El Síndic veu deficiències en la redacció del Pla Urbanístic de l'àeròdrom de la Cerdanya - Diari de Girona\nEl Síndic veu deficiències en la redacció del Pla Urbanístic de l'àeròdrom de la Cerdanya\nRibó demana que es compti amb la participació dels ens locals i del territori\nacn / ddg | urtx 06.07.2016 | 09:48\nA l´esquerra de la imatge i d´esquena el síndic, Rafel Ribó, al fons els assistents a la reunió. acn\nEl Síndic de Greuges de Catalunya, Rafael Ribó, va explicar ahir una reunió pública i informativa les "deficiències de forma i de redacció" que ha trobat en la redacció del Pla Director Urbanístic de l'Aeròdrom de la Cerdanya.\nRibó va assenyalar que "el procediment ha estat poc coherent, amb poca participació i amb contradiccions que s'han d'aclarir abans d'aprovar-se definitivament". També va explicar al més de centenar de persones que es van acostar al centre social d'Urtx (Das i Fontanals) que les seves recomanacions passen per informar bé els ajuntaments, tenir en compte les al·legacions fetes, fer participar la gent de la comarca i "elaborar un informe d'impacte mediambiental més acurat".\nRibó va explicar que considera "deficient" la informació facilitada als consistoris tractant-se de documents de centenars de pàgines i de difícil enteniment sense el suport tècnic especialitzat. El Síndic va comentar que en el PDUA es parla d'instal·lacions comercials, hoteleres, amb una escola de vol de la qual no es coneix la dimensió, ampliar l'estació de servei o l'ampliació de l'estació de bombers. "Una sèrie de planificacions", va dir Ribó, que "segons com s'agafi és bastant definitiu i depèn de com està en estudi per un futur". En aquest sentit, el Síndic, va dir: "Crec que s'hauria d'agafar amb més serenitat per veure que és el que de debò caldria fer a la comarca".\nEl Síndic va explicar que ha trobat deficiències en tot allò que afecta la planificació del territori, la planificació al respecte mediambiental, els estudis sobre l'actual aeròdrom i el futur aeròdrom. Ribó va apuntar que "si es vol fer un aeròdrom esportiu, que el PDUA aporti les millores que es poden necessitar, però si es vol fer un aeròdrom comercial, que es posin totes les dades sobre la taula".\nEl síndic va remarcar que des de la Sindicatura "es vetlla perquè el procediment sigui correcte, no pel contingut, que l'han de decidir les autoritats de la comarca i les més afectades dels ajuntaments, les persones que es mobilitzin com permeten les nostres lleis i en general l'opinió publica tant de la comarca com de Catalunya essent la comarca un bé públic de tot Catalunya".\nFinalment, també va manifestar que "publicar l'aprovació inicial del pla en període estival, les presses a l'hora de comunicar als consistoris que el document definitiu del pla es portava a la comissió d'Urbanisme o que la declaració ambiental es va emetre just un dia abans d'aquesta sessió, no constitueixen una bona pràctica administrativa".\nD'altra banda, un grup de veïns de la Cerdanya i de propietaris de segones residències han creat una associació, de nom Ceretània, que té per objectiu defensar el model territorial tradicional de la comarca de la Cerdanya, preservar els valors mediambientals de la comarca i protegir els espais naturals d'especial interès que es troben en la comarca de qualsevol actuació que els pugui desnaturalitzar.\nUn dels representants de l'associació el va presentar en societat.\nPla Director Urbanístic de l'Aeròdrom de la Cerdanya


Linux, PlayStation 2, Windows i macOS\nHalf-Life (estilitzat com HλLF-LIFE) és un videojoc d'acció en primera persona (FPS) de ciència-ficció desenvolupat per Valve Corporation; suposa el debut de la companyia i el primer de la sèrie Half-Life. En primer lloc, va ser publicat el 1998 per Windows PC per part de Sierra Studios. A més, també es va publicar una versió per PlayStation 2 i, des de gener de 2013, els ports per Mac OS X i Linux estan disponibles. A Half-Life el jugador adopta el paper del Dr. Gordon Freeman, un físic teòric que ha d'obrir-se camí per unes instal·lacions científiques secretes que han patit un greu accident relacionat amb els experiments i la recerca sobre la tecnologia de la teleportació.\nValve, formada per antics empleats de Microsoft, va tenir dificultats a l'hora de trobar un editor per al joc, ja que molts creien que era un projecte massa ambiciós. Finalment, Sierra On-Line va adoptar el joc perquè estava interessat a fer un joc d'acció en 3D. La primera gran aparició en públic del joc va ser a l'Electronic Entertainment Expo de l'any 1997. El motor del joc dissenyat per a Windows, l'anomenat GoldSrc, era una versió notablement modificada del motor de videojoc Quake, de id Software amb algunes parts del codi del motor id Tech 2.\nEn el moment de ser publicat, el joc va ser aclamat mundialment, amb crítiques que alabaven la seva narrativa constant, la presentació i la jugabilitat, i va guanyar més de 50 premis al joc de l'any per a PC. La seva jugabilitat va servir d'inspiració als jocs d'acció en primera persona durant molts anys i és considerat com un dels millors videojocs de tots els temps. IGN va classificar Half-Life com el millor videojoc d'acció en primera persona de la història, declarant que "Quan et fixes en la història de l'acció en primera persona, hi ha un punt d'inflexió molt clar entre les èpoques pre-Half-Life i post-Half-Life." Half-Life havia vengut 8 milions de còpies el 16 de novembre de 2004 i 9,3 milions de còpies el desembre de 2008. El 14 de juliol de 2007, la franquícia Half-Life havia vengut més de 20 milions d'unitats en total. Aquest joc va ser seguit el 2004 per Half-Life 2, que també va ser aclamat per la crítica arreu del món.\nLa majoria del joc transcorre en una àrea desèrtica de New Mexico a Black Mesa Research Facilty, unes instal·lacions fictícies on s'investiguen fenòmens relacionats amb la física, més concretament amb la teleportació. Nosaltres controlem al Dr. Gordon Freeman, un físic teòric recentment graduat al MIT que ha sobreviscut a un experiment que ha sortit terriblement malament, quan una "cascada de ressonàncies" (un fenomen fictici) obre portals dimensionals, devastant les instal·lacions. Llavors, uns alienígenes d'una altra dimensió anomenada Xen entren a les instal·lacions a través d'aquestes escletxes dimensionals (un esdeveniment conegut amb el nom d'"incident de Black Mesa").\nA mesura que Freeman intenta obrir-se pas entre les instal·lacions derruïdes, aviat descobrirà que està atrapat entre dos bàndols: els alienígenes hostils i Hazardos Environment Combat Unit, una unitat especial del Cos de Marines dels Estats Units enviada per eliminar a qualsevol supervivent del personal de Black Mesa i silenciar el desastre. Durant tot el joc, ens observarà una misteriosa figura anomenada G-Man, que sembla una agent del govern interessat en Gordon.\nHalf-Life té un gran nombre d'armes que el jugador pot utilitzar. La més icònica és la palanca que pot ser utilitzada com a arma blanca i també s'utilitza per apartar obstacles o trencar objectes com caixes, portes o reixes de ventilació. El joc també inclou armes convencionals com la pistola Glock 17 (amb el pack HD activat, té l'aparença d'una Beretta), l'escopeta SPAS-12, el subfusell MP5 amb llançagranades, un màgnum .357, un llançamíssils, així com armes més inusuals, des d'una ballesta fins a armes provinents de Xen i armes dissenyades genèticament, com un fusell orgànic que recupera la munició i uns paràsits carnívors anomenats "Snarks". Hi ha dues armes experimentals, el canó tau (també anomenada pistola Gauss) i el Fusell Gluon, que han estat fabricades per científics de les instal·lacions i el jugador les adquireix a la part final del joc.\nEls títols de Half-Life i les seves expansions venen de termes científics. Half-Life mateix és una referència a la semivida d'una quantitat (un material radioactiu, per exemple), el període que aquesta quantitat necessita per descompondre's en la meitat de la seva massa inicial. La lletra grega lambda, que es pot trobar fàcilment a la capsa del joc i a alguns punts de l'argument, representa la disminució exponencial, així com el complex Lambda, que apareix al joc. Opposing Force, encara que pot deure el seu títol al fet que el jugador assumeix el paper d'un dels enemics al joc original, també és una referència a la tercera llei del moviment de Newton, mentre que Blue Shift es refereix al corriment al blau de la freqüència de radiació causada per l'efecte Doppler o la relativitat especial, en una referència paral·lela semblant al torn de feina que agafa el personatge principal (tal com explica el manual que inclou la versió física del joc). A Half-Life: Decay, el títol torna a fer referència a l'equació de semivida on el símbol lambda és la constant de desintegració. També s'ha dit que es va triar el símbol lambda perquè d'alguna manera recorda una imatge molt simple d'algú que aguanta una palanca, que és la primera arma que Gordon Freeman aconsegueix i també és l'arma per la qual la sèrie de Half-Life és famosa.\nHalf-Life va ser publicat per PlayStation 2 a càrrec de Gearbox el 2001. Aquesta versió va tenir un canvi important en terme de model de personatges, armes, nivells més avançats i extensos i més geometria general en els mapes. També es va afegir un mode head-to-head i una co-expansió anomenada Half-Life: Decay que permet als jugadors controlar dues científiques, la Dra. Cross i la Dra. Green a Black Mesa. Una altra característica important és que permet als jugadors utilitzar un ratolí i un teclat USB, una característica que mai s'havia provat a la consola. Les versions de Sega Dreamcast i Apple Macintosh van ser completades, però mai van ser publicades.\nL'edició de Dreamcast finalment va ser llançada per Internet. Gearbox Software estava interessat a realitzar una versió per Sega Dreamcast sota un contracte de Valve i el seu editor aleshores, Sierra On-Line a finals del 2000. A l'European Computer Trade Show de l'any 2000, un fragment del joc era jugable a la parada de l'editor, i els desenvolupadors Randy Pitchford i Brian Martel eren allà per ressaltar-lo i participar en entrevistes de la premsa. La versió Dreamcast renovava els gràfics amb el doble de polígons que els models originals. Igual que Opposing Force per PC i Decay per PS2, la versió Dreamcast havia de tenir la seva expansió exclusiva, Blue Shift. Tot i així, malgrat que només faltaven setmanes per la versió definitiva, mai no es va arribar a publicar; Sierra va anunciar que Half-Life per Dreamcast s'havia cancel·lat. Tot i que mai no va ser publicada oficialment, la versió de Dreamcast va ser publicada a través d'Internet. Aquell any Sierra On-Line va mostrar una versió per PlayStation 2 a l'E3 de 2001. Aquesta versió va ser publicada als Estats Units a finals d'octubre del mateix any, seguit d'una publicació a Europa un mes després. Gairebé al mateix temps, Half-Life: Blue Shift, que havia de ser l'expansió exclusiva de Dreamcast, va ser publicada per PC com la segona expansió de Half-Life.\nEl 2 de gener de 2013, Valve va publicar oficialment la seva versió per a Linux, disponible a Steam. El 25 de gener de 2013, es va publicar una versió del joc per a OS X a Steam, tot i que mai no es va anunciar oficialment ni s'ha mencionat mai a la botiga de jocs de Steam.\nExpansions i seqüeles[modifica]\nL'1 de juny de 2006 Half-Life 2: Episode One va ser llançat. És part d'un dels tres episodis de la trilogia, de la qual el segon episodi va ser llançat el 10 d'octubre de 2007, com a part de l'Orange Box. El tercer episodi de la trilogia Half-Life 2 encara no s'ha publicat.\nMés tard, Valve va passar Half-Life (va passar a dir-se Half-Life: Source) i Counter-Strike al seu nou motor Source. A Half-Life: Source hi manca el nou contingut del High Definition Pack de Blue Shift.Tot i així millora els shaders i dona uns efectes d'aigua més realistes, a més de les característiques realistes del motor de Half-Life 2. Aquesta versió de Half-Life conté molts dels punts forts del motor Source a més d'un control més fluid. També es van afegir moltes altres característiques de Half-Life 2 com lightmaps dinàmics millorats, mapes de vèrtexs, ragdolls (procés d'animació de les morts de personatges), un sistema de mapa d'ombres amb una resolució més alta i més clara, mapes de textura especular i mapes normals, així com ombres suaus renderitzades per a textures que podem trobar al motor Source de Half-Life 2 i mapes skybox 3D en lloc dels cels creats a partir d'antics mapes de bits prerrenderitzats de 16 bits en color. El remake de Half-Life gaudeix de molts dels punts forts gràfics del motor Source i també controla punts febles que s'havien apuntat. Algunes actualitzacions posteriors van afegir opcions de camp de visió, suport per OS X i Linux, un pack de textures en alta definició opcional, entre altres millores. Half-Life: Source està disponible amb edicions especials de Half-Life 2 o a través de Steam.\nRebuda i llegat[modifica]\nMolts crítics van dir que la capacitat que té el joc d'immergir el jugador era revolucionària. Allgame va dir "no es veu cada dia un joc que revoluciona tot un gènere, però Half-Life ha fet exactament això". Hot Games va comentar el realisme del joc i com a l'escenari "tot se suma per crear una experiència de joc totalment immersiva que fa que qualsevol altra cosa es vegi mal feta en comparació"\nTot i els elogis que ha rebut el joc, també ha tingut algunes crítiques negatives. The Electric Playground va dir que Half-Life era "una experiència d'entreteniment immersiva i captivadora", però va dir que això només es mantenia durant la primera part del joc, explicant que "arribava al punt culminant massa aviat".\nEls Guinness World Records van atorgar a Half-Life el rècord mundial al Videojoc d'Acció en Primera Persona més ben Venut de Tots els Temps (PC) al Guinness World Records: Gamers Edition de 2008.\nHalf-Life (Opposing Force · Blue Shift · Decay · Uplink) · Half-Life 2 (Episode One · Episode Two · Deathmatch · Lost Coast)\nCounter-Strike: Source · Day of Defeat: Source · Half-Life 2: Deathmatch · Half-Life Deathmatch: Source · Team Fortress 2\nL'Aliança · Alien Controller · Formigues lleó · Barnacle · Black Ops · Bullsquid · Carnivorous Leech · Chumtoad · Gargantua · Gonarch · Hazardous Environment Combat Unit · Headcrab · Houndeye · Ichthyosaur · Nihilanth · Race X · Snark · Tentacle · Vortigaunt\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Half-Life&oldid=28359363»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 oct 2021 a les 10:52.


