'El lladre de gorres' Cornelia Funke. Ramon Monton tr. Edicions Bromera | llibresvalencians.com\nBenvinguts al món de les fades\nEscriptora, guionista de cinema, il·lustradora... La polifacètica i reconeguda Cornelia Funke té el seu raconet en la col·lecció «Esfera», d' Edicions Bromera. Així, després de Quan el Pare Noel va caure del cel, l'autora alemanya ens sorprèn amb un nou títol ple de màgia i aventures: El lladre de gorres. Cornelia Funke és d'aquelles escriptores amb gancho. I tota història nova que crea es transforma en un èxit. Així, no és difícil imaginar que compte amb un autèntic club de fans que s'estén de\ncap a cap del planeta. Molts són ja els que la denominen la J.K Rowling alemanya. I és que, els personatges, les escenes o les narracions dels seus relats ens poden recordar a aquelles històries del famós aprenent de mag ,Harry Potter. Però el món de Cornelia Funke s'estén més enllà. Fades, dracs, pirates o bruixes són alguns dels protagonistes de les seues històries de màgia i fantasia. Una màgia que li han valgut els guardons d'incomptables premis i el reconeixement per part dels lectors, no sols de l'infantil i juvenil, sinó també, igual que passara amb el fenomen de Harry Potter, de l'adult. Tant d'èxit es deu en gran part a l'enorme capacitat que té l'autora de transformar en realitat els paratges més fantàstics o els personatges més surrealistes.\nD'aquesta manera, en El lladre de les gorres, el món de les fades en el qual esdesenvolupa gran part de la narraciósembla que siga un paratge on ja hemestat alguna altra vegada. El seu protagonista, Arthur, està de visita a ca delsoncles i dels seus cosins bessons, Biel iBernat. Encara no porta ni tres dies forade casa i ja enyora els pares. No liagrada estar allà, els seus cosins no parende fer-li la guitza. Així, Arthur s'had'entretindre tot sòl o en companyia dela seua amiga Ester, una xiqueta de cabellsrojos que el té enamorat. Un dia,passejant pel bosc es va trobar amb Otília,la reina de les fades, un ser diminutamb molt de caràcter, pedant, capritxosai desconfiada dels éssers humans.Amb tot, no li queda altre remei querecórrer a l'ajuda de l'Arthur, ja que undesconegut els ha furtat allò que méspoder li dona a les fades: les seuesgorres. Així, Arthur i Otília, amb l'ajuda d'Ester i d'algun personatge més inesperat,passaran aventures i desventures pertrobar aquell home desconegut que elsha furtat les gorres a les fades i ha aconseguitentrar al seu món. Un fet queben bé podia ser una traïció d'algúproper, ja que pocs saben el secret queguarda l'entrada a aquest nou món demàgia i color.\nUna narració on abunden les frases curtes però sense deixar de banda el mínim detall descriptiu, ens permet una lectura àgil i fresca. Es tracta, doncs, d'una tècnica narrativa imprescindible per a poder atrapar els més joves lectors, ja que en cap moment el relat es torna pesat. Però per tal d'aconseguir-ho no deixa de costat la capacitat de descriure cada racó, cada situació, cada personatge. I qui millor per entendre la narració i el sentit de la història que la seua pròpia autora. Així, és ella mateix qui il·lustra el llibre tant en l'interior com en la portada. Unes il·lustracions que li permeten reflectir en cada traçat el sentiment o el pensar d'aquell instant atrapat al llapis.\nEn definitiva, un altra novel·la d'èxit de Cornelia Funke, que aquesta vegada, i a diferència d'altres llibres de la mateixa autora, la història si que va dirigida a un públic més infantil ja que el lector adult potser no hi trobe aquella vivesa que anava buscant si té en compte altres novel·les com la reconeguda Cor de tinta.


Les Xarxes Socials d’internet: Ficció o realitat? - Noves tecnologies - Altanto!! Revista\ncrisi econòmica festes i celebracions Catalunya Alcarràs Generalitat sindicat agrari agricultura, fruticultura, ramaderia futbol handbol delictes ajuntaments empreses Lleida Seròs Torres de Segre Festa Major Soses centres educatius Aitona mobilitzacions ciutadanes Mossos d'Esquadra Unió Pagesos Partits polítics Massalcoreig DAAM\nLes Xarxes Socials d’internet: Ficció o realitat?\nLes xarxes socials d'Internet han revolucionat la comunicació interpersonal dels darrers anys. Així ho demostra l'últim estudi fet per l'Associació per a la Investigació dels Mitjans de Comunicació (AIMC) presentat al febrer d'aquest any. Segons aquest estudi, més de la meitat dels internautes espanyols pertany a alguna xarxa social com Facebook o Tuenti i més del 70% les utilitza per a relacions personals. A més, un estudi recent revel·la que Espanya és el primer país d'Europa líder en l'ús de les xarxes socials i segon del món després de Brasil.\nAquests espais virtuals són utilitzats per fomentar les relacions entre els individus, per intercanviar gustos, opinions o interessos. També es fan servir per cercar noves amistats o fins i tot per buscar parella. En definitiva, s'estableix un intercanvi de pensaments i idees que arriben en forma de missatges instantanis. Avui dia és possible enviar un missatge des de qualsevol racó del món i fer-lo arribar al seu destinatari situat a milers de kilòmetres en cosa de pocs segons.\nFotolog, Hi5, LinkedIn, Bebo, Xing, Twitter... són només algunes de les xarxes socials de les que disposa Internet. Però són Facebook i MySpace les que lideren el rànquing d'usuaris amb 300 milions i 110 milions d'usuaris respectivament i amb una clara tendència a l'alça. Cada dia són més els que formen part d'aquesta espècie de ciutat virtual on no existeixen les persones físiques ni la comunicació no verbal i on la carta de presentació és el que s'anomena el perfil de cada usuari.\nOrganitzar un sopar d'antics alumnes, xatejar amb un company de feina situat a l'altra punta de ciutat o publicar les fotos de les darreres vacances a la platja són algunes de les aplicacions més utilitzades pels usuaris de Facebook. Aquesta plataforma va ser creada l'any 2004 per un estudiant de Harvard, Mark Zuckerberg, actual gerent executiu de la xarxa, que l'únic que buscava era comunicar-se amb els seus companys de classe. Mica en mica es va anar ampliant i traduint als diversos idiomes fins arribar a convertir-se en la xarxa mundial que és avui dia. Es calcula que aquesta plataforma factura uns ingressos d'uns 150 milions de dòlars anuals.\nPerò no només els individus en sí utilitzen el facebook, sinó que cada vegada són més les empreses o fins i tot ONG's que han decidit llançar-se a l'era facebook per autopromocionar-se o fomentar les seves idees. D'aquesta manera, hi podem trobar des de menús de restaurants o festes d'una discoteca fins al plataformes que fomenten la solidaritat amb el Tercer Món.\nLa cara amarga de les xarxes socials\nNo obstant això, no tot és de color rosa. Alguns experts asseguren que aquestes comunitats virtuals poden crear addicció o fins i tot arribar a substituir les relacions reals per les virtuals, a més de fomentar l'individualisme. Enrique Echeburúa, catedràtic de Psicologia Clínica de la Universitat del País Basc i autor de diversos llibres relacionats amb les addiccions, assegura que l'ús anormal d'Internet pot crear una forta dependència i recomana no sobrepassar les dues hores diàries. D'altra banda, Echeburúa assegura que el col·lectiu més vulnerable a aquesta addicció són les persones introvertides, amb baixa autoestima i amb una vida familiar pobra.\nI això no és tot. També ens han advertit del risc que corren els més joves de convertir-se en l'objectiu sexual d'un pederasta o d'un pervertit gràcies a l'anonimat que proporciona Internet. O de la cessió total i permanent que fem a Facebook de totes les fotografies, vídeos i opinions que publiquem i que posteriorment són utilitzades per altres empreses per dur a terme estudis de mercat.\nLes xarxes socials d'Internet suposen un gran avenç tecnològic, l'exemple de la transmissió de missatges instantanis n'és una mostra. Tot i això, un mal ús d'aquestes tecnologies pot ser perjudicial i arribar a generar problemes com la dependència d'aquestes plataformes creant en la ment dels addictes un món virtual irreal i intangible.


casa cavaliere Verbania Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPiazza Castello snc, Intra, Verbania, Itàlia, 28921 - Veure al mapa\nMés informació sobre casa cavaliere\nAl visitar Verbania, vosté es sentirà com a casa a Casa Cavaliere, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCasa Cavaliere ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Habitació familiar, ascensor són només algunes de les comoditats que fan que Casa Cavaliere sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nL'ambient de Casa Cavaliere es reflexa en cada habitació. balcó/terrassa, aparell de televisió, cuina americana, nevera, forn microones són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Casa Cavaliere no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el casa cavaliere de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Paper o digital? | Nexus Geographics\nMapes paper vs digital\nFa uns dies, de visita a casa d’uns amics a qui feia temps que no vèiem, vam estar parlant de mapes. L’Alfons, exbomber de la Generalitat de Catalunya al Grup d’Actuacions Especials de Muntanya (GRAE) i l’Araceli, alpinista experimentada del nostre país, són bons aficionats a la muntanya i, ja sigui per feina o per oci, els dos són grans consumidors de cartografia. La seva opinió m’interessava i la conversa va girar al voltant de la dicotomia paper i/o digital.\nPer l’ús que ells en fan a la muntanya, l’Araceli i l’Alfons trien el paper. I ho fan amb arguments de pes, que van més enllà del romanticisme que porten implícits els mapes de paper, ja que segons diuen, aquests són més eficaços a l’hora d’orientar-se i tenir una visió global del territori, que no pas les solucions digitals. Perdre’s a la muntanya pot tenir conseqüències fatals i, pel que comenten, ells han estat testimonis de situacions on la gent s’ha perdut tot i portar un mapa al telèfon mòbil, perquè ha estat incapaç d’interpretar els canvis d’escala o orientar-se correctament, cosa que sembla més fàcil d’aconseguir amb les versions en paper.\nCertament, a més del plaer que suposa entrar a una llibreria especialitzada i fullejar-los, els mapes de paper tenen alguns altres avantatges. No necessiten connexió a internet ni cap dispositiu (amb suficient bateria) per poder-se consultar, cosa que es pot fer en qualsevol lloc i en qualsevol moment. Només això ja és un bon argument si som coneixedors de les lleis de Murphy! A més, tal com defensen l’Araceli i l’Alfons, els mapes de paper són excel·lents per mostrar els límits d'una àrea i les seves zones properes, permetent l’anàlisi del conjunt d’una manera molt més senzilla del que ho fa la cartografia digital.\nTot i això, seria absurd obviar que la digitalització dels mapes ha aportat moltíssimes coses interessants a la cartografia: la possibilitat d’accedir-hi d’una manera ràpida i econòmica; es poden emmagatzemar sense ocupar espai físic; la informació que s'hi pot representar és substancialment superior a la dels mapes de paper; es poden actualitzar molt més ràpid, ofereixen la possibilitat de treballar amb canvis d’escala, incorporen funcions addicionals com la geolocalització o la navegació… El paper pot guanyar en alguns aspectes, però és evident que la cartografia digital té moltes més possibilitats.\nAl capdavall, el cert és que cap de les dues opcions garanteix la impossibilitat de perdre’s en algun moment. Així que triar el format d’un mapa és, a part d’una qüestió funcional i de necessitats, una qüestió de gust. I hi ha qui, per no perdre la versatilitat i el plaer del paper, es queda amb els mapes de paper de tota la vida, i en canvi altres, opten per la comoditat de portar volums ingents de dades a la butxaca disponibles a un sol clic.\nAleix Anducas. Director de negoci


