Ermengol VIII d'Urgell - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nErmengol VIII d'Urgell, anomenat Ermengol VIII el de Sant Hilari (1158 - Sant Hilari Sacalm, 1209) fou comte d'Urgell (1184-1209).\n1208 (Gregorià) (49/50 anys)\n1184 (Gregorià) – 1209 (Gregorià)\n← Ermengol VII d'Urgell – Aurembiaix d'Urgell →\nErmengol VII d'Urgell i Dolça de Foix\nFill del comte d'Urgell Ermengol VII d'Urgell i la seva muller Dolça de Foix.\nEl 1178 es casà amb Elvira de Lara dita també Elvira de Subirats amb la qual va tenir una única filla, anomenada Aurembiaix d'Urgell (1196-1231). En els primers temps d'aquest matrimoni, Ermengol i la seva esposa van tenir algunes desavinences. Al mes d'agost de l'any 1203 es van reconciliar.\nErmengol VIII començà regnar tot seguit de la tràgica mort del seu pare. Va tenir multitud de qüestions i conflictes, primer amb el comte rei, i després amb el vescomte Ponç III de Cabrera i amb el comte de Foix. Durant el seu regnat s'inicià el declivi de la casa d'Urgell, amb els freqüents enfrontaments amb els vescomtes d'Àger.\nAl principi del seu regnat, Alfons I ajudà Ponç de Cabrera contra el comte d'Urgell. El comte rei aconseguí alliberar Ponç, qui estava pres a Castella.\nA l'any 1191, l'aspecte de la lluita canvià. Ermengol i Alfons I es reconciliaren, i Ponç de Cabrera caigué en desgràcia del comte rei. Pel mes d'agost del 1191 hi hagué una concòrdia, a Lleida, entre Alfons I i Ermengol VIII, per a la partició dels castells del vescomte Ponç.\nA l'any 1197 començà la guerra entre el comte Ermengol VIII d'Urgell i el de Foix, Ramon Roger I de Foix, en la qual intervingueren diversos nobles. Entre els que es declararen contra el comte d'Urgell hi havia Ramon de Cervera.\nEl comte de Foix, ajudat pels albigesos, va devastar el comtat d'Urgell, cap a l'any 1198. La vila de la Seu i la catedral van ésser saquejades. L'analista Pere de Vaux-Cernay conta que els canonges urgel·litans van ésser assetjats per fam i van haver d'obrir les portes als assetjadors, els quals només deixaren els murs.\nPere el Catòlic, que segons antics pactes havia d'ajudar el comte d'Urgell contra el comte de Foix, va excusar-se'n (any 1200).\nA una junta de barons i prelats celebrada als 6 de juny de 1199, a Barcelona, Pere I pactà un conveni amb el vescomte Guerau IV de Cabrera, pel qual aquell es declarà home fidel i lleial al rei.\nAls 19 de juny del 1202, hi hagué una batalla al camp d'Agramunt, entre Ramon de Cervera, qui duia una host de quatre mil peons i alguns cavalls, i els veïns de la vila, que sumaven vuit-cents peons. Ramon fou derrotat. Hom creu que la seva derrota va ésser deguda a la defecció d'una part dels seus parents i contributs.\nAls 26 de febrer del 1203, el comte d'Urgell aconseguí una nova victòria, i caigueren presoners el comte de Foix, el vescomte Arnau de Castellbò i altres barons catalans.\nAl mes d'agost de 1203, a Lleida, Pere I signà un conveni amb el comte d'Urgell, sobre la qüestió que hi havia amb el comte de Foix i el vescomte de Castellbò, per al lliurament d'aquests dos personatges.\nPel mes de setembre del dit any es va fer la pau.\nTanmateix, en els anys 1204 i 1205 hi hagué noves desavinences entre el comte d'Urgell i el de Foix. Al 1206 s'arribà a un acord.\nA principis del mes de febrer del 1206, Pere el catòlic va subscriure un conveni amb Pere Ferrandis, sogre de Guerau de Cabrera, sobre la qüestió del comtat d'Urgell. El comte-rei va prometre a aquell d'ajudar-lo a adquirir el comtat. Pere I devia a Pere Ferrandis quantitats importants.\nEl 1206 s'obrí un període de torbament de l'ordre per les ambicions de Guerau IV de Cabrera, aspirant a la successió del comtat enfront dels drets de la pubilla, Aurembiaix.\nEntre 1203 i 1208 feu entrega al Monestir de Santa Maria de Bellpuig de les Avellanes de la Sandàlia de la Verge.\nEl 8 de maig del 1208, Pere I signà, a precs del comte d'Urgell, una prometença a favor de la muller d'aquest, Elvira de Subirats, d'ajudar-la contra els seus enemics i assegurar-li la possessió dels béns que havia rebut del comte en concepte d'esponsalici.\nErmengol VIII va morir en la tardor de l'any 1209. Amb ell va acabar-se la línia masculina dels comtes d'Urgell, descendents de Guifre I.\nEl comte havia fet hereva del comtat, en defecte de fills barons, a la seva filla única Aurembiaix.\nLa seva vídua restà posseïdora, per vida, del comtat d'Urgell.\nNaixement: 1158 Mort: Sant Hilari Sacalm, 1209\n(1184–1209) Succeït per:\nHistòria de Catalunya, tom núm. IV. pàgines 502-03. de Rovira i Virgili.\n↑ Enciclopèdia Catalana, volum núm. 6, pàg. 551, ISBN 84-300-5852-4\n↑ Petit fulletó imprès pel Monestir del Monestir de Bellpuig de les Avellanes, pàg. 7\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ermengol_VIII_d%27Urgell&oldid=27969679»


Uns 700 estudiants, a les activitats de la Setmana de la Ciència a la UdL\nFins el 27 de novembre es desenvolupen 9 tallers a Lleida, Cervera i Artesa de Segre\nUn dels tallers d'aquesta edició a l'EPS / Foto: ICE-UdL\nUns 700 alumnes de 12 centres educatius de les comarques de Ponent participen en les activitats que la Universitat de Lleida (UdL) ha preparat en el marc de la 23a Setmana de la Ciència, organitzada per la Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació (FCRi), amb el suport del Departament d'Empresa i Coneixement de la Generalitat. En total, són 9 tallers -alguns dels quals es desdoblen en fins a quatre sessions- sobre temes com ara la intel·ligència artificial, les idees de negoci o la identitat de gènere.\nTot i que la Setmana de la Ciència concentra les seues propostes entre els dies 9 i 18 de novembre, el programa de la UdL s'allarga fins el dia 27. Són tallers adreçats majoritàriament a alumant d'ESO i cicles formatius, tot i que també n'hi ha un pensat per a alumnat de les escoles bressol: Activem els sentits a l'aula multi-sensorial Snoezelen, a la Facultat d'Educació, Psicologia i Treball Social. El gruix de les activitats, però, es concentra a l'Escola Politècnica Superior (EPS) i, seguint l'esperit d'estendre l'oferta arreu del territori, també hi ha sessions programades a Cervera i Artesa de Segre.\nEls temes centrals de la 23a Setmana de la Ciència a Catalunya són el patrimoni cultural, amb motiu de la celebració de l'Any Europeu del Patrimoni Cultural; la figura i l'obra de Pompeu Fabra, amb motiu de la celebració dels 150 anys del naixement del lingüista i gramàtic català; i el físic nord-americà Richard Feynman, amb motiu de la celebració del centenari del seu naixement.