Actualitat als centres de Cardedeu. Març 2017\nAquest març hi ha hagut les Jornades de Portes Obertes als instituts de Cardedeu i de ben segur que moltes famílies estan rumiant quina opció posaran en primer lloc en la tria del centre de secundària per als seus fills i filles. Aprofitem aquest espai per agrair a tots els centres l'esforç que han realitzat i la bona fenia de tota la comunitat educativa per a presentar cada centre amb la implicació de professorat, alumnat, PAS i AMPAs.\nI com qui no vol la cosa, ja estem tancant el segon trimestre i a les portes de la Setmana Santa per encarar la recta final del curs 2017. Com passa el temps! Us deixem amb el resum d'algunes de les activitats que ens ha semblat més interessant destacar de cada centre.\n** VISITA DELS GERMANS CASTELLS **\nVisita Dels Germans Jordi I Josep Castells Planas #Artvigent2017. Dins el cicle “Cardedeu amb l’Art Vigent 2017″ els germans Jordi i Josep Castells van visitar l’institut on es van intercanviar impressions i tancar el cicle d’enguany.\nMés informació a: https://goo.gl/VZeEAP\n** PROVES CANGUR 2017 **\nCom cada any els alumnes del Sui han participat a les proves Cangur. Els alumnes de 1r, 2n i 3r d'ESO ho van fer des del mateix centre i una bona colla de 4t i Batxillerat ho van fer des de la Tèxtil Rase. Tots plegats van gaudir d’un matí dedicat a la Matemàtiques. El departament felicita a tothom per la seva bona feina.\nMés informació a: https://goo.gl/6WfHFK\n** THALES AMB 2n ESO **\nPer gaudir del Teorema de Thales, l’alumnat de 2n d’ESO ha editat curts on han mostrat la seva habilitat matemàtica, lingüística i artística. Mireu els vídeos que de ben segur que us sorprendran!.\nMés informació a: https://goo.gl/vskPas\n*** VISITA AL YOUNG MOBILE FESTIVAL **\nEls alumnes de SMX1 van visitar la primera edició del Young Mobile Festival (www.mwcyomo.com/ca/). La Fira de Montjüic va estar plena d’estands amb diferents activitats i tallers relacionats amb les STEAM, on van poder dibuixar mitjançant la realitat virtual, veure ordinadors personals espectaculars i ficar-se dins d’un cotxe SEAT virtual.\nTota la informació en aquest enllaç: https://goo.gl/JKfEK0


Vídeo: Bon ambient a la 33a Marxa Popular de Bosc de Tosca – elgarrotxi.cat\nVídeo: Bon ambient a la 33a Marxa Popular de Bosc de Tosca\nL’Associació de veïns de Bosc de Tosca i St. Miquel del Corb amb la col·laboració de l’Ajuntament i el Centre Excursionista d’Olot varen organitzar aquest passat diumenge la 33a Marxa Popular de Bosc de Tosca i Sant Miquel del Corb. La sortida es va fer entre les 7 i les 8 del matí des de la zona esportiva de Bosc de Tosca, amb uns 200 participants. L’itinerari que es va seguir va ser el següent: Zona esportiva de Bosc de Tosca – Mas Pujou – Fageda d’en Jordà – La Cot – Can Valeri – Can Batlle – Can Valeri – Mas Jordà – Can Devesa i Bosc de Tosca. També es va preparar un esmorzar que consistia amb, fruita i traguinyols per a tothom.\n[vimeo url=”https://vimeo.com/91886581″ width=”560″ height=”315″]\nVídeo: S’ha celebrat la Primera edició del Duatló de Muntanya de Beuda