Rainbow Riches girs gratuïts | Ranura amb gust de fruita £ 5 + 500 £ gratis! Rainbow Riches girs gratuïts | Ranura amb gust de fruita £ 5 + 500 £ gratis!\nRainbow Riches girs gratuïts és un dels millors UK slots casino keep what you win joc. El tema del joc es basa en un conte irlandès de caràcter sort Leprechaun. La ranura es troba en el context colorit de l'arc de Sant Martí brillant. També es pot trobar monedes d'or repartides magnificència amb el Leprechaun de peu. Aquests elements són suficients per descriure com els rics són les seves possibilitats de guanyar aquí. La música de fons de gènere popular irlandesa el manté en l'estat d'ànim alegre. Hi ha cinc rodets i deu línies de pagament fixos amb un premi més gran oportunitat de 500x. L'aposta comença a £ 0.10 per gir i es pot elevar fins a £ 500 màx.\nSobre el desenvolupador de Rainbow Riches girs gratuïts\nAquest colorit temàtica girs gratis escurabutxaques de casino conservar el que guanya joc va ser desenvolupat per Scientific Games. Són una de les empreses més antigues de joc en el món que tenen una història de més de quaranta anys en la indústria.\nEls símbols en aquest girs gratis escurabutxaques de casino conservar el que guanya joc són molt mínims. Difícilment es pot notar els símbols diferents de jocs de cartes i el logo del joc. El logotip paga amb el més alt 500 per l'aposta en cinc d'una espècie d'aterratge. Un símbol de la targeta paga 300 vegades seguit de K amb 200 vegades. Hi ha en joc que es pot guanyar quan cinc d'una espècie apareix a la fila del mig en línia recta. Es poden trobar dos símbols de bonificació en el joc d'or que són un trèvol de quatre fulles i l'arc de Sant Martí sobre les monedes d'or.\norada salvatge: El símbol d'or trèvol de quatre fulles és la característica salvatge i fa còpies de seguretat tots els altres símbols de barra en el símbol de l'arc de Sant Martí. Apareixerà en tots els tambors durant un gir i cinc d'una espècie cobreix la part superior de símbol de pagar.\nTirades gratis Scatter: El símbol d'arc de Sant Martí és la funció de dispersió d'aquesta girs gratis escurabutxaques de casino a mantenir el que WIn joc. Només apareix en els rodets 1, 03:05 durant un gir. Això apareix en forma apilada només en un rodet i es pot arribar fins a tres aquí. Entre tres i cinc aterratges se li atorga girs gratis de 10, 15 o 20. Aquest símbol també actua com a salvatge addicional si més de tres apareix en els rodets.\nresum: Amb colorits gràfics i animació plena de diversió, la ranura ofereix entreteniment pur. En aquest girs gratis escurabutxaques de casino conservar el que guanya joc també es pot guanyar amb freqüència amb les seves característiques de bonificació.


