i conviure amb l´entorn cultural i social del moment.\nAra farà tres anys que hem tornat a canviar la llengua familiar (del finés al valencià). Després de parlar dos anys de finés junts, vàrem decidir canviar al valencià quan va nàixer el nostre fill, amb la idea de que el xiquet tinguera més fonts d’emissió i no sols la meua. Ara, el nostre fill parla valencià amb mi i els “uelos” de Pedreguer i família i finés amb la seua mare i entorn d´ací.\nAdaptar-se també comporta buscar treball. Havia pensat que una vegada acabat el curs d´integració d´inmigrants volia actualitzar els meus estudis. Vaig trobar uns estudis d´utilleria teatral que eren interessants, vaig fer les proves d´accés i les vaig superar.\nVaig estudiar durant els dos anys de duració i vaig fer practiques d´empresa en la televisió. Va estar molt bé, ja que a més de tindre una nova professió lligada al món de l´espectacle escènic, vaig poder apendre més finés i tindre contactes per a treballar.\nLa vida social canvia, el meu temps lliure va canviar molt. Quan vivia a Pedreguer formava part del Grup de danses Pedreguer, tocava el llaüt i ballava les danses. També anava a ballar les danses a Xàbia al Grup de danses Portitxol. A més anava a Jesús Pobre a ensenyar a ballar a la gent de Jesús Pobre. També estava en l’Associació de comerciants i empresaris de Pedreguer. Pràcticament totes les vesprades i nits després del treball tenia reunions i assajos per la comarca. Els caps de setmana sempre hi havia una cervesseta, soparet o “quedaeta”.\nAra hi ha que adaptar-se a un nou ritme. Els hobbies no són els mateixos. Música i ball han canviat per eixir a córrer i fer deport. El temps lliure que el dedicava als assajos, música, danses i amics el tinc per a mi, Veera i Otso.\nQuan ixc a córrer em pose les deportives que porten claus a la sola (com les rodes del cotxe en hivern ),agafe a Otso ben tapaet i el lligue al carro. Moltes voltes també Veera s´apunta amb nosaltres a córrer.\nUns altres dies vaig a un curs organitzat per l´ajuntament d´ací on ens ajuntem més gent i entrenem durant una horeta amb la pesa russa. Després del curs vaig a fer avanto. Avanto consisteix en banyar-se al llac, el qual està congelat però hi ha un forat en gel pel qual s´accedeix a l´aigua. L´aigua sol estar al voltat dels 2ºC.\nHe tingut que adaptar el meu temps lliure i dedicar-li´l més a la família i al deport.\nQuè trobes a faltar de Pedreguer?\nAra en aquestos moments trobe a faltar els rajos de sol. Sobretot ara que ja fa més fred. Recorde algunes voltes després de dinar eixir al carrer i notar que el sol calfa la teua cara.\nTrobe a faltar per exemple quan els pares ens cridaven ex tempore i ens convidaven a dinar a casa algo bo, o cridaven per telèfon i deien: “Hem fet putxero… Voleu caldo?” Anar a caminar per les muntanyes del poble i vore la mar, el montgó, sentir els olors dels romers i d´altres plantes… Anar als assajos dels grups de danses, les actuacions per les festes dels pobles de tota la comarca i fora d´ella, els viatges amb els grups de danses a altres països…\nAnar amb Veera a fer-nos una cervesseta i unes picaetes als bars del poble. Anar als restaurants dels pobles del voltant a menjar amb amics. Entrar el supermercat del poble i saludar a les treballadores del supermercat i a la gent que es troba allí.\nPassejar pel poble i vore a persones que coneixes i preguntar com esteu i esperar de totes la mateixa resposta o quedar amb amigues i amics i organitzar alguna excursió, sopar, dinar…\nAlgun lloc, sabor o olor que et recorde a Pedreguer?\nA voltes juguem al “parecido razonable”, és a dir, quan anem per ahí i observes la gent d´ací i li busques el paregut amb algú que coneguem d´allà. De vegades quan veus passar un cotxe marca-x que et recorda algun amic que té el mateix tipus de cotxe.\nAlguna volta he vist alguna persona amb un carro de la compra de Rolser i m´ha vingut el pensament d´anar i contar-li que eixe carro que duu està fet al meu poble, però no ho he fet.(“Eixe carro segur que algun amic meu l´ha fet”, pense). Quan vaig al supermercat i compre fruites i verdures, compre les produïdes ací o que venen d´Espanya com, melons, raïms, tomaques, advocats, bresquilles, albercocs… Comprant amb el cor. Quan vaig a la tenda on venen l´alcohol compre prou voltes vins d´Alacant o de València.\nAmb una balança quin serien el Pros i Contres del teu nou país?\nPodria dir que la fosca, el fred, el estar lluny del meu entorn d´amics, amigues, coneguts, família serien els contra. Però tenint la casa calenteta, la dona i el xiquet junts amb mi i les llums enceses la cosa és soluciona.\nUn altre en contra són els mosquits a l´estiu…Hi han milions. Pot haver uns dies molt bons però no pots estar sentat al jardí perquè el mosquits et mengen.\nAnem a deixar-nos guiar per tu i volem que ens ensenyes els llocs més característics\nFinlàndia és un país menut a la perifèria Nord d´Europa on viuen uns 5,5 milions d´habitants. un 25% es concentra en l’àrea metropolitana de Helsinki. Per tant la resta de país son boscos i llacs. Un 70% del país es bosc verge. Finlàndia és coneguda com el país dels mil llacs. Té uns dos-cents mil llacs.\nLes dos festes més importants dels finesos són Nadal i Sant Joan. Pels turistes que hauran visitat Finlàndia en aquestos dies s´hauran adonat que hi han molts locals tancats. I és que els finesos passen els nadals en casa tancats i en Sant Joan van a les cabanyes. Normalment a Helsinki eixos dies està prou buit llevat dels turistes perduts i algunes cadenes de restaurants i tendes. Durant els mesos d´estiu molts finesos passen les vacances a la cabanya de fusta que tenen situades a les vores dels llacs. És prou comú trobar que les cabanyes no disposen de llum i d´aigua corrent. Durant l´estiu el sol brilla unes 20 hores i l´aigua la treuen del llac. Fan sauna totes les vesprades. Diuen que a Finlàndia hi han més saunes que cotxes.