La vicepresidenta del govern valencià assegura que el pacte de la Generalitat "està per sobre de tot" i que la campanya no afectarà l'executiu autonòmic\n4 min. València 27/04/2016 14:27\n651x366 Mónica Oltra espera poder bastir una oferta única de partits d'esquerres per poder formar govern després del 26 de juny. / MANUEL BRUQUE / EFE Mónica Oltra espera poder bastir una oferta única de partits d'esquerres per poder formar govern després del 26 de juny. / MANUEL BRUQUE / EFE\nLa vicepresidenta de la Generalitat Valenciana i coportaveu de Compromís, Mónica Oltra, ha advocat per treballar perquè els 6 milions de vots aconseguits per Compromís, Podem, les confluències i Esquerra Unida "es traduïsquen de debò en escons" si finalment es repeteixen les eleccions al juny i que cada sufragi compte a través d' una oferta electoral única capaç de representar eixe "espai de canvi" i poder superar els 175 diputats per "desallotjar al govern 'offshore' del PP".\nAixí s'ha pronunciat Oltra en declaracions als mitjans en les Corts Valencianes, on, a més, ha recalcat que no li sembla "correcte" dir-li a la gent que "ha de tornar a votar" en unes noves eleccions perquè "ningú s'equivoca votant". Una altra cosa, ha apuntat, és "que els que hagen hagut de gestionar el vot no n'hagen sabut", per la qual cosa ha instat a realitzar autocrítica sobre aquest tema.\nUna de les líders de la coalició ha subratllat que Compromís va voler evitar la convocatòria de nous comicis fins a l'últim moment amb l'' Acord de Prado', però ha lamentat que ha sigut "una oportunitat perduda".\nEn relació al malestar de Podem per no haver-los presentat abans el document, ha dit que accepta les crítiques perquè hauria sigut millor plantejar-ho abans, però ho ha justificat dient que va ser " un intent a la desesperada", reflex de l'"angoixa" que els ha transmès la gent. "Haguera sigut millor abans, però els temps vénen com vénen; a voltes un no fa l'òptim, sinó el que es pot".\nHa posat com a exemple que els 6 milions de vots que sumen Podem, les confluències, Compromís i Esquerra Unida s'han traduït en 71 diputats, mentre els 5,2 milions (aconseguits pel PSOE) van suposar 90 diputats, i ha indicat que "alguna cosa està fallant" perquè el sistema electoral "penalitza el vot depenent d'on es vote", de manera que cal crear una oferta electoral única.\nEn tot cas, ha advertit que no hi haurà un govern monocolor i si sobrepassen els 175 diputats "el que no hi haurà són excuses o raons per no construir un govern del canvi", perquè hi haurà "qui haja de decidir-se" perquè "es dividiran les aigües" i caldrà optar entre polítiques per millorar la vida de les persones o "perquè alguns tinguen els comptes i les empreses a Panamà".\nEn ser preguntada sobre els responsables de la situació a la qual s'ha arribat, s'ha referit al president en funcions, Mariano Rajoy, que va estar "un mes marejant la perdiu" i després va optar per "passar paraula", i al candidat socialista, Pedro Sánchez, que "s'obstina en un pacte que suma 130 vots, fracassa i segueix obstinat" en una opció "inviable des del principi". A aquest últim li ha dit que "podia haver escoltat més els seus companys" valencians.\nLa campanya no afectarà la Generalitat\nPel que fa a la més que probable convocatòria de noves eleccions, Mónica Oltra ha dit que si l'anterior campanya no va afectar el pacte que sustenta el govern de la Generalitat, aquesta tampoc ho farà perquè els governs de canvi tant autonòmics com locals estan "per sobre de tota la resta".\nLa coportaveu de Compromís ha assenyalat que si l'anterior campanya no va afectar el pacte entre PSPV, Compromís i Podem, ara menys, perquè ara "en portar més temps el govern compartim les penes i alegries" i els uneixen "sentiments i llaços".\nHa explicat que en aquest tipus de pactes es posa l'accent en el que uneix les forces, mentre que en la campanya es destaquen les diferències, i equilibrar açò a voltes resulta "incòmode" quan s'ha generat "tanta complicitat". "Però ho farem igual de bé que al desembre, des de l'afecte, des del respecte", ha precisat.