Laeto animo: 2008\nEn defensa de la família i de les tradicions cristianes\nAquest diumenge l’he dedicat a la família i a les tradicions cristianes. Amb tots els nens hem anat a veure a la residència a un familiar al qui no visitem tantes vegades com caldria i hem anat a veure Els Pastorets.\nEn aquest cas hem escollit la versió de L’Estel de Natzaret, que a mi m’agrada menys que la de Folch i Torres, que és en la que havia sortit de petit. Però mentre la vèiem al Centre Catòlic de Sants pensava que realment l’obra teatral dels pastorets, representada cada Nadal a desenes de teatres amateurs, és la culminació de la difusió teològica popular a Catalunya. I tot i que les formes arcaiques de l’obra avui grinyolen, fan el seu servei mentre no trobem cosa millor per substituir-los.\nEn tot cas, hem fet vida familiar i cristiana. I m’ho he passat prou bé per a fer-ne un vídeo amb el mòbil. A més, ens ha convidat la meva cosina i, així, m’ha sortit més bé de preu que pagar un AVE fins a la Plaza Colón de Madrid.\nPD: I tot, sense haver de criticar a ningú pel que feia o deixava de fer.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 2:49 4 comentaris\nPer desitjar-vos Bon Nadal he escollit una de les diverses felicitacions que he rebut aquests dies per correu electrònic. És de les que m’ha fet més il·lusió per la seva dimensió ecumènica. És del pare Joan i de la Maria Rosa de la parròquia de la Protecció de la Mare de Déu de Barcelona de l’Església ortodoxa. Bon Nadal.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 16:43 2 comentaris\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 0:12 2 comentaris\nEl vaig rebre divendres i me’l vaig polir d’una tirada el cap de setmana. És El complot. La trama en la segregació del bisbat de Lleida i el litigi de les obres d'art, d’Eugeni Casanova, recentment publicat per Pagès Editors (una gran editorial de Lleida que hauria de tenir més ressò). Són 320 pàgines que vessen d’informació sobre el litigi.\nEls qui vulguin buscar-hi pegues, perquè no els interessa el que diu, podran trobar algunes imprecisions en el llenguatge eclesiàstic i algunes ocasions en les que es pot exagerar la trama opusística per acabar de quadrar el cercle, o podran bramar una mica. Però és indiscutible l’allau d’informació i fonts que l’autor maneja de primera mà. Amb l’afegit que totes apareixen amb noms i cognoms, excepte -em sembla recordar- un curial de tercera fila, i un monsenyor diplomàtic català que quan obre la boca tothom sap qui és encara que s’amagui. No conec l’obra de l’autor (a qui agraeixo les seves amables cites) però és veu clarament que ha treballat el tema durant anys i que és el periodista que el coneix millor, de llarg. Només això justifica el ressò que està tenint.\nPrecisament les nombroses entrevistes del llibre aporten algunes perles impagables. En l’àmbit eclesiàstic per mi el més rellevant és com explica el procés el mateix bisbe Ciuraneta. No es talla un pèl i rebel·la que si va aconseguir la beatificació de Francesc Castelló va ser perquè va fer creure a López Quintana que així es doblegaria a les seves ordres. “Els vaig ensarronar”, diu Ciuraneta. Però també queda clar que el van deixar ben sol; seria una mostra fefaent d’allò de “l’Església catalana no existeix”, però que no existeix perquè cadascú va a la seva i no exerceix com grup davant dels qui remenen les cireres eclesials.\nUna de les coses tristes del llibre és que deixa bastant mal parat al bisbe Ramon Malla. En descàrrec de l’autor cal dir que el problema és que són molts els qui valoren molt negativament la seva gestió i que l’autor també l’entrevista en el llibre perquè es defensi. El que diu Malla és que estava convençut que “la lluita era inútil”, que no hi havia res a fer. I en descàrrec de Malla també cal reconèixer que deixa anar una frase que per mi és de les més il·lustratives del llibre “A Roma tenen un munt de papers de dos metres contra Catalunya i un només vint centímetres a favor”. El problema no són només els dos metres en contra, sinó que ningú hagi treballat prou perquè al costat n’hi hagi dos o tres metres més a favor.\nUna altra de les moltes aportacions interessants del llibre és la descripció del procés de segregació de la Franja. El què planteja el llibre és una pregunta de calaix: si hi havia tanta urgència per ajustar els límits eclesiàstics als civils, perquè al final només s’ha fet a Lleida i no a Toledo o, per exemple, no s’ha creat una província eclesiàstica al País Basc o a Les Balears?\nLa lectura d’aquest cap de setmana ha estat providencial perquè precisament ara a Barbastre diuen que la Rota ha donat per bons els decrets de la Congregació per als Bisbes i la Signatura Apostòlica. Com retrata el llibre, curiosament tot aquest tipus d’informacions favorables a Barbastre, a Lleida sempre se n’han assabentat primer per boca del bisbat veí o per El Heraldo de Aragón. Aquesta setmana ha passat el mateix.\nI casa perfectament amb el relat de l’autor: l’intent de controlar per decret la via eclesiàstica de manera que no s’entrés a valorar els títols de propietat de les obres i evitar emetre una sentència judicial, que per ara no hi ha sigut. I això és precisament el que aportarà la via civil oberta amb èxit. Que Déu empari al bisbe Piris.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 0:30 3 comentaris\nEtiquetes: Lleida, Patrimoni, Vaticà\nDivendres rebo per mail la notícia de la mort de mossèn Joan Alemany. No hi havia tingut una relació singular, però si un apreci per amics comuns i per la seva trajectòria eclesial. Una vida de capellà que sobrepassa l’Església per ser un dels personatges de la Barcelona del segle XX. Molts del món del periodisme, la cultura, l’educació... tenen la seva relació amb Joan Alemany per explicar. Altres blocs veig que ja en parlen.\nAl vespre al casa repasso l’entrevista que li va fer la Roser Bofill en el llibre Església i País (Enciclopèdia Catalana, 1995). Només vaig apuntant fets i institucions vinculats a la seva vida. Parlen sols: Sant Sadurní d’Anoia, 1920; avantguardista de la FJC; seminarista el 34; mobilitzat al front de l’Ebre (on va coincidir amb mossèn Batlles); camp de concentració al sud de França i després a Burgos d’on va sortir per tornar al seminari; Comillas; Lovaina (on coneix la Cardijn, la JOC, la revisió de vida); vicari de mossèn Amadeu Oller a Sant Medir; l’escola Betània, el CIC, capellà al Sanatori de Tuberculosos del Guinardó; regent a Sant Fost de Campcentelles; consiliari de Minyons Escoltes i Guies Sant Jordi; capellà del Col·legi Major de la UB; l’escola Patmos; l’escola de Periodisme de l’Església, la parròquia de Sant Ildefons; la Creu de Sant Jordi, l’homenatge...\nRecullo al vol dues cites del llibre:\n“Problemes de fe, sincerament no n’he tingut. Sempre m’ha semblat que la fe és tot un procés des de la infància fins a la maduresa, passant per l’adolescència i la joventut, i s’arriba al convenciment que la fe és un misteri, Recordo sovint la pregunta que el professor Leclercq es feia: “Com és que jo tinc fe i els meus germans no?” L’acció de Déu en el cor de la persona humana és un misteri... Més que dubtes de fe, experimento que és un procés en el qual Déu em porta”.\n“No tot està per fer. Mai ha estat fàcil portar a terme l’ideal de la Bona Nova de l’Evangeli. Són molts els qui hi han dedicat i hi dediquen molts esforços i fins i tot la mateixa vida en aquesta engrescadora tasca sempre de servei, d’amor i de pau. Cada generació ha d’aportar-hi el seu gra de sorra, amb convicció i serenor d’esperit. Les dificultats no han d’ofegar mai la força de l’Esperit que hi ha en els nostres cors, confiant en la promesa de Jesús d’estar entre nosaltres fins a la fi dels temps”.\nAvui s’agraeix rellegir-ho. I agrair el que ens ha aportat mossèn Alemany.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 1:04 8 comentaris\nEtiquetes: Capellans, Personatges\nSi cal preocupar-se per la família, es veu que no cal anar a Madrid ni fer actes multitudinaris. Per això l’arquebisbat de Barcelona ha anunciat la convocatòria d’una missa per celebrar la Jornada per a la Família i la Vida. Serà a la catedral el 28 de desembre. És una jornada de l’Església universal i per això està bé que se celebri a tots els bisbats.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 14:46 1 comentaris\nEtiquetes: Barcelona, Pastoral\nPrimer de tot cal felicitar al cardenal Cañizares pel seu nomenament com a Prefecte de la Congregació per al Culte Diví. A Roma es miren bé aquestes coses i que ell sigui l’escollit és un mèrit que s’ha de valorar.\nDesprés fixar-se en algunes reaccions. Més enllà de les biografies oficials, com s’ha destacat la trajectòria del progressista capellà Antonio Cañizares a l’actual cardenal. I més encertada encara l’apreciació del mateix José Manuel Vidal que ara l’home d’Espanya a Roma serà Cañizares. Tinguem-ho molt present. Els dos vaticanistes dels que n’he vist el comentari destaquen la dimensió política, sobretot Marco Tosatti. El que em sorprèn més és l’apreciació de Paolo Rodari, per qui el nomenament respondria a un suggeriment de la Secretaria d’Estat per apartar d’Espanya a un prelat incòmode per al govern. Ell mateix ja veu que no quadra quan reconeix que Cañizares no serà aliè al nomenament del seu successor.\nI finalment destacar que a Roma se’n porten un cardenal nacionalista. El qui, per exemple, va parlar de la “Inmaculada como patrona y cuyo patronazgo une a todos los pueblos de España en una unidad inquebrantable que ciertamente está amenazada". Si no us sembla prou nacionalista poseu la Moreneta en el lloc de la Immaculada, canvieu Catalunya per Espanya, i al·ludiu al fet diferencial on diu unitat. Veureu.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 0:51 2 comentaris\nEtiquetes: Litúrgia, Vaticà\nUna de les gràcies del blocs és trobar expressats en poques paraules missatges de llarg abast. Avui n’he trobat un exemple al Burxeta:\n“Una anècdota que m’han venut com a certa. Un capellà va a veure el seu bisbe i li diu: ‘M’han dit que Vós us enteneu amb una dona!’. ‘Qui t’ho ha dit?’. ‘Això no us ho puc revelar’. ‘Molt bé. Doncs a mi també m’han dit que tu t’entens amb una dona’. ‘Qui us ho ha dit?’. ‘Noi, no t’ho puc revelar’.\nPerquè veieu com n’és de fàcil fer denúncies sense demostrar res. I com un bisbe no pot caure en aquest parany malèvol i malaltís. El mínim que ha de fer un bisbe, en aquests casos, és dir al denunciant: ‘Escolta, noi, per què no li ho dius, tu mateix, a l'interessat?’”.\nÉs molt gironí.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 0:30 8 comentaris\nL’arquebisbe de Madrid torna a convocar aquest Nadal un acte en defensa de la família, com l’any passat. Exerceix de cardenal de la capital i torna a convidar els bisbes de tot Espanya, com si l’arquebisbat de Madrid representés tota l’Església espanyola. Diu que cal anar-hi perquè “la comunión exige salir de los propios intereses y comodidades para manifestar que somos un único pueblo de Dios y Cuerpo de Cristo”. Tornaran a venir dies d’oportuns refredats o ja han pactat que aquesta vegada serà un acte catòlic i no una manifestació contra el govern? Tot torna?\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 16:05 8 comentaris\nEtiquetes: Bisbes, CEE, Política\nDilluns llegeixo l’entrevista de la Contra de La Vanguardia. És una entrevista a una orfena etíope sorda i cega que va venir a Espanya adoptada quan tenia set anys. Avui és la primera noia soda, muda i cega que estudia una carrera universitària, magisteri.\n"-¿Desde cuándo es usted sordociega?\n-Nací sordomuda. Y me quedé ciega siendo muy niña, cuando vagaba por las calles de Wolo, en Etiopía…\n-¿Vivía en las calles?\n-No sé si mis padres me abandonaron o si la guerra los mató... No lo sé. Sé que me quedé sola por la calle. Era sordomuda, no podía comunicarme. Aprendí a imitar gestos para pedir comida y bebida. Una infección, luego, me dejó ciega. Me caía, me golpeaba, me hacía siempre daño... Y lloraba.\n-Que de pronto no sabía dónde estaba. Me perdía, y sentía mucho miedo. ¡Y gritaba, gritaba...! Entonces aparecía alguien, me ayudaba y me calmaba. Hasta que me recogieron unas monjas católicas en su orfanato."\nAquestes monges són les que em fan veure quin sentit té ser catòlic. Elles allà, i nosaltres aquí. Sense cap necessitat de debats sobre crucifixos com el que he hagut de suportar aquest dimarts a CNN+.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 0:38 4 comentaris\nEtiquetes: Comunicació, Societat, Solidaritat\nFa dies que dono voltes a l’article que va sortir a El País sobre la guerra de mitres a internet. Aparentment només es tracta d’una campanya de l’integrisme catòlic per desprestigiar a un cardenal, l’arquebisbe de Barcelona Martínez Sistach (els principis polítics dels integristes sempre passen per davant de les seves suposades conviccions catòliques i obediència romana), i per recolzar la candidatura del bisbe de Terrassa Josep Àngel Sáiz per aterrar a Barcelona el 2012. Això diu El País. Bé.\nPerò probablement la cosa és més complexa. El cervell pensant de tota aquesta operació no és necessàriament un integrista, tot i que la complicitat d’aquests sectors ja li va bé. S’obté un doble benefici. D’una banda, es vol desprestigiar a Sistach per restar-li influència en el moment de decidir sobre el seu successor i, per tant, als candidats més propers al seu perfil moderat. I, d’altra banda, s’agita i es provoca als sectors que veuen a Sáiz Meneses com un retorn al carlisme i de passada li resten punts al presentant-lo com el líder natural de l’integrisme català. És a dir, mata dos (o tres) pardals d’un tret. I mentre ens tenen distrets, altres fan la feina de veritat per promocionar els seus candidats.\nPerò si a més quatre fanàtics amb accés a internet i poca feina aconsegueixen que sembli que Barcelona és una diòcesis tan desèrtica com dividida, això també contribueixen a argumentar a favor d’una solució a la successió de la metròpoli que no passi per cap dels sectors suposadament enfrontats. I a proposar altres candidats.\nResumint, que el qui alimenta aquesta operació, probablement ens està aixecant a tots la camisa. Tothom que hi entén sap que els bisbes no es fan a Internet ni als diaris; només són dos canals que s’utilitzen per filtrar-hi el què convé. En promocions episcopals, tots aquests blocs i webs que sembla que facin i desfacin bisbes només són blocs i webs utilitzats pels qui els fan i desfan de veritat.\nProva això és que m’expliquen que els il·luminats que es diuen ben informats des de fa tres anys alerten cada dos per tres de la imminència d’uns nomenaments per bisbes auxiliars de Barcelona. I que quan passen els dies i aquests auxiliars no surten diuen que és perquè ells mateixos ho han aturat. Si l’encerto, em penjo la medalla. I si no surt, diré que gràcies a la difusió del seu nom a Roma es van fer enrera. Si tingués més temps per perdre i no hagués de guanyar-me la vida, un dia provaria de fer el mateix. I jugar a despistar, com amb la foto de l’elefant.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 0:51 4 comentaris\nDilluns em vaig quedar de pedra quan en parlar de la memòria històrica vaig veure el cardenal Antonio María Rouco dient que “A veces es necesario saber olvidar”. I els màrtirs de la Guerra Civil? L’oblit pot ser una postura –encara que molt discutible- per superar un trauma històric, però no es pot defensar quan, amb justícia, s’ha protagonitzat l’esforç per recuperar la memòria de les víctimes de la persecussió religiosa. Si hi hagués d’haver oblit, hauria de ser per a tots. En aquest sentit, era molt més il·lustratiu el discurs d’ara fa un any del president Blázquez: “Deseamos que se haga plena luz sobre nuestro pasado: Qué ocurrió, cómo ocurrió, por qué ocurrió, qué consecuencias trajo. Esta aproximación abierta, objetiva y científica evita la pretensión de imponer a la sociedad entera una determinada perspectiva en la comprensión de la historia. La memoria colectiva no se puede fijar selectivamente”. Seria un exercici interessant que algú tingués temps de fer una comparativa entre un discurs i l’altre.\nPer això, aquest dimecres m’ha cridat especialment l’atenció l’editorial de La Vanguardia, un diari que no pot ser tillat d’esquerranós, nacionalista o laicïsta (és un dels pocs que manté dues pàgines setmanals d’informació religiosa i l’únic d’Espanya que té en nòmina un redactor especialitzat únicament en aquest tema). El seu "no" al discurs de Rouco és clar i contundent.\nPerò avui queda clar amb la reelecció de Martínez Camino com a secretari general de Conferència Episcopal Espanyola, que hi ha Rouco per estona. Encara que es repeteixi un resultat semblant a l'elecció del març del cardenal Rouco com a president: la meitat a favor, i la meitat en contra, com en el partit socialista francès. Al març va ser per dos vots i ara per poc més. I això que els nous bisbes els tria Rouco.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 17:51 2 comentaris\nEtiquetes: CEE, Història\nVam parlar amb el Centre d’Estudis Pastoral per organitzar amb Foc Nou una presentació del llibre del Josep Lligadas, el darrer premi Joan Maragall: La política dels cristians. No és la primera presentació que es fa però aquesta m’ha tocat a mi acompanyar l’autor. Serà dimarts.\nNo ha estat difícil preparar-ho perquè una gran avantatge dels llibres del Lligadas és que s’entenen, és a dir, que escriu perquè la gent l’entengui. La idea és fer-ho en format més entrevista que xerrada de l’autor. Aquestes són algunes de les preguntes que em sembla que poden ajudar a presentar algunes coses interessants del llibre.\n-Al principi del llibre dius “A Jesús no li interessa gens l’acció política”. Després d’això sembla que no tinguin gaire sentit escriure 177 pàgines sobre el tema. Fins i tot donaria arguments a la idea que els cristians s’han de preocupar de resar i anar a missa i poca cosa més, o que la política i el poder no són coses on s’hi han de barrejar els cristians... Realment als cristians els ha d’interessar la política?\n-Un punt bàsic del llibre crec que és quan descrius les prioritats de Jesús (Pàg. 47): “Un cristià, davant les realitats polítiques, difícilment podrà justificar tenir com a prioritats bàsiques unes altres que no siguin aquestes: que tothom pugui viure dignament, que la riquesa no s’acumuli en mans d’uns quants sinó que arribi a tothom, que desaparegui tota discriminació entre éssers humans, que els països víctimes de la fam i la misèria rebin tot allò que necessiten per tirar endavant... I això, amb accions concretes que ho facin realitat, no amb grans declaracions de principis.” Com arribes fins aquí? Amb l’Evangeli a la mà no es pot arribar a una conclusió diferent?\n-El que queda clar en el capítol sobre els criteris i les prioritats de Jesús és que no és possible la transposició directe de l’Evangeli a les accions polítiques concretes ni a cap partit. Suposo que és positiu, perquè sinó l’Evangeli seria només un manual d’instruccions o un conjunt de normes. Però és tan ampli el ventall d’opcions polítiques concretes pel que es pot optar des de l’Evangeli?\n-Finalment en el llibre també demanes una Església que tendeixi més a posar l’altra galta i donar també el mantell (Mt 5,38-42). No és una ingenuïtat?\nLes preguntes que trobeu a faltar, els hi podeu fer dimarts al CEP.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 0:15 2 comentaris\nEtiquetes: Llibres, Política\n“No es extraño que su Cope tenga tanta audiencia. Las páginas más visitadas de internet son las pornográficas y la revistas con más tirada las del corazón. Es lo que vende. ¿Quien es el responsable de este gran éxito eclesiástico? A Jiménez Losantos, que de santo no tiene nada, y al que sus enemigos, que son bastantes, le llaman el minigoebbels o el talibán, ¿quién le auxilia? ¿Quien apoya a este escuperencores que acumula ya seis condenas judiciales por mentir y difamar? Pues el cardenal Rouco, nunca está cuando se le piden cuentas sobre los ataques que reciben desde la emisora de los obispos el cardenal de Barcelona (abortista!), el Nuncio (masón!), o el Rey (abdica!), pero siempre está para conseguir que la Conferencia Episcopal renueve el contrato a Losantos i a César Vidal.”\nLa meva pregunta és: si un dia escric que acabeu de llegir, creieu que si treballés per la Cope duraria cinc minuts més en el meu lloc de treball? O que alguna vegada arribaria a trobar feina a l’arquebisbat de Madrid? Doncs veient el que es diu a la Cope, es veu que si. Es pot treballar a la ràdio dels bisbes, mofar-se d’un cardenal i fins i tot fer bromes d’alt nivell amb els cognoms que han tocat. Somos libres para eso.\nBé, posat de nou al tema COPE si no teniu res a fer durant les properes dues hores us recomano veure els vídeos de la compareixença de dimecres del president de CAC al Parlament de Catalunya. Si no teniu temps per seguir aquesta classe pràctica sobre com afrontar amb èxit una compareixença parlamentària, els minuts d’or estan en la intervenció del conseller del CAC nomenat a proposta del PP, i la primera resposta del president del CAC a les intervencions del portaveus dels grups.\nCrec que els parlamentaris encara no s’han refet de la distinció entre l’espiritualitat cistercenca i la benedictina.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 1:45 1 comentaris\nRevisant correus endarrerits m’apareix la notícia d’una enquesta presentada fa uns dies per la Fundació Bertelsmann a la qual no hi havia prestat gaire atenció. M’ho remiro i, tot i que a internet no trobo l’estudi complet per valorar-lo gaire, veig el de sempre: cadascú utilitza les dades i titula com li sembla millor. Per exemple, una notícia destaca la davallada de la practica catòlica a Espanya; cap novetat perquè les periòdiques enquestes del CIS fa anys que ho detecta. Entre els joves és pitjor. Altres diaris remarquen el trencament amb la jerarquia. I en una altra notícia el titular intenta salvar els mobles.\nPerò el què realment m’ha cridat l’atenció és que en aquesta darrera notícia apareix al final una cita del cardenal Kasper que no se sap d’on ha sortit. No l’he trobada en cap altra notícia. S’ha de suposar que la recull alguna nota de premsa sobre l’estudi. El president del Pontifici Consell per a la Unitat dels Cristians afirma: "Yo pensaba que España era un país con un fuerte sello religioso-católico. Uno tiene la imagen de la gran cultura cristiana, que nos acompañó durante siglos. Duele mucho ver cómo disminuyen estas cifras, y uno se pregunta automáticamente cuál puede ser el motivo".\nDoncs això, falta que algú li expliqui quin és el motiu. Però es veu que a Roma ja saben que Espanya també se secularitza.\nEtiquetes: Espanya, Societat\nAdolfo Nicolás a Catalunya. El jesuïta globalitzat\nAquest dimecres el superior general de la Companyia de Jesús ha aterrat a Catalunya (ho havia de fer dimarts al vespre però la vaga italiana ho va impedir). Primera estada oficial d'Aldolfo Nicolás al que també és casa seva, on va viure de nen i va aprendre el que ell diu “català de carrer” que ha conservat.\nL’estada té la part de simbolisme ignasià amb la visita a Montserrat i a la Cova de Manresa i institucional per celebrar el 50 anys d’ESADE i els 40 del centre educatiu dels jesuïtes a la barriada de Bellvitge. Dues potes del treball dels jesuïtes a Catalunya. Aquest dijous presideix una missa als jesuïtes de Casp. Trobareu tots els detalls, fotos i documents en la web sobre la visita.\nEl provincial de Catalunya, Lluís Magriñà, l’ha definit encertadament com un home globalitzat, pels seus orígens castellans, formació europea i vida asiàtica. Es veu clarament en les seves argumentacions, més circulars que cartesianes. I més inspiradores, que dogmàtiques. En la roda de premsa d’aquest dimecres al matí s’ha demostrat que van encertar amb la seva elecció. Aquí teniu un molt bon recull.\nAquest dijous a Bellvitge podrà desplegar l’ideari dels jesuïtes sobre l’educació i a ESADE ha fet un discurs de nivell on els ha plantejat una alta exigència de compromís social. I dos missatges que deixat contestant a algunes preguntes del públic. Arran de la seva experiència asiàtica, ha dit que hem parlat massa de Jesús com a Veritat i que s’hauria de presentar més Jesús com a camí: “la única cosa que arriba al món asiàtic és el que nosaltres som”. I la darrera pregunta sobre què diria a un jove que vulgui ser jesuïta: “que vingui amb gran desitjos, no de coses per a ell, sinó per a coses més grans”. Com el món.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 1:04 5 comentaris\nEtiquetes: Món, Pastoral, Personatges, Religiosos\n“arrebatar. (De rebatar). 1. tr. Quitar con violencia y fuerza”. Això és el que diu la RAE sobre el verb arrebatar. El que utilitza la COPE per dir que “El CAC arrebata a la Cadena COPE dos de sus frecuencias en Cataluña para enmudecer nuestra voz en Lérida y Gerona”.\nAnem a pams. A un li poden prendre una cosa que és seva o a la que hi té dret. A mi em poden arrebatar el dret a practicar la meva religió o, si voleu, la ràdio que tinc a la tauleta de nit o el descompte que em fan a la Renfe per família nombrosa. Però ningú no em pot arrebatar la direcció de la revista Foc Nou, perquè és una concessió temporal; els mateixos que m’hi van posar, tenen el dret de treure’m. Doncs, bé, a la COPE no li han tret res, perquè no era seu. Tenien unes freqüències en proves, hi ha hagut un concurs públic on s’han presentat 73 empreses i poc més de vint han aconseguit alguna llicencia. Res tret amb força o violència.\n“enmudecer. (De en-, mudo y -ecer). 1. tr. Hacer callar”. Una altra cosa que no diu la COPE i que es pot comprovar en la seva mateixa web: a Lleida tenien dos freqüències (1 i 2), i a Girona dos més (1 i 2). A Lleida no es consolida la de la COPE i a Girona la de Cadena 100. Per tant, continuen tenint una freqüència a cada ciutat perquè Losantos continuï clamant contra la classe política i la societat catalana. Mut, no quedarà. Per ara només l'ha fet callar les condemnes dels tribunals, que ja n'hi ha unes quantes. El que deixarà de tenir la COPE és una plataforma extra per la cadena musical. Per tant, perden una via de negoci, però no la seva capacitat de continuar anunciant la “Bona Nova” a Catalunya.\nI tercera cosa que no diu la COPE, potser la més important. Com a ràdio de la Conferència Episcopal haurien d’estar més que satisfets que els seus patrons, que són els bisbes, aconsegueixin noves freqüències a Catalunya. S’ha remarcat poc el què ha representat aquesta concessió de freqüències per l’Església a Catalunya: 4 noves freqüències per Ràdio Estel de l’arquebisbat de Barcelona (Fundació Missatge Humà i Cristià), 3 noves freqüències a Ràdio Principat del bisbat d’Urgell (Ens de Comunicació S.L.), que emet en cadena amb Ràdio Estel; i per més inri, una a La Seva Llar El Seu Mon S.L. participada principalment per l’empresa controlada pels benedictins de l’Abadia de Montserrat. Ni en els millors temps del catòlic president Pujol (que ja va concedir les primeres freqüències a Ràdio Estel) s’hauria pogut esperar tant. Ha arribat en temps d’un suposat govern de “menjacapellans” i amb la primera concessió d'un organisme regulador independent. I tot amb un membre del CAC que havia estat director i amic de Ràdio Estel, fins el dia que el cardenal Carles va treure a patades tot el seu equip.\nCom a catòlic no puc estar més content. I si els de la COPE fossin més catòlics que agitadors, també ho haurien d'estar, per l’augment de la presència de l’Església en les ones catalanes. Arrebatar i enmudecer, no és el que li han fet ni a la COPE, ni l'Església, que és el que ens interessa.\nPD: En el post de dissabte trobareu el vídeo de Pié i Calduch amb el Cuní. Mitja hora de Paraula de Déu a TV3.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 0:10 9 comentaris\nEtiquetes: Catalunya, CEE, Comunicació\nJa fa uns dies que s’ha acabat el Sínode sobre la Paraula de Déu a Roma. Salvador Pié i Núria Calduch entre els experts, junt amb un altre català, Josep M. Abella, superior general dels claretians. Personalment no l’he seguit gaire, però ara em poso a preparar el Foc Nou sobre el tema. El que ja veig és una certa moguda a l’Església catalana per la recepció del Sínode. Ja es va fer un seminari pels professors de Facultat de Teologia de Catalunya i ara el 4 de desembre es farà un acte obert al Seminari a les 7 de la tarda. Només és el primer dels que s'han previst.\nDilluns, a més, en parlaran tant Pié com Calduch als matins de TV3. Espero poder posar l’enllaç. Està bé que un magazine matinal s’interessi per aquests temes.\nTot el que sigui parlar de Paraula de Déu, és benvingut.\nPD: aquí està el vídeo de dilluns.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 9:11 2 comentaris\nEtiquetes: Pastoral, Vaticà\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 20:23 0 comentaris\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 20:26 0 comentaris\nSortint d’una enclaustració per enllestir un informe que m’havien encarregat, retorno a la vida virtual. Visitant la Blocsfera Cristiana topo amb dos articles sobre l’Andreu Oliveras. Doncs jo també el conec. I comentant el cas descobreixo que molta gent coneix un capellà discret com ell. I tothom el coneix pel bé que ha fet. Ara l’acusen d’entrar droga a la presó. Kafkià. A més, ja ha rebut la seva condemna pel seu "error": haver de deixar d’acompanyar els presos i ajudar-los a la seva reinserció. Perdre una de les dedicacions que l’entusiasmava. Els qui volien treure-se’l de sobre, ja ho han aconseguit.\nEl que li ha passat a l’Andreu és com si en la paràbola del bon samarità algú canviés el final i l’hostaler truqués a la policia per denunciar al samarità acusant-lo de segrestar un home ferit i indefens.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 21:19 7 comentaris\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 22:43 0 comentaris\nM’arriba per segones que l’Oriol Domingo de La Vanguardia ha obert finalment un bloc. I no m’avisa perquè em prepari! Ara si que tinc competència de veritat. Benvingut al club.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 0:46 1 comentaris\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 20:27 0 comentaris\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 23:37 0 comentaris\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 9:01 0 comentaris\nUn dia gris a Barcelona. El bisbe Joan Carrera està ingressat a la Vall d’Hebron greu amb un pronòstic indeterminat. Aquest matí estava al Santuari del Miracle de Solsona amb un grup de seminaristes i l’han ingressat d’urgència a Manresa. Hem esperat el comunitat de l'arquebisbat.\nEn els seus 78 anys és un privilegi de l’Església a Catalunya. Capellà des el 1954 ha estat a diverses parròquies de la perifèria de Barcelona, ha promogut obres socials i cooperatives, ha estat capdavanter en la pastoral obrera, ha exercit honestament el compromís polític i la promoció dels drets humans, ha treballat per la cultura i ha fet florir iniciatives editorials com Nova Terra, ha escrit i ha analitzat lúcidament la nostra realitat pastoral i social, ha teixit complicitats cíviques entre l’Església i la societat, ha patit pels mitjans de comunicació eclesials, ha fet la vida diocesana de Barcelona més engrescadora amb el seu episcopat com a auxiliar.\nMolta feina que mai se li ha agraït prou. Però tot això ja ens ho ha regalat.\nDissabte matí: espera de com van passant les hores i la resposta al vessament cerebral. Fins dilluns no hi haurien d'haver novetats i una possible intervenció quirúrgica. "De qui em fio realment és de Jesucrist", té escrit el bisbe Carrera.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 17:50 0 comentaris\nMa mare em diu que mossèn Bigordà fa 80 anys. Aquest dissabte a les 8 del vespre per celebrar-ho fan una missa a Sant Medir, la parròquia de Barcelona on ha estat vinculat més de 40 anys i on va continuar l’obra iniciada per mossèn Amadeu Oller. Intentaré no arribar-hi tard.\nLa majoria tenim darrera la nostra història de fe la trobada positiva amb algun o amb alguns capellans. No explicaré ara batalletes però en el meu cas és evident que mossèn Josep Bigordà està en aquesta llista. Capellà i periodista.\nPerò a més, mossèn Bigordà representa una generació de capellans que ara arriben, s’acosten o passen dels 80 anys (una edat que, d’altra banda, eclesiàsticament és la més fructífera si tenim en compte que és l’edat habitual dels papes). És una generació a qui cal agrair molt. Van entendre en la fredor nacionalcatòlica que el què convenia era una altra cosa. Van estar amb la gent; van ser els qui van carregar –o es van avançar- amb la recepció real del Vaticà II contra el mateix parer de la jerarquia franquista (bona part més franquista que catòlica); a Catalunya van ser els qui van obrir les portes als immigrants i van fomentar la seva acollida espiritual, humana i material; van aixoplugar els moviments de llibertat; van apuntalar la cultura en un règim d’ignorants; van defensar la llengua catalana i van respectar la dels qui no la parlaven... Bigordà, Vidal Aunós, Batlles, Alemany i tants que em deixo o no conec. Són capellans que han mantingut un elevat prestigi del capellà en el món social i cultural i que han fet molt de bé espiritual.\nPodem dir que tot això és història i que ara convé una altra cosa. I que amb alguna cosa també es deurien equivocar. Sobretot es van equivocar si el que volien era fer carrera eclesiàstica. En això van fracassar estrepitosament, però era precisament el què no buscaven. I a més, convingui el què convingui ara, si avui pot convenir alguna cosa és perquè capellans com ells van fer possible que no haguem tancat definitivament la barraca i que no haguem d’abaixar el cap quan es parla del què han fet els cristians per aquest país.\nFelicitem-lo, felicitem-los i felicitem-nos-en.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 0:18 4 comentaris\nEtiquetes: Barcelona, Pastoral, Personatges\nUns anys més tard del què hauria estat desitjable i de què fos una evidència per a molts, avui arriba un gran nomenament, beneït pel palau episcopal. Ara en Jaume Aymar com a nou responsable tindrà feina per recuperar oients a Ràdio Estel i a Catalunya Cristiana recuperar lectors. Una bona elecció per als mitjans de comunicació de l'arquebisbat de Barcelona. Té Ràdio Estel al cap abans que la fundessin i sempre ha ajudat aquella casa tant com l'han deixat.\nEl què en penso ja ho vaig poder escriure aquí, tot i que ara s’hauria d’actualitzar. De fet, dels despropòsits que ha patit Ràdio Estel i Catalunya Cristiana se’n podria fer un llibre.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 23:33 1 comentaris\nEtiquetes: Barcelona, Comunicació, Tarraconense\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 0:12 4 comentaris\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 13:01 0 comentaris\nAquest dissabte ha sortit a l’Osservatore Romano la llista d’experts i convidats al Sínode de bisbes sobre la Paraula de Déu que es farà a Roma a l’octubre (trobareu la llista a la pàgina 23). Entre aquests nomenaments de Benet XVI hi ha dos catalans com a experts, el capellà i teòleg Salvador Pié Ninot i la religiosa y biblista Núria Calduch Benages, tots dos de Barcelona i ara professors a la Universitat Gregoriana de Roma. A part del coneixement personal, molts els recordaran per la seva bibliografia acadèmica i de divulgació. És un bon reconeixement.\nIgnoro el perfil de molts noms de la llista, però en general sembla prou equilibrada, especialment entre els convidats on hi ha una mica de tot. Això és important perquè aquests Sínodes no capgiren la vida de l’Església, però si que marquen una tendència de cap a on van les coses. I posar de veritat la Paraula de Déu en la centralitat de l’Església i dels cristians no és poca cosa.\nTambé són trobades on es parla molt i es veu a molta gent. I sabem que la vida vaticana s’acaba resolent en funció de a qui coneixes i a qui no. O sigui, que sempre és millor tenir-hi un peu a dins que a fora. I tots els de la llista, ja estan a dins.\nA un altre nivell, també llegint l’Osservatore també trobo d'aquest dimecres un article del cardenal Martínez Sistach arran de la visita del papa aquest diumenge al santuari de Bonaria a Sardenya sobre les seves vinculacions d'aquesta advocació mariana amb Catalunya.\nSembla una bona setmana pels catalans al Vaticà.\nPublicat per Jordi Llisterri i Boix a les 19:49 0 comentaris\nEtiquetes: Tarraconense, Vaticà