\nUn altre dia molt important pels finesos és el sis de desembre, dia de la independència. Finlàndia té actualment cent dos anys. Este dia també es celebra en silenci i en casa tranquil·lament, els finesos encenen un parell de ciris que col·loquen a la finestra, preparen el menjar, s’assenten al sofà, enxufen la televisió i veuen la festa que organitza el president de la república al palau. Les llengües oficials son el finés (90%) i suec (10%). El president fa el seu discurs tradicional el dia de cap d´any. Ho fa primer en Finés i després en suec.\nUna de les zones més conegudes de Finlàndia és Laponia. Laponia és la zona més al Nord de país situada dins del cercle polar àrtic. Allí trobem també la residència permanent del Pare Noel, zona d´atracció turística. A més trobem un dels fenòmens naturals més bonics que podem contemplar, tal i com són les aurores boreals.\nA la zona de Laponia, que compren el Nord de Noruega, Suècia, Finlàndia i part de Russia, trobem la última cultura nòmada d´Europa, anomenada Els Sami. Els Sami és dediquen en major part a la ganaderia dels renos. En total són uns huitanta mil samis, uns deu mil d´ells sensats a Finlàndia. Tenen cultura i llengua pròpia, així com les seues pròpies escoles per tal de fomentar i prevaleixer les seues costums. Els estats (Noruega, Suecia i Finlàndia) en tenen cura i estan conscienciats en protegir i impulsar els drets d´aquest xicoteta població.\nEn principi no. Estem bé ací, La faena, l´escola, el dia a dia funciona molt bé. Si volem vore la nostra gent i fer festa i vacances anirem a Espanya.\nMil gràcies Amadeu per contar tan bé com és viu a Finlàndia. Tan sols podem desitjar-te molta felicitat junt a Veera i el teu fill Otso, i ja saps, Pedreguer sempre t´esperarà.


L'Ajuntament de Barcelona organitza caminades populars per fomentar hàbits saludables\nL'Ajuntament de Barcelona juntament amb el Consorci de Salut i Social de Catalunya i el centre de salut Cotxeres, organitza caminades saludables en el districte Nou Barris per fomentar l'activitat física entre les persones amb risc de patir malalties cardiovasculars com, per exemple, persones diabètiques, hipertenses o amb obesitat.\nSegons un estudi municipal, Nou Barris és, juntament amb Sarrià-Sant Gervasi i l'Eixample, un dels districtes amb les taxes més grans d'inactivitat i de sobrepès entre els seus habitants, ha informat el consistori en un comunicat.\nLes caminades tenen lloc de dilluns a dijous de 10.00 a 12.00 hores del matí, en Vilapicina i Torre Llobeta, i les inscripcions són totalment gratuïtes.\nEls participants es distribueixen en grups d'unes quinze persones i sempre van acompanyats de dos professionals segons la intensitat de l'exercici que pot ser baixa-mitjana o alta.\nAltres entitats també han impulsat aquest projecte en altres zones de la ciutat com l'Associació del Comerç i Empreses de Trinitat Nova, que organitza caminades en el districte cada dimarts de set a vuit del vespre, i la Casa de l'Aigua i el Castell de Torre Baró que organitzen sortides al barri des d'una perspectiva més cultural.


Materiales académicos Encontrados 51 registros 42 - 51 ir al registro: La búsqueda tardó 0.02 segundos.\n5 p, 123.1 KB Compiladors  / Sánchez, Xavier ; Aldavert, David ; Universitat Autònoma de Barcelona. Escola Universitària d'Informàtica de Sabadell\n6 p, 276.0 KB Compiladors  / Sánchez, Javier ; Universitat Autònoma de Barcelona. Escola Universitària d'Informàtica de Sabadell\n1 p, 31.7 KB Compiladors  / Universitat Autònoma de Barcelona. Escola Universitària d'Informàtica de Sabadell\n5 p, 38.1 KB Compiladors  / Sánchez, Javier ; Universitat Autònoma de Barcelona. Escola Universitària d'Informàtica de Sabadell\n3 p, 16.3 KB Compiladors II  / Universitat Autònoma de Barcelona. Escola Tècnica Superior d'Enginyeria\n1 p, 30.2 KB Compiladors  / Universitat Autònoma de Barcelona. Escola Universitària d'Informàtica de Sabadell\n8 p, 129.0 KB Compiladors  / Sánchez, Javier ; Universitat Autònoma de Barcelona. Escola Universitària d'Informàtica de Sabadell


Gràcies al conveni que han signat aquest dijous, l'auditori acollirà aquesta temporada cinc obres programades també al teatre palmesà\n2 min. Palma 16/07/2020 15:23\n651x366 Josep Ramon Cerdà i Tomeu Amengual durant la signatura del conveni. Josep Ramon Cerdà i Tomeu Amengual durant la signatura del conveni.\nEl teatre de Manacor i la Fundació Teatre Principal de Palma han signat aquest dijous un conveni de col·laboració amb l'objectiu d'establir una programació conjunta d'arts escèniques i musicals. Segons l'acord, que durarà un any natural, l’objectiu és "promoure la programació i circulació d’espectacles entre Palma i Manacor, per tal de millorar l’oferta cultural d’arts escèniques i música a Mallorca”.\nGràcies a aquest conveni, Tot esperant Godot (Sala Beckett), Els ocells (La Calòrica), La gavina (Focus), T'estimo si he begut (Dagoll Dagom) i Clitemnestra (producció del Principal) formaran part de la programació del Teatre de Manacor.\nEl document també estableix que s’ha de crear una comissió de seguiment amb els responsables d’ambdues institucions, que s’han de reunir de manera periòdica i un mínim de tres vegades l’any. Aquesta comissió ha d’estar formada per l’equip de direcció del Principal i del Teatre de Manacor i n’ha d’exercir la secretaria la persona que el Principal designi. Així mateix, cadascuna de les parts disposa d’un sol vot, de manera que els acords s’han de prendre per consens.\nA l'acte de signatura, que ha tingut lloc a l’Auditori de Manacor, hi han estat presents el gerent del Teatre de Manacor, Tomeu Amengual; el gerent del teatre de Principal de Palma, Josep Ramon Cerdà; la consellera de Cultura, Patrimoni i Política Lingüística del Consell de Mallorca, Bel Busquets; el batle de Manacor, Miquel Oliver, i el regidor de Cultura, Mateu Marcé.