batalla de l'any 737\n43° 03′ 02″ N, 2° 55′ 27″ E / 43.0506°N,2.9242°E / 43.0506; 2.9242\nDesprés de la batalla de Tours, les noves agressions dels musulmans a la zona d'Arle obligaren als francs a promoure una nova expedició contra ells. Carles Martell aplegà un gran exèrcit de francs i borgonyons, apoderant-se d'Avinyó i travessant el Roine, assetja Arbuna, on es tancà el general musulmà Athima respnsable de la defensa la ciutat. El valí Yússuf ibn Abd-ar-Rahman al-Fihrí del valiat d'Arbuna devia estar fora de la Septimània perquè no en parla cap crònica.\nMentre Carles Martell dirigia vigorosament el setge, el governador de l'Àndalus, Uqba ibn al-Hajjaj as-Salulí, advertit del perill que corria la ciutat, va comprendre que de la seva salvació depenia la sort de Septimània i va decidir enviar ajuda; immediatament va enviar un contingent sota comandament d'Amir ibn Ailet per socórrer la ciutat. Amir, per accelerar la seva marxa i evitar les passes dels Pirineus sens dubte vigilats, hi va anar per mar. Va arribar al Port Nou i va remuntar el riu però es va trobar amb les fortificacions construïdes pels assetjants que no esperava i llavors va desembarcar i va decidir anar a Narbona per terra. Carles no va tenir temps i, quan va saber de la seva arribada (un diumenge) va deixar una part de l'exèrcit al setge i amb l'altra part es va dirigir contra els que arribaven. Es van trobar en una vall de les Corberes, prop d'un antic palau visigot que portava aquest mateix nom. Amir va agafar posicions avantatjoses prop del rierol de la Berre, entre Salses i Sijan, a uns 2 km de la mar i a uns 10 km al sud de Narbona, i fou atacat amb fúria pels francs sense temps de reconèixer el terreny. Els sarraïns, sorpresos, van resistir el primer atac, però Carles en persona va avançar i va matar de pròpia mà al general Amir, cosa que va comportar que les seves forces es van desbandar, encalçats pels francs, els quals van fer una carnisseria: els que es van tirar a l'aigua de l'estany foren perseguits en bots que els francs van aconseguir, i van continuar matant musulmans. Els que no van morir per les armes franques, van morir anegats o foren fets presoners, i pocs van aconseguir arribar als seus vaixells.\nDesprés de la victòria dels francs van perseguir els àrabs a les llacunes pròximes al mar, i així obtingueren molt de botí i de presoners.\nCarles Martell va devastar les forces de la majoria dels principals assentaments de Septimània, incloses Nimes, Agde, Besiers i Magalona. Malgrat aquestes victòries, va caldre una segona expedició aquell any per recuperar el control de la Provença després que les forces àrabs retornessin; i només es van retirar quan es van assabentar que Martell havia format una aliança amb els llombards.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Batalla_de_la_Berre&oldid=25018844»


2012/2012_06_26_Joan_Itxaso.jpg dimarts, 26 de juny de 2012\nPersonatges Joan Itxaso, Portaveu d'urbanisme, sostenibilitat i medi ambient de l'AV Sagrada Família\nSensible als temes d’urbanisme, es va implicar amb l’operació de l’illa de Myrurgia i des d’aleshores ha estat vinculat amb l’associació de veïns. Actualment n’és el portaveu d’urbanisme, sostenibilitat i medi ambient.\nEm dic Joan Itxaso, sóc nascut a un poble de Navarra, prop de Pamplona, i vaig arribar a Catalunya fa 34 anys, l’any 78. Jo vinc a Barcelona perquè vam muntar un punt d’assessorament urbanístic . Nosaltres érem la generació que més ens va tocar lluitar contra el franquisme i la dictadura, i clar com a més a més estava treballant en temes relacionats amb l´urbanisme, quin millor lloc per fer-ho que lligar-te a una associació. Dins del moviment veïnal em vaig començar a involucrar bastant a fons a partir de finals dels 90, sobretot en una qüestió que aleshores va sorgir que és el tema de l’Illa de Myrurgia, que vaig ser l’ impulsor d’una plataforma ciutadana que vaig fer conjuntament amb l’associació de veïns i que va ser la que va impedir que s’acabés fent una barbaritat. Es va aconseguir sobretot una guarderia pública i el compromís d’altres equipaments en altres indrets del barri. Els reptes que tenim ara mateix són tres o quatre. Un és la mobilitat, tenim el tema d’equipaments que es va iniciar a Myrurgia i es va quedar aturat; tenim un tema molt important que és el Sud del barri, perquè el barri, el que és la Diagonal, el talla, a la part Sud està tot el tema de Glòries. I també tenim dins d’aquestes reivindicacions l’illa d’Aigües de Barcelona.