LA MALLERENGA: de maig 2017\nJORANDES DE CCBB DE 6è\nJORNADES DE COMPETÈNCIES BÀSIQUES\nDurant els dies 4 i 5 de maig vam fer les competències bàsiques. Ja ens estàvem preparant des de feia dies i, tot i que el que havíem practicat era del mateix estil, vam trobar que les proves eren més difícils, ja que estàvem més nerviosos.\nEl primer exercici et costa pensar i estàs bloquejat ja que és tot nou. Les estones entre les diferents proves, són els esbarjos on es comenta: “Què has contestat a la pregunta 20?” o “Heu posat molt fàcil, fàcil, difícil o molt difícil?”. Després de pati vam tenir un altra prova i realment no vaig tenir tants nervis.\nEl dia següent ja sabia el que era i va ser el mateix.\nJana-Lili Roura Coll\nEl primer dia de les competències estava molt nerviosa perquè pensava que seria molt difícil, però no! Eren una mica senzilles. El més divertit de tot era que teníem hores de pati extres i em sentia més bé perquè em relaxava per poder fer millor la següent prova.\nSalma Borouchba EL Farri\nPer a mi les Competències Bàsiques van ser fàcils: la primera prova estava nerviós, però a les altres estava tranquil ja sabia de què anava. Quan vaig acabar l’última prova estava molt content, perquè ja havia acabat. Us dono un consell: no aneu com jo, vosaltres a poc a poc i bona lletra.\nFrancesc Moreno Morata\nEls dies previs a les proves, ens van preparar per les Competències Bàsiques amb Competències Bàsiques dels anys anteriors. Tot i això, estava nerviosa, cada cop més nerviosa. Quan ja en portava dues, em vaig tranquil·litzar però curiosament, quan les vaig acabar totes encara em vaig posar més nerviosa.\nLa sensació que vaig tenir un cop realitzades era que algunes havien estat fàcils i altres difícils.\nBerta Pol Roca\nQuan vaig entrar a classe, l’Ester, la professora que venia a fer les Competències Bàsiques, ja estava preparada. Les altres nenes i jo estàvem molt nervioses. Després vam començar a fer les Competències Bàsiques, vam començar per matemàtiques on estava molt nerviosa. Quan vam acabar, vam anar al pati. Vam descansar i jugar. Després vam tornar a pujar a la classe i vam fer la de català.\nEl darrer dia de Competències Bàsiques ja no estava tan nerviosa estava més tranquil·la. Primer vam fer anglès, que era fàcil. Quan vam acabar vam anar al pati a jugar i descansar. Després vam pujar un altre cop i ens quedava l’última prova que, no sé perquè, però estava més nerviosa. Quan la vaig acabar em vaig sentir més descansada perquè ja les havia acabat.\nAinara Ramírez Grabulosa\nVam preparar les proves de Competències Bàsiques fent les dels altres anys i a mi m’ha estat molt útil. Tot i això, em vaig posar molt nerviosa, a l’hora que contenta i preocupada pels resultats.\nNeus Marés Ramos\nLes primeres impressions de les Competències Bàsiques va ser que eren fàcils, però estava molt nerviós per fer-les.\nLa que més em va costar va ser anglès, no entenia gaire res del “listening”, però els exercicis eren més fàcils d’entendre. Català i castellà era molt més fàcil. Mentre que mates per a mi no era molt fàcil ni molt difícil.\nJo estava molt nerviós, el cor m’anava al dos-cents per cent. Però al final em vaig tranquil·litzar i les vaig fer sense nervis.\nEloi Calderón Salvans\nEl dia anterior a les proves de Competències Bàsiques estava molt nerviós, en canvi el dia de les CCBB estava molt tranquil, tot i que quan ens van donar el primer examen les mans em suaven molt.\nEl primer examen era el de mates i el segon el de català. L’endemà, el primer va ser el d’anglès i el segon el de castellà.\nEnric Bota Casadevall\nEl dijous era el primer dia de les proves de Competències Bàsiques, mentre pujàvem les escales amb les meves companyes de classe estàvem parlant de les Competències i en Pep, ens anava dient que estiguessim tranquil·les, que fèssim bona lletra, anèssim en compte amb els marges, que ho llegissim tot dues vegades,… Però així encara ens posavem més nervioses!!!\nQuan vam entrar a la classe, ja hi havia l’Ester (la noia què ens va fer les Competències) cosa que no m’esperava només d’entrar. Estàvem super nerviosos.\nPrimer vam fer les de mates després els que anaven acabant baixaven al pati. Després vam fer la de català i vam tornar al pati que ens tocava, al acabar vam fer classe normal i l’endemà el mateix però amb anglès i castellà.\nEm va anar molt bé fer les proves de Competències Bàsiques dels anys anteriors per practicar.\nLaia Ruiz Amargant\nEl primer dia estava molt espantat perquè no sabia si em sortiria bé o no. Quan vam acabar vaig treure’m un pes de sobre, però ens quedaven les altres Competències.\nEl segon dia estava espantat però no tan, perquè ja sabia de que anava, només que no sabia si aniria bé o no.\nAdrià Luque Serrano\nEl primer dia vàrem fer les proves de català i mates. Quan estàvem fent català em feia mal l’estómac dels nervis i quan vaig acabar vaig anar al pati i em vaig desfogar cridant i jugant.\nAlex Pedraza Serrano\nLa idea que tenia sobre les Competències Bàsiques era que serien difícils, però ben al contrari. Van ser bastant fàcils. Per mi mates i castellà van ser molt senzilles, mentre que català i anglès van ser més difícils.\nAitor Romero Cárdenas\nPublicat per revista vall dels àngels a 17:21 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats trimestrals, Cicle Superior, curs 2016 - 2017