Informació sobre Esports\nBlog > Esports\nEsports 28 maig 2009\nDesprés del 2-0 que el Barça li va fer al Manchester, no em queda més que treure’m el barret pel triplet que ha aconseguit el Barça! Tal i com va dir ahir el Reche: “Els hi donem una bici i guanyen el tour!” ;-) I com no podia ser d’una altra manera, us poso el genial video de la gent…\nContinua llegint → 6 juny 2008\nGran Premi Cinzano de Catalunya de Moto GP\nDes d’avui i durant tot el cap de setmana es celebra al Circuit de Catalunya el Gran Premi Cinzano de Catalunya de Moto GP. Les curses que es faran aquests dies seran les següents: 11:00 – 125cc 12:15 – 250cc 14:00 – MotoGP Igual que l’any passat, hi aniré amb el meu germà, però aquesta vegada només hi aniré el…\nContinua llegint → 29 abril 2008\n52 Gran Premi d’Espanya de Formula 1 2008\nAquest cap de setmana he anat amb el meu germà a Montmeló, a veure la Formula 1 al Circuit de Catalunya. Els resultats segur que els haureu pogut llegir a molts llocs, però els repeteixo per si de cas. Va guanyar Raikonen, seguit d’aprop pel seu company d’scuderia, Massa i pel Hamilton. L’Alonso va rebentar motor. Tot això és el que…\nContinua llegint → 11 octubre 2007\nEls posters dels Jocs Olímpics\nEls primers Jocs Olímpics (de l’era moderna) es van celebrar a Barcelona 92 va ser el següent (com suposo que recordeu) He trobat una web on hi ha publicats tots els pósters dels Jocs Olímpics des de 1896 fins el (pèssim) poster de Londres 2012 (són molt millors alguns dels alternatius) passant pel de les properes Olimpíades de Beijing 2008.…\nContinua llegint → 8 juny 2007\nGran Premi Cinzano de Catalunya de MotoGP\nDes d’avui fins al 10 de Juny es celebra al Circuit de Catalunya el Gran Premi Cinzano de Catalunya de MotoGP, o MotoGP a seques. Al contrari que amb la F1, aquesta vegada només aniré a la cursa, i deixaré els entrenaments de dissabte pels meus pares, que també els hi fa gràcia veure com és el circuit. Així, jo…\nContinua llegint → 11 maig 2007\n51 Gran Premi d’Espanya de Formula 1\nAvui comença el 51 Gran Premi d’Espanya Telefonica de Formula 1 al circuit de Catalunya. De fet va començar ahir, però només era pels socis i pels que tenien l’entrada de 3 dies. Hi hauria anat si no hagués estat per les Jornades del Cable i el curs d’estudis propis que estic fent sobre XML. Com ja vaig dir, em…\nContinua llegint → 17 maig 2006\nVoldria felicitar a tots els seguidors del Barça per la seva victòria contra l’Arsenal. Enhorabona! M’he quedat bastant astorat amb l’Henry, és una màquina aquest home.\nContinua llegint → ← Articles anteriors


Any 2019 | Web oficial de l'Ajuntament de Pedret i Marzà\nL’Ajuntament de Pedret i Marzà presta, entre d’altres, el servei de caràcter obligatori d’enllumenat públic.\nPer al finançament d’aquesta actuació de competència municipal es disposa d’una subvenció concedida per la Diputació de Girona, dins el Fons de Cooperació Econòmica i Cultural 2019, d’import 13.023,75€.\nPer al finançament d’aquests treballs de neteja i desbrossada es disposa d’una subvenció concedida per la Diputació de Girona, dins el Fons de Cooperació Econòmica i Cultural 2019, d’import 900,00€.\nL’Ajuntament de Pedret i Marzà ha procedit a l´adquisició de nou programari informàtic per a les oficines municipals.\nPer al seu finançament es disposa d’una subvenció concedida per la Diputació de Girona, dins el Fons de Cooperació Econòmica i Cultural 2019, d’import 610,41€.\nL’Ajuntament de Pedret i Marzà ha dut a terme els treballs inclosos dins l´actuació “Millores urbanístiques de la Plaça Major de Marzà”.\nPer al finançament d’aquests treballs es disposa d’una subvenció concedida per la Diputació de Girona, dins el Fons de Cooperació Econòmica i Cultural 2019, d’import 19.000,00€.\nL’Ajuntament de Pedret i Marzà ha dut a terme les obres incloses en el projecte “Remodelació de la Plaça del Joc de la Pilota i del carrer Empordà”. El contracte d’obres va ser adjudicat a l´empresa E. Fàbrega Gestiona Obres, SL, per un import total de 64.904,40€. Per al finançament d’aquestes obres es disposa d’una subvenció concedida pel Gabinet de Presidència de la Diputació de Girona, d’import 45.000,00€.\nL’Ajuntament de Pedret i Marzà ha dut a terme els treballs de reparació dels danys provocats pels aiguats dels dies 17 i 18 de novembre de 2018, a la Plaça Joca de la Pilota i C/ Tramuntana. Per al finançament d’aquestes actuacions es disposa d’una subvenció concedida per la Diputació de Girona d’import 2.121,00€.