Preocupació pel salt a la TDT en l'articulació de la comunitat lingüística - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans Preocupació pel salt a la TDT en l'articulació de la comunitat lingüística - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nCom garantir que els canals de TVC arribin a tots els catalanoparlants quan es faci el salt a la TDT? Quin paper han de jugar les emissores de la Generalitat de Catalunya en la vertebració de l’espai català de comunicació?\nPer respondre aquesta preocupació, el Grup de Periodistes Ramon Barnils va organitzar una taula rodona el dijous 17 de setembre sota el títol: “Televisió nacional o televisions regionals? El paper de TV3 en la construcció de l’espai català de comunicació”.\nEl diagnòstic preocupa arreu dels Països Catalans: des del gener de 2007 que hi ha tres comarques valencianes que no poden aquest canal públic; a finals d’any a la Franja de Ponent i a la Catalunya Nord s’apagarà l’arribada de TV3; a les Illes Balears enlloc de veure tots els canals de TVC només en rebran un: TV3cat (un canal amb una graella adaptada a les restriccions legals de les emissions interancionals i en altres autonomies).\nA la sala d’Òmnium Cultural que va acollir la taula rodona hi havia unes premisses bàsiques compartides: que una comunitat lingüística necesssita elements d’articulació, que actualment els mitjans de comunicació de masses juguen un paper central en aquesta cohesió i que, al nostre país, el paper de TV3 per a la identificació del parlant amb el conjunt de l’àmbit lingüístic ha estat central.\nCom mantenir, doncs, aquesta cohesió de la comunitat lingüística? Les respostes ja eren diverses. D’una banda, el president de l’Obra Cultural Balear (OCB), Jaume Mateu, i el coordinador d’Acció Cultural del País Valencià (ACPV), Toni Gisbert, compartien el convenciment que la solució és la plena legalització de les emissions de TVC (això significa de tots els canals d’aquesta emissora: TV3, k3, 33, 3/24 i 300) per a tota la comunitat lingüística.\nÉs precisament perquè TVC arribi a tot el territori nacional que OCB i ACPV impulsen la campanya que acaba d’arrencar per tal que s’aprovi una llei estatal que ho garanteixi. La Iniciativa Legislativa Popular “Televisió sense Fronteres” s’ha presentat aquest mes de setembre i durant sis mesos intentarà aconseguir mig milió de signatures per portar-les al Congrés espanyol dels diputats.\nLes institucions: entre la voluntat i la possibilitat\nA la taula també hi van participar dos representants institucionals: el secretari de Mitjans de Comunicació de la Generalitat de Catalunya, Carles Mundó, i la directora general de Comunicació del Govern Balear, Gina Garcías. Tots dos van coincidir amb els representants de les entitats civils que els parlants que compartim la mateixa llengua hem de tenir mitjans de comunicació compartits, però van matisar el paper central que ha de tenir TV3 per aconseguir-ho.\nEn aquest sentit, per Gina Garcías, no es pot oblidar que “estem en un procés de canvi molt ràpid on les televisions generalistes tenen cada vegada menys pes”. És per això que va alertar que no es pot pensar que TV3 “és en exclusiva l’element articulador de l’espai de comunicació i cultura catalana”. Segons la representant del Govern Balear la solució és caminar cap a reforçar els intercanvis, la producció compartida de programes i la compra conjunta de productes culturals entre TV3 i IB3.\nCarles Mundó va confirmar aquesta bona entesa entre el govern principatí i el govern balear, i va explicar que “és un camí que ja s’ha començat a caminar”. Va voler afegir, però, que la Generalitat de Catalunya manté el compromís “d’assegurar l’arribada de tots els canals a tots els territoris, ja sigui canviant la legislació o interprentant-la fins al límit”, però va afegir que no depèn només d’ells: “Al País Valencià no ens podem equivocar d’enemic, si el Govern valencià volgués que es veiés ja s’hauria resolt”.\nForçar la legalitat\nPels representants de l’OCB i ACPV, però, l’objectiu de mantenir la cohesió de la comunitat lingüística justifica que, si cal, es forci la legalitat. Conscients que no ho pot fer una institució pública, sí que van demanar als representants dels governs autonòmics major complicitat.\nToni Gisbert, adreçant-se a Mundó, va lamentar que el Govern principatí ha pecat massa de pensar que amb les institucions n’hi haurà prou.