Tots som Haru | Catorze.cat\nFlavia Company | 24/07/2019 a les 11:00h\nArxivat a: Biblioteca, Magôkoro, Haru, Flavia Company, tast editorial i sorteig\nLa Haru, després de la mort de la seva mare, és enviada a formar-se al dojo on aprendrà escriptura cal·ligràfica, tir amb arc i meditació. Després dels seus estudis, emprendrà un camí vital lluny de casa i del seu pare, que li farà qüestionar-ho tot, arriscar-ho tot i perdre-ho tot. Flavia Company (Buenos Aires, 1963) escriu a Haru la vida de la protagonista, i a Magôkoro (tots dos publicats per Catedral), la carta que li va adreçar el seu pare i que mai no va llegir.\nUs oferim el pròleg de Magôkoro, que enllaça els dos llibres i sortegem * 1 lot de dos llibres (la guanyadora ha estat Elisabet Molina).\nPodríem detenir-nos a qualsevol lloc. Per moltes raons. Cada parada és un canvi. De ritme, d'objectiu, de rumb. Aquell vespre passejava pel camí del filòsof. Plovia una mica i em vaig aturar per aixoplugar-me. Just davant de la porta d'una sabateria minúscula. Sense ser conscient que ho decidia. No tot el que fem són eleccions. Quan permetem que la vida flueixi, la nostra opinió és innecessària.\nEm va cridar l'atenció la cortina que tapava l'aparador, de flors blanques i vermelles. Vaig atansar-me al vidre. Per un petit espai que quedava en un dels costats vaig entreveure l'interior. Potser aleshores vaig projectar una ombra o vaig fer algun soroll. L'anciana que hi treballava va aixecar la vista, va somriure i em va saludar amb una inclinació del cap. Va tornar a la feina. Duia els cabells, blancs, recollits en una trena llarga i gruixuda que li dibuixava un camí per l'esquena. Vaig respondre d'igual manera, però no em va veure. Gairebé ja no plovia i tot i això hi vaig entrar. La porta, de fusta, va cedir després d'empènyer-la un parell de vegades. Sens dubte la humitat l'havia deformat una mica. Olor de cuir i de betum i de cola. Un d'aquells silencis on s'hauria pogut sentir el rossec del corcó, si n'hi hagués hagut. Una temperatura càlida. Només es va moure un gat gris que no havia vist a l'entrar. Va baixar d'un salt. No vaig saber d'on. Va aterrar al taulell sense moure i ni tan sols fregar cap de les eines i sabates que hi havia a sobre. La sala devia fer uns cinc o sis metres quadrats. Més no. A la paret del fons hi havia dues cortines de color blau fosc que devien dur a l'habitatge de la sabatera.\nJa era a dins. En principi sense motiu. O sigui que vaig pensar que el més adequat era demanar una reparació del calçat que portava o un de nou o, com a mínim, betum. Vaig mirar al meu voltant per comprovar que no hi havia res més per comprar. Abans que pogués parlar, la dona em va dir que no calia que m'esforcés a inventar cap excusa per ser allà, que m'esperava de feia temps. Vaig pensar que em confonia amb algú altre i estava a punt de dir-l'hi, quan de nou va parlar. Ho va fer mentre s'aixecava. Em va sorprendre l'agilitat amb què ho feia.\n–No sabia com eres, però sabia que vindries. –Se'm va acostar i em va agafar una mà. Se la va quedar entre les d'ella una bona estona. Vaig sentir la seva escalfor i, també, aquelles arrugues profundes, d'una aspror hospitalària.\nNo sé si la vaig creure. No sé si creure és la paraula. No en vaig desconfiar, és més aviat això. I tenia temps o volia tenir-ne. L'anciana –després vaig saber que es deia Haru– va deixar sortir el gat, em va explicar que tornava de nit, i va posar el cartell de tancat a la porta d'entrada. Tot seguit em va fer passar al que, tal com havia pensat, era l'habitatge, modest, rere les cortines blaves. Una taula baixa, un escalfador d'aigua, una calaixera, un altar discret i uns finestrals que donaven a un jardí de bambú no gaire més gran que la sabateria. A les parets, folrades de paper ocre amb un subtil relleu de fulles i branques fines, hi havia un únic prestatge de fusta vella que penjava, una mica més amunt del cap, allà on no hi havia finestral. I a sobre del prestatge únic, res. La Haru es va adonar, un cop em vaig asseure al tatami davant la taula baixa, mentre ella preparava el te, que jo mirava encuriosida aquella lleixa buida.\n–No tot el que sembla buit ho està. És una bona manera de recordar-ho. Allò invisible no es veu, però hi és.\nVam prendre el te. I l'anciana em va començar a explicar la seva història.\n–És per això que t'esperava –va assentir amb el cap.\n–I si m'esperaves i no sabies com era, què t'ha permès reconeixe'm? –No em podia quedar amb el dubte.\n–No t'ha semblat estrany el que has fet quan has entrat a la sabateria? –em va preguntar.\nNo sabia a què es referia. Vaig negar amb el cap:\n–No en soc conscient. Què he fet, a part d'entrar? –Intentava fer memòria i no trobava\nres de significatiu.\n–Has tancat la balda que hi ha a la part superior de la porta.\n–No podies saber de l'existència de la balda si no havies estat mai aquí. No es veu. Has vist l'invisible. –Va somriure amb tantes ganes que les arrugues de les mans se li van dibuixar a la cara, igual de profundes, igual d'hospitalàries. No puc dir que me la cregués. No en vaig desconfiar–. Més aviat, has recordat.\nNo sé per què vaig ser escollida per sentir, dia rere dia durant les quatre setmanes que em va demanar que tornés a la mateixa hora, la història de la seva vida. Que va canviar la meva. Mentre escoltava allà asseguda la seva veu serena, com de muntanya –gràcies a ella vaig imaginar com deuen parlar les muntanyes–, envoltades d'aquell buit que no ho era, vaig anar comprenent que no m'ho podia quedar per a mi sola, que m'ho explicava perquè ho compartís. No era per a mi, la seva vida. Era per a tothom. Era un missatge xifrat que jo no podria entendre però que podria expandir.\nVint-i-nou dies més tard, va arribar l'últim. Jo tenia un nus a la gola.\nElla em va rebre com sempre. No vaig percebre cap canvi. La narració pausada, el te, la llum del dia que s'anava fent tènue fins a esdevenir foscor i haver de substituir-la per unes espelmes. El soroll i la flama dels llumins per encendre-les. La tornada de Shizoku, el gat gris, pel jardí de bambú. La Haru obrint els finestrals per deixar-lo entrar. El seu silenci de llac immòbil.\nSí que hi va haver una diferència, al final. L'agraïment, per començar. Me'l va transmetre de paraula, i també amb un present. Era un paquet no gaire gros, com d'un pam per mig i tres dits de gruix, embolicat en una roba idèntica a la de les cortines de l'aparador de la sabateria. Vaig pensar que potser n'havia retallat una part, però vaig oblidar comprovar-ho abans de marxar. No el vaig obrir. El vaig guardar i vaig esperar instruccions. Havia de marxar? Així acabava?\nAleshores, abans que m'aixequés, va anar cap a una de les cantonades de la sala, va aixecar la punta del tatami, i de sota en va treure un sobre groguenc escrit per una cara amb una cal·ligrafia exquisida. Em va explicar que l'hi havia enviat el seu pare quan ella era una adolescent i vivia al dojo on, com ja m'havia dit, la va fer ingressar després de la mort de la mare durant cinc anys perquè estudiés tir amb arc. Era una carta. Ella no l'havia llegida mai. No l'havia obert, tampoc. Devia ser llarga, per l'embalum que feia. Li vaig preguntar per què no l'havia ni tan sols obert. Si és que no havia trobat el moment, primer. Si és que després ja no l'era.\n–T'he explicat la història. Tens tots els elements per entendre-la –va dir mentre acariciava el gat.\n–Però, quin sentit pot tenir que la llegeixi? No està destinada a mi!\n–Una carta no té destinatari fins que no és llegida.\n–És a vostè a qui la va adreçar el seu pare –vaig atrevir-me a insistir en la idea de la inconveniència.\n–El meu pare es va permetre aquest acte de donació. Estic convençuda que sabia que no només no contestaria sinó que tampoc la llegiria. Imagines una generositat més gran? Un pare és el pare de tothom. Tots som fills d'un pare. Tots necessitem una carta. Per llegir-la o perquè ens acompanyi. Seria just que es quedés sense obrir?\nNo sabia si havia de contestar a la pregunta. No sabia què contestar. Va parlar ella:\n–El sentit de la lectura el sabràs un cop l'hagis acabat. –Va seguir un silenci que no vaig\ngosar interrompre–. Respecte a la raó per la qual no l'he llegit jo. –Va encendre un parell d'espelmes noves, va allisar-se la falda, es va passar la trena cap al pit i es va recolzar a la paret–. Primer no vaig voler perquè estava enfadada, i més endavant no ho vaig necessitar perquè no estava enfadada.\nNo puc dir que no em sorprengués; i potser no ho vaig acabar d'entendre. Si alguna cosa havia après en aquelles quatre setmanes, però, era la comprensió del respecte i la confiança que, per fi ho veia clar, no consistien a fer desaparèixer els límits sinó a trobar el lloc adequat on situar-los.\nEl comiat no em va resultar fàcil. Tenia la impressió que no ens tornaríem a veure. Abans de marxar de la sabateria em va tornar a agafar les mans entre les seves, com aquell primer dia que em semblava tan llunyà, i les arrugues profundes em van fer sentir com a casa. Ja al carrer, fetes les primeres tres passes, vaig girar el cap. Hi havia el Shizoku, que em mirava des del seu amagatall ingenu entre la cortina i l'aparador.\nVaig fer amb la carta del pare de la Haru el mateix que havia fet ella. La vaig guardar sense llegir-la.\nVaig escriure la seva vida, tot el que m'havia explicat. Concentrada per recordar cada detall. Més que mai vaig comprendre que m'havia convertit en portadora del seu missatge. I el mateix penso de la carta que em va entregar. L'hem de llegir tots. Perquè tots sou jo. I tots som Haru.\n* Les dades que ens faciliten els participants seran incorporades a la base de dades de Catorze amb la finalitat d'enviar-los per correu electrònic el nostre butlletí setmanal.\nMagôkoro, carta del pare de la Haru\n© del text, Flavia Company, 2019.\n© d'aquesta edició, Catedral, 2019.


Girona, Salt i Sarrià de Ter reclamen 48.000 euros al soci privat d’Agissa > Ràdio Sarrià 87.6 F.M.\nGirona, Salt i Sarrià de Ter reclamen 48.000 euros al soci privat d’Agissa\nEls ajuntaments de Girona, Salt i Sarrià de Ter reclamaran a Girona SA, la part privada de l’empresa d’aigües Agissa, uns 48.000 euros després que el jutjat mercantil número 1 de Girona ha aprovat la demanda dels tres consistoris contra l’empresa arran de la contractació d’una assessoria jurídica. El jutjat ha donat la raó als ajuntaments, que van considerar que aquesta despesa era innecessària i van interposar-hi una demanda. La resolució judicial destaca que aquesta contractació és “supèrflua”i que “lesiona” els interessos de la societat.\nL’alcalde de Sarrià de Ter, Narcís Fajula, explica les passes a seguir dels tres consistoris: “Ara, després que hagi sortit la sentència ferma, hem de veure quines accions legals emprenem contra la part privada que gestionava Aigües de Girona, Girona SA, per poder rescabalar els 48.000 euros”.\nSarrià de Ter, Girona, Salt, Aigues de Girona, Salt i Sarrià


Biblioteques de la UPC - Enginyers BCN\nPortada > Serveis per a col·legiats > Publicacions > Biblioteques de la UPC\nEls col·legiats tenen accés a les tretze biblioteques de la UPC on poden consultar més de 370.000 documents, en paper i en suport electrònic, i usar els 3.200 punts de lectura i els 380 ordinadors.\nPer tal de gaudir d’aquest servei, els col·legiats hauran de sol·licitar un carnet a qualsevol biblioteca de la UPC mitjançant la presentació del carnet col·legial juntament amb una fotografia de mida carnet.\nEls col·legiats tenen accés a dos documents en préstec durant de set dies, poden reservar fins a tres documents i fer un màxim de quatre renovacions, que es poden tramitar a través del web de la UPC o telefònicament a qualsevol biblioteca.\nEl Servei d’Informació Especialitzada (SIE) és un servei en línia per fer consultes especialitzades sobre les àrees de coneixement de la UPC als seus bibliotecaris temàtics. El servei, que és de pagament, respon a les demandes d’informació especialitzada sobre les àrees de coneixement de la UPC en un màxim de 48 hores.\nS’entenen per consultes especialitzades aquelles relatives a un tema, com ara “Busco informació sobre l’emmagatzematge del CO2” o aquelles que tenen per resposta una dada concreta (“La pluviometria a Manresa els darrers 5 anys”) o que impliquen una cerca en una o més bases de dades (“Projectes de les darreres accions urbanístiques a la costa mediterrània”). Les consultes generen un informe de la cerca i, en funció de la consulta, com a document de resposta es lliuraran dades concretes o referències bibliogràfiques.\nEl tipus d’informació que es pot proporcionar és:\nReferencial: es donen totes les dades que identifiquen el document, però no el text complet del document. Si posteriorment l’usuari vol el text complet també se li pot proporcionar.\nText complet: la Biblioteca de l’EUETIB pot gestionar la localització de qualsevol article o altre document d’interès a través del Servei d’Obtenció de Documents [PDF 76 Kb].\nCòpia o préstec d’originals de documents a la UPC (documents que es troben a la UPC o que són accessibles des dels ordinadors de la UPC).\nCòpia o préstec d’originals de documents subministrats des de centres externs a la UPC.\nEls col·legiats poden accedir a aquest servei a través de la Biblioteca de l’EUETIB, que els enviarà els resultats de les cerques d’informació en suport electrònic per mitjà d'un correu electrònic. Els col·legiats recolliran els resultats de les cerques d’informació en suport paper a la Biblioteca de l’EUETIB .\nTambé per mitjà de la Biblioteca de l’EUETIB, els col·legiats podran accedir al servei de préstec interbibliotecari de llibres d’altres biblioteques catalanes, espanyoles o mundials. La biblioteca farà la tramesa de la comanda i informarà el col·legiat de la disponibilitat del document. El col·legiat recollirà i retornarà el document a la Biblioteca de l’EUETIB.\nBiblioteca digital de la UPC\nEls col·legiats poden accedir als continguts de Bibliotècnica, la biblioteca digital de la UPC, des de qualsevol ordinador connectat a la xarxa UPC o des de qualsevol ordinador situat a les biblioteques de la UPC.\nL’accés a totes les col·leccions electròniques de pagament disponibles a Bibliotècnica queda restringit a les condicions contractuals de les llicències signades pel Consorci de Biblioteques Universitàries de Catalunya (CBUC) o la UPC que, normalment, limiten l’accés exclusiu a la comunitat universitària.\nEls serveis de recerca especialitzats que són de pagament es facturaran als col·legiats amb unes condicions econòmiques avantatjoses, ja que els col·legiats formen part del grup II d’usuaris. Les tarifes d’aquest grup estan disponibles a la Biblioteca UPC.\nAquest servei és possible gràcies a un acord signat entre el Col·legi, el Servei de Biblioteques i Documentació de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) i el Consorci de l’Escola Industrial.