Walkner guanya el Dakar en motos i el manresà Farrés acaba cinquè - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nGerard Farrés diu adéu al mític ral·li lluitant pel podi fins a l'últim instant\nEl manresà Gerard Farrés s'acomiada del Dakar per sempre amb una cinquena posició a la general final. Després d'una última setmana de competició sensacional, on ha lluitat pel podi fins al final, Farrés ha finalitzat cinquè a 1:01:04 del vencedor, l'austríac Walkner. El pilot bagenc d'Himoinsa ha finalitzat la última etapa de la seva llarga trajectòria al Dakar en setena posició, a 5' 23'' del vencedor, l'argentí Benavides.\nL'austríac Matthias Walkner (KTM) s'ha proclamat campió del Ral·li Dakar 2018 en la categoria de motos, després d'acabar vuitè la catorzena i última etapa, amb sortida i meta a Còrdova (Argentina) i amb 120 quilòmetres d'especial, i mantenir l'avantatge prèvia sobre el guanyador del dia, l'argentí Kevin Benavides (Honda).\nD'aquesta manera, Walkner acaba el raid més dur del món amb 16:53 de renda sobre Benavides i 23:01 sobre l'australià Toby Price (KTM), a qui els seus problemes durant la primera setmana li han passat factura. Això, unit a la lesió de Joan Barreda (Honda) i la retirada després d'accident del francès Adrien Van Beveren (Yamaha) han encarrilat el triomf final per al centreeuropeu.


topares i les lletres: qüestió d'edat?\nPublicat per Alfonso Robles Motos a 19:10\nGarbí24 29 de novembre de 2016, a les 20:31\nla societat es comporta molt egoistament, agraïments pocs, però portar el nen a l'àvia quan fa falta si.\nMolta generositat i educació és el que falta\nAlfonso Robles Motos 30 de novembre de 2016, a les 23:51\nCrec que aquesta societat ha perdut molt sentit comú. En aquell moment em va impressionar la cara d'esglai i espant de l'àvia quan veia al nét directe cap a un cotxe i la cara d'indiferència i gansoneria de la filla.\nxavier pujol 30 de novembre de 2016, a les 9:24\nAlfonso, pel que sembla, aquell dia, als ulls de la filla, tenies un dia transparent i no et va veure.\nBromes a banda, donar un :"gràcies" tampoc no costa tant.\nTu vas complir amb el teu deure de ciutadà, això ha quedat clar.\nAlfonso Robles Motos 30 de novembre de 2016, a les 23:57\nJa no és la qüestió de donar-nos les gràcies a nosaltres, el que més em va impressionar va ser la indiferència cap a la mare i cap al mateix fill, ni un gest cap al nen, ni d'afecte ni de retret, vam ser-hi tots invisibles per a ella.\nCarme Rosanas 30 de novembre de 2016, a les 11:06\nÉs trista aquesta manera de funcionar de molta gent.\nPerò jo (equivocada o no) penso que no és qüestió d'edat. Que de mal educats n'hi ha de totes les edats i de ben educats i correctes també. És qüestió de sensibilitat i bàsicament de correcció i respecte.\nSeguirem practicant el bon model, com el teu Alfonso, i el de tots els que creiem que aquestes actituds solidàries no són només un deure ciutadà, que també, sinó una manera de funcionar mentalment sana i natural i beneficiosa que tenim les persones.\nI estic d'acord amb el teu final, algun dia rebran una bona lliçó!\nAlfonso Robles Motos 1 de desembre de 2016, a les 0:19\nTinc la sensació que s'estableix una societat nova en la qual ens creiem autosuficients i els altres són invisibles per a nosaltres. La noia ens va considerar invisibles a tots: nosaltres, la mare, el fill, res li va emocionar, crec que li sobràvem tots.\nDe petit m'explicaven una llegenda del poble que es va quedar gravada. Eren dos veïns enemistats a mort, una nit es va cremar la casa d'un i l'altre va acudir com tot el poble a apagar el foc. El seu contrincant que el va veure es va sentir obligat al dia següent a buscar-ho per donar-li les gràcies i fer les paus. Al que li va contestar que si li tornava a dirigir la paraula el matava. Ahir a la nit es cremava la seva casa i era obligació de tots acudir en la seva ajuda, però que avui era un altre dia i amb el no volia cap tracte.\nAquest sentit de l'ajut per sobre de tot i l'agraïment encara que sigui al teu pitjor enemic és el que trobo a faltar en aquesta societat.\nGracies Carme i una abraçada\nHelena Bonals 30 de novembre de 2016, a les 12:05\nPerò l'altre dia jo vaig veure una àvia donar un parell de bufetades a un nen rebel. Impressiona.\nAlfonso Robles Motos 2 de desembre de 2016, a les 0:04\nTotes les accions violentes han de molestar a la vista i a la sensibilitat de cadascú. Crec que el problema està en el fet que siguem cecs a tot això, que a la persona el món que gira al voltant esdevingui invisible, el que ens condueix a fer-nos persones insensibles.\nXeXu 30 de novembre de 2016, a les 14:43\nVull creure que era un cas puntual, que es tracta d'aquesta noia o dona, que és una mica esquerpa, o potser que tenia un mal dia. Em sembla que la gent és prou agraïda en general, quan se'ls ofereix una ajuda inesperada i desinteressada. És desagradable quan et trobes un malcarat o malcarada, ja sabem que n'hi ha, i segur que s'emporten més d'un moc per la seva actitud.