\nJaume Mateu va afegir que no es pot confiar només en la bona voluntat de l’actual Govern balear, ja que el retorn del PP podria suposar un retrocés de nou per a la llengua a IB3. És per això que Mateu reivindica la recepció íntegra de tots els canals de TVC a les illes, ja que és “l’única cadena pública en català que té garantida la continuïtat íntegra en la llengua del país”.\nLa Franja no vol quedar desconnectada\nTot i que el País Valencià i les Illes Balears, per volum de població, acostumen a protagonitzar els debats sobre TV3 més enllà del Principat, la Franja de Ponent es troba també amb una situació similar a la dels valencians, ja que amb el pas a la TDT deixarà de rebre TVC.\nÉs per això que els organitzadors havien convidat a la primera fila una representant de la Junta directiva de l’Institut d’Estudis del Baix Cinca, Susanna Barquín. Aquesta entitat és la que s’està movent per evitar quedar-se desconnectats a nivell televisiu de la resta del país. Barquín va reivindicar que volen poder continuar veient tots els canals de la televisió catalana, i que encara no s’ha arribat a cap solució. Des de la taula, Carles Mundó va expressar “el compromís dels responsables de la Generalitat per fer possible aquesta demanda”.\nTV3catalàTDTespai català de comunicació


Vols barats de Eivissa a Amman a Iberia\nVols barats Jordània Amman Eivissa-Amman\nVols barats de Eivissa a Amman (AMM) de Eivissa a Amman Eivissa-Amman, Jordània\nVols barats Eivissa-Damasc\nVols barats Eivissa-Tel Aviv\nConsulta l’oferta de vols de Eivissa a Amman i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Eivissa a Amman.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Eivissa a Amman fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Vidal-Folch: La situació és greu però no dramàtica. – LH Espai de Debat\nDimarts 10 de març va tenir lloc a l’Espai – L’Harmonia del Museu de L’Hospitalet l’acte “Europa: la crisis permanent. El Nord i el Sud, entesa difícil”, que va organitzar l’H Espai de Debat amb la presencia de Xavier Vidal-Folch, periodista de El País, com a analista convidat i amb Joan Torres moderant l’acte.\nLa xerrada es va iniciar amb la presentació de Joan Torres, que va parlar de com era de complicada la situació actual de la Unió Europea, degut a la crisis econòmica, les enemics externs, les seves mancances a nivell de governança i el dèficit democràtic de les institucions comunitàries. Torres va insistir també en que les eleccions europees de l’any passat van resultar en un Parlament Europeu dividit entre les forces europeistes clàssiques (liberals, conservadors i socialistes), les euroescèptiques (verds i eurocomunistes) i els antieuropeístes, (conservadors i extrema dreta). Per al moderador, aquest resultat es pot despendre de l’excés de burocràcia europea, el centralisme en la pressa de decisions i la falta d’uns valors i principis en els que sustentar l’entramat polític i institucional europeu. Finalment, va donar pas al conferenciant, fent un breu resum de la seva amplíssima trajectòria professional.\nXavier Vidal-Folch va centrar la seva conferència en dos grans punts: el primer d’ells va aprofitar per fer un repàs de la història de la UE en els darrers 30 anys; en el segon, va parlar de la política econòmica que les institucions comunitàries estaven seguint. Respecte al primer punt, el convidat va assegurar que la situació del malalt (la UE) és greu, però no dramàtica. I és així perquè si alguna cosa ha fet Europa al llarg d’aquestes últimes dècades ha estat enfrontar-se a un seguit de fantasmes, de perills, i sobreviure. El primer d’aquests fantasmes va ser el manteniment de la pau a la seva perifèria. Tot i que la UE s’havia construït per evitar un altre confrontació bèl·lica europea, les institucions comunitàries van ser incapaces d’actuar amb rapidesa per evitar el conflicte als Balcans, no ha marcat una política exterior comuna per recolzar les transicions cap a la democràcia derivades de les Primaveres Àrabs, i es incapaç de defensar els drets humans més bàsics al vesper sirià. Tanmateix, la UE se n’ha sortit a l’hora d’allunyar la guerra del seu centre, del seu nucli interior.\nEl segon gran problema al que la UE ha sabut sobreposar-se és la globalització financera. Europa es va incorporar als 90 al mercat financer obert i flexible que s’havia iniciat a la dècada dels 80 amb les reformes liberalitzadores de Reegan i Tatcher. Aquesta incorporació, però, es va fer sense regular les possibles conseqüències d’aquestes mesures donant així una total llibertat al capital, que sense controls fiscals, va descontrolar-se i fer servir males pràctiques per augmentar beneficis. Aquest fet, sumat a la competència fiscal a la baixa dins dels Estats de la UE, ha fet més difícil el sosteniment d’uns Estats del Benestar, d’un model social europeu, que no s’ha enfonsat en la seva totalitat, gràcies a la reacció social dels ciutadans d’arreu del continent.