hasbara-ts!!!: de novembre 2011\nEncara que només sigui per compensar.\na 7:33 1 comentaris Enllaços a aquest missatge\nAixò és el que volem decidir.\na 23:26 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: CATALUNYA, Democràcia, Esperança, Independència\nAGENTS ANTIRUMORS (Assaig per a unes futures Brigades de la Moral?)\nUna telenovel·la "normal".\nL'Ajuntament de Barcelona ha format 463 "agents antirumors" per anar escampant la bona nova a la ciutadania, que consisteix en saber que els immigrants són bons per definició i que si de vegades alguns ens inquieten és perquè nosaltres els fem males persones amb els nostres prejudicis. D'això, segons afirmen aquests Agents, se'n diu efecte Pigmalió. Que vostè creu que entre nosaltres hi ha grups salafistes i això no li fa gota de gràcia? Compte! No ho comenti perquè pot disparar-se l'efecte Pigmalió i podem trobar-nos com a l'Afganistan per culpa de la seva malfiança.\nPotser ja comença a ser hora que l'actual govern municipal deixi caure el lliri que duu a la mà. Més que res pel bé de tots. La laxitud i l'entreguisme de CiU comencen a ser alarmants. Els plans quinquennals de la subvenció sistemàtica a grups i plataformes que han viscut de la moma durant tants anys, han d'acabar. I no només per raons econòmiques, sinó per pura higiene democràtica. Aquests grups han creat xarxes clientelars i professionals, s'han enquistat en les administracions i sovint se serveixen de la democràcia per laminar-la.\nLluitar contra el racisme i la xenofòbia és un deure de tots els ciutadans i, naturalment, de l'Administració. El millor antídot és una política d'immigració seriosa i combatre els prejudicis sense demonitzar qui manifesta dubtes o greuges justificats. Acusar tot un col·lectiu de lladre o de fanàtic és inadmissible, però també ho és estigmatitzar qui denuncia abusos concrets en els serveis socials o qui no accepta el burka per considerar-lo una manifestació intolerable de discriminació de la dona.\nPerò d'on sorgeixen aquests Agents Antirumors? L'equip actual de l'Ajuntament de Barcelona s'ha trobat amb un seguit d'herències i, pel que es veu, no sap què fer-ne o no gosa modificar-les o suprimir-les. Una d'aquestes perles heretades és el Pla Barcelona Interculturalitat (de la Direcció del Programa d’Immigració i Diàleg Intercultural), que va impulsar l’Estratègia BCN Antirumors i la Xarxa BCN Antirumors.\nTot aquest entramat verborràgic de direccions, sotsdireccions, secretaries i xarxes està format per l'anterior equip municipal. Per gent com Francesc Osán, cap de l'Oficina de Diplomàcia Municipal i, a més, cap i portaveu de la Caravana Barcelona Solidària gràcies a la qual ara AlQaida del Magrib té vuit milions d'euros que no tenia.\nUn altre dels responsables de la vella nomenklatura i principal responsable de la formació de part de l'actual equip era Josep Maria Navarro Cantero, professor de l'Escola Universitària de Treball Social, "empresari de l'economia social i solidària" (sic) i cap de la mega subvencionada i antisemita ONG Sodepau.\nJosep Maria Navarro va ser entrevistat fa poc a Webislam per l'inefable Abdennur Prado -el musulmà moderat que va amenaçar el Parlament espanyol amb tenir el seu 11-M i cap fiscal no li ha fet cap pregunta-. En aquesta entrevista Navarro té la poca vergonya d'afirmar que "el sionisme català té una una significativa implantació a la premsa i als mitjans de comunicació" del nostre país. I per si no fos prou afegeix que "la islamofòbia és el nou antisemitisme del segle XXI", aplicant la tàctica d'equiparar realitats i aconteixements que no tenen res en comú per justificar l'islamisme radical, per menystenir la cultura jueva i, evidentment, l'estat d'Israel i per relativitzar l'Holocaust.\nEls recordem que aquest conegut antisemita, Navarro, coordinava el "Servei de Mediació Intercultural Comunitària de l'Ajuntament de Barcelona" i, alhora, la pantomima del Tribunal Russell de Barcelona, detall que dóna idea de la imparcialitat i l'honradesa d'aquest individu.\nTambé donava suport al Tribunal Russell constituït a Barcelona la Meritxell Martínez Bellafont, ex presidenta de l'ONG Setem. Ara coordina una secció d'aquest programa dels Agents Antirumors, el dedicat a "accions teatrals", que sol consistir en la irrupció de pallasses als mercats cridant consignes progres que pretenen ser gracioses i que coaccionen la gent que hi ha anat a comprar, no a que l'adoctrinin.\nAmb aquests antecedents, sumats a l'orientació del qüestionari que han de respondre els voluntaris i que es dóna per fet que aquests pertanyen "entitats o organismes", ja tindrem una idea prou aproximada de quina mena de rumors volen combatre. Ni una paraula sobre l'antisemitisme escandalós que malauradament distingeix el nostre país, atiat pels mitjans de comunicació -especialment els públics-, i per grupuscles que han fet de la judeofòbia l'eix de les seves vides i de la seva economia i als quals, precisament, pertanyen els inventors d'aquest assaig de censura disfressada de missatge políticament correcte.\nEvidentment, aquests Agents no aniran mai a parlar amb l'imam de Lleida ni entraran a qualsevol mesquita o carnisseria halal per explicar-los que el país que els acull exigeix el respecte a totes les religions i els drets de la dona. No els diran que el Protocols dels Savis de Sion són un libel repugnant i que els jueus no van degollant nens, tal com els mostren a les sèries de televisió que veuen a casa seva. O quines televisions es pensen que miren una part significativa de la comunitat musulmana de Catalunya?\nNo, els únics racistes i xenòfobs, els únics que tenen prejudicis i escampen rumors són els catalans. Per exemple, els que creuen i no s'estan de manifestar que és intolerable que els practicants d'una religió vulguin imposar-nos els seus criteris sobre què hem de pensar sobre el seu profeta o el seu déu o què es pot dibuixar a les revistes satíriques.\nPerò tranquils, que els Agents seran persuasius i entraran a les nostres botigues o es ficaran en les nostres converses al carrer o al bar amb un to condescendent. Ho expliquen així : "Tampoc no es vol demonitzar aquelles persones que tenen prejudicis o reprodueixen rumors i que «han de ser rescatats» pels agents antirumor".\nLes "Brigades de la moral" sempre comencen rescatant amb un somriure als llavis. Passat un temps es dóna per fet que hi ha coses que no pots dir i coses que no pots fer. Que te'n guardaràs prou d'escriure segons què, de vestir segons com, de defensar el que penses. I que si et surts del guió... després no et queixis.\na 1:30 10 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Antisemitisme, Barcelona, CATALUNYA, Islamisme, ONGs\na 8:44 9 comentaris Enllaços a aquest missatge\nGregorio Peces-Barba és un home avorrit i mediocre contrariat per no ser reconegut com un referent intel·lectual i cívic. Sempre va somiar amb ser l'hereu moral d'Azaña i, sí, ha aconseguit representar a la perfecció les seves pitjors xacres. Sembla un d'aquells personatges insignificants i reaccionaris que tan bé va descriure Pérez Galdós; un tipus mesquí i deixat que passeja treballosament la seva patètica vanitat. Tot ell és com una arcada noucentista. Pretensió i ferum de floridura.\nAquest hidalgo fantasmal, però, ha ocupat alguns dels càrrecs polítics i acadèmics més rellevants d'Espanya gràcies als atzarosos sotracs de la història i a la seva habilitat a l'hora de vendre's com a home instruït i obedient. Va ser un dels ponents de la Constitució espanyola de la qual se'n considera no només "pare" sinó artífex, un ponent de més qualitat que la resta. Aleshores, quan ordia articles i artificis, Peces-Barba no es va permetre fer segons quines bromes catalanofòbiques en públic. Sabia que l'invent de la Transición era massa delicat i que cap personalitat hauria gosat riure-li les gràcies contra els catalans com ara, quan ja no cal ser tan educat i està permès eructar a la taula.\nPassat el temps, Gregorio Peces-Barba va ser president del Congrés dels Diputats, la tercera autoritat de l'estat. Després li van fer una universitat a mida, la Carlos III, que va dirigir com a Rector fins a la seva jubilació i va ser nomenat Alto Comisionado para la atención a las víctimas del terrorismo. Tots aquests càrrecs, en un país seriós i realment democràtic, donarien a entendre que qui els ha ostentat és una persona respectable i, per descomptat, respectuosa. Però, com ja deuen saber, no és el cas.\nEl més preocupant de les estúpides afirmacions de Gregorio Peces-Barba en un congrés d'advocats dijous passat va ser el to arrogant i el menyspreu que es va permetre. Especular que a Espanya li hauria pogut anar millor amb Portugal que amb Catalunya és un exercici estèril però legítim. Va oblidar-se, però, de recordar el detall que probablement hauria estat un bon negoci aleshores perquè Portugal era un imperi, per això precisament ho tenien més difícil per "quedar-se'l" i per això "nos quedamos a los catalanes". És imperdonable que ho plantegi frívolament quan Catalunya s'empobreix des de fa tant de temps obligada a contribuir amb els seus impostos més enllà del suportable i rep, a més, l'insult, el menyspreu i la befa a canvi.\nPerò el que és del tot intolerable és la referència a la necessitat de bombardejar Barcelona. Bé, ara segurament no caldrà, conclou perdonant-nos la vida. "No se cuántas veces hubo que bombardear Barcelona", diu, donant per fet que calia, fos just o no, tant se val, perquè ell parla com un amo i es pot permetre ridiculitzar els catalans afirmant que "celebran sus fiestas llamadas nacionales por derrotas", ignorant que commemorar una desfeta no és un acte de celebració sinó un recordatori i un homenatge als qui van lluitar i que som nosaltres i no pas ell que decidim que la nostra festa és Nacional.\n¿Qui és aquest individu per parlar amb aquest to sobre la nostra història i la nostra llibertat? "Nos quedamos a los catalanes", diu. Podía haver afegit "porque nos quedamos con lo que nos sale de los cojones, y a callar". I aleshores, sentint la remor de fons a la sala i veient que els degans dels col·legis d'advocats de Catalunya s'alcen per abandonar el recinte, prova d'arreglar-ho amb una gracieta amb l'esperança que siguin tan mesells per passar-li tanta insolència : "Bueno, hubiera habido un problema gordísimo, que no hubiera podido haber los partidos de futbol Madrid-Barcelona, que eso, claro, es siempre muy importante" (sic, pel missatge i pel castellà penós que perpetra). Com va comprovar que aquesta broma bavosa no servia, va afegir amb arrogància "que vayan saliendo los que se quieren ir".\nDavant el rebombori que es va organitzar, Peces-Barba, sorprès que no tothom comparteixi el dret a insultar els catalans impunement, va afirmar que es tractava d'una broma. Una de sola? ¿Quina part és broma? Els bombardejos, no, Ilustrísimo Cafre, els bombardejos i el seu to de menyspreu cap a Catalunya i de conqueridor psicòtic no els pot negar. "Háganselo mirar porque son ustedes muy susceptibles ante las bromas" va respondre a les queixes. Preguntat per Jordi Basté si creu que també poden fer-se bromes sobre les víctimes d'ETA o del bombardeig de Gernika no vacil·la en respondre que es tracta de coses molt diferents. Ja ho entenem, les víctimes d'ETA no les decideixen els padres de la patria com ell i les de Gernika són massa conegudes internacionalment i hi ha un quadro de Picasso massa famós per fer conya. ¿I aquest personatge ha estat l'encarregat d'atendre les víctimes del terrorisme? I aquest és un dels que ha de decidir qui ha de demanar perdó a les víctimes? Aquest individu que va permetre que a la universitat que dirigia es suspenguessin a la força conferències de ciutadans israelians boicotejats pels qui mai no han alçat la veu contra les dictadures dels països islàmics, ¿té cap mena d'autoritat moral?\nGregorio Peces-Barba és el paradigma de la impostura dels qui s'autoproclamen demòcrates i socialistes i no poden amagar la caspa de l'hidalgo i del mando y ordeno que no te res a envejar a la dreta més rància i anticatalana. Però, ai las!, aquest abusador figura que és progressista i ara venen eleccions espanyoles. Compte! Ni un moviment en fals! I així ens trobem que els seus correligionaris del PSC fan que s'enfaden una mica i declaren que va estar desafortunat. I els qui maneguen a plaer la informació a la nostra televisió pública (TV3, recorden?) hi aboquen una bona dosi de vaselina i només ens expliquen la broma sobre Catalunya i Portugal, silenciant que aquest reaccionari d'esquerres s'ha vantat dels bombardejos contra Catalunya i que considera que assassinar catalans no és comparable, que els morts catalans no valen res si els bombardegen els espanyols.\nTV3 no només va ocultar les vergonyoses opinions de Peces-Barba sobre els bombardejos sinó que, a més, va negar-li al President de la Generalitat una breu declaració sobre el tema. Passades les hores el President va haver de donar la seva opinió sobre els fets a 8TV i TV3 va veure's en un compromís. ¿Com podia ser que una cadena privada emetés aquelles declaracions i no ho fes la televisió pública? Davant aquella anomalia i que havia transcendit l'enuig de la presidència pel veto de TV3, la direcció d'aquesta va demanar a 8TV les imatges amb la condició de no exhibir el logo de la cadena privada: és a dir, com si la informació fos pròpia de TV3. Evidentment 8TV no ho va acceptar.\nEl resultat és que la televisió nacional de Catalunya censura informació, manipula políticament els fets i veta el President de la Generalitat. Tot un rècord de desvergonya i d'apropiació de la sobirania democràtica tolerada pel Govern que els catalans contemplem amb autèntic estupor.\na 23:52 9 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Catalanofòbia, Espanya, Impunitat, Manipulació, TV3