\nAlfonso Robles Motos 2 de desembre de 2016, a les 0:09\nJo també crec com tu, que les persones esquerpes i mal educades són una gran minoria. Realment l'actitud de la jove mare em va impressionar per la poca alteració que de la seva vida va suposar l'incident. Ella va haver de veure-ho tot des de l'altre costat de la carretera i en cap moment va mostrar preocupació ni nerviosisme de moment de perill del seu fill, ni per la caiguda de la mare, que va ser aparatosa. Aquesta indiferència és la que produïa la meva ràbia.\nsa lluna 1 de desembre de 2016, a les 0:01\nPenso que no és qüestió d'edat, més aviat d'educació.\nNo costa tant ensenyar bons costums, que s'ha de fer des de molt petits, corregint els errors i així arribar a ser "normal" en el comportament diari, com menjar o rentar-se la cara.\nTu vas fer el que era correcte en aquell moment, si no vas obtenir la mateixa resposta el problema és de l'altra persona.\nMolt bona nit, Alfons.\nAlfonso Robles Motos 2 de desembre de 2016, a les 0:15\nEstic amb tu Sa Lluna, no és una qüestió d'edat de les persones, pot ser que sigui de la societat i, d'uns canvis, que els que ratllem ja una edat, ens costa acceptar-los com a normals. Actituds que en altres temps eren molt cuidades, veiem com ara s'observen amb més tolerància i es despreocupen més.\nDe totes maneres el que més ràbia em va donar, va ser observar en la jove mare aquesta fredor davant el moment de perill del fill i la caiguda de la mare.\nGràcies i bessets Paula\nKRT 2 de desembre de 2016, a les 12:15\nNo t'hi facis mala sang, Alfons, hi ha gent molt estranya. Aquesta noia, a més de mostrar-se molt desagraïda i maleducada envers tu, tampoc no va mostrar cap empatia per l'àvia ni pel nen; al contrari, displicència, fredor i desinterès. És ella, qui té un problema; tu vas obrar bé, i en una altra ocasió que t'hi trobessis ho tornaries a fer. Una abraçada!\nAlfonso Robles Motos 2 de desembre de 2016, a les 22:42\nEl defineixes molt bé Ramon. El seu desinterès, la seva displicència i la seva fredor cap als seus era el que més xocava. L'altra noia i jo érem simples espectadors. A mi em va semblar que l'única cosa interessant per a ella era el seu mòbil.\nGràcies Ramon i una abraçada.\nJosep 2 de desembre de 2016, a les 22:51\nArribo molt tard i només puc dir-te que efectivament, aquesta noia no es va portar bé amb ningú, i la veritat sí que és estrany perquè en situacions com aquesta generalment no hi ha ni edats ni pèrdues d'alguna virtut. No li donis més voltes amic Alfons, com diu en Ramon si t'hi tornessis a trobar actuaries igual. Una abraçada.\nAlfonso Robles Motos 3 de desembre de 2016, a les 22:46\nCom heu apuntat no sóc jo ni el meu ego buscant un reconeixement ni aradecimiento. El més xocant és la indiferència de la noia cap als seus, cap a tot el que ha passat en un moment i que ella ho ha vist perfectament.\nGràcies i una abraçada Josep\nTeresa Duch 4 de desembre de 2016, a les 11:22\nNo hi ha gaire explicació per aquests comportaments, però el que expliques, malauradament m'és familiar, Alfonso. No poques vegades et trobes amb gent així i ganes de dir gràcies quan t'ho haurien de dir ells.\nEn aquest cas, en el que expliques jo hi veig l'estrés de la mare jove -sense que això la justifiqui- que ha hagut de preparar els nens, que els ha de portar a l'escola, que després ha d'anar a treballar i l'àvia... a l'àvia si tot va bé tampoc no li dirà ni gràcies, però si s'equivoca - o cau- ja és un destorb que només serveix per fer-li perdre el temps. No val la pena ni preguntar-li si s'ha fet mal. Terrible, però real. Estem perdent el nord amb el temps i la falta de temps i tots els invents - el suposat progrés- que ens podrien ajudar a anar més tranquils només serveixen per posar-nos més nerviosos. I quan això passa, d'educació ja ni en parlem.\nVas fer el que havies de fer i només això t'ha de fer sentir millor, Alfons. Passa, passem dels desagraits que, com tu bé dius, algun dia la memòria li portarà el record d'aquest fet i de segur no serà agradable.\nAlfonso Robles Motos 6 de desembre de 2016, a les 23:07\nGràcies Teresa. Tens tota la raó, afegiria alguna cosa més en la relació pares / fills, sent pares els avis. Més vegades de les desitjades veig un comportament dels fills en un sentit que se senten amb dret a tot, els pares-avis tenen l'obligació cap a ells, així, moltes vegades, no senten la necessitat de donar-los les gràcies ni reconèixer l'esforç que fan perquè ells puguin treballar o sortir de festa. En certa mesura els fills, de vegades, tenen comportaments egoistes.\nGlo.Bos.blog 8 de desembre de 2016, a les 13:49\nVaig llegir el teu post i estava convençuda que l'havia comentat. Veig que no . Ho faig amb retràs.\nEls avis són uns cangurs molt econòmics, ajudant tant com poden -i a vegades més del que poden- perquè estimen els fills i els nets i no els hi dol cap sacrifici. Però és una gran responsabilitat i si els menuts són moguts i desobedients cal tenir molta paciència i bon reflexes per controlar-los. No sé si tots els fills ho valoren, a vegades ni és pagat ni agraït, com diu la dita.\nA aquesta pobra senyora que té una filla -o nora- tan estúpida la planyo. Que no esperi gran cosa d'ella, ja es veu que és una egoista sense cor.\nAlfonso Robles Motos 8 de desembre de 2016, a les 23:01\nGràcies Glòria. M'has donat una pista. Pel comportament cap a l'àvia, aquesta mossa bé podia ser la nora, que sembla sempre estan més retirades de les sogres ..\nCrec que, llevats quatre desgraciats, els fills valoren i agraeixen el treball dels pares / avis i més quan ells es van acostant a aquesta mateixa edat. No hi ha com arribar a viure la mateixa situació per adonar-te de tot el que han fet per tu.\n網路少女露點自拍 14 de desembre de 2018, a les 2:49