Disponibilitat Permanent: de juny 2012\nBonaventura, Navarro i Strubell: un perill per a la monarquia espanyola\nEls regidors de la CUP, Jordi Navarro, i Reagrupament, Carles Bonaventura, i el diputat de Solidaritat, Toni Strubell, figuraven en la llista de convidats a un acte de la Fundació Príncep de Girona. Com és sabut, el títol de Príncep de Girona (i l'antecedent directe de Duc de Girona), fou un d'aquells jocs de mans de l'època tardana del Casal de Barcelona, pel qual un títol sobirà com el comte de Girona es transformà un títol titular de l'hereu de la Corona d'Aragó. Precisament, el passat Dia de Sant Joan feia 600 anys del canvi dinàstic. Amb més o menys intensitat, els monarques posteriors han mantingut el títol de Príncep de Girona, per bé que supeditat al de Príncep d'Astúries. Tot això ve a tomb de dir-ho, en un moment que algú pot pensar que Navarro, Bonaventura o Strubell havien de fer com McGuinness i oferir una mà estesa a l'aspirant a Felipe Sesto. Si Navarro, Bonaventura o Strubell tingueren la temptació, no ho sabem. Sí que sabem que, tot i convidats, hom els retingué en l'entrada de l'acte. Els retenidors han argumentat "motius de seguretat". Malgrat les canes que pentinen, ningú no pot assegurar que no anessin a desplegar cap pancarta... Els retenidors i els convidadors no anaven ben coordinats... o potser sí. De primer conviden, per fer veure que la Fundació Príncep de Girona és una fundació neutral, normal i municipal. Després retenen, per fer veure amb claredat que no és més que un tinglado propagandístic per difondre les idees ràncies de la monarquia i de la hispanitat en el cor d'una terra que és, amb demoscòpia o sense, ja nítidament independentista...\nPublicat per DL a 4:25 p. m. Cap comentari:\nLa terra, els camperols i el Paraguai\nEl desallotjament violent de camperols sense-terra d'un latifundi que havien ocupat parcialment fou el pretext emprat pel president Fernando Lugo per destituir el seu ministre d'Interior. Lugo volia distanciar-se així de la violència policial. Amb el mateix desallotjament com a pretext, el vicepresident del govern, amb el suport de les dues cambres, ha desallotjat Lugo de la presidència. En una seqüència temporal simptomàtica, Lugo va acatar inicialment la decisió. Ara vol plantar resistència. Però de la mateixa manera que ni a Mèxic ni a Hondures, això va obrir una situació de poder dual, tampoc no serà el cas del Paraguai. Les eleccions són massa a prop i Lugo és Lugo. Si de cas, el poder dual el protagonitzen els camperols sense terra que lluiten contra el gran latifundisme (enfortit durant l'era Stroessner) i l'agroindústria multinacional. El 2% de la població del Paraguai posseeix el 77% del sòl agrícola. Els petits camperols, que són el 40% de la població, en tenen el 5%. Caldria, però, no sobredimensionar el rol del gran latifundisme en el colp contra Lugo. Al capdavall, el màxim beneficiat polític és Horacio Cartes, el candidat del Partit Colorat, vinculat al Banco Amambay. Segons fonts de l'ambaixada nord-americana a Asunción, el 80% del blanqueig de diners es fa a través d'aquesta entitat financera.\nPublicat per DL a 4:03 p. m. Cap comentari:\nEl PP sap jugar amb el concepte de centralitat política. N'és un exemple la jugada del govern Bauçà a les Illes Balears, que amb la seva política agressiva fa desplaçar la "centralitat" i el "consens" a la defensa de l'status vigent. En aquest mateix sentit, el PP d'Aragó ha rescatat el terme "aragonès oriental" per referir-se a la llengua catalana i, més concretament, a la llengua catalana parlada en territori aragonès. Fins fa no gaire, aquesta denominació, en termes lingüístics, era exclusiva de corrents minoritaris. Ara, el PP la posa en circulació, i farà que la qüestió de la denominació de la llengua trontolli en la centralitat i el consens en la Franja de Ponent. De reaccions n'hi ha hagut moltes, però sembla que han passat per alt un fet. Si l'Aragó és una comunitat "trilingüe", ho serà per l'aragonès (o alt aragonès), el català i el castellà. Si el català ha de denominar-se aragonès oriental, per quina raó el castellà o espanyol no passa a denominar-se aragonès occidental. I, si el PP sembla preocupat per la diversitat interna de les dues primeres llengües, per què no es preocupa gens per la diversitat de parles de la majoria del territori aragonès, variants de la llengua castellana? L'asimetria és evident. El PP problematitza les llengües no-castellanes, mentre blinda qualsevol qüestionament de la llengua castellana. Però no és l'única asimetria. Les respostes de mitjans de comunicació barcelonins són, si més no, curioses. El seu neguit pel català a la Franja de Ponent contrasta amb el menyspreu continu a totes les variants occidentals del català. A banda, preocupats com són per la denominació de la llengua catalana, caldria demanar-se si ho són també per la manca d'oficialitat d'aquesta llengua. O, més generalment, caldria contrastar els titulars sobre "l'aragonès oriental" amb el silenci sobre altres aspectes de la vida franjolina, com ara les mobilitzacions mineres a Mequinensa, per exemple.\nPublicat per DL a 3:19 p. m. 1 comentari:\nDe targetes, cotitzacions i salaris\nQualsevol valoració de la credibilitat i solvència del govern espanyol tendeix indefectiblement, cinc minuts després de fer-la, a ésser una sobrevaloració. N'hi ha prou a veure les insensateses que s'han dit sobre el "bail out" a la banca espanyola, i com el govern prova d'amagar que aquestes operacions suposaran un augment del dèficit i del deute públics. Però també es veu en els debats al voltant de l'aplicació del RD del 24 d'abril del 2012 sobre el dret a la targeta sanitària. Abans d'ahir, un arquitecte en atur de 28 anys, que no ha cotitzat mai a la seguretat social per haver treballat únicament en el circuit becari, denunciava haver perdut l'accés a la targeta sanitària. Vint-i-quatre hores després, el Ministeri de Sanitat "reinterpreta" el RD del 24 d'abril per dir que "tots els espanyols" tenen dret a la targeta sanitària, en virtut de la llei del 1986. Ara bé, puntualitza que els majors de 26 anys que no hagin cotitzat hauran de fer, per accedir a la targeta, una declaració de pobresa. Pobresa? Sí, ens diuen que qui tingui ingressos inferiors a 100.000 € anuals tindrà accés automàtic al sistema. Els que sí queden exclosos, tant en una interpretació com en l'altre, són els "estrangers" en situació irregular (inclosa la situació irregular "sobrevinguda"). Òbviament, caldrà veure si la troica comunitària (i, abans, el propi govern) no modifica aquesta interpretació. Cal dir que les agències de ràting i les mateixes institucions de la troica comunitària (i les federals de Berlín) són força generoses amb el govern Rajoy. Encara no l'han fet saltar per substituir-lo per un govern de tecnòcrates. Potser els passa com Diògenes amb la llanterna quan provava de trobar una persona honesta, en aquest cas tecnocràtica. Com no clonin a Laureà López Rodó, ho tenen verament cru. Els amics de fer paral·lels històrics, veuen en el cicle electoral francès que ja és a punt de tancar-se una repetició (en clau de farsa, és clar) del 1981. Seguint el paral·lel, és de pensar que el govern Hollande serà sotmès a una dura pressió dels "mercats" fins que, en el 1982 (perdó, en el 2013), canviï de rumb per tal de desencisar als encisats de torn. De mentres, Hollande ha anunciat que imposarà en l'administració un límit de x20 a la disparitat salarial entre els graons més enlairats i els més enfonsats. Si posem que el graó més baix cobra 1500 € mensuals, això suposaria un salari màxim de 30.000 €. Ja veiem com, fins i tot ara, el govern Hollande és d'una valentia certament moderada.