La ramaderia i l’agricultura, sectors estratègics que agonitzen a Balears\nLa classe política està més pendent de la immediatesa de les xarxes que dels problemes estructurals\nActualitzada el 08/05/2016 01:13\nDe les 311 vaqueries que hi havia a Mallorca fa 20 anys, avui en resisteixen 20. El dossier que presenta el diari aquest diumenge repassa com, amb l’excepció de Menorca, les Balears assisteixen a una pèrdua constant i progressiva de l’activitat ramadera, i del camp en general. Convertides en agroturismes, supermercats o directament abandonades, les vaqueries són un veritable monument a la transformació que ha patit el món rural, i que va estrictament en el sentit contrari del que suposadament pretén la societat, que és mantenir un equilibri entre les activitats econòmiques, i afavorir la preservació del paisatge i la producció i la indústria local. Però el que passa amb el camp no és fruit d’un dia, sinó la collita recollida després de dècades d’enlluernament per un model d’aprofitament del territori que es basa en l’enriquiment ràpid. Aquesta mateixa setmana, un tribunal va tombar les aspiracions econòmiques de dues promotores que havien volgut aprofitar-se d’un dels intercanvis desproporcionats que acollia el Pla territorial de Mallorca, i que consistia, precisament, a cedir una vaqueria abandonada i, a canvi, poder urbanitzar 35 hectàrees del terreny.\nAquest és el joc pervers que respon a la temptació recurrent. Malbaratar el recurs territorial per obtenir rendiments estratosfèrics convertint en cases les pastures. Tan difícil és resistir-se com essencial que Balears ho aconsegueixi, i posi en valor i faci viable d’una vegada el seu sector primari. Les explicacions dels que encara hi aguanten, avui també al dossier, demostren que res no és atribuïble a una sola causa. Lamenten que el sector turístic, basat en gran part en un model quantitatiu i de reducció de costos, hagi ignorat per sistema no ja la llet, sinó tots els productes del camp illenc. No es pot obligar ningú a posar productes locals a la carta i als bufets, però ha de ser especialment dolorós per als pagesos i ramaders veure que la seva contribució a la conservació del paisatge que admiren els visitants no obté premi.\nPer si encara no fos prou, l’edició d’avui també ens mostra com a poc a poc torna el totxo i l’activitat immobiliària, que els poders públics s’havien proposat evitar en gran mesura per tal de diversificar i fugir de la dependència del binomi construcció-turisme. Però una classe política més pendent de la immediatesa de les xarxes socials que omplen de ‘selfies’ que d’afrontar els problemes estructurals no sembla haver posat, ni ara ni en el passat, tot l’esforç en el fet de salvar el camp. Cal exigir als nostres representants que posin per fi remei a aquest desànim dels qui encara resisteixen heroicament fent feina com a pagesos o ramaders.