Una vegada més Svetlana Bondarchuk provoca un escàndol en el seu microblogging, publicant fotos sincera allà. Després d'un divorci del seu marit, Svetlana mai deixa de sorprendre als subscriptors d'Instagram. La vida d'una bella dona lliure s'ha convertit en unes vacances reals.\nRepresentants de la bohèmia russa es reuneixen constantment a l'apartament de Svetlana per als Patriarques. Entre els convidats de l'ex esposa Fyodor Bondarchuk es poden conèixer Rezo Gigineishvili, Renata Litvinov, Zemfira, joves cineastes, dissenyadors, actors i artistes.\nLa casa de Svetlana Bondarchuk s'assembla a una mena d'habitatge del metro de la dècada dels 80 amb elements moderns de glamour.\nEl mateix model de 49 anys retorçà l'aventura amb un jove fotògraf, les imatges apareixen regularment al seu blog.\nSvetlana Bondarchuk és criticat de tant en tant per un comportament que no correspon a la seva edat. Per descomptat, des de fa 49 anys, la figura i el cos d'una lleona secular, que té dues vegades a la seva àvia, està perfectament conservada, pot ser envidiada per dones de 30 anys.\nHe de dir que Svetlana vigila acuradament la seva aparença. Una dona desapareix regularment en salons de bellesa i SPA.\nLa foto descarada de Svetlana Bondarchuk va provocar una gran quantitat de crítiques a Instagram\nAra, Svetlana Bondarchuk, juntament amb el seu xicot i amigues, descansa a Bali. Cal destacar que aquest hivern un gran nombre d'estrelles russes van anar a Indonèsia.\nEn Instagram Bondarchuk cada dia hi ha fotos de la resta. Al mateix temps, la dona provoca als subscriptors, col·locant imatges força franques. Així doncs, fa una setmana, Svetlana va publicar una foto amb un vestit a través del qual brillava el pit.\nI avui en el Instagram Svetlana Bondarchuk va aparèixer la seva nova foto en un vestit de bany. La imatge està feta en dues versions: en blanc i negre i en color.\nEn les discussions, les fotos sinceres de Bondarchuk van causar un escàndol. Fallovers creu que el cos d'una dona de 49 anys és hora d'ocultar, perquè els canvis d'edat són massa visibles:\ngalinakhorikova L'horror! Ja no és necessari difondre això\nkovova_diana edat Rusk ☹ tots els joves ...\nyagudina5555 Desgraciadament, infeliç, lletja, vell, és per a aquestes emocions que s'exposen, calma ja, és el moment de tractar amb nens i néts\nttifini es veu patètic, abandonat. Molts d'aquesta edat tenen alguna cosa per mostrar.\nvlasova3024 La vida viscuda ara va començar a exhibir ... per a ell? I ell està exposat per l'altre! Svetlana llegeix el passaport ... bé, molts de vostès "exposats" emeten una dona lesionada\nbrow_doctor_ Aquesta foto ... només el metge pot trobar-se a la carpeta amb la història de la malaltia ... No estic dient ofensa ... però deixa per tu mateix aquestes fotos ... per què exposar-les\nnatalia_kirillovs En 50 anys, per què desnudos anar?\nAnastasia Volochkova va decidir guanyar diners en publicitat, noves fotos\nAlexander Malinin va rebre confirmació de la seva paternitat\nCom connectar els principals tipus de crochet de la columna\nSopa amb llenties i moniatos\nLli per a la correcció d'una figura\nCinc maneres demostrades de fer front a l'estrès\nPor del sexe - on prové i com guanyar\nSímptomes i nutrició adequada amb pielonefritis\nTractament de mal d'esquena amb remeis populars\nQuè és habitual donar-li al nounat?\nRelacions properes a distàncies llargues\nL'aparició d'un gat a la casa: per què preparar-se?\nHoròscop per al 2015 per a Libra


Ja es poden recollir les invitacions per a la preestrena dels nous capítols de 'Ingeniería Romana'\nEl capítol 'Acueductos II' es podrà veure el dimarts 18 de desembre, a les 20:30h, al Teatre Tarragona\nReproducció del circ de Tàrraco a la innovadora sèrie 'Ingeniería Romana' RTVE.ES\nDilluns, 10 Desembre 2018 21:30\nDes d’avui es poden recollir les invitacions per a la preestrena del capítol 'Acueductos II' del dimarts 18 de desembre, a les 20.30h, al Teatre Tarragona, estan disponibles de manera gratuïta a les oficines del Patronat Municipal de Turisme a la Rambla Nova i al carrer Major.\nLa innovadora sèrie documental 'Ingeniería Romana' estrena aquest mes de desembre dos nous capítols, 'Ciudades II' i 'Acueductos II', en què la Tàrraco romana en torna a ser present. En concret, l’Aqüeducte de les Ferreres - el Pont del Diable- és un dels monuments que es podrà veure al capítol 'Acueductos II'. A partir d’aquí, amb la temporada de 4 capítols completa (en què Tarragona és protagonista absoluta del primer capítol, Ciudades I) començarà la distribució internacional de la sèrie.\nEls nous capítols es presenten després de dos anys de treball intens, fet que dona una idea de l’esforç i la complexitat de la producció. Els dos primers episodis d’'Ingeniería Romana' emesos a La 2 de TVE (que van aconseguir audiències rècord) han estat premiats a diferents certamens, entre ells al festival de TV i Cinema de Nova York.


Els grafitis, art o vandalisme?\nEls artistes urbans i l'Ajuntament de Barcelona es disputen l'espai públic. Ells hi veuen art, i el consistori, delicte\nANTONI RIBAS TUR Barcelona 08/06/2013 00:00\nLa Barcelona olímpica no només va ser una època daurada per a arquitectes i urbanistes. Va ser-ho també per a grafiters d'arreu d'Europa que van venir a la ciutat per deixar la seva petjada en parets, obres, enderrocs i llocs abandonats. "Hi havia un clima de permissivitat perquè encara no hi havia cap legislació", explica l'arquitecte Jordi Llobell, el creador de la plataforma Enrotlla't. Vint anys després, la normativa de l'Ajuntament per als artistes urbans s'ha situat a l'altre extrem. "Les ordenances cíviques han sigut molt restrictives des del 1999", afegeix Llobell.\nLes regulacions a què fa referència són la de l'ús del paisatge urbà del 1999 i l'ordenança de civisme del 2006. Actualment, "amb el canvi de govern, l'Ajuntament està començant a deixar fer, tot i que amb moltes traves i requisits", afegeix Llobell. La nova iniciativa d'Enrotlla't s'està materialitzant aquests dies: els grafiters internacionals Zosen i Mina estan pintant un mural a la tanca de les obres de construcció d'un edifici a la cruïlla de Balmes i Provença. I avui, en el marc del festival OFFF, el dissenyador gràfic i artista Matt W. Moore acabarà a l'exterior del Disseny Hub el mural que va començar abans-d'ahir.\n"S'ha signat un conveni entre l'Institut Municipal del Paisatge Urbà i l'artista, pel qual l'Ajuntament autoritza a realitzar una intervenció artística efímera, que s'acabarà amb la retirada de la tanca perimetral un cop enllestides les obres", afirmen fonts del consistori sobre el projecte. L'ordenança municipal barcelonina explicita que està prohibit fer grafitis sense autorització municipal i fins i tot penalitza els comerciants que encarreguen un grafiti per a la persiana del seu negoci. Les multes poden arribar als 3.000 euros, sense tenir en compte les sancions subsidiàries que obliguen a fer un altre pagament per reparar el dany.\nEmbellir l'espai públic\nAixí i tot, el treball de Zosen i Mina no és el primer que l'Ajuntament autoritza en tanques d'obres o en espais habilitats pels districtes com les Tres Xemeneies de Sants-Montjuïc. Es tracta, segons les mateixes fonts, "d'una prova pilot per provar aquest tipus de suports efímers per a intervencions artístiques".\nPer desenvolupar les seves activitats, Llobell ha hagut de contractar una assegurança de responsabilitat civil anual "de més de 600 euros" per poder legalitzar les iniciatives que impulsa. Tot i els obstacles administratius, Enrotlla't segueix treballant per convertir elements urbans residuals en una sortida per a la inquietud creativa de molts pintors. Aquesta iniciativa té com a objectiu "embellir l'espai públic" per als ciutadans. "El principal problema és que se situen a l'espai urbà elements que no encaixen i que són els que estan més afectats pels grafitis: persianes i tanques d'obra", explica Llobell. "La ciutat s'ha tornat grisa a les plantes baixes", insisteix l'arquitecte. La primera iniciativa d'Enrotlla't es remunta al 2008 amb un projecte anomenat Art al comerç, que va comportar decorar 50 persianes a l'entorn del Mercat de la Llibertat. El 2011 Gpoints va reunir una cinquantena d'artistes urbans que van treballar damunt persianes i tanques d'obres del barri de Gràcia. El 16 de juny 72 artistes intervindran les persianes del Mercat de l'Abaceria Central a Gràcia i s'hi farà un mural col·laboratiu dirigit a adolescents i gent jove.\nCom a resposta a la persecució que van començar a patir els grafiters, es van tornar a posar de moda els tags , les seves firmes. Els poden fer amb prou rapidesa perquè no els enxampin. "L'art urbà té un potencial comunicatiu molt gran, però com que els artistes no volen atendre els requeriments, la seva apropiació de l'espai públic es veu com un exemple perquè tothom faci el que vulgui", explica Angelo Milano, el director artístic del festival d'art urbà Milestone, que fins demà celebra la segona edició a Girona. "Un festival es consolida als tres anys -subratlla-. En el primer es tracta de trencar el gel. La sorpresa dels ciutadans es barreja a vegades amb el rebuig. Al segon es fa molt soroll, i es comença a treballar bé a partir del tercer". El primer festival que va muntar va ser el Fame, que enguany ha arribat a la sisena edició en un poble del sud d'Itàlia. La fesomia de la localitat ha canviat per complet. "Ja compta amb 90 murals", recorda Milano.