\nPublicat per DL a 3:44 p. m. Cap comentari:\nLa Badalona de Vichy\nEl deteriorament de les normes jurídiques és un dels signes en els quals se centra bona part de l'atenció de la historiografia més recent sobre els règims feixistes dels anys 1930 i 1940. La introducció de lleis racials, la reversió de ciutadanies i d'estatus de refugiats, són la porta a les posteriors deportacions, detencions massives i, finalment, l'extermini. A la França de Vichy, particularment, els ciutadans respectables s'escandalitzen pel maltractament als ciutadans francesos d'ètnia jueva, especialment si es tracta de conversos al catolicisme. Però, en certa forma, els mateixos ciutadans respectables comprenen la necessitat de deportar els jueus que han immigrat il·legalment a França en els anys de preguerra. És inevitable fer tots aquests paral·lelismes en llegir notícies com aquesta (http://www.elperiodico.cat/ca/noticias/badalona/badalona-amenaca-nen-anys-perque-creu-estranger-1904342). Es tracta d'una amenaça a un nen de tres anys pel fet d'haver nascut a Rússia. Suposo que l'Ajuntament de Badalona, l'amenaçador, desconeixia que el nen de tres anys havia adquirit la nacionalitat espanyola per filiació adoptiva. O potser no ho desconeix, i volia que saltés a la premsa un cas sobre "adopció internacional". Fins ara, només els més extrems dels extrems havien blasmat l'adopció internacional com una porta d'entrada a la "corrupció genètica", però aquests extrems, per norma general, solen considerar Rússia com el gran reservori de la "raça blanca". Veurem, a mesura que es deterioren les normes jurídiques, si els fills adoptius pertanyents a les minories visibles no comencen a patir discriminacions, retirades de nacionalitat i altres mesures semblants.\nPublicat per DL a 3:45 p. m. Cap comentari:\nL’habitabilitat humana i un desplaçament d’estat en la biosfera terrestre\nQuan popularment hom diu que la Terra és en perill de col•lapse, es fa, des del punt de mira planetològic, una exageració. Destruir la Terra com a planeta és quelcom que requereix molta i molta energia. Val a dir que sovint quan hom parla de la Terra parla de la superfície terrestre i, més concretament, de la biosfera, és a dir del conjunt d’ecosistemes. Destruir la biosfera terrestre, és a dir esterilitzar el planeta Terra tampoc no és cosa de bufar i fer ampolles. Però no ens enganyem. Quan diem “la Terra és amenaçada”, el que volem dir és que l’habitabilitat humana del planeta (la capacitat de la humanitat de viure-hi) és amenaçada. I, encara més, que és amenaçada una determinada manera d’entendre la humanitat. És així com cal llegir l’article recentment publicat a Nature sota el títol “Approaching a state shift in Earth’s biosphere” (Atansant-se a un canvi d’estat en la biosfera de la Terra). El “approaching” no parla en termes de segles, ni de dècades, sinó d’anys, i ofereix un terme mitjà de 10 anys en alguns pronòstics per el “canvi d’estat” global. El llistat d’autors i d’institucions d’aquest article és llarg (22 autors i 23 institucions), amb una feina de síntesi per part d’Anthony D. Barnosky i Elizabeth A. Hadly. Entre els contribuents hi ha Jordi Bascompte, del Grup d’Ecologia Integrativa de l’Estació Biològica de Doñana (Andalusia).\nEl punt de partida conceptual és el desplaçament sobtat d’estat que s’ha descrit per a ecosistemes individuals, i ben conegut per als conservacionistes. Un determinat indret que ha patit unes pressions (drenatge de recursos, abocament de residus, etc.) continuades durant dècades, pot patir una degradació igualment progressiva. Però pot haver-hi també un moment en el qual la degradació s’accelera: això és el canvi d’estat. El canvi d’estat seria la conseqüència de l’ultrapassament de determinats llindars crítics. En pocs temps es passa a un nou estat: l’antic ecosistema dóna lloc a un altre.\nLa biosfera no deixa d’ésser l’ecosistema a escala global. Els autors fan un esforç en la identificació dels punts crítics i de les perspectives de la pressió ambiental global vinculada a les activitats humanes.\nEls autors fan dues recomanacions. En primer lloc, com a científics, consideren que cal millorar les prediccions biològiques a través d’una millor identificació dels símptomes primerencs de transició ecosistèmica (local o global), així com la connexió entre les diferents pressions ambientals i les possibles retroalimentacions (positives i negatives). En segon lloc, recorden que aquest procés no es pot veure de forma purament passiva o observacional, i que cal fer front a les causes dels canvis biològics antropogènics.\nPublicat per DL a 4:10 p. m. Cap comentari:\nBonaventura, Navarro i Strubell: un perill per a l...\nL’habitabilitat humana i un desplaçament d’estat e...


Holiday Home Sarzeau Rue Des Mimosas Sarzeau França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n-, Sarzeau, Sarzeau, França, 56370 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday Home Sarzeau Rue Des Mimosas està situat idealment a Sarzeau; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Holiday Home Sarzeau Rue Des Mimosas és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses ping pong, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Holiday Home Sarzeau Rue Des Mimosas.


Com fer un videocurrículum?\nInici > Events > Com fer un videocurrículum?\nDe 10:00 - 12:00h\nInstitut Municipal d'Ocupació Salvador Seguí. Edifici Formació i Qualificació Professional. Aula P. Pl. Rosa Sensat, 1\nDescripció: Cada cop més empreses busquen alternatives al currículum tradicional per atraure candidats. El videocurrículum és una d’aquestes eines alternatives. Aconsegueix recursos, eines i habilitats per a realitzar el videocurrículum.