\nEl tercer repte ha estat l’ampliació de la UE. En els darrers anys hem vist com la UE incorporava 12 nous països, provinents de l’Europa de l’Est, més Malta i Xipre. Aquesta incorporació de nous estats provinents en gran part de l’òrbita soviètica o de la perifèria europea va ser un xoc per a la UE, ja que les seves economies i les seves societat estaven derruïdes i devastades. Afortunadament, l’absorció d’aquestes economies es va fer amb èxit i el continent ha sortit reforçat d’aquest tràngol.\nL’últim i més importants dels fantasmes als que s’ha enfrontat la UE, per a Vidal-Folch, és la crisis econòmica que encara dura. Una crisis econòmica que ha portat un desgavell social enorme: atur, costos socials, desigualtats socials i econòmiques, mancances als serveis públics, etc. S’ha fet recaure tot el pes de la crisis en els més vulnerables, mentre que aquells que més tenen no han tingut la mateixa pressió fiscal. La factura social de la crisis ha estat molt desigual i ha portat a una forta fragmentació territorial, fet que ha començat a esquerdar el sentiment de cohesió europeu. Aquest esquinçament de la cohesió europea ha donat peu a l’aparició de diverses forces euroescèptiques i antieuropees, tal i com recordava al inici Joan Torres.\nAra bé, que haguem sobreviscut a aquests quatre terratrèmols polítics, socials i econòmics no vol dir que el partit estigui guanyat. Europa, segons el periodista de El País, ha centrat les polítiques econòmiques per sortir d’aquest atzucac en que s’ha transformat la crisis de 2008 en l’estabilitat pressupostària i la consolidació fiscal, és a dir, en l’anomenada austeritat. Aquesta via, a més de provocar els greus costos socials dels que abans parlàvem, s’ha mostrat del tot ineficient per recuperar el creixement i fomentar l’ocupació. Tanmateix, sembla ser que les institucions comunitàries comencen a adonar-se’n de l’error. És en aquest context, assegura Xavier Vidal-Folch, on hem d’entendre el Pla Juncker, un programa d’inversions estratègiques per fer sortir Europa del pou de l’estancament econòmic, i el QE de Mario Draghi, és a dir, la compra de deute sobirà per part del BCE, amb l’objectiu d’injectar diners en l’economia real i afavorir el crèdit.\nEuropa és un bon invent. Hem sabut salvar els plats, però seguim sense anar bé perquè no avancem ràpid, sobretot a nivell social. Cal una implicació de la societat europea perquè les solucions avancin amb rapidesa. Amb aquesta exhortació va finalitzar la conferència Xavier Vidal-Folch.\nCrònica de la conferència a LHDigital\nVideo a LHDigital


Doble campionat pel Congrés a la Copa Federació :: Ràdio Trinitat Vella Esports\nElementos: 3 - 3 de 687\nInicio > Doble campionat pel Congrés a la Copa Federació\nDoble campionat pel Congrés a la Copa Federació\nBarcelona (G.Pérez).- El Club Patí Congrés ha acollit aquest cap de setmana la Copa Federació de hoquei en categoria infantil i júnior. La jornada ha estat tot un èxit. Tant a nivell organitzatiu on l’entitat andreuenca ha deixat molt alt el llistó, com en l’esportiu. Els equips locals s’han emportat el títol.\nEls locals han sabut aprofitar el factor pista que els donava el fet de ser amfitrió. Així, en categoria infantil, en semifinals han derrotat per la mínima el Manlleu (2-1) en un duel en el que han sabut patir. Ja en la final s’han imposat per 3-2 al Club Patí Vic. D’aquesta forma relleven en el palmarès a l’Igualada que, justament, la passada temporada havia tret el títol als andreuencs.\nDe la seva banda, l’equip júnior tampoc ha fallat. En aquest cas, ha guanyat tant la sefimina com la final amb més claredat. Així, primer ha superat el GEEIG per 2-6 en un duel que ha dominat amb autoritat. Després, ha derrotat en la final per 4-1 el Llista Lleida. D’aquesta forma succeeixen el Manlleu en el palmarès.\nA banda del bon nivell esportiu, s’ha de destacar l’excel·lent qualitat de l’organització. Els sis clubs participants han expressat satisfacció per com s’ha desenvolupat la jornada, que ha finalitzat amb bona part dels assistents gaudint en directe i a pantalla gegant de la final de la Lliga de Campions entre Barcelona i Juventus.