Guapos & Pobres: El musical - Recomanació teatral - Lluís Mayench Pierre - Teatre Barcelona\nGuapos & Pobres: El musical: Un musical sense pretensions\nUn musical de producció pròpia, bones veus i música en viu. Per què no acaba de funcionar?\nEn primer lloc, l’argument. Em sap greu dir-ho però és com veure un capítol (divertit però allargassat) d’una sèrie televisiva. Fa la sensació que allò que tenim damunt l’escenari ja ho hem vist d’altres vegades. En segon lloc, l’escenografia. Més pobra que guapa. Converteix la crítica (si és que n’hi ha) en una mena d’autoparòdia que no ajuda gens a desenvolupar un tema que, “a priori”, sembla interessant. Per últim, les cançons. No vull dir que estiguin mal interpretades ni que no tinguin nivell. Però crec que li falta un parell de temes que destaquin per sobre de la resta.\nDit tot això, crec que és molt important arriscar-se a fer musicals que no siguin franquícies. Que parlin amb veu pròpia. Que tractin temes tan candents com el de “Barcelona posa’t guapa” i les seves misèries amagades sota l’estora (encara que possiblement el format no sigui el més adequat per fer-ho). Si hi hagués més gent disposada a fer obres com aquesta el nivell general pujaria.\nLa tria d’actors és molt encertada. Malgrat que no hi hagi massa complicació coreogràfica, tenen unes veus excel·lents que juntament amb la música en directe fa que puguis passar per alt alguns dels problemes i gaudir d’aquesta peça. És una obra que potser no aporta res de nou però que hauries d’anar-hi si t’agrada el gènere i estàs cansat de veure sempre el mateix.\n← Tornar a Guapos & Pobres: El musical


Últimes fuetades del temporal amb clara millora aviat: El temps a Catalunya el dimecres 22 d'abril del 2020\nLes pluges encara seran abundants al llarg d'aquesta nit a tot el territori català, però cada cop es restringiran més a les comarques gironines aquest dimecres, quan acabaran desapareixent d'arreu a últimes hores de la jornada\nper Marc Gassó dimarts, 21 d’abril 2020 - 17:30h\nS'acaba el temporal, però seguiran els xàfecs de tarda a molts punts els pròxims dies | Arxiu\n- El temporal de llevant comença a amainar\n- Segueix el temporal marítim dur\n- Els ruixats no desapareixen\nEl temporal de pluges ha arribat al seu clímax aquest dimarts, 21 d'abril, durant la tarda amb registres que superen els 100 litres/m² en una extensió considerable del territori català. Tot i això, els registres més significatius s'han concentrat a les comarques de Barcelona. Malgrat tot, encara ha de seguir plovent amb ganes a les comarques gironines tota aquesta nit, on seguiran acumulant litres/m². Les incidències han estat nombroses amb talls en carreteres i trens, inundacions, rius al límit i alguns desbordaments. Consulta aquí el seguiment de totes les incidències causades pel temporal.\nQuant al temps previst per les pròximes hores, s'espera que les precipitacions es mantinguin al llarg de tota la nit a gran part del territori, però les més intenses es restringiran cada cop més a les comarques de Girona. La situació marítima seguirà molt alterada al llarg d'aquest dimecres amb onades superiors als 3 metres. En total, es poden assolir registres que fregaran els 200 litres/m² en tot l'episodi, tant a les comarques de Barcelona com de Girona. El Servei Meteorològic de Catalunya manté els avisos activats per acumulacions de precipitació superiors als 100 litres/m²:\nAvisos per acumulació de pluja superior a 100 litres/m² en 24 hores | Meteocat\nTot i això, al llarg de la tarda esperem que les precipitacions vagin clarament a menys arreu i fins i tot, es podrien obrir clarianes pel Pirineu a últimes hores de la jornada, unes clarianes que dijous s'estendran arreu del territori català.\nEl temporal de llevant comença a amainar\nAl llarg d'aquesta nit i matinada de dimarts a dimecres, les pluges encara seran molt intenses arreu, però al llarg del matí d'aquest dimecres, 22 d'abril, els cels ennuvolats es mantindran a tot Catalunya i les precipitacions, que encara seran força extenses durant el matí, tindran tendència a restringir-se cada cop més a les comarques gironines, on encara es poden acumular 50 litres/m² més dels que s'han acumulat. Al llarg de la tarda, les precipitacions s'aniran retirant mar endins i les clarianes aniran guanyant protagonisme de nord a sud a últimes hores del dia. Fins i tot, és probable que acabi fent sol al Pirineu a últimes hores de la jornada.\nPrevisió de símbols per aquest pròxim dimecres 22 d'abril de 2020 | Catalunya Diari\nLes temperatures no experimentaran grans canvis i es mantindran al voltant dels 16-17ºC al litoral, mentre que a l'interior i al Pirineu si que podrien pujar més durant el dia, a causa que es podrien obrir algunes clarianes durant la tarda. No seria d'estranyar que alguna raconada del pla de Lleida o interiror de les terres de l'Ebre es pogués acostar als 20ºC.\nSegueix el temporal marítim dur\nPel que fa a l'estat de la mar, seguirà molt alterat especialment a la Costa Brava, on encara hi pot haver onades superiors als 3 metres d'alçada, especialment aquesta matinada de dimarts a dimecres. Al llarg d'aquest dimecres, a poc a poc, el mar anirà calmant. Tot i això, el Servei Meteorològic de Catalunya manté els avisos activats a gran part del litoral a causa del mal estat de la mar amb onades de fins a 2,5 metres).\nAvís vermell per onades superiors als 2,5 metres a la Costa Brava aquest dimecres | Meteocat\nEls ruixats no desapareixen\nDe cara als pròxims dies, la inestabilitat no desapareixerà. Malgrat s'espera una millora clara del temps durant la tarda d'aquest dimecres, dijous i divendres seguirà fent sol als matins, però els migdies i les tardes, vindran dominats pel ràpid creixement de nuvolades i els xàfecs i tempestes reapareixeran a molts punts de la meitat nord del país, especialment cap al Pirineu, on fins i tot seran fortes.\nTot i això, les temperatures aniran pujant dia si dia també a mesura que avanci la setmana amb un ambient cada cop més de plena primavera. Molts registres fregaran de nou els 25ºC cap a ponent o a l'interior de la vall de l'Ebre. A la costa, a causa de les marinades encara fresques, els termòmetres tornaran a quedar frenats al voltant dels 20ºC.\nDimecres que seguirà caracteritzat pel temporal de llevant a la capital catalana. Les pluges s'aniran retirant mar endins a mesura que avanci la jornada. Es podrien acumular més de 20 litres/m² al llarg de tota la jornada, sumats als més de 100 litres/m² que ja hi ha acumulats. Temperatures amb molt poques variacions.\nLa situació de llevant es mantindrà també a la ciutat de Tarragona durant el matí d'aquest dimecres protagonitzat pels cels ben ennuvolats i les pluges que a partir del migdia aniran desapareixent. Temperatures sense canvis.\nSituació que seguirà molt complicada a la ciutat de Girona aquest dimecres, les pluges intenses es mantindran fins a primeres hores de la tarda i s'haurà d'estar al cas del cabal dels rius. A les Gavarres es preveuen acumulacions de pluja pròximes als 200 litres/m². Temperatures sense grans canvis.\nA la ciutat de Lleida seguirà sent dels indrets on plourà menys de Catalunya. Tot i això, hi plourà durant bona part de la nit i matí. A la tarda deixarà de ploure i s'obriran clarianes, tot i que no es descarta algun ruixat de nou. Temperatures lleugerament més altes.\nPel que fa a la co-capital del Vallès Occidental, el temps també estarà caracteritzat per la llevantada. Tot i això, les pluges s'aniran retirant mar endins a mesura que avanci la jornada. Es podrien acumular més de 20 litres/m² al llarg de tota la jornada, sumats als més de 100 litres/m² que ja hi ha acumulats. Temperatures amb molt poques variacions.\nFinalment, a l’altra co-capital vallesana, el temps també estarà caracteritzat per pluges. Tot i això, s'aniran retirant mar endins a mesura que avanci la jornada. Es podrien acumular més de 20 litres/m² al llarg de tota la jornada, sumats als més de 100 litres/m² que ja hi ha acumulats. Temperatures amb molt poques variacions.\nRècord històric de pluja a Barcelona en més de 100 anys de dades a causa del temporal\nEn Directe: Rius al límit, talls, inundacions i esllavissades pel temporal a Catalunya


L'estudi del tramvia fixa en 54.500 el nombre d'usuaris diaris al tram de Girona i Salt | oriol mas | Girona | El Punt Avui\nGirona - 4 març 2009 2.00 h\nLes previsions per al 2026 són que hi haurà més viatgers els dies festius que els laborals en tot el traçat\nLa proposta de la Diputació al sistema urbà de Girona preveu tres línies diferents. Una utilitzaria la línia del tren convencional entre Flaçà i Riudellots, des d'on es faria un ramal cap a l'aeroport connectant també amb l'eix transversal ferroviari, i afegint una estació al polígon de Mas Gri. Una altra aniria de la zona esportiva de Salt fins al campus de Montilivi de la UdG, passant pel passeig d'Olot, Emili Grahit i Lluís Pericot. I finalment, la tercera uniria, de nord a sud, el nou hospital Trueta fins al Perelló i Sant Pere Màrtir de Vilablareix, passant per on ara hi ha el viaducte del tren convencional, i no pel pont de Pedra com es deia en la informació de dilluns.\nAquestes línies tindrien una demanda màxima estimada el 2026 de 54.500 passatgers de mitjana cada dia –16,3 milions l'any–, una quantitat que el 2006 es rebaixava als 29.400 diaris de mitjana i els 8,8 milions passatgers anuals. Si s'hi sumessin altres trams, com ara el que hi hauria entre Riudellots i Palamós, aquesta demanda podria augmentar fins als 30 milions de passatgers anuals, i fins als 35 si es fes l'anella de les Gavarres completa. En cas que s'allargués fins a Banyoles, es calcula que amb el 2026 com a horitzó s'arribaria als 38 milions com a màxim, amb una captació de base de 25,4 milions. Fora dels viatgers de Girona, Salt i Vilablareix, la majoria de desplaçaments serien entre pobles, i els que quedarien dins un mateix municipi serien residuals. A més, les previsions indiquen una afluència més gran els dies festius. Les estimacions s'han fet tenint en compte la població actual de tota l'àrea, de més de 300.000 habitants, i les projeccions que indiquen que el 2026 podria ser de 440.000 a 539.000 residents, i de gairebé 700.000 en temporada alta.\nQuè li sembla la proposta d'un tramvia que uneixi els municipis de l'àrea de Girona?\nCal un tramvia per unir Girona i Salt? Cal enllaçar amb un tramvia els municipis que formen l'anella de les Gavarres? Ens interessa saber la seva opinió. Ens pot fer arribar el seu parer accedint a l'espai per a comentaris que trobarà al final de la informació que sobre aquest tema hi ha a www.elpunt.cat.\nSuport per al creixement\nL'estudi contextualitza el perquè de la necessitat d'un trentram a les comarques gironines. Segons els redactors –Most Enginyers–, avui dia l'anella de les Gavarres està «greument mancada d'unes bones infraestructures de comunicació regionals», amb un dèficit en ferrocarrils, col·lapse freqüent de les carreteres i manca de transport públic de qualitat. Per això considera que aquests elements poden perjudicar el creixement esperat a les comarques gironines, com ara el que produirà el TAV o l'aeroport de Girona. Sense una bona intercomunicació regional, «s'incrementen els desequilibris territorials i els creixements descontrolats».\nLa PTP defensa l'estudi i diu que cal canviar la mobilitat a la demarcació\nL'associació per a la Promoció del Transport Públic (PTP) va defensar ahir la viabilitat del projecte, i en paraules del seu president, Ricard Riol, «l'estudi reforça la tesi que és una infraestructura necessària a les comarques gironines». La PTP, de fet, ja havia elaborat un informe en què defensava aquesta opció per a l'entorn de les Gavarres i l'àrea de Girona: «Les comarques gironines tenen molta carretera i poc tren, al revés de la tendència europea, i el que cal és canviar l'estratègia de mobilitat», afirmava Riol, que també apostava per començar a projectar algun tram concret, i destinar-hi diners de la inversió de l'Estat a Catalunya en infraestructures. Per Riol, el trentram «no és cap utopia, i podria competir amb el cotxe».\nEl Punt. Comarques Gironines 04-03-2009, Pàgina 4