Home » Cientifics > Castells i Guardiola, Josep\nBarcelona 1925 - Barcelona 2018. Químic orgànic.\nRetornat a Barcelona, al voltant de l’any 1956, ingressà com científic col·laborador al Instituto de Química Alonso Barba adscrit al Patronato Juan de la Cierva, amb lloc de treball a la Càtedra de Química Orgànica de la UB (Prof. Josep Pascual). En aquesta posició, i aprofitant l’entorn de recerca i docència d’aquesta càtedra, Castells desenvolupà una important i apassionada tasca per introduir les noves metodologies experimentals que havia aprés a Anglaterra, cromatografia en columna, tècniques espectroscòpiques (IR, NMR...), i els nous conceptes sobre l’enllaç químic, especialment el covalent, i els mecanismes de les reaccions orgàniques: nucleòfil, electròfil, efectes inductius i ressonants, descriptors SN1, SN2, E1, E2, etc., descrits per Sir Christopher Ingold (1893-1970). Durant aquella època a la UB es van succeir tres quinquennis d’esplendor d’un grup en el que van coexistir el catedràtic Dr. Pascual i els Drs. Manuel Ballester Boix, Josep Castells Guardiola i Fèlix Serratosa Palet (els tres membres del CSIC i formats en postdocs estrangers) juntament amb un finançament relativament ben dotat per a l’època (Fundación Juan March, CSIC, USA Departments...). La recerca duta a terme a Química Orgànica es transmetia per osmosi no solament als doctorands si no també als alumnes de llicenciatura. I en aquesta transmissió hi participà de manera intensiva el Dr. Castells.\nA la UAB, partint de zero total, va crear i organitzar un Departament de Química Orgànica dedicat en cos i ànima a la recerca i a la docència: va dotar els espais buits dels laboratoris amb tot el material modern i adequat per fer una bona investigació, va adquirir totes les tècniques espectroscòpiques modernes (IR, RNM de H i de C-13, CG acoblada a EM, etc.), organitzà una bona biblioteca i sobretot va dissenyar un pla docent per la llicenciatura de Química que va ser copiat per totes les Facultats de Química de l’estat espanyol. Es va envoltà d’un bon equip de treball: professors, inclosa la incorporació puntual del Dr. Félix Serratosa, i becaris. Va iniciar uns seminaris estiuencs, amb una durada de 10 a 15 dies, amb professors vinguts d’arreu (J. Elguero, M.J. Makosza, F. Montanari, R. Huisgen, E.L. Eliel, H. Rapoport...); seminaris que continuà després a la UB (R. Hoffmann, J.M. Lehn, R.B. Merrifield, E.J. Corey, B. Trost, D.A. Evans, S. Masamune...).\nQuan Castells va accedir a la plaça de catedràtic de Química Orgànica de la Universitat de Barcelona, va aconseguir el que, probablement, va ser la seva màxima il·lusió albirada des de molts anys enrere. La seva arribada al Departament de Química Orgànica va coincidir amb la presència ja establerta de la que ha estat la promoció més brillant de joves químics orgànics de la UB, com l'esdevenir ha demostrat.\nVa implantar, amb totes les seves conseqüències, el pla d'estudis del 1974, del qual ell ja en va ser pare a la UAB, i va fomentar i ajudar a iniciar línies de recerca, en les que ell no hi participava, però que amb el temps van ser cabdals en la nostra ciència, demostrant la seva visió estratègica i la seva generositat en un període en que aquestes virtuts eren escasses en el tancat cercle científic espanyol. Va aconseguir que el seu bon amic Serratosa s'integrés al departament en comissió de serveis dirigint un excel·lent grup de recerca en Síntesi Orgànica i impartint l'assignatura de Disseny de Síntesi, pionera a Espanya i en línia amb les més avançades del món. Simultàniament va aconseguir que la Facultat permetés una organització pròpia del cinquè curs de la Llicenciatura en la seva especialitat de Química Orgànica de manera que els alumnes poguessin fer pràctiques de molt alt nivell durant dos mesos a jornada completa.\nVa continuar la seva tasca de publicació de llibres per a la docència, especialment de la Química Bàsica o General: “Química General” (Editorial Alhambra, 1981), pensat pels alumnes de primer curs de la Llicenciatura de Química i “Química General y Bioorgánica” (Editorial Alhambra, 1985), configurat per simplificació de l'anterior i l'addició de materials de Bioquímica i Biologia, com s’explica en el pròleg, dirigit als alumnes de Biologia i de Medicina. La característica fonamental de tots dos llibres era l'extraordinari rigor amb què es desenvolupaven els diferents temes amb especial èmfasi en la Termodinàmica i la Cinètica, aspectes àrids i de difícil comprensió per als no especialistes en la matèria. Precisament per aquest rigor aquests dos llibres potser no van ser els millors per a l'estudi d'un alumne mitjà, però van ser d'inestimable valor per als professors que havien d'impartir les corresponents assignatures.\nEn iniciar-se el desenvolupament de la Llei de Reforma Universitària, l’any 1984, es va dur a terme la regularització dels anomenats “Professors No Numeraris” (PNNs) mitjançant unes anomenades Proves d'Idoneïtat. Per qualificar aquestes proves es van establir comissions nacionals per àrees de coneixement que havien de promoure els PNNs a professors adjunts numeraris que acreditessin mèrits suficients. La Comissió Nacional de Química Orgànica va estar presidida per el Dr. Castells en reconeixement de la seva categoria intel·lectual i, el que probablement va ser més important, la seva innegable honestedat.\nA la UB, el Dr. Castells continuà, amb l’ajuda inestimable del Dr. Francisco López Calahorra, una línia d'investigació pionera de Química sobre suports polimèrics funcionalitzats. La havia iniciat uns anys abans al CID amb dos publicacions seminals, la continuà a la UAB i la culminà a la UB, en una sèrie de treballs que combinaven la química en fase sòlida i l'estudi dels processos catalitzats per sals de tiazoli en una síntesi biomimètica de monosacàrids a partir de formaldehid, així com un estudi en profunditat del mecanisme de reacció d’aquests processos. En aquest context, el Prof. Castells va organitzar el juny de 1988 a Barcelona la "4th International Conference on Polymer Supported Reactions in Organic Chemistry" al que van assistir les primeres figures d'un camp llavors capdavanter en la Química Orgànica i que amb el temps ha donat lloc, entre d’altres, a la denominada Química Combinatòria. Castells romangué a la Facultat de Químiques de la UB fins el 1990, per jubilació forçosa (Llei 30/1984) amb 65 anys, quedant com professor emèrit uns quants anys més.\nDe fet, era actiu i apassionat en tot el que feia: tennis, bridge, surf... en realitat no parava, i era en les seves pròpies paraules, rememorant a Marañón, “un trapero del tiempo”.\nAquesta nota biogràfica ha estat confeccionada per Josep Font Cierco, Catedràtic de Química Orgànica per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB). L'autor de la nota biogràfica vol donar les gràcies al Dr. Francisco López Calahorra per la seva ajuda inestimable en la redacció del període de la UB.