Segur que molts nastiquers van tindre una alegria, l'equip tornava a l'activitat i amb moltes cares noves. És difícl preveure el resultat de les gestions fetes durant aquest últim mes per reforçar l'equip, el que està clar és que han generat una gran il·lusió. L'aparell administratiu del club no ha deixat de treballar ni un dia i cal felicitar-los per aquesta tasca.\nBenvolguts amics i amigues, nastikers i nastikeres, companys tots.\nEl cos tècnic del Nàstic es troba immers en la configuració de la plantilla de la propera temporada. Durant les últimes setmanes s'han succeït els rumors sobre jugadors que podrien vindre al Nàstic i d'altres que causarien baixa.\nSegueix l’actualitat GRANA amb el mòbil\nPreus dels abonaments per a la temporada 2005/2006\nAMB L’OBJECTIU D’ASSOLIR ELS 8.000 ABONAMENTS, EL CLUB POSA EN MARXA LA CAMPANYA DE CAPTACIÓ DE SOCIS AMB EL LEMA “PER UN NÀSTIC DE PRIMERA”.\nL’esport a Tarragona està malalt, perquè?\nUn bloc realment consistent\nAmics i amigues, la lliga s'ha acabat i amb ella aquesta secció fins la temporada vinent. Dissabte vàrem poder gaudir de l'últim partit de la temporada, i un cop més, a casa. Jo el definiria com un partit extrany, doncs realment el vaig trobar aburridot, però com explicar a algú que has trobat un partit aburrit havent-se marcat 8 gols? Doncs bé, jo diria que ambdòs equips van sortir molt relaxats, fins al punt que el Nàstic potser es va passar de relax i les dues primeres ocasions del Recre ens van costar dos ensurts. Llavors el Recre va recular i el Nàstic va decidir que no podia acabar la temporada perdent a casa, això em va agradar. Amb empenta ens plantem amb l'1-2, però tanta pressió es converteix en un contraatac i ens claven l'1-3. Però un cop més el Nàstic apreta els llavis i en clava dos més fins empatar a 3. Que bonic! El problema era que, tot i marcar gols, el temps que passava entre diana i diana era temps de partit mort. Tornem-hi a marcar, debia dir el Recre, i ens fan el quart. Mare de Déu! En fi, va pensar Manolo, "ja en faré un jo també", i així empatava a 4. I algú em dirà: et va agradar el partit? I jo hauria de contestar que no, pero xiquets, vaig disfrutar tant aixecant-me tantes vegades de la cadira... Bé, el que deia, un partit extrany. Extrany perquè se'm va partir el cor veient a Felip per última vegada jugant amb el Nàstic. Perquè el partit tenia un sabor a "adeus" que feia pena. Com em sap de greu veure jugadors que ens han defensat per tot el territori i que ara marxen sens cap pena ni glòria... "així és el futbol" diria aquell, doncs a mi el futbo així no m'agrada.\nNàstic 2005-2006 D. Sanchez, 25-07-2005\nEN FORA DE JOC T.C.O., 19-07-2005\nPresentat Reyes D. Sanchez, 14-07-2005\nSegueix l’actualitat GRANA amb el mòbil Webmaster, 09-07-2005\nPreus dels abonaments per a la temporada 2005/2006 Gimnàstic de Tarragona S.A.D., 05-07-2005\nLa Bústia Adrià Costa E., 04-07-2005\nLa Columna Oscar Meseguer Julian, 23-06-2005\nM'HA AGRADAT, NO M'HA AGRADAT T.C.O., 21-06-2005\nNàstic 4 Recreativo 4 Webmaster, 19-06-2005\nAdeu a la temporada D. Sanchez, 17-06-2005


Nonempabé C.F: Joan, Mai no caminaràs sol\nDel mític Marcos a les 0:20\nQuer ha dit...\nCrec que, a part de la familia nonempabista, tot el futbol gironi guardarà un gran record d'aquest gran jugador, però encara més gran persona.\nDes d'aqui un, conegut, un company de hobbie (aquest hobbie tan gran com es el futbol, un simple joc pero que alhora uneix a tantes persones) s'uneix a tots vosaltres amb aquestes poques paraules, x a recordar aquesta gran persona. Des de la Bisbal, Joan, també et recordarem sempre més...\nPenso que l' amic Quer ho ha resumit molt bé és una gran pèrdua per tots, gran jugador, gran company.\nJoan sempre més et recordarem...\nI tant que si. Joan sempre estaràs amb nosaltres.