L’Obra Nova a Barcelona mostra signes de fortalesa, augurant un prometedor tancament d’exercici 2021 - Forcadell\nL’Obra Nova a Barcelona mostra signes de fortalesa, augurant un prometedor tancament d’exercici 2021\nEl nou Informe de Mercat d’Obra Nova de FORCADELL assenyala factors com el bon ritme de vendes, l’increment de la demanda, una estabilitat de preus i la recuperació de l’interès inversor en actius residencials com a claus de la bona salut del sector present i futur.\nDel nou Informe de Mercat d’Obra Nova de FORCADELL, es desprèn que la primera part del 2021 ha sigut una etapa relativament satisfactòria pel que fa a les vendes. La província de Barcelona segueix manifestant signes positius tal com ho va fer al tancament del 2020, demostrant la seva fortalesa i pronosticant un tancament del 2021 prometedor. Tot i que la capacitat de compra d’una part de la població s’ha vist afectada a conseqüència de la crisi sanitària, existeix una fracció molt important de la població que ha augmentat pronunciadament la seva taxa d’estalvi.\nEl sector de l’Obra Nova ha aconseguit captar demanda procedent de la segona mà i de fet, la principal raó d’aquesta transferència es deu a la reducció del diferencial de preu entre la segona mà i l’Obra Nova, tenint en compte la relació qualitat/preu. A més, tal com es desprèn de l’Informe de FORCADELL, les preferències dels compradors cap a habitatges més grans, amb zones comuns exteriors, eficiència energètica, últims acabats i la possibilitat de vincular aparcament i traster, fan que l’Obra Nova estigui obtenint majors quotes de mercat en el segment residencial de compra-venda.\n“El mercat actual es troba estimulat per diversos factors, alguns són conseqüència directa de la pandèmia: un creixement en la demanda provocada per la creació d’una borsa de potencials compradors que no va poder entrar al mercat l’any anterior; un increment en les compres d’Obra Nova per part dels hereus; i el retorn gradual al mercat dels inversors segons producte i zona”, assenyala Christian Gracia, Director d’Inversió, Sòl i Obra Nova de FORCADELL.\nCatalunya va registrar un alentiment del ritme d’habitatges començats en el primer trimestre del 2020. Segons FORCADELL, l’indicador si bé assenyala una tendència alcista, mostra encara valors per sota de la mitjana habitual. Tot i que s’estima aconseguir, en 2021, els valors de producció previs a la pandèmia, aquests números es quedaran lluny de satisfer la demanda existent. La influència de factors associats al sector a Barcelona ciutat, com la destinació a VPO del 30% de la superfície de les noves promocions començades, juntament amb el context pandèmic i una situació conjuntural pròpia de la capital, segueixen privant a la ciutat d’un desenvolupament racial del Mercat de l’Obra Nova.\nCom zones a destacar pel seu paper protagonista present i futur, l’Informe de FORCADELL apunta a La Marina del Prat Vermell a Barcelona i L’Hospitalet de Llobregat com a municipi conjunt. Les dues zones disposen de notables desenvolupaments residencials amb molt bona acollida del gran públic i que transformaran la realitat social i econòmica dels seus entorns immediats.\nPer altra banda, “el promotor continuarà apostant pel Build to Rent, ja que la demanda de lloguer continuarà activa per tota aquella població que no es pot permetre la compra d’un immoble o per circumstàncies personals es decanta per l’arrendament. Aquest segment de mercat també està canviant les seves preferències i busca immobles de qualitat que puguin oferir-li espais més amplis, zones comuns i major eficiència energètica”, subratlla Christian Gracia, Director d’Inversió, Sòl i Obra Nova de FORCADELL.\nEls preus de l’Obra Nova, segons es desprèn de l’Informe de FORCADELL, segueixen estables registrant encara algun ajustament, conseqüència directa de l’alentiment dels ritmes de venda provocada per la incertesa que ha generat la crisi sanitària. No obstant això, en general aquests ajustos no superen el +/- 3% semestral. A més, cal tenir en compte que es pot tractar d’ajustos temporals, derivats d’estratègies comercials condicionades per les cues de promoció existents a cada zona.\nPer poblacions, Barcelona (5.470 €/m² de mitjana) ha tornat a duplicar el preu registrat a les localitats del Vallès, mentre que dins de la capital catalana s’observa estabilitat i un ventall de preus molt ampli: Sarrià-Sant Gervasi (7.600 €/m²) i Nou Barris (3.625 €/m², per exemple.\n“Tot i que el Mercat d’Obra Nova mantindrà la seva quota de demanda estable, el comportament del sector continuarà subjecte a l’evolució de la pandèmia i les seves repercussions econòmiques i socials al llarg de l’actual exercici i, molt previsiblement, el pròxim. Un sector promotor molt més professionalitzat i racional, juntament amb una demanda estable, pronostiquen un mercat futur d’Obra Nova saludable”, conclou Christian Gracia de FORCADELL.


Informàtica » Avalot\nCarla, 33 anys, Montgat.\nSóc informàtica amb 8 anys d'experiència.\nVam passar de teletreballar dos dies a la semana de manera opcional a teletreballar completament. Trobo a faltar el dret a la desconnexió digital, que si abans era difícil ara és impossible.\nA la meva realitat, sobretot l'ha afectat el confinament, la feina és molt semblant. A la meva economia no l'ha afectat, ja que estic treballant el 100% de la jornada.\nEm considero servei essencial per al sector al qual dono servei. No crec que hagi canviat la percepció que es té de la meva feina a escala social, però el fet de teletreballar totes les persones treballadores de la meva empresa, sí que ha millorat la percepció interna que es té de la feina que faig a dins de l'empresa, ja que en part, és donar suport al mencionat teletreball.\nCom a crítica al govern, crec que s'ha acabat massa ràpid amb el confinament total. Moltes feines on se'ls exigia estar presencialment no són realment necessàries ni necessària la seva presencialitat.\nPau, 33 anys, Sant Climent de Llobregat.\nSóc informàtic. Fa vuit anys que estic treballant a la mateixa empresa com a extern en diversos projectes.\nDurant l'estat d'alarma estic treballant telemàticament. Anteriorment ja treballava majoritàriament de manera presencial. En seguir treballant no he tingut cap impacte en els meus ingressos, sí que he notat un estalvi al no poder sortir de casa.\nConsidero que la meva feina és un servei essencial, treballo per altres empreses com la banca o empreses públiques que requereixen un servei informàtic 24/7. Tot i ser un servei essencial no crec que hagi canviat la percepció social, perquè és un sector poc visible a la societat.\nJo no he trobat mancances, al contrari, en el meu cas s'han donat facilitats en l'àmbit personal i familiar.\nÉs un bon moment per plantejar el treball telemàtic i les jornades intensives, ja que els horaris d'oficina en aquest país dificulten molt la conciliació en l'àmbit personal i familiar.\nRoberto, 25 anys, Viladecans\nEstudio enginyeria a la universitat i treballo com a administrador de sistemes per una empresa de l'IBEX.\nAquesta crisi m'ha afectat directament perquè la meva feina la desenvolupava de manera presencial a les diferents oficines de l'empresa i, en estar aquestes oficines tancades, l'empresa ha aplicat un ERTO que ens ha deixat a molts sense feina temporalment. També, ha impactat molt a les classes de la universitat, així com a l'entorn social, ja que, com tothom, no poder veure ni quedar amb les amistats i éssers estimats és quelcom que costa.\nTenint en compte que vivim a plena era digital, considero sense cap mena de dubte que la meva feina és essencial, però en el meu cas hi ha altres persones a l'empresa que poden desenvolupar les meves tasques fins que no torni a augmentar el volum de feina.\nA nivell governamental, trobo a faltar més mesures, per començar, jo crec que s'hauria de demanar explicacions i fins i tot treure a aquells càrrecs polítics que no han sabut portar la situació ni amb eficàcia ni amb transparència.\nA nivell de sistema, crec que aquesta crisi pot servir de palanca per accelerar els canvis que hem de viure a l'era digital, per exemple, crec que s'implementarà molt més el teletreball (sempre que pugui ser establert sense comprometre els drets ni el modus operandi de les persones treballadores). A més, crec que els diferents governs haurien de realitzar inversions intel·ligents en aquests sectors crítics com s'ha demostrat que és la sanitat o la ciència en general. Finalment, crec també que convindria crear una organització estil OMS que de veritat funcioni i amb poder suficient com per aplicar mesures restrictives als països en cas de necessitat (com seria el tancament de fronteres per pandèmia).


Fa poc més d'un any vam aprofitar una publicació sobre la vida i obra del poeta Isidoro Peris Gómez (Onda, la Plana Baixa, 1893 - Onda, la Plana Baixa, 1964) per a fer un repàs sobre com la llengua dels valencians havia estat arraconada pel castellà, en un procés que començà a primeries del segle XVI, entre les classes dominants, i culminà al llarg de la centúria passada, quan faltaren els últims ciutadans del País Valencià que eren unilíngües en el nostre idioma.\nEn aquella ocasió ficàrem el focus en l'expansió del castellà en l'àmbit literari valencià. Ara, però, traslladem la mirada al paper que jugaren els notaris a l'hora de castellanitzar les relacions privades en el nostre país. I és que, a grans trets, podem dir que els notaris catalans i valencians anteriors al segle XVI usaven sobretot el llatí i, en menor mesura, el català. A partir d'aleshores, començaren a aparèixer de manera puntual escriptures en castellà, sovint lligades a nobles i eclesiàstics. Tanmateix, representaven un percentatge molt discret al costat dels textos redactats en llatí i en català.\nProtocol del segle XV conservat a l'Arxiu Municipal de València. El text de la imatge és en llatí.\nTot va canviar, però, després de la Guerra de Successió. Els notaris catalans i valencians assumiren la tradició castellana i aragonesa d'emprar preferentment la llengua vernàcula, i abraçaren el castellà per ser el nou idioma únic de la Monarquia Hispànica dels Borbons. En conseqüència, el català fou proscrit en aquest àmbit. La mateixa sort tingué el llatí, que va perdre molt de pes en poc de temps.\nFelip l'Animós, primer Borbó entronitzat a Madrid, cap per avall a la Paeria de Cervera, a la Segarra\nUn altre quadre de Felip l'Animós cap per avall, aquest a Xàtiva, a la comarca de la Costera\nAquest trencament tan sobtat va comportar que els notaris, adeptes al nou règim instaurat a l'antic Regne de València, que ara havia estat reduït a província de Castella, feren grans esforços per emmascarar tot allò que sonava a valencià. Hem localitzat dos exemples palmaris d'aquest fet al protocol del notari Felipe Marzal, de Castelló de la Plana, corresponent als anys 1728-1732 i que, sota la signatura 3.668, és conservat a l'Arxiu del Col·legi del Patriarca de València.\nEl primer exemple apareix en l'escriptura de compravenda d'una heretat al terme de Castelló de la Plana, feta el 24 de maig de 1729 (ACPV. Fons notarials, 3.668, f. 41v-43r). El notari explica que un dels testimonis presents en l'acte signarà perquè sap escriure: "...firmo uno de dichos testigos que lo fueron Bautista Uget alpargatero, y Thomas Vilaroig labrador, vesinos de dicha Villa...". La negreta en el nom de Bautista Uget és nostra, atès que aquest testimoni signà del seu punt i lletra com a "Batiste Uged", cosa que fica de manifest que el notari Felipe Marzal havia castellanitzat els noms dels participants en l'atorgament de l'escriptura.\nEl segon exemple, que encara és més flagrant, apareix en les últimes pàgines del protocol, que corresponen al testament que atorgà el primer de gener de 1733 un tal Jaume Montañés, llaurador, que també era de Castelló de la Plana (ACPV. Fons notarials, 3.668, f. s/n). Ací usem d'entrada la versió valenciana del nom, Jaume, atès que és la que empra el mateix Felipe Marzal en fer l'esborrany del testament. En aquest sentit, agafà en valencià els apunts per a redactar-lo, però la versió oficial la va fer en castellà, on evidentment ja hi figurava el nom de Jayme Montañés. Igualment, Christofol Montañés i Nicolau Montañés passaren a ser Christoval Montañés i Nicolás Montañés. Així, aquest notari començà amb un "Dia 1 Janer 1733. Jaume Montañes llor. fa son testament en la forma seguent. Primo encomana la anima a Deu etca. Item deixa per be de anima 50 lliures etca. Abit de la hermandad de capuchins...". Acabà, però, explicant que "...para que cada uno sepa en que parte Y porcion de bienes me ha de suceder Y heredar...".