El conte de Nadal de la Biblioteca de Reserva | Bloc de Lletres\nProjecte digital de patrimoni islàmic →\nEl conte de Nadal de la Biblioteca de Reserva\nPublicat el 21 Desembre 2009 per blocdelletres\nÉs una tarda de divendres qualsevol, entren per la porta de la Biblioteca de Reserva tres persones, dos senyores i un senyor que semblen perduts. Van amb motxilles, calçat esportiu, càmeres de fotos… Pensem que són turistes que ens visiten potser atrets pels tresors que guardem a la biblioteca, però no és així.\nEns expliquen que són italians que estan de passada per Barcelona i que tenen una missió: el que els ha portat fins aquí és un deute pendent amb el pare del senyor.\nAquest, durant la Guerra Civil, va veure com bombardejaven una biblioteca a Barcelona i com es cremaven els seus volums. Aleshores va voler salvar els llibres, en va desenterrar uns quants d’entre la runa i se’ls va endur cap a Itàlia on els va conservar durant tota la seva vida, i ara, el fill voldria tornar els llibres allà a on pertanyen, segons desig i voluntat del seu pare.\nEns demana ajuda per tal d’identificar de quina biblioteca* poden provenir. No els podem ajudar gaire: els llibres no porten segell de cap biblioteca i així és difícil deduir el seu origen. Els indiquem que poden visitar també la Biblioteca de Catalunya, la nostra Biblioteca Nacional, i els informem de les biblioteques de les quals tenim constància que hi havia a Barcelona en aquella època com ara l’Arús o la Francesca Bonnemaison, per tal que puguin prendre una decisió sobre on donar els llibres.\nMentre anem mantenint la conversa examinem els llibres amb deteniment. Son llibres d’història de mitjans del segle XIX: Historia General de España, de Juan de Mariana (1852) i La revolución francesa (1789-1795) d’Alfredo Opisso (19–?). De sobte ens adonem que el cognom d’un dels autors coincideix amb el d’una de nosaltres, que reconeix que l’autor del llibre era el seu besavi, i la situació va esdevenir encara més sorprenent!\nEls nostres visitants van quedar d’allò més sorpresos amb aquesta coincidència. Ells ens han explicat la història amb els sentiments a flor de pell, a nosaltres ens ha emocionat sentir-la i a sobre tenim aquest vincle tan estret amb una de les obres.\nDecideixen que dilluns al matí ens vindran a visitar de nou. Necessiten el cap de setmana per reflexionar i pensar què fer definitivament amb les obres.\nDilluns arriben puntuals a la cita i ens diuen que han decidit donar els llibres a la Biblioteca de la Universitat de Barcelona. Són conscients que possiblement no provinguin d’aquesta biblioteca però el que volen per sobre de tot és tornar-los a la ciutat a la que pertanyen i que tothom en pugui fer ús. Nosaltres els garantim que els seus desitjos seran satisfets i acollim contentes la donació.\nHem volgut donar a conèixer aquesta història perquè darrere d’aquests llibres hi ha un veritable conte de Nadal!\nI. Astals, J. Montserrat i I. Opisso, Biblioteca de Reserva\n* Biblioteques bombardejades a la ciutat de Barcelona durant la Guerra Civil (Informació facilitada per la Biblioteca del Pavelló de la República, extreta de l’Atles de la guerra civil a Barcelona):\n• 7 de gener de 1938: Universitat de Barcelona.\n• 16, 17 i 18 de març de 1938: Escola d´Enginyers Industrials i Escola Milà i\n• 19 de Juliol de 1938: Arxiu Històric de la Ciutat i Palau de la Generalitat.\n• 12 de novembre de 1938: Casa de la Protectora de l´Ensenyança Catalana.\n• 31 de desembre de 1938: Convent dels Jesuïtes, Seminari i la Universitat de\nAquesta entrada s'ha publicat en Biblioteques i etiquetada amb llibres. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n17 respostes a El conte de Nadal de la Biblioteca de Reserva\n21 Desembre 2009 a les 8:56\nMoltes gràcies per compartir aquesta història amb nosaltres. És extraordinària! Realment és cert que la realitat supera la ficció…\n21 Desembre 2009 a les 10:10\nOi que si? L’anècdota conté una gran dosi de bona voluntat, de respecte, d’amor als llibres, d’història viscuda de primera mà i de lligams personals. Ens ha agradat molt explicar-la.\n21 Desembre 2009 a les 10:02\nGràcies per la història. És molt bonica.\nSerà serendípia, però em sembla que conec a la besnéta de l’autor de La revolución francesa. Si la conec, té un nom preciós, viu a Vic i aprofito per fer-li arribar una abraçada.\n21 Desembre 2009 a les 10:24\nGràcies a tu, Matilde. Crec que l’encertes. Per començar, sí que té un nom preciós, com tu dius. Així que aviat rebrà la teva abraçada.\n21 Desembre 2009 a les 11:45\nUn bonic conte nadalenc. Gràcies per compartir-lo.\n21 Desembre 2009 a les 12:38\nMerci Allau! Els vostres comentaris ens donen l’escalfor que ens fa falta: avui estem gelats!\nBiblioteca del Pavelló de la República ha dit:\n22 Desembre 2009 a les 15:36\nUna història preciosa i molt apropiada per aquestes dades. Com bé diu el David, és ben cert que sovint la realitat supera la ficció… Una abraçada i que passeu unes molt bones festes nadalenques!