El primer ministre acusa la "classe política" d'una "corrupció més enllà de l'estat"\n5 min. Beirut 10/08/2020 18:55\n651x366 Un manifestant gesticulant a través d'un vidre durant una protesta a Beirut / GORAN TOMASEVIC / REUTERS Un manifestant gesticulant a través d'un vidre durant una protesta a Beirut / GORAN TOMASEVIC / REUTERS\nEls primers a arribar a la plaça dels Màrtirs van ser els venedors ambulants, amb souvenirs de la bandera libanesa i clauers i figuretes de fusta amb el puny que simbolitza la revolució del 17 d'octubre. Ja s'esperava que, acorralat per les protestes arran de la brutal explosió que va destrossar Beirut dimarts passat, el primer ministre libanès, Hassan Diab, dimitís després que diversos dels seus ministres renunciessin al càrrec. També hi eren abans de l'anunci oficial de la dimissió de Hassan Diab els manifestants més violents, que ja havien començat a provocar a les forces de seguretat, que no van trigar a respondre amb gasos lacrimògens. A la plaça hi havia sentiments contradictoris. Si bé molts s'alegraven per la renúncia, alhora temien que amb el nou govern tot continuï igual.\n"No, no estic contenta. No canvia res si ja han buscat un substitut a Diab. Fa trenta anys que ens prenen el pèl. Aquesta vegada ens tornaran a enganyar. Continuarem manifestant-nos fins que caigui tota l'elit política", deia desafiant la Fàtima, asseguda a les escales de la mesquita d'Al-Amin, més coneguda com la mesquita blava o de Hariri. Uns graons més amunt s'asseien un grup de xavals de la ciutat libanesa de Trípoli que fa tres dies que són a Beirut, des que van esclatar les noves protestes. "No marxarem fins que ens tornin el que ens han robat. A Trípoli passem gana. No hi ha feina. No hi ha futur. Volem que ens tornin la nostra dignitat", proclamava Hassan, el cap del grup. "Que se'n vagin, que se'n vagin tots, no els volem", afegia un dels seus companys.\nLa gent està tan cansada, és tant pel que han hagut de passar, que a molts els és igual la renúncia del govern. "Amics, coneguts, família, tots hem perdut algú, tots estem de dol. No hi ha res a celebrar", lamentava la Sara, veïna de Beirut. Enfonsats per la crisi econòmica i per la terrorífica explosió, els manifestants encara han hagut de veure centenars de ferits en enfrontaments amb les forces de l'ordre aquest cap de setmana. "La revolució ha tornat a guanyar. Però fins quan?", es preguntava la Mariam, una altra manifestant.\nEls libanesos han guanyat una segona batalla al govern, però continua oberta una altra guerra, on floreixen les tensions sectàries. "Diab va seure a la cadira de poder i s'hi va enganxar amb Super Glue. Si ha marxat és perquè l'han fet fora", sentencia Nader Hassani, un general retirat.\nEls mitjans locals han assenyalat que el president del país, Michel Aoun, i el president de Parlament, Nabih Berri, estaven molestos amb Diab perquè dissabte va anunciar que se celebrarien eleccions anticipades sense haver-los-en informat.\nAbans d'anunciar-se la dimissió de l'executiu, les forces de seguretat que custodien el Parlament van carregar amb força contra els manifestants que van intentar entrar a la plaça de l'Estrella. Des de la mesquita d'Al-Amin el muetzí cridava a l'oració del magrib (vespre). En menys d'un minut una pluja de gasos lacrimògens, que queien com estrelles fugaces contra el terra, va obligar milers de persones a evacuar la plaça dels Màrtirs.\nLa situació es va tornar tensa quan des del no res va aparèixer l'exèrcit per envoltar la plaça i treure els manifestants d'allà. La sensació de picor als ulls i la gola se sentia fins als carrers del centre, a més de mig quilòmetre de distància. El que havia de ser una festa per als manifestants va acabar convertint-se en una altra batalla campal contra les forces de seguretat.