Sánchez a Iglesias davant l'amenaça d'eleccions: "Tenim els vots, els escons i el programa"\nEl president del Govern en funcions i líder del PSOE, Pedro Sánchez, ha exhibit aquest dissabte des de Toledo el suport amb què compta dins del seu partit per enfrontar-se a una repetició de les eleccions el 10 de novembre abans de conformar un Executiu inestable de la mà d'Unides Podem.\nEn una intervenció davant centenars d'alcaldes, regidors i representants municipals del PSOE congregats al Palau El Greco, Sánchez ha carregat sobre la formació de Pablo Iglesias tota la responsabilitat d'evitar la repetició dels comicis.\nAquests són els possibles noms de Podem per a alts organismes\nPromeses, promeses, promeses, diu Pablo Iglesias\n"Tenim els vots, els escons, el programa comú progressista. L'única cosa que necessitem, i és al que convido Podem, al fet que doni un pas endavant, desbloquegi i tinguem una investidura per a una legislatura progressista i govern progressista ", ha reclamat.\nSánchez no només busca que Podem li permeti superar la investidura, sinó que es comprometi a garantir l'estabilitat del seu govern, per aquest motiu li hagi ofert acordar un programa comú amb 370 mesures que, diuen els socialistes, estan disposats a pactar, malgrat que l'hi han donat ja molt definit. Abans de conformar un Executiu inestable que es vegi abocat a convocar eleccions en sis mesos o un any, la cúpula del PSOE trasllada que és preferible repetir les eleccions ara.\nAquesta convicció, estesa en el si del partit i que per tant transcendeix a l'entorn més pròxim a Sánchez, s'ha encarregat de verbalitzar el president de Castella-la Manxa, Emiliano García-Page, que ha agraït a Sánchez no estar pensant en "demà" , sinó en "demà passat".\n"La gent avui valora que no vulguis ser president de qualsevol manera i a qualsevol preu", ha subratllat García-Page, que assegura que els socialistes no volen repetir unes eleccions que ja van guanyar ni donar "segones oportunitats per a l'extrema dreta". "El que volem és normalitat institucional i una agenda progressista" que el PSOE, ha dit, està disposat a pactar amb altres partits.\nAra bé, García-Page també ha deixat clar que el PSOE, encara que no vulgui eleccions, "sempre està preparat si cal demanar de nou la confiança de la gent" i la investidura no pot ser "a qualsevol preu".