\n23 Desembre 2009 a les 10:02\nBones Festes a vosaltres també! i moltes gràcies per ajudar-nos amb la relació de biblioteques bombardejades.\nblocbiblio1 ha dit:\n22 Desembre 2009 a les 17:06\nUn història molt maca! Salutacions des de la biblioteca de la Fundació Pere Tarrés.\n23 Desembre 2009 a les 10:07\nGràcies 🙂 Bon Nadal!\nBiblioteca de Dret ha dit:\n23 Desembre 2009 a les 15:14\nUau! Una història commovedora. Gràcies per compartir-la i gràcies als misteriosos italians per voler tornar els llibres a la seva ciutat. Bon Nadal!\nsfer ha dit:\n23 Desembre 2009 a les 17:12\nSempre penso en en Paul Auster quan em cauen als ulls històries així. Jo també vaig viure una història de casualitats impossibles relacionada amb les biblioteques que potser un dia m’animaré a explicar. De moment, gràcies per la vostra i bones festes 🙂\n23 Desembre 2009 a les 22:04\nAquests sí que vuelven a casa por Navidad… Però 70 anys després! Si el Telenotícies obrís amb històries com aquesta en lloc de mostrar-nos corruptes polítics, no trigaríem a veure el món amb uns altres ulls.\nGràcies per una història tan i tan preciosa.\nBiblioteca de Farmàcia ha dit:\n24 Desembre 2009 a les 10:49\nM’ha encantat llegir una d’aquestes vivències que fan que ens agradi tant la nostra professió, oi? Gràcies per compartir-la. Bon Nadal a tot l’equip!\nRetroenllaç: BON NADAL « BLOC DE LA BIBLIOTECA DE LA FUNDACIÓ PERE TARRÉS\n24 Desembre 2009 a les 16:43\nUna història fascinant! Ja ho diuen prou bé que ens calen més notícies com aquesta i no tant groguisme, males notícies, violència i mal gust!\nBiblioaprenent ha dit:\n25 Desembre 2009 a les 21:02\nBonica història, bonic conte de Nadal, més contes així anirien bé per tots.\nRespon a Biblioteca de Dret Cancel·la la resposta


Ensurt de Marc Márquez i «pole» per a Quartararo en el GP d'Espanya a Jerez - Diari de Girona\nEnsurt de Marc Márquez i «pole» per a Quartararo en el GP d'Espanya a Jerez\nEl francès sortirà des de la primera posició i Maverick Viñales ho farà des de la setena; tot i una dura caiguda el pilot de Cervera sortirà catorzè\nefe/ddg. jerez 01.05.2021 | 23:58\nMarc Márquez ahir al circuit Àngel Nieto de Jerez, on va patir una caiguda. reuters/JON NAZCA\nMarc Márquez ahir al circuit Àngel Nieto de Jerez, on va patir una caiguda.\nFabio Quartarao (Yamaha) va aconseguir la seva segona pole position de l'any al ser el pilot més ràpid de la qualificació pel Gran Premi d'Espanya de MotoGP, quarta cita del Mundial, que es disputa al circuit Ángel Nieto de Jerez. Per tant, el francès sortirà avui des de la primera posició de la graella de sortida per davant Franco Morbidelli (Yamaha) i Jack Miller (Ducati). Per la seva banda, Maverick Viñales (Yamaha) arrancarà des de la tercera línia després de marcar el setè millor temps en la sessió de qualificació d'ahir.\nUna jornada, la d'ahir, que va estar marcada per la forta caiguda de Marc Márquez (Repsol Honda) en la tercera sessió de lliures. El de Cervera, va tornar en el passat Gran Premi després d'una llarga baixa i ahir va tornar a tenir un ensurt quan va caure en la setena corba del circuit i es va donar un fort cop que el va obligar a passar, primer, per la clínica del circuit i després per l'hospital de Jerez. Després de superar les proves mèdiques, que només li van apreciar una forta contusió cervical, va tornar al circuit per fer la sessió de qualificació. Però Márquez no va poder classificar-se per a la Q2. El de Cervera no va poder superar els seus rivals de la primera qualificació, cosa que només treure's al casc a boxes es va notar que li havia molestat. Va acabar quart de la Q1 i no va poder classifiacar-se per la ronda final. Sortirà catorzè, després d'haver tingut un segon ensurt.\nQuartararo va ser el primer a marcar un bon temps en la segona qualificació, 1:36.807, amb el qual agafava un avantatge de només 5 mil·lèsimes respecte al segon classificat, Franco Morbidelli. Takaaki Nakagami (Honda) era tercer, per davant de Jack Miller, Aleix Espargaró (Aprillia) i Maverick Viñales.\nMiller va millorar el seu millor registre personal al rodar en 1:36.680 per posar-se tercer, i Quartararo va treure algunes mil·lèsimes a la seva marca personal per rodar en 1:36.755 i consolidar la primera posició per davant de Morbidelli i Miller, amb Bagnaia en quarta posició per davant Nakagami i Johann Zarco (Ducati). En la tercera línia hi haurà tres espanyols, Viñales, Aleix Esparagaró i Álex Rins (Suzuki), amb Joan Mir (Suzuki) desè i que partirà des de la quarta línia de la graella al costat de Brad Binder (KTM) i l'alemany Stefan Bradl (Honda).\nArenas 17è en Moto2\nPer la seva banda, Albert Arenas sortirà des de la dissetena posició en la categoria de Moto2. El gironí va marcar un temps d'1:41.933 en la Q2 i va quadar a més d'un segon del poleman, Remy Gardner (Kalex). L'australià, a més, va aconseguir un nou rècord absolut del circuit de la categoria en només dues voltes -al final en va completar vuit-. Al final, Fabio di Giannantonio (Kalex), a 71 mil·lèsimes, i Marco Bezzecchi (Kalex), a 86, s'hi van aproximar, però la pole va acabar sent per Gardner, líder del Mundial de la cilindrada mitjana.