IB3 | Elegits els tres diputats que defensaran la tarifa plana a Madrid\nElegits els tres diputats que defensaran la tarifa...\tPortada > > Elegits els tres diputats que defensaran la tarifa plana a Madrid Elegits els tres diputats que defensaran la tarifa plana a Madrid Els tres menorquins reclamaran la tarifa de 30 euros pels vols interilles al Congrés dels Diputats\nEl portaveu de Més per Menorca, Nel Martí; el socialista Damià Borràs, i el popular Antoni Camps, tots ells menorquins, seran els encarregats de reclamar la tarifa plana de 30 euros pels vols interilles al Congrés dels Diputats. Demanaran al govern central que substitueixi el descompte de residents per aquesta tarifa universal. Així ho ha acordat avui la junta de Portaveus del Parlament. També s’ha acordat que els tres portaveus vagin acompanyats d’una comissió formada per un representant de cada grup parlamentari de la cambra autonòmica.


Els participants a la jornada 'Logística i negocis marítims'\nL’alcalde de Mataró, Joan Mora, va destacar divendres de la setmana passada en la cloenda de la jornada “Logística i negocis marítims” que la ciutat està fent una aposta pel mar que donarà fruits a llarg termini, i que “permetrà aprofitar les grans oportunitats que s’obren en a aquest àmbit”. En aquest sentit, va citar la transformació del port i el recent viatge comercial a Florida per buscar acords de col·laboració amb operadors d’aquest estat nord-americà. I, molt especialment, l’alcalde es va felicitar del fet que el curs 2014-2015 es pugui posar en marxa al TecnoCampus un nou Grau en Logística i Negocis Marítims, sota el paraigua de la Universitat Pompeu Fabra (UPF).\nEn aquest sentit, tots els assistents a la jornada van destacar que aquesta nova titulació omplirà el buit existent en formació de negocis aplicada al sector marítim i nàutic.\nEl president de la Fundació TecnoCampus Mataró-Maresme, Miquel Rey, va posar l’èmfasi en la importància de l’associació Maresme Marítim, creada recentment, i que ha estat capaç d’aglutinar el sector privat i les administracions, a més dels ports, per donar un impuls a l’obertura del Maresme cap al mar. Montserrat Vilalta, directora de l’Escola Universitària del Maresme, el centre del TecnoCampus adscrit a la UPF on s’impartirà aquesta titulació, va destacar que el nou grau tindrà un enfoc pràctic i professionalitzador, i va demanar el suport del sector privat per fer-ho possible.\nA més de representants d’empreses, van participar en la trobada directius del Fòrum Marítim Català, el port de Barcelona i el port de Tarragona, i el secretari d’Infraestructures i Mobilitat del govern de la Generalitat de Catalunya Ricard Font.


Sortides al Parc Agrari "Consum Responsable" | Consorci de Turisme del Baix Llobregat\nInici › Sortides al Parc Agrari "Consum Responsable"\nSortides al Parc Agrari "Consum Responsable"\n666 584 791\n- El consum de productes de km0 afavoreix el manteniment del teixit agrícola local, amb els avantatges mediambientals que comporta la presència de pagesos al territori, que possibiliten una millor gestió de l’entorn a nivell de biodiversitat, de paisatge, de protecció contra incendis, i de conservació de la cultura local (agrícola, de pasturatge, culinària, etc.)\n- Alhora, el consum de productes locals evita el transport dels aliments a grans distàncies (realitat derivada de la globalització i de la concentració a la cadena de distribució), pràctica que comporta una elevada despesa energètica insostenible, a més de la producció d’emissions de CO2 que contribueixen al canvi climàtic.\nAl matí fem dos grups, un grup treballa amb el pagès i l'altre fa una descoberta pel camps de cultius, amb bici.\nA la tarda, tots junts, fem un taller.\nEls nens i nenes es divideixen en dos grups que representen dos tipus d’establiments on poder fer la compra de fruita i verdura: uns corresponen a una gran superfície comercial i els altres a una petita botiga de barri on venen productes de proximitat i ecològics. A cada grup se’ls reparteix una cartolina i un conjunt de pictogrames. La cartolina està dividida en 4 apartats titulats “residus”, “transport”, “medi ambient” i en el quart, un conjunt de preguntes amb dues opcions de resposta: sí o no. Els pictogrames són un conjunt d’imatges que els nens i nenes han d’associar amb cada apartat en funció de quin tipus d’establiment representen.\nP.ex.: els que representen la gran superfície, en l’apartat “transport” haurien de col•locar el pictograma de l’avió o del vaixell, ja que una part dels productes que es compren allà procedeixen de països llunyans. Els que representen el petit comerç de proximitat, en canvi, hauran d’utilitzar el pictograma corresponent a la comarca del Baix Llobregat, ja que els productes que s’hi troben en aquestes botigues són principalment dels municipis veïns.\nLes explicacions de per què trien els pictogrames les han d’anar escrivint en uns postits. Un cop acaben l’activitat, així com responen a les afirmacions escrites en un dels apartats de la cartolina, els dos grups creen un petit debat en el qual cadascú explica com ha omplert la seva cartolina, per finalment decidir entre tots quina seria la “compra perfecta”, a la qual li han de donar el títol que millor s’escaigui.\nProposta de realització: Aquesta activitat està dissenyada per realitzar-la preferentment durant els mesos d’octubre i novembre i als mesos d'abril maig i juny.