Neteja de la pell facial amb làser. Ressenyes, preu de blanqueig, rejoveniment, contraindicacions\nNeteja de la pell facial amb làser. Preu de blanqueig, rejoveniment, contraindicacions\nNeteja de cares\nBlanquejament facial amb làser\nProcediments assistencials després\nVídeo sobre la neteja facial amb làser\nLa neteja de cares amb làser és una de les més importants demanaven procediments cosmèticsdirigit a alleujar la pell d’una major greixor, eliminar comedons, reduir els porus i eliminar tots els signes d’envelliment precoç. Ja després del primer procediment, es nota com el to de la pell es torna més suau, el to de l’epidermis augmenta significativament. No podreu fer el tràmit vosaltres mateixos a casa; necessitareu l’ajut d’un professional. La neteja de la pell facial amb làser es realitza amb equips especials.\nUn potent feix de llum penetra fàcilment a la capa superior de l’epidermis, escalfant les cèl·lules, alliberant-les de l’excés de fluid i, després d’assecar-se, es rebutgen. Aquest efecte del làser ajuda a netejar la coberta de l'excés de greix i brutícia. La profunditat de penetració dels raigs la determina el cosmetòleg i depèn de les tasques establertes per l’especialista. Podeu fer una neteja superficial o profunda. Hi ha diversos tipus de neteja de la pell facial amb làser.\nTots ells i les seves característiques es descriuen a la taula següent:\nTipus de neteja Característiques: Preu\nFraccional Es tracta d’una pell menys dolorosa i traumàtica. L'impacte es produeix en sentit puntual i el tractament cobreix petites zones de la cara. Aquesta característica de la tècnica fraccionària ajuda a processar només les cèl·lules danyades sense afectar a les sanes. La durada de la manipulació no és superior a mitja hora. Dins de 200 rubles.\nCarboni El raig làser es combina amb gel de carboni, gràcies al qual és possible realitzar una neteja d’alta qualitat i normalitzar les glàndules sebàcies. Les capes profundes de l'epidermis no estan danyades. La manipulació acaba amb un efecte tèrmic que ajuda a estimular la pell per a una ràpida recuperació. La durada de la manipulació és de 30 minuts. Dins de 1500-2000 rubles.\nRefredat S’utilitza per anivellar el relleu, es realitza amb un feix làser d’acció suau. L’impacte és superficial i protegeix contra l’aparició de petites ferides. Al voltant de 1000 rubles.\nCalent Es realitza mitjançant un làser de carboni que "crema" certes capes de l'epidermis. Aquest mètode accelera els processos metabòlics, però hi ha una alta probabilitat d’infecció. La manipulació es realitza en sentit puntual. 1.500 RUB\nErbi Permet eliminar només les cèl·lules mortes, la manipulació es realitza ràpidament, per tant, està contraindicada per a persones amb lesions a la pell. 1800 RUB\nCarboxílic Es diferencia en el fet que, a més de l’exposició amb làser, també s’emet diòxid de carboni, que té un efecte positiu en la renovació de les cèl·lules de la pell. RUB 3000\nLa neteja amb làser es diferencia de la peeling mecànic perquè no exfolia les cèl·lules mortes, sinó que evapora la capa superior. El feix de llum làser penetra fàcilment a les capes profundes de l’epidermis, actuant sobre el col·lagen envellit i estimulant la regeneració cel·lular dels teixits. La calor que emeten els feixos làser ajuda a reduir les fibres de col·lagen, renovant-se així. L’objectiu principal del tractament amb làser és suavitzar la pell, restablir-ne l’elasticitat, la textura i el to uniformes.\nSi la neteja de la cara es realitza correctament, es noten immediatament els seus beneficis:\nes normalitza el treball de les glàndules sebàcies;\ns'elimina la brillantor oliosa;\nel to de la pell és uniforme;\nla gravetat de les cicatrius es redueix significativament;\nno calen remeis addicionals;\nel nombre mínim de manifestacions indesitjables;\nmillora el to de la pell;\nles taques de l’edat s’il·luminen;\ns'eliminen totes les cèl·lules mortes;\nles arrugues imitades no són tan pronunciades;\nmillora l’absorció de components útils dels cosmètics.\nEl procediment també té desavantatges:\ndesprés del procediment, s’observa un to de pell inflamat de color rosa durant diversos dies;\nel procediment és car, no tothom s’ho pot permetre.\nLa neteja facial amb làser és adequada per a pells greixoses i mixtes. Per a les dones amb pells combinades, el procediment només es realitza a les zones amb major producció de sèu, ja que les sanes no es veuen afectades.\nEs recomana dur a terme el procediment en diversos casos:\ntaques negres a la pell;\nacne desencadenat per la presència d'un àcar subcutani;\ncicatrius per cirurgia, traumatisme, acne;\nimitar les arrugues;\ndisminució del to;\nEs recomana blanquejar amb làser en aquests casos:\npell desigual a causa de l'exposició a la llum solar;\npigmentació provocada per una conducta incorrecta dels procediments del cosmetòleg;\ntaques que han aparegut a causa d’un desequilibri en el fons hormonal;\npigmentació manifestada al lloc de l'acne;\nzones fosques de la pell causades per medicaments;\nla formació d’illots de melanina.\nPer evitar el desenvolupament de complicacions, no es realitza neteja en aquests casos:\nportar un fetus i alletar;\nformes agudes de malalties cròniques dels òrgans interns;\ncurs greu de la malaltia, acompanyat de febre alta i baixa immunitat;\nEl rejoveniment amb làser no es pot realitzar en aquests casos:\nformes agudes de malalties del cor;\nmala coagulació de la sang;\nuna erupció infecciosa al lloc de l'aplicació làser;\nhipertensió i hipotensió;\nedat abans dels 18 anys i després dels 60 anys.\nEl procediment de blanqueig amb làser està contraindicat per a:\nportar un nadó i alletar;\npatologies del sistema circulatori;\nlesió per herpes a la zona de manipulació;\nun bronzejat adquirit recentment;\nprendre medicaments que augmentin la sensibilitat de la pell a la llum ultraviolada.\nCom que el procediment té diverses contraindicacions, és millor consultar un especialista abans d’utilitzar-lo. Si té dubtes, enviarà els diagnòstics.\nAbans de tornar a fer superfície làser, heu de preparar-vos adequadament per reduir el risc de complicacions:\nLes cremades solars s’han d’excloure 2 setmanes abans del procediment.\nTambé heu de rebutjar qualsevol tipus de neteja de la pell facial.\nDeixi de prendre certs tipus d’antibiòtics.\n72 hores abans del procediment, no utilitzeu un fregall amb partícules grans i que contingui alcohol.\n3 dies abans del procediment, excloeu les visites al bany, a la piscina i a la sauna.\nPer a algunes dones, els experts recomanen prendre medicaments antivirals abans de sotmetre's al procediment, cosa que ajudarà a reduir el risc de desenvolupar malalties com l'herpes. Comencen a prendre medicaments una setmana abans del procediment.\nLes manipulacions amb làser només es duen a terme després d’un examen exhaustiu per part d’un especialista que pot descartar contraindicacions. Si es detecten danys a la superfície de la pell, la neteja s’ajorna a un altre dia. Si no hi ha prohibicions sobre el procediment, el cosmetòleg aplica un agent especial a la pell mitja hora abans de la manipulació, cosa que ajuda a transferir fàcilment el procediment sense dolor ni molèsties.\nNeteja de la pell facial amb làser pas a pas:\nTots els residus de cosmètics s’eliminen amb formulacions suaus especials.\nSi la pell és sensible, l'esteticista pot aplicar una compresa tèrmica abans de la manipulació.\nA més, la pell es tracta amb una composició antisèptica.\nNeteja de la pell facial amb làser. Preparació abans del procediment.\nEl raig làser s’ajusta a la potència necessària (depèn de la complexitat de la tasca i del tipus de pell) i s’inicia el tractament de les zones cutànies amb problemes greus, mentre que la capa superior de la pell no es fa malbé.\nDesprés de la neteja, s’aplica una màscara a la pell per ajudar a alleujar la irritació, hidratar l’epidermis i calmar.\nL’últim pas de la neteja és l’ús d’un nutrient que ajudi a iniciar processos de regeneració i a transportar els nutrients a l’interior de l’epidermis, perquè la majoria desapareixen durant l’ús del làser.\nPer netejar qualitativament la pell, necessiteu almenys 5 procediments, els intervals entre manipulacions són de 30 dies com a mínim. El cost d’una sessió pot variar de 2 a 5 mil.\nLa manipulació es realitza segons el següent algorisme:\nLa pell de la cara es neteja amb un exfoliant o qualsevol mitjà amb propietats exfoliants.\nS’aplica un agent analgèsic a la pell; alguns pacients poden experimentar una lleugera sensació de formigueig.\nL’especialista, ajustant el làser a la freqüència desitjada, tracta la pell de la cara afectant l’escot i el coll.\nDesprés de l’exposició al làser, la pell es tracta amb una composició emol·lient.\nL’especialista aconsella una atenció addicional durant el període de recuperació.\nPer obtenir el màxim efecte, haureu de realitzar almenys 5-6 procediments, la recuperació es realitzarà en un termini de 1-2 dies. Una sessió té una mitjana de mitja hora. El cost del procediment varia dins dels 2000 rubles.\nLa neteja làser de cares es realitza de la següent manera:\nla pell es neteja de cosmètics, es tracta amb una composició antisèptica;\nsi la pell presenta un nivell de sensibilitat augmentat, s’hi aplica una crema amb propietats analgèsiques durant 20 minuts i després s’elimina;\nels equips làser s’ajusten segons el tipus de pell;\nprotegir els ulls amb ulleres;\nl’afecció s’acosta a la pell de la cara i dóna un impuls a curt termini;\ndesprés que la pell es refredi;\ndesprés de tractar totes les zones de la pell, apliqueu un sedant.\nPer netejar qualitativament la pell, heu de fer uns 6 procediments en intervals de 10 a 20 dies. La durada varia entre 15-45 minuts. El cost és de 1500 rubles.\nPer evitar complicacions greus, cal seguir algunes recomanacions després del procediment:\nal matí després de la primera manipulació, s’ha de rentar amb aigua mineral, amb la seva ajuda es pot restaurar el to de la pell i alimentar-la amb macro i microelements útils;\nnetejar la pell només amb productes sense alcohol per evitar la dessecació;\ndurant uns dies val la pena renunciar a l’ús de begudes alcohòliques, aliments salats i dolços, perquè aquests productes alenteixen el flux sanguini i afecten negativament els processos metabòlics, el procés de recuperació s’alenteix;\nno utilitzeu cosmètics que obstrueixin els porus durant diversos dies: fonament tonal;\nlimitar el temps passat a l’aire fresc, ja que el vent, el fred i la calor tenen un efecte negatiu sobre l’epidermis;\nen sortir al carrer, apliqueu un agent protector UV contra la pell;\nno utilitzeu exfoliants i pells durant 2 setmanes, aquests productes poden danyar la pell delicada;\ndesprés de la manipulació, està prohibit visitar el solàrium, el bany, la piscina.\nEl període de rehabilitació després de netejar la cara dura unes 2 setmanes.\nDurant el període de recuperació, l'esteticista pot recomanar l'ús de certs medicaments:\nPantenol. Ajuda amb cremades.\nSolució antisèptica. Han de netejar-se les mans abans de realitzar tractaments de cura de la pell després de la neteja amb làser.\nSolució salina.S'haurien de rentar la cara després de sotmetre's al procediment per evitar el desenvolupament de la infecció.\nGel Solcoseril. Ajuda a la curació ràpida.\nLa neteja de la pell proporciona un efecte a llarg termini que pot durar fins a 5 anys. Els primers resultats es noten en un termini de 2-3 setmanes després de la primera manipulació, l’efecte final es pot veure en un termini de sis mesos i depèn del nombre de procediments. Les cicatrius, post-acne, pigmentació es tornen menys visibles o desapareixen completament després del ressorgiment.\nSi no observeu la seguretat mentre es neteja la cara amb un làser, es poden produir complicacions greus:\nDurant el procediment, és possible un dany greu a la còrnia i la retina de l’ull. És per això que s’han d’utilitzar ulleres durant la neteja.\nLa hiperpigmentació es pot produir en persones amb pell fosca. La complicació és temporal.\nLa hipopigmentació es produeix en persones sotmeses a un procediment dirigit a destruir la melanina. La complicació és temporal.\nL’aparició de petites bombolles s’observa en aquells que estan tatuats amb un làser, i tot a causa de cremades tèrmiques. La complicació es tracta amb medicaments i desapareix.\nLa teràpia amb làser pulsat pot causar hematomes. Passa sol en 2 setmanes.\nLa cicatriu és la complicació més perillosa observada en persones amb tendència a formar cicatrius queloides.\nLa neteja profunda de la pell pot desencadenar un llarg procés de curació. També es pot desenvolupar fibrosi.\nSi apareixen complicacions, és millor demanar ajuda a un especialista que li prescrigui la teràpia correcta.\nLa neteja facial amb làser és un procediment eficaç dirigit a rejovenir, netejar i blanquejar la pell. Aportarà el màxim benefici només si realitzarà el procediment un especialista qualificat, que nomenarà prèviament un diagnòstic i exclourà totes les contraindicacions. Les complicacions no apareixeran si al primer malestar us dirigiu a un dermatòleg i inicieu un tractament complex i adequat.\nCom netejar la cara amb un làser:\nOli d’oliva antiarrugues per a la cara. Ressenyes, com s'utilitza en lloc d'una crema, els beneficis i els perjudicis, com tensar la pell de les parpelles amb màscares a casa\nCom eliminar els pèls de la cara, el pit, les cames, el cos, els llocs íntims. Una manera eficaç per sempre\nProductes aprimadors eficaços a les farmàcies: diürètics, populars, els millors segons comentaris: Slimmer, Turbofit, Mangosteen, Guarchibao, Thalia


tallers | Casal Popular de Castelló\nTaller d’Autodefensa Digital\nEl Comité Pandereta casaler està “on fire”. Aquesta vegada ens porta un taller d’autodefensa digital, el proper 6 de febrer. Tractarem temes generals i conceptes bàsics com: seguretat, privacitat, programari lliure, etc. Bloc I INTRODUCCIÓ. La xarxa d’Internet i els seus perills.Bloc II PROGRAMARI I CULTURA LLIUREa internet.Bloc III TECNOLOGIES MÒBILS. Com ens afecten.BLOC IV…\n25 de gener de 2016 in Casal Popular, tallers, Tot.\nDe cara al pròxim 25 de novembre, dia internacional contra la violència de gènere, des del Front d’Estudiants per la Universitat Pública hem organitzat unes jornades feministes. Aquestes iniciaran amb un taller feminista, sota el nom “L’amor romàntic com a ferramenta patriarcal”, el pròxim dilluns 23 a les 18:00 a l’aula HA0105AA d’Humanes. Finalment, el…\n20 de Novembre de 2015 in feminismes, feup, Moviments, tallers, Tot.


Sóc feliç — Dàmaris Gelabert\nSóc feliç, és una nova proposta de la companyia de la Dàmaris Gelabert per a la temporada 2020-2021.\nUn homenatge a les arts escèniques: música, titelles, circ, dansa… i la màgia del teatre, on tot és possible.\nLa Caterina i la Dàmaris comencen el seu espectacle musical al teatre, com moltes altres vegades, però en aquesta ocasió una visita molt inesperada canviarà el rumb de la representació.\nUna preciosa història sobre allò que ens fa feliços, sobre l’amistat, l’entrega als altres, els camins equivocats que cal redreçar i l’amor al teatre.\nAmb sorpreses i complicitats entre els que són a l’escenari i el públic, implicat des del primer moment en una aventura divertida, excitant i emotiva.\nComparteixen escenari amb la Dàmaris, la simpàtica i fidel Caterina i un virtuós David Cuspinera.\nCom sempre, la música esdevé l’eix transversal, amb una orquestració brillant interpretada en directe per tres músics excepcionals sota la direcció musical de l’Àlex Martínez.