Kombutxa Ecològic - Veritas Shop\nKombucha fruits vermells 250ml ECO\nKombutxa Kombujito 250ml ECO\nKombucha gerd 400ml ECO\nKombutxa kombujito 750ml ECO\nKombutxa fr vermells 750ml 6un ECO\nKombutxa gin llim 400ml 12un ECO\nQuè és el kombutxa?\nEl kombutxa és una beguda que s'obté del te (negre, verd o vermell) endolcida i fermentada amb una barreja de bacteris i de llevats que s'anomena SCOBY. El resultat és un producte amb una bombolla fina, un gust dolcenc i un lleu toc àcid.\nPots trobar de la fórmula original sense aromatitzar fins al kombutxa de diferents gustos, que inclou la de gingebre i llimona, la de coco, la de fruites vermelles, la de pastanaga i cúrcuma, la de cafè, el kombujito o la de poma i gingebre, entre moltes d'altres.\nKombutxa Llimona/Jingebre ECO\nKombutxa Fruits Vermells ECO\nKombutxa Coco 500ml ECO\nKombutxa kafè 250ml ECO\nKombutxa yuzu, ging, curc ECO\nKombutxa Poma Gingebre 750ml ECO\nPer què està de moda el kombutxa?\nCom que és una beguda fermentada, el kombutxa es considera un aliment probiòtic, és a dir, que conté bacteris beneficiosos per a l'organisme que poden afavorir la salut del sistema immunitari i la salut digestiva. D'altra banda, destaca per l'aportació en antioxidants, enzims, vitamina C i vitamines del grup B.\nPer aquesta raó ha augmentat considerablement el consum de kombutxa en els darrers anys. En una societat cada cop més conscienciada en l'alimentació saludable, el kombutxa ecològic és la millor alternativa als refrescos convencionals.\nKombucha gingebre 500ml ECO\nKombutxa mango 500ml ECO\nKombucha magrana 500ml ECO\nKombucha gingebre/llimona 250ml ECO\nKombucha gen lim Captain Kombucha 1l ECO\nKombucha gingebre i llimona 750ml ECO\nKombucha pastan/curc 250ml ECO\nKombucha te verd 250ml ECO\nKombucha gin lim 400ml ECO\nKombutxa fr vermellls 750ml ECO\nBeneficis i propietats del kombutxa\nAporta beneficis a la microbiota intestinal i en regula l'activitat.\nLa seva aportació de vitamines B i C, ferro, zinc, coure i magnesi ajuda l'organisme en importants processos bioquímics.\nAjuda el fetge i els ronyons estimulant enzims per rebutjar amb més facilitat els compostos tòxics.\nReforça el sistema immunitari davant la presència de possibles infeccions.\nEl kombutxa de Veritas\nEl kombutxa ecològic Veritas és una beguda probiòtica sense pasteuritzar amb innombrables beneficis saludables: si el prens en dejú, en potenciaràs l'efecte detoxificant, i si en beus un got abans o després dels àpats, les digestions milloraran.\nS'elabora artesanalment amb una infusió de te verd ecològic i està disponible en tres gustos diferents –llimona i gingebre, coco i fruites vermelles– i, en tots els casos, et sorprendrà el seu lleuger gust dolç, que aconseguim afegint-hi una infusió suau d'estèvia.


El Formentera - Ontinyent, pel nou canal de TV del club\nDesprés de dos emissions en proves, en partit de lliga davant el Villarreal CF C i en Copa Federació davant l'Orihuela CF, l'Ontinyent CF té l'orgull de presentar el seu nou canal de TV en Dailymotion, amb la possibilitat de vore tots els partits de la temporada en directe, siga des d'on siga. Una vegada estabilitzats els primers impediments tècnics, el mitjà arranca amb força per obrir-se un espai en el panorama del seguiment esportiu de l'entitat.\nPel moment seran els partits del primer equip els que es televisaran, tant en casa com a domicili. Aquest diumenge a partir de les 12:00 els aficionats podran gaudir del partit en Formentera, i la següent setmana de l'encontre en casa davant el RCD Mallorca (diumenge a les 12:00). Al desplegament de mitjans propis realitzat en els dos primers partits, cal afegir l'acord de col·laboració amb l'ens audiovisual de les illes balears, IB3, que facilitarà la senyal del proper partit a l'illa de Formentera.