Influeixen més els valors que els programes electorals? – Salvador Pla\n“Programa, programa, programa.” Julio Anguita.\nEls partits d’esquerra o progressistes solen pensar que la clau per tenir èxit electoral es donar a conèixer el seu programa electoral. Si el programa electoral busca nobles i justes conquestes socials com la igualtat, la solidaritat, la justícia social… com no es pot guanyar? Si el que guia a tots i cadascun dels punts escrits en el programa electoral, el referent que il•lumina totes les propostes reunides en el document, es una cerca d’un món millor, com no es pot guanyar?\nA més, partint de la idea -o perjudici- que tothom vota segons el propi interes, si el programa electoral va destinat a persones assalariades que no tenen ni grans fortunes en diversos contes bancaris ni inversions en diverses empreses, com aquests votants no dipositaran la seva confiança en un programa electoral pensat, configurat i dissenyat al mil·límetre per millorar la seves vides?\nPer tant, convençuts que la bona voluntat i el bon criteri han estat els paràmetres sobre el que s’ha basat el programa electoral, l’única barrera que separa un mal resultat d’un bon resultat es el coneixement o desconeixement del mateix.\nPerò ens trobem amb un problema: quants votants es llegeixen el programa electoral del partit al qual votaran? I encara mes important: quants votants llegeixen i comparen varis programes electorals?\nM’he estalviat buscar el que diuen les enquestes sobre aquest punt, doncs el sentit comú ens indica que tret de periodistes, experts, politòlegs i aficionats a la política, pocs votants ho fan (ho fem).\nPer tant, la importància de disposar d’un programa electoral es indiscutible per qui aspira a governar. Però per guanyar electoralment ja es una altre qüestió.\nSi descartem el programa electoral -tot i que una part d’aquest influeix clarament en el missatge que s’envia a la societat-, l’altre font inspiradora del vot podria ser els “headlines” o titulars del programa electoral: les promeses electorals. Son propostes escollides dintre del programa electoral que son populars, inspiradores de l’obra de govern i que pretenen ser mostres exemplars del que es el programa electoral en si. Però en aquest punt, convindrem que les promeses tenen aquestes alçades una manca de credibilitat força gran. Aixi doncs, la seva influencia en el vot es relativa. Ajuda a configurar la imatge del candidat o partit polític, però es prou influent?\nAl final doncs, en quin altre aspecte ens guiem per votar a un o altre projecte polític? Son els valors que transmeten les diferents opcions polítiques les que poden determinar el vot. La percepció general del candidat i el partit (actitud + aptitud) configura major o menor simpatia. La confiança i la credibilitat del projecte polític son importants i necessàries però no suficients. Valors com la capacitat d’assumir la responsabilitat de governar; la viabilitat d’implantar un projecte polític concret; el desenvolupament del programa polític en un clima d’ordre; el pragmatisme per poder discernir la realitat (món competitiu i globalitzat) enfront dels desitjos (canviar aquest món); son valors que juguen fort a la hora de la decisió del vot.\nPoden semblar, a primera vista, que son valors o aspectes no prou “poderosos” com incitadors del vot. Però pensem que fa que una persona es posicioni d’esquerres o de dretes? Son els valors enfront de la vida -en la vida familiar, en el treball, dins del seu barri, en la societat, etc.- els que ho determinen. No son accions puntuals, com les que estan en els programes electorals. No serà segons si s’esta d’acord amb una pressió fiscal per sota o per sobre del 35% per les rentes superiors el que el farà decidir ser d’una manera o de l’altre. No. Son els valors mes filosòfics, ètics i abstractes el que l’ajuden a posicionar-se.\nPotser així s’entén que electors que per la seva condició socioeconòmica fossin potencials votants de l’esquerra acabin votant posicions conservadores.\nPresentació “Framing, enquadrant el concepte. Breu aproximació” CAT\nPresentació “Framing, encuadrando el concepto. Breve aproximación” ESP\n3 pensaments sobre “Influeixen més els valors que els programes electorals?”\nRetroenllaç: Programes electorals Eleccions Europees 2014. La mida importa? | Salvador Pla\n29/05/2014 at 10:26 am\nReblogged this on f2fernandezdavid591 and commented:\nRetroenllaç: Programes electorals Eleccions Europees 2014. La mida importa? – Salvador Pla


PERFIL DE L'EMPRESA - Foshan Tailong Furniture Co., Ltd.\nFoshan Tailong Furniture Co., Ltd. es va fundar l'any 2008. Com a fabricant de mobles de jardí moderns, també tenim 10 anys d'experiència en el camp dels mobles d'exterior.\nLema de l'empresa: la qualitat d'avui és el mercat de demà.Donem importància al control de qualitat per aconseguir una cooperació sòlida i a llarg termini amb els clients.Amb el ràpid desenvolupament del disseny de mobles d'exterior, el mercat busca mobles d'exterior amb qualitat, preu, servei i disseny per liderar mobles d'exterior amb més qualitat i més sentit del disseny.\nAmb els esforços de l'equip de Tailong, estem constantment avançant el vell i presentant el nou, introduint materials frescos, reforçant la innovació i mantenint la qualitat, un servei perfecte de prevenda i postvenda, perquè cada client gaudeixi del bell sol. l'hora com el nostre tema "Gaudeu l'estiu".\nClassificació del manteniment:\nManteniment de teixit de xarxa Teslin;\nManteniment i neteja de la malla Teslin: exposat als productes de l'entorn exterior, quan la matèria orgànica a l'aire, el pol·len d'arbres fruiters, etc., o el contacte amb la pell humana, o la roba i els pantalons també segregaran substàncies orgàniques;Un cop trobada amb material orgànic més sol i pluja, la trobada inevitable apareix tota mena de taques.\nNetegeu a temps, utilitzeu alcohol (etanol) barrejat amb aigua, aigua sabonosa, solució de neteja barrejada amb aigua amb un drap o un raspall per eliminar la brutícia, i després netegeu Teslin amb aigua neta.\nmanteniment de vímet PE;\nmanteniment de PU;\nManteniment de teixits entapissats;\nManteniment de taules de fusta de plàstic;\nOferim serveis professionals de rodatge de mobles per als nostres antics clients.\nequip professional local de rodatge de mobles d'exterior\nmés de 10 anys d'experiència en el rodatge de mobles.\nEl 2020, l'equip de vendes de l'empresa va realitzar una formació de proves SGS de productes\nLloc d'entrevistes de la revista de Guangdong Outdoor Furniture Association\nUnitat de govern de l'Associació de mobles d'exterior de Guangdong (lloc d'emissió de certificats)


Sant Adrià celebra el mes del comerç just | Diari de Sant Adrià\nTots els divendres d’aquest mes de maig, de 10.30 a 12.30 h, a l’estand que l’Ajuntament ha instal·lat al Mercat Municipal, hi haurà informació sobre productes de comerç just, sobre la campanya organitzada per l’entitat Setem i les persones que s’hi apropin podran fer una degustació del cafè Sant Adrià.\nEntre les activitats programades s’organitzarà el taller gratuït Tapes i platets amb sabor de Cafè del Comerç Just, el dia 30 de maig a les 17 h, en l'espai Cuina al Mercat. Les persones interessades han de fer la inscripció prèvia, abans del 21 de maig.\nS’organitzarà també una Visita a la torradora de cafè de comerç just, d’Alternativa3, el dimarts 22 de maig. La sortida, en autocar, serà a les 9.15 h davant de l'Ajuntament de Sant Adrià. L’activitat és gratuïta i es podrà fer la inscripció fins al 16 de maig. La visita començarà amb una introducció al comerç just, s’explicarà el cicle del cafè des de l’origen fins arribar al consumidor, i es mostraran les diferències entre comerç just i comerç convencional. La segona part de la visita a la torradora d’Alternativa3, permetrà veure de primera mà el procés complet del\ncafè, des de la matèria primera (cafè verd) fins a arribar al producte acabat, que és el cafè envasat al buit que trobem a la botiga. Per acabar, hi haurà una petita degustació de productes de comerç just.\nLes activitats clouran el dissabte 9 de juny amb la XVIII Jornada del Medi Ambient Comerç Just i Energia Sotenible a partir de les 17. 30 h, a la pl. de la Vila.