Pastoret de José Ortells del Termet compleix cent anys | Castellón Información\nVa ser la primera escultura que va regalar José Ortells a la ciutat abans de convertir-se en un artista d'èxit\nVa ser la primera escultura que va regalar José Ortells a la ciutat abans de convertir-se en un artista d’èxit i està inspirada en la llegenda de la troballa de la imatge de la patrona, la Mare de Déu de Gràcia, per un pastor en una de les coves de l’entorn. La programació del centenar inclou també l’edició d’un vídeo commemoratiu, material didàctic digital per als centres educatius i la campanya en xarxes socials sota el títol ‘Jo tinc una foto amb el Pastoret’\nEl record del paisatge del Termet de Vila-real, amb els seus elements més identificatius, roman invariable en la ment dels més joves, però son molts els canvis que s’han produït en la zona. Un dels trets més característica és sense dubte la figura del Pastoret de José Ortells en la font de l’esplanada de l’ermita de la Mare de Déu de Gràcia. Aquesta obra compleix un centenari i per a conmemorar l’efemèride, la Regidoria de Tradicions ja ideat una programació dedicada a recordar la seua història i la figura del seu autor, l’escultor José Ortells, Fill Predilecte de Vila-real.\nL’edil Noelia Samblás, ha presentat aquest matí els actes commemoratius amb motiu dels 100 anys de la donació d’aquesta escultura per part d’Ortells a la ciutat. “Són 100 anys des que en l’estiu de 1920 l’autor donara aquesta figura en agraïment a la ciutat, la primera escultura que va regalar a Vila-real abans de convertir-se en un artista d’èxit”, recorda Samblás.\nLa llegenda feta figura\nL’escultura, inspirada en la llegenda de la troballa de la imatge de la patrona, la Mare de Déu de Gràcia, per un pastor en una de les coves de l’entorn del Termet, presideix la font situada a l’esplanada de l’ermita, construïda també en 1920. Els actes s’han iniciat amb una exposició fotogràfica a l’aire lliure en la pròpia plaça de l’ermita titulada ‘El Pastoret d’Ortells, 100 anys mirant l’ermita’, amb imatges del fons fotogràfic de l’Arxiu Municipal.La mostra es mantindrà de manera indefinida “perquè forme part de l’entorn i que aquells que visiten aquest lloc vegen el pas del temps i com ens acompanya aquesta escultura des de 1920”.\nLa commemoració del centenari inclou també la publicació d’un article en la Revista Font, que la Regidoria de Normalització Lingüística va presentar fa dues setmanes, i l’edició d’un vídeo amb imatges de l’Arxiu Municipalsobre la història d’aquesta escultura, que José Ortells va crear per a decorar la font construïda l’estiu de 1920, animat pels amics i amigues amb els qui estiuejava cada any a l’entorn del paratge de l’ermita.\nA més, també s’impulsarà una campanya en xarxes socials sota el títol ‘Jo tinc una foto amb el Pastoret ‘perquè els vila-realencs i vila-realenques compartisquen imatges amb aquest emblemàtic personatge «que ja forma part de la nostra història i el nostre patrimoni» i que aquestes puguen incorporar-se al fons fotogràfic de l’Arxiu Municipal. Samblás ha detallat que també s’editarà , per a fer arribar als centres educatius de la ciutat i difondre així la història del Pastoret i la figura de l’escultor i Fill Predilecte José Ortells entre els xiquets i xiquetes. La programació es tancarà amb la col·locació d’una placa commemorativa.\nPer últim, la regidora ha agraït el treball de l’Arxiu Municipal i la col·laboració d’empreses locals per a fer possible aquestes iniciatives i ha animat a la ciutadania a participar i gaudir dels actes, que han hagut d’adaptar-se a les circumstàncies actuals per la crisi sanitària.\ncentenari29 Escultura28 fotos17 José Ortells3 mare de deu de gracia64 mostra65 Noelia Samblas25 Termet133 tradicions39 troballa2 Vila-real6110


Acció Climàtica planta 10.000 exemplars de diverses especies a les riberes d’Aitona i el Seròs - Benvinguts a Territori Rural\nAcció Climàtica planta 10.000 exemplars de diverses especies a les riberes d’Aitona i el Seròs\nTambé s’han iniciat treballs de desarrelat biològic en una antiga pollancreda del terme municipal de la Granja d’Escarp on, durant la propera tardor, s’hi plantaran també uns 12.000 plançons d’arbres de ribera.\nPreparació de les soques\nEl personal tècnic del Centre de Ciència i Tecnologia Forestal de Catalunya (CTFC), que ha col·laborat en el projecte, ha generat el substrat necessari als laboratoris de la seva seu a Solsona. Per fer-ho, van agafar estella forestal de pollancre de la zona i la van inocular amb miceli de fongs Pleurotus ostreatus i Cyclocybe aegerita també de la mateixa àrea. Les soques es van preparar després de la tallada, fent uns canals transversals, on ara s’hi ha aplicat el substrat de miceli. Posteriorment, s’ha aportat una petita quantitat d’hidrogel, per afavorir el manteniment de la humitat, i s’han tapat les soques amb un paper biodegradable, que evitarà la radiació solar del miceli.\nAplicació del substrat de miceli\nAfavorir els boscos de ribera\nA Aitona i Seròs també s’estenien 14,17 hectàrees d’antigues plantacions de pollancre abandonades que suposaven un risc per a les persones a causa de la inestabilitat dels arbres, que es trobaven en molts casos morts en peu. Així que es va optar per tallar-los, fer el desembosc de la fusta per utilitzar-la posteriorment com a biomassa, eliminar les restes i realitzar el desarrelat mecànic de les soques de menor diàmetre. En el seu lloc, s’hi han plantat plançons d’espècies de ribera com verns, oms, freixes, àlbers, salzes i tamarius.\nLes comunitats de ribera tenen un paper cabdal en molts processos ecològics. Entre les funcions ambientals que porten a terme destaquen, entre d’altres, la seva incidència sobre el cicle hidrològic -contribueixen a esmorteir l’impacte de les crescudes i a absorbir inundacions-, sobre la qualitat de l’aigua –actuen com a filtre natural que fixa sediments i capta nutrients, matèria orgànica i contaminants-, sobre els hàbitats -la vegetació de ribera aporta fullaraca i branquillons als cursos fluvials, cosa que afavoreix la creació de microhàbitats aquàtics en la làmina d’aigua-, sobre la connectivitat ecològica -per a espècies no estrictament aquàtiques, com la llúdriga o molts ocells-, sobre l’ús social -com a espais de lleure, que es poden complementar amb una funció educativa o divulgadora- i sobre aspectes com la contribució a la retenció de CO2, a l’estabilitat microclimàtica i a la potenciació de la flora i la fauna autòctones i, per tant, a la conservació de la biodiversitat.\nEtiquetes: boscos de riberaCentre de Ciència i Tecnologia Forestal de Catalunya (CTFC)conservació de la biodiversitatdesarrelat biològicpollancreprocessos ecològics\nEls Agents Rurals han denunciat més de vint persones per pesca furtiva, acampada il·legal i ús de fogonets en espais naturals


XINXAN THE CAT: LA FÓRMULA MAGISTRAL\nMicrorelats de gran qualitat mediàtica i dubtosa qualitat literària, o potser era a l'inrevés.\nDIA 10: Dues nits ja sense dormir. Estic en un punt d’inflexió en la meva recerca. Els colors: roig, taronja, groc, verd, blau i violeta. No són simplement ones electromagnètiques de longituds diverses, és com si tinguessin ànima i voluntat pròpia.\nDIA 11: El moviment i la consegüent dissipació d’energia són vitals, igual que les ones sonores, culminades en explosions espectaculars de soroll eixordador i llum encegadora multicolor.\nDIA 12: He dormit una hora, però una espurna de lucidesa m’ha revelat quelcom fonamental: cal afegir-hi el principi d’incertesa de la física quàntica.\nDIA 13: M’han despatxat de la feina per absentisme, tant me fa. Modificant els factors s’altera el producte, a l’inrevés del que ens deien al col·legi. Les combinacions comencen a rutllar. No sé si és de dia o de nit. Només hi ha dos préssecs groguencs a la nevera. Fan pudor de podrit, igual que tota la casa.\nDIA 14: Eureka! Finalment he reeixit: la fórmula magistral per guanyar sempre al Candy Crush. Com han entrat a casa aquests senyors vestits amb bates blanques que em diuen que tot anirà bé? Per què treuen una xeringa i una camisa blanca amb corretges? Em volen robar la fórmula?\nMicrolelat que vaig escriure per al duel de la 5a jornada de la "Lliga de MicroRelataires Catalans":\nPublicat per Pedro Martínez a 14:00\nDeixa el teu comentari / Deja tu comentario / Leave your comment\nBUIT, SORD I MUT


Quines diferències hi ha entre un violí antic i un de modern?\nJosep Saguer ens parla aquesta vegada de quines característiques fan diferents els violins, en funció de si són antics o moderns. Foto: Baohm/ Pixabay\nCristina Alís Raurich: "Hi havia una necessitat de trobar informació fiable sobre l'orgue medieval"\nLa intèrpret, musicòloga i divulgadora de l'orgue medieval ens parla del web Medievalorgan.com, que ha posat en marxa fa pocs mesos per difondre tot e\nl que està relacionat amb l'orgue de l'edat mitjana.\nFoto: Gerard Encabo\nLa intèrpret, musicòloga i divulgadora de l'orgue medieval ens parla del web Medievalorgan.com, que ha posat en marxa fa pocs mesos per difondre tot el que està relacionat amb l'orgue de l'edat mitjana. Foto: Gerard Encabo\nEl taller del lutier Josep Carbonell Mestre\nCapítol 175. Comencem amb una conversa al taller d'un lutier de Barcelona, en Josep Carbonell Mestre. Més endavant descobrim una nova "Sardana de buta\nca", amb l'Anna Costal. El trompista i divulgador musical Pepe Reche ens acosta la figura de Barry Tuckwell, destacat intèrpret de trompa desaparegut fa poques setmanes. Estirem el fil, una setmana més, amb en Josep Saguer, el responsable de Musitekton. I acabem amb "El manxaire" Jaume Ayats, que ens parla aquesta vegada d'una curiosa iniciativa que ha posat en marxa una empresa britànica: convertir les cendres de difunts en discs de vinil.\nCapítol 175. Comencem amb una conversa al taller d'un lutier de Barcelona, en Josep Carbonell Mestre. Més endavant descobrim una nova "Sardana de butaca", amb l'Anna Costal. El trompista i divulgador musical Pepe Reche ens acosta la figura de Barry Tuckwell, destacat intèrpret de trompa desaparegut fa poques setmanes. Estirem el fil, una setmana més, amb en Josep Saguer, el responsable de Musitekton. I acabem amb "El manxaire" Jaume Ayats, que ens parla aquesta vegada d'una curiosa iniciativa que ha posat en marxa una empresa britànica: convertir les cendres de difunts en discs de vinil.\nQuè cal per tenir un instrument en bon estat?\nEl lutier de Musitekton aquesta vegada ens dona alguns consells per tenir els instruments de corda en bon estat. Foto: Pexels/ Pixabay\nPepe Reche: "Barry Tuckwell és amb diferència el trompista que més discos ha gravat, més de 50!"\nRecordem la figura d'un dels grans de la trompa, desaparegut el 16 de gener als 88 anys. Foto: Marty Katz\nSardanes de butaca: Homenatge a Salvador Espriu, de Mercè Torrents\nL'Anna Costal i Fornells es fixa aquesta vegada en una de les tres sardanes que podem trobar a l'"Oratori del 'Llibre de Sinera'", de la compositora Mercè Torrents.\nJosep Carbonell Mestre: "Em continua fascinant que el violí en 400 anys no s'hagi modificat"\nEl lutier de Vic, que té el taller al carrer del Bruc de Barcelona, ens parla del seu ofici, de com va decidir dedicar-se al món de la construcció de\nviolins i de la necessitat que té també de córrer, escriure i llegir tant com pot.\nEl lutier de Vic, que té el taller al carrer del Bruc de Barcelona, ens parla del seu ofici, de com va decidir dedicar-se al món de la construcció de violins i de la necessitat que té també de córrer, escriure i llegir tant com pot.\nBach amb harmònica\nCapítol 174. Els primers minuts del programa d'aquesta setmana tornen a ser per a la música de Johann Sebastian Bach. Descobrim el CD que han publicat\nno fa gaire Ramon Closa (harmònica) i Mònica Carvajal (piano). Josep Saguer ens explica què és la sordina a la seva secció setmanal "Estirant el fil". Descobrim una de les peces de Mompou més estimades per Carme Bravo, la seva dona. El guitarrer Joan Pellisa es fixa en un dels constructors de guitarra més originals del segle XIX: el mallorquí Pere Anton Ximena. I acabem amb un reportatge en què el fagotista Carles Cristòbal ens explica quina evolució va viure el fagot, entre el barroc i el Romanticisme.\nCapítol 174. Els primers minuts del programa d'aquesta setmana tornen a ser per a la música de Johann Sebastian Bach. Descobrim el CD que han publicat no fa gaire Ramon Closa (harmònica) i Mònica Carvajal (piano). Josep Saguer ens explica què és la sordina a la seva secció setmanal "Estirant el fil". Descobrim una de les peces de Mompou més estimades per Carme Bravo, la seva dona. El guitarrer Joan Pellisa es fixa en un dels constructors de guitarra més originals del segle XIX: el mallorquí Pere Anton Ximena. I acabem amb un reportatge en què el fagotista Carles Cristòbal ens explica quina evolució va viure el fagot, entre el barroc i el Romanticisme.\nCarles Cristóbal: "El fagot barroc, nascut a França, va colonitzar ràpidament tot Europa"\nUna repassada per la història del fagot, des del seu origen, cap al 1680, fins al Romanticisme. Detall del quadre "L'orquestra de l'òpera", d'Edgar Degas.\nGuitarres i guitarrers a Catalunya: Pere Antoni Xemena\nJoan Pellisa aquesta vegada ens parla d'un guitarrer mallorquí del segle XIX, tan important com desconegut.