Sobre el projecte | desdelamina.net\nreallotjaments dona desdelamina realojos barri agenda venus espai jove pla de transformació municipals la mina Ajuntament Biblioteca Font de la Mina Sant Adrià de Besòs setmana cultural educació 2011 estiu nadal 2012 barri La Mina radio sant adrià del besòs consorci\ndesdelamina.net neix com un projecte de dinamització comunitària l'any 2003. Es tractava de crear un canal de promoció de la vida al barri, on les entitats que hi treballen i la gent que hi viu puguin participar en el seu desenvolupament.\nLa nostra finalitat va ser la de crear una xarxa ciutadana del barri de La Mina on:\n::: Els veïns i veïnes puguin informar-se, informar i opinar d'aquells fets que els incumbeixen.\n::: Les entitats puguin oferir informació i canals de participació.\n::: La gent de fora del barri pugui tenir una visió més aproximada a la realitat del barri i de la seva gent, fugint de prejudicis.\nMassa sovint el barri surt en portades de mitjans de comunicació, associant el seu nom amb imatges negatives que no fan més que accentuar prejudicis. Des del nostre web volem que quedi palès el dia a dia del nostre barri i de les persones que viuen i treballen ajudant a tirar-lo endavant.\nAra complementem aquests objectius amb la fita d'esdevenir una comunitat on tots el agents abans anomenats siguin protagonistes compartint experiències, opinions i aprenentatges a través del respecte, el diàleg i la convivència.\nEl web es vertebra amb un RECULL D'ARTICLES on es publica sobre les activitats, actes, notícies i aspectes del barri. Dintre d'aquest recull es publiquen les anomenades SECCIONS que són col·laboracions estables que tracten o de temes concrets o ho fan d'una forma concreta. Així comptem amb l'agenda d'Anima La Mina , la versió digital del programa de radio Asi va el Barrio , la tira còmica La Mina by Floser i El barri en imatges on es recullen tots els articles amb fotos publicats a la web.\nA més hi ha una AGENDA nodrida de tots els actes que es realitzen dins i fora del barri.\nUn altre element és l'anomenada COMUNITAT WEB on s'ofereix allotjament per les webs de veïns i entitats del barri. Aquest servei es complementa amb la possibilitat d'oferir adreces de correu electrònic.\nTreballant per millorar l'organització dels articles publicats i facilitar la navegació per ells s'ha incorporat una sistema de classificació per CATEGORIES temàtiques. Així es poden consultar els articles relacionats amb Espai Públic , Societat , Dona , Cultura i Educació .\nAra desdelamina.net presenta noves capacitats i podrà donar resposta a serveis i idees que abans era molt complicat d'implementar:\nUn CERCADOR de continguts mitjançant del qual es poden trobar aquells articles publicats sobre un tema, personatge o moment al barri.\nTambé tenim la possibilitat de poder realitzar COMENTARIS als articles per part dels nostres visitants. Això ens donarà una imatge més acurada i viscuda dels actes i notícies del nostre entorn més proper.\nEls articles també tenen etiquetes. Aquestes fan que els articles es relacionin entre ells i permet fer enllaços entre articles amb els mateixos elements. A més aquestes etiquetes es mostren al NÚVOL DE TAGS on poder veure quines etiquetes són les més utilitzades.\nI per últim hem creat un indexador (que anomenem TAULELL RSS) on podem veure còmodament les últimes actualitzacions de les pàgines web relacionades amb el barri (actualment indexa les de Grupo Unión, Radio La Mina, l'Independent de Sant Adrià, el blog del Punt Òmnia del Centro Cultural Gitano i El Punt - Sant Adrià. Si tens una web i vols que t'indexem no dubtis en fer-nos arribar un correu electrònic)\ndesdelamina.net utilitza el gestor de continguts Drupal. Mes enllà de un nom o l'eina de moda, volem d'aquesta manera fer patent la nostra aposta per el software lliure i la seva filosofia. Drupal és un gestor de continguts creat sota la llicencia GPL i desenvolupat i mantingut per tota una comunitat de col·laboradors.\nTambé augmenten la nostra presencia a la xarxa per mitjà dels serveis com YouTube, Flickr, Twitter o Facebook.\nSi vols veure els vídeos publicats per desdelamina.net només has de buscar el canal desdelamina al Youtube , les fotos les trobaràs a la galeria www.flickr.com/desdelamina. Si vols seguir-nos per Twitter busca el nostre usuari @desdelamina (a més proposem l'ús del hashtag #lmn para los tweets referents al barri). Al Facebook hem creat la pàgina desdelamina.net. Si ets usuari de aquesta xarxa social no dubtis en cercar-nos i fer-te'n admirador.\ndesdelamina.net neix al 2003 i ara arriba cap el 2010 amb il·lusions i eines renovades. A més amb l'idea d'esdevenir una comunitat. I es aquesta idea que volem resumir amb la frase: de la comunitat a la xarxa i de la xarxa a la comunitat.


Airecelobert: 40è aniversari Associació Alba\nSe'ns ha comunicat que aquest any se celebra el 40è aniversari de l' Associació Alba.\nTant al Palau dels marquesos de la Floresta com de tota l' Associació Alba s'ha decidit crear un conjunt d'activitats durant tot l'any.\nTot i que encara no ha sortit la llista d'actes o activitats que es faran, estem molt contents de rebre aquesta notícia.\nTambé sabem que des del Palau dels marquesos s'ha decidit fer unes votacions per escollir lliurement les nostres idees. De les millors idees que es puguin realitzar, se n'escolliran algunes sempre que sigui possible.\nAquesta idea que s'ha tingut des del Palau ens ha convençut perquè d'aquesta manera tots haurem aportat les nostres idees i tots haurem participat.\nEtiquetes de comentaris: associació alba, Palau dels Marquesos


Jorge Guardiola: “Un euro és un vot, quan consumim votem les empreses” | elCugatenc\nJorge Guardiola: “Un euro és un vot, quan consumim votem les empreses”\nProfessor universitari d’economia aplicada i membre de l’Instituto de la Paz y los Conflictos de la Universitat de Granada, Jorge Guardiola ha estat el segon ponent de la primera de les jornades del curs d’estiu de la Universitat Internacional de la Pau (UNIPAU) per parlar d’una economia no violenta, un paradigma que, tem, no es pot donar en el marc del capitalisme. A les seves classes altera el temari per aportar una visió crítica davant les desigualtats i les violències actuals i, com de moment no li ho han prohibit –bromeja– deu ser que està emparat per la llibertat de càtedra.\n– Si plantegem l’economia no violenta com una alternativa és perquè el sistema actual és violent?\n– La pobresa i la desigualtat són violències estructurals. Sempre estem en crisi perquè són milers les persones que passen gana i múltiples els atacs al medi ambient. Si això passa és perquè té una legitimació cultural. Ens cal un canvi que permeti visibilitzar els aspectes negatius del sistema. Cal dir que la desigualtat genera més malalties mortals, pitjor salut, menys confiança entre les persones... Hem de tenir una cultura que ens permeti visibilitzar-ho i, alhora, buscar alternatives.\n– Com ha de ser un sistema per considerar que estem en una economia no violenta?\n– Solidari, empàtic, respectuós... Com es trasllada a la realitat? Doncs, per exemple, mirant les despeses de l’Estat, si es gasta més en l’exèrcit que en educació haurem de canviar-ho. Necessitem més dotació de les partides que generen benestar alhora que ser menys coercitius i confiar més en l’aprenentatge i rectificació de les persones.\n– És un canvi molt ampli, acabar amb el capitalisme o repensar-lo de cap a peus...\n– Clar, perquè actualment tot gira al voltant dels diners. No es tracta de ser enemics del progrés sinó d’entendre que es pot progressar des d’altres direccions.\n– Llavors, mentre hi hagi capitalisme, hi ha alguna forma de construir una alternativa no violenta? És l’economia social una mostra real d’això?\n– El sistema cooperatiu n’és bona mostra, sí. Un consumidor pot deixar de pagar diners a una empresa que no li importa el benestar i decidir donar-lo a una que sí. Es poden tenir diners a bancs que inverteixen en sectors dubtosos o apostar per cooperatives que es preocupen per crear bé comú. Un euro és un vot, quan consumim votem a les empreses. És molt important canviar el consum.\n– La majoria de gent, però, quan compra no es fixa en tots els valors que hi ha al darrere de cada producte.\n– I és un problema, d’aquí el que deia de legitimació cultural de la violència. Ens cal més sensibilització, començant per les aules. Se pressuposa que a cap persona li agrada esclavitzar una altra. Llavors, per què quan consumim prenem decisions que impliquen un mal a terceres persones?\n– Per això l’aposta educativa, ajustar un temari per tenir una mirada més crítica...\n– L’educació és un pilar bàsic. Podem crear consumistes que facin mal a persones i al medi ambient o crear persones responsables i amb valors. Les persones hem de ser felices no fent mal a la resta sinó ajudant-nos mútuament.\n– Moltes persones comparteixen la teva tesi però no ho demostren consumint i en la resta d’accions que ho poden fer efectiu.\n– Cal lligar una cosa amb l’altra. Hem de crear normes socials que ho estipulin. De fet, si penso una cosa però em faig una altra, creo una dissonància cognitiva que em crea malestar. El dilema està en com creem polítiques públiques que permetin unir l’acció amb el pensament. És un repte que potser s’escapa de l’educació perquè ens quedem en la consciència i ens costa arribar a l’acció.\nLa membre del Stockholm International Peace Research Institute ha visitat el curs d’estiu d’UNIPAU per parlar de la indústria armamentística.\nEl considerat primer objector de consciència de l’Estat visita el curs d’estiu d’UNIPAU per parlar de les iniciatives no-violentes.


Holiday Home Tomislav Pag Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday Home Tomislav\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday Home Tomislav és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Kolan. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday Home Tomislav també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Kolan. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, nevera, forn microones, plat de dutxa, sala d'estar per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Holiday Home Tomislav la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Kolan.