RE-VERS - 3r Cicle de vermuts polipoètics - Re-Vers\nRE-VERS – 3r Cicle de vermuts polipoètics\nUNA neix de la força, la delicadesa i la complicitat de cinc dones. És una formació insòlita: un quartet de corda amb dues violes i una veu que explica històries. Format per Ana Rossi, veu; Lluna Aragón, violí; Maria Juan, viola; Irene Argüello, viola i Sandrine Robilliard, violoncel.\nAquestes cinc dones i la seva proposta, Una, projecten una curiositat sense mesura per les músiques d’aquí i d’allà. Del jazz al flamenc, el tango, la música clàssica o les d’arrel o el pop rock, el seu repertori inclou cançons pròpies i d’arreu.\nMúsica elegant, els seus directes plens d’emotivitat i contrastos, captiven per la seva intensitat, alegria i tendresa.\nDiumenge 13 de setembre vam gaudir a Arenys de Munt de la mirada directa i contundent de David Caño. El recital va constar d’una part on va presentar el seu poemari Un cos preciós per destruir, Premi Jocs Florals de Barcelona 2019, en el que es mou entre el dolor de l’amor i els dimonis interiors. Per passar, després, a alguns poemes de Nictàlgia i cloure amb el poema “Llibertat”. En tot aquest recorregut ens va mostrar el seu gust per la poesia dita. Caño, amb una oralitat amplia i magnètica es revela com un rapsode creixent i brillant.\nLa segona proposa de diumenge 13 de setembre va ser Rusó Sala presentant el seu últim disc Desirem. Una veu serena d’amplis matisos i registres, acompanyada de dos grandíssims músics, Aleix Tobias i Míriam Encinas, que ens van fer vibrar amb músiques d’aromes sefardites i andalusines. Rusó a la guitarra i veu, Aleix a les percussions i Míriam a la viola medieval, el dilruba i diferents tipus de flauta, van aconseguir omplir de sonoritats evocadores i poètiques la masia Can Borrell d’Arenys de Munt.\nEl dissabte 12 de setembre, a la masia Can Borrell, l’Estenedor Teatre va representar el seu espectacle “Bestiari”, una selecció dels mítics poemes de Pere Quart, cadascun acompanyat de la música creada i interpretada per Pep Pascual i dels titelles i la narració de David Laín. Una aproximació divertida a la figura i la poesia de Joan Oliver (Pere Quart), a tot tipus de públic, a través d’endevinalles, acudits, notícies, notes bibliogràfiques, poemes i titelles.\nEnguany, la Biblioteca Municipal Antònia Torrent i Martori ha volgut participar en el Cicle Re-Vers tot organitzant un tast de vins i literatura. Aquesta iniciativa pretén acostar els llibres i la cultura del vi a través d’un maridatge literari a càrrec de l’actor Kai Puig, acompanyat pel sommelier Arnau Barangé (La Copa Negra). Rapsoda i sommelier ens van regalar una vetllada d’allò més agradable a l’entorn privilegiat de la masia Can Borrell. El projecte literari i vinícola va fusionar textos recitats per Kai (Pere Casaldàliga, John Kennedy Toole..) amb els vins seleccionats per Arnau, tot establint sinèrgies sensorials entre paraules, versos i vins.\nEl Centre ADM (Arenys de Munt)\nPAU RIBA DIOPTRIA50\nDioptria, un dels discos més icònics de la història musical de casa nostra, compleix mig segle de vida i Pau Riba ha decidit retre-li homenatge com mereix. El músic recupera el repertori d’aquest doble treball en un espectacle on s’acompanya de De Mortimers, la seva banda de capçalera. En total, set músics sobre l’escenari per revisitar el que és considerat el millor disc en català de tots els temps per la revista Enderrock i un treball que va catapultar Pau Riba com un dels artistes més admirats i respectats de la segona meitat del segle XX a Catalunya.\nDioptria 50 és un espectacle ple de sorpreses, moments emotius i nous acostaments a un disc ja llegendari.


L'Executiu dóna per acabada la televisió de partit amb Caffarel\n«Avui és el principi de la fi de la televisió de partit». D'aquesta manera anuncià la vicepresidenta primera del Govern, María Teresa Fernández de la Vega, el nomenament de Carmen Caffarel com a directora general de RTVE i el del consell d'experts que en un termini de nou mesos haurà d'establir les bases per a la reforma dels mitjans de comunicació de titularitat pública. Emilio Lledó, acadèmic i catedràtic de Filosofia, estarà al càrrec d'aquest comitè.\nFernández de la Vega assegurà que «avui és el principi de la fi de la televisió de partit, el dia que iniciam el camí a una televisió pública independent i de qualitat, el dia en el qual comença a prevaler el dret a la informació sobre els interessos partidaris, siguin del color que siguin». Aquest, digué, és el compliment d'un compromís del nou Govern per millorar la democràcia.\nEl Govern ha iniciat el compliment d'aquest compromís amb el nomenament de Carmen Caffarel, catedràtica de Comunicació Audiovisual de la Universitat Rei Joan Carles, com a directora general de RTVE, un càrrec que exercirà de manera provisional fins que s'escometi la reforma dels mitjans de comunicació públics. Caffarel prendrà possessió de la feina dilluns.\nEls encarregats de preparar aquesta reforma seran els components d'un consell d'experts que, en el termini de nou mesos, elevarà al Govern una proposta que inclourà el mode de designació dels directius, l'orientació de la programació i el model de finançament. Rodríguez Zapatero es comprometé a acceptar aquesta proposta, sigui quina sigui.\nEl president d'aquest consell d'experts és l'acadèmic i catedràtic de Filosofia Emilio Lledó. Al seu costat hi seran els també catedràtics Enrique Bustamante i Victòria Camps, aquesta vicepresidenta del Consell Audiovisual de Catalunya; el president de l'Associació de la Premsa de Madrid, Fernando González Urbaneja; i el filòsof i membre de Basta Ya! Fernando Savater.\nAquests es mostren contraris que TVE competeixi amb les privades en el mercat publicitari. «No pot fer competència deslleial als mitjans privats i l'escenari dels públics ha d'estar més ben definit, ser clar, i les televisions públiques han de respondre a criteris de dignitat», digué González Urbaneja.