Claudia Pina es classifica per disputar la final del Mundial amb la selecció espanyola sots-17 - La Veu - Esports\nClaudia Pina es classifica per disputar la final del Mundial amb la selecció espanyola sots-17\nClaudia Pina, a la dreta, celebra el segon gol amb Irene López.\nLa davantera montcadenca ha marcar un gol en la victòria contra Nova Zelanda (2-0)\nClaudia Pina, jugadora montcadenca del FC Barcelona, s’ha classificat per disputar amb la selecció espanyola sots-17 la final del Mundial de la categoria que s’està celebrant a l’Uruguai. Espanya ha guanyat aquest vespre la seva semifinal contra Nova Zelanda per 2 a 0 amb gols de Pina, al minut 39, i Irene López, al 48’. La davantera montcadenca, que ha lluït el braçalet de capitana de l’equip, ha estat escollida com la millor jugadora del partit i ja suma cinc gols en aquesta competició, sent la segona màxima golejadora amb dos gols menys que la ghanesa Mukarama Abdulai. El rival d’Espanya a la final que es jugarà aquest dissabte, a les 23h, serà Mèxic que ha eliminat el canadà per 1 a 0.


Notes de llançament de Debian GNU/Linux 4.0 ("etch"), Intel x86 - Novetats a Debian GNU/Linux 4.0\nUn altra característica que s'ha afegit a apt és la possibilitat de descarregar tan sols els canvis del fitxer Packages des de la vostra última actualització. Podeu trobar més informació d'aquesta característica a Actualitzacions més lentes dels fitxers d'índex de l'APT, Secció 5.1.5.\n«386» reemplaçat per «486»\nCom que el suport dels processadors 80386 es va eliminar en sarge, el nucli 386 s'ha eliminat també i s'ha reemplaça pel nou sabor 486.\nEls nuclis estàndard incorporen SMP\nEn sistemes multiprocessador ja no fa falta tenir la versió *-smp del nucli Linux. Per a Intel x86, els paquets sense -smp suporten ambdós tipus de sistemes: uniprocessador i multiprocessador. (La única excepció és el 486, que tan sols suporta un únic processador.)\nEls paquets Debian d'imatges del nucli per a Intel x86 requereixen un initrd per arrencar el sistema. Degut als canvis al nucli, l'eina utilitzada per a generar els initrd a sarge, initrd-tools, ja no es pot utilitzar. S'han desenvolupat dues eines noves per a reemplaçar l'anterior: initramfs-tools i yaird. Els conceptes que hi ha al seu darrera són molt diferents; teniu una descripció general disponible al Wiki de Debian. En tots dos casos es generarà l'initrd utilitzant el sistema de fitxers initramfs, que és un arxiu cpio comprimit. L'eina predeterminada i recomanada és initramfs-tools.\nEn combinació amb el nucli, l'udev també s'encarrega de la detecció de maquinari i de la càrrega de mòduls dels dispositius detectats. És per això pel que està en conflicte amb el hotplug. A sarge, el discover també s'utilitza al procés d'arrencada, però la seva nova versió a etch ja no ofereix aquesta funcionalitat. Les X.org encara utilitzen el discover per detectar quina és la controladora de gràfics que hi ha al sistema.


Entre els segles XI al XIV l’occident medieval va viure tot un seguit de transformacions de caire sociocultural, econòmic i espiritual que ens permeten connotar aquest període d’apassionant. Dins de l’àmbit de l’espiritualitat aquestes transformacions van tenir com a protagonistes els laics i les laiques de tots els estrats socials. Ells i elles van protagonitzaren una autèntica rebel·lia contra el poder establert i, per tant, contra l’Església a la qual acusaven de tenir un gran poder temporal, tot allunyant-se dels ideals evangèlics, i d’excloure’ls “a priori”, precisament per la seva condició laica, de la vidareligiosa, tot reduint-los a un univers purament material. Una lluita que s’emmarca en un context religiós i cristià perquè religiosa i cristiana és la societat occidental medieval. Van cercar formes de vida que els permetessin conciliar una doble exigència: la d’una vida consagrada al servei de Déu i la de cristianes i cristians que viuen en el segle al marge de l’estructura eclesiàstica.\nBrígida era filla d’Àngela i del cavaller Francesc Terré. Pertanyia, doncs, a la burgesia barcelonina. L’any 1426 la seva mare, juntament amb els seus dos germans, li van donar davant notari quatre mil sous de propietat amb la pensió anual de 36 lliures en concepte de la partlegítima i altres drets que li corresponien. Això garantia no solament que pogués viure del seu propi patrimoni sinó també el futur de la seva comunitat. Efectivament, pocs anys després, concretament el 1431, Brígida atorgà testament i deixà la renda de què disposava a les dones que vivien amb ella en el resclusatge: la seva mare Àngela, que s’hi havia retirat en quedar vídua, sor Ginabreda, sor Eulàlia i la veïna Joana. Aquesta comunitat, que progressivament s’anirà ampliant, fou coneguda amb el nom de les Terreres, és a dir, amb el cognom feminitzat de Brígida.\nLes dones que formaven la comunitat de les Terreres vivien –i havien viscut- com diu Brígida a la seva súplica, en santaconversació, una expressió que ens revela la importància de la paraula a la comunitat. Una paraula que comporta un significat relacional i que podem entendre en el sentit de la comunicació i la transmissió de coneixements entre elles, així com en el de relació directa i no mitjançada amb la divinitat.\nL’anàlisi d’ambdós documents, considerats conjuntament, possibiliten l’establiment de les principals característiques del model de vidabeguina.\nAspecte exterior del beguinatge de Bruges\nExterior del beguinatge de Bruges\nRetaule de Jaume Huguet, segle XV, procedent de l’església de Sant Antoni de Barcelona\nII. Un espai propi\nIII. Genealogia i ginecoherència\nIV. Acció i contemplació\nV. Mitjanceres en la mort\nVI. Un model de vida\n1. Súplica de Brígida Terrera al Consell de Cent de Barcelona, Anònim.\n2. Privilegi reial donat a sor Sança pel rei Joan I, Bernardo de Jonqueiro.\nMatilde de Magdeburg:


S’obre el procés de selecció de la borsa de personal informador per al parc del Montseny - Ajuntament del Brull\nS’obre el procés de selecció de la borsa de personal informador per al parc del Montseny\nDel 10/02/2017 al 15/02/2017\nL'Ajuntament del Brull va aprovar el 10 de febrer les bases i la convocatòria per a la constitució d'una borsa de personal informador per al Centre d'Informació ubicat a la Rectoria del Brull. L'objecte de la convocatòria és donar resposta a la cobertura de les vacants temporals que es vagin produint en el servei en virtut del conveni de col·laboració subscrit amb la Diputació de Barcelona.\nTeniu tota la informació de les bases del procés de selecció al Procés selectiu per a la constitució d'una borsa d'informadors/es del Parc del Montseny (El Brull) del Tauler d'anuncis i al PDF adjunt.\nLes sol·licituds per prendre part en el procés de selecció s'han de presentar al Registre General de l'ajuntament del Brull, dins el termini improrrogable de 10 dies naturals, a comptar des del dia següent a la de la publicació de la convocatòria a la web i el taulell d'anuncis de l'Ajuntament del Brull i a un diari comarcal, i s'han d'adreçar a l'alcalde de l'Ajuntament.\nProcés selectiu personal informador Parc Montseny El Brull - 244Kb - PDF\nProcés selectiu per a la constitució d'una borsa d'informadors/es del Parc del Montseny (El Brull)


Festa Major del Poblenou – Pàgina 2 – Festa Major del Poblenou\nCategory: Festa Major del Poblenou\nActivitats al voltant de la Festa Major del Poblenou\nUna Festa Major excepcional, Salutació del regidor del Districte de Sant Martí\nFesta Major del Poblenou 8 setembre 2020\nLa vida no s’atura. Molt al contrari, avança sense parar. Seguint uns cicles molt humans, molt naturals. Però en continua evolució i adaptant-se a cada moment. El cicle de la tradició ens fa arribar a una nova Festa Major del Poblenou, enguany excepcional, reinventada i d’acord amb el que ens […]\nBrutícia, Exposició de Festa Major del Poblenou 2020\nHeura Gabarri 5 setembre 2020\nNo tenim criteri, no tenim raons. Vermuts o morts. O bruts, i malgrat tot i el temps que segueix als moments com d’abans, som a Vinguerenmuten Nous-i-antics. Nosaltres som brutícia i vosaltres benvolgudes, i podeu anar avançant fins a arribar a aquell punt en què va molt bé fer un bon glop abans […]\nAL POBLENOU DESCONNECTEM DE L’IBEX 35 Un grup de persones i entitats del Poblenou, conscients que el model de consum imperant constitueix un problema per al planeta i en concret per al nostre barri, estem organitzant la “Trobada de Consum Responsable per la República. Al Poblenou, desconnectem de l’Ibex 35″, […]\nUn any més, tornem a estar de festa. I un any més, volem gaudir-la sense ser molestades, assetjades, atemorides… és a dir, en llibertat. Les nombroses agressions sexistes en espais festius o d’oci que regularment llegim als mitjans deixen clar que no podem baixar la guàrdia. Per això, un any […]\nLa Festa Major del Poblenou, com festes d’altres barris històrics de Barcelona, es fonamenta, en gran part, gràcies a l’organització de comissions de festes dels veïns i veïnes; aquestes són LES COMISSIONS DE FESTES DELS CARRERS. Les Comissions de Festes s’encarreguen de tot el que cal per fer la Festa […]\nTemps de Festa Major. Temps de celebrar, gaudir de la vida i de les nos- tres tradicions, i connectar i compartir amb els veïns. Des de l’Eix Co- mercial de Poblenou volem aprofitar les festes per reivindicar un factor: el plaer de viure una experiència! En temps d’alienació digital, en […]\nQuan parlem de temps de Festa, a casa nostra, pensem en la festa al carrer, pensem en sortir a la plaça i trobar-nos amb els nostres veïns. Serà pel clima, o per com s’ha estructurat l’espai públic a les nostres viles i ciutats, però al Poblenou, com a la resta […]\nEl Casal de Barri Poblenou és un dels punts de recollida d’aliments PERMANENT del menjador Gregal, un espai al barri del Besòs que acull i dóna servei cada dia al voltant de 400 persones sense recursos bàsics com el menjar. El menjador funciona de manera col·laborativa des del 2013, on […]\nLa dita catalana ens diu, roda el món i torna al Born, en el nostre cas seria torna al Poblenou i us explicarem perquè diem això. La Mostra d’Audiovisuals i Fotografia de Muntanya del Districte de Sant Martí és una iniciativa que va sorgir entre l’Ajuntament de Barcelona –Districte de […]\nFesta Major del Poblenou 14 agost 2019\nManuel Grau Picó, Manu pels amics, li ha tocat l’honor -i la feinada- de ser el president de l’Aliança quan es compleix el 150 aniversari de la fundació de l’entitat. La seva idea era plegar el 2017 en complir els quatre anys de president però la proximitat de l’efemèride el […]