\n"Hem tornat a la situació de fa sis mesos, políticament no ha canviat res. Només que ara ens hem quedat sense casa. No hi ha futur en aquest país", exclamava el Hussein amb llàgrimes als ulls no per la impotència sinó pels efectes del gas. "Ens estan disparant directament al cos amb les llaunes de gas. Acabo de veure com un manifestant queia a terra ferit. És com si et disparessin de veritat", denunciava un jove que es tapava la cara amb un mocador palestí.\n"Que Déu protegeixi el Líban", va dir en el seu discurs televisat el primer ministre després d'anunciar la dimissió del seu govern. L'executiu de Diab s'havia format al gener, després de quatre mesos de protestes al carrer contra el sistema polític i l'elit governant, amb el rerefons d'una profunda crisi econòmica, i tenia el suport de tots els grans partits del país, inclòs el partit-milícia islamista Hezbol·lah. "El sistema de corrupció és més gran que l'estat", va manifestar Diab, que va reconèixer que "un dels exemples de corrupció va explotar al port de Beirut". Lamentava que les forces polítiques "haurien d'haver cooperat per ajudar el Líban i la seva gent", però "alguns estan vivint en una altra època i no els importa el que ha passat, l'únic que els importa és sumar punts polítics i fer discursos populistes". Per a molts és tard: ha passat gairebé una setmana de l'explosió.


territoris.cat 17:18 09/05/16\nLa iniciativa posa disposició de tothom dos pianos per a qui els vulgui tocar a la plaça Major, a la plaça Joan Salat i la plaça Universitat\naquest edició canals porta nova maria\nAutoritats i organitzadors posen amb el cartell de l'edició d'enguany\nEl pròxim divendres 13 de maig es repetirà la iniciativa El concurs de música Maria Canals porta cua a Cervera, que facilitarà dos pianos a disposició de tothom que els vulgui tocar a la plaça Major (tot el dia), a la plaça Joan Salat (matí) i la plaça Universitat (tarda). La quarta edició de la convocatòria va estar presentat en roda de premsa pel paer en cap, Ramon Royes; el regidor de Cultura, Jaume Rossich; el gerent del Concurs Maria Canals, Jordi Vivancos; la directora del Conservatori Professional de Música de Cervera, Estefania Balcells; i el responsable del Departament de Piano del Conservatori, Santi Riu.\nEn l’acte de presentació, Royes ha afirmat que “la iniciativa demostra que Cervera és una ciutat referent en cultura”.\nDurant tot el matí, mig miler d’alumnes de totes les edats procedents dels diferents centres educatius de la ciutat, coma la Llar d’infants Arrel, Escola Bressol La Baldufa, Escola Jaume Balmes, Escola Mn. Josep Arques, Escola Les Savines, Institut Antoni Torroja i Institut La Segarra, Centre Ocupacional l’Espígol, i l’ESC Ramon Faus i Esteve de Guissona, protagonitzaran una activitat educativa al voltant dels pianos. Enguany aquesta edició estarà dedicada a Granados amb motiu del centenari de la seva mort i en ser el compositor més prolífic de les Terres de Lleida.\nArran d’això les sessions didàctiques estan destinades a conèixer la figura humana i artística d’aquest músic.\nEnguany s'ha ampliat l'oferta de les sessions didàctiques també a altres centres educatius de la comarca, atès l'interès que han mostrat, com l’Escola Ramon Faus i Esteve de Guissona.\nLa tradició musical de Cervera es farà palesa durant tota la tarda amb actuacions al piano de diferents alumnes del Conservatori Professional de Música que, sols o acompanyats d’algun grup de cambra del municipi, oferiran als passejants múltiples actuacions al piano. Finalment, al vespre, el pianista Luís Grané oferirà una classe magistral seguida d’un recital a les 19.30 hores al piano situat a la plaça Universitat.\nCultura posa en marxa el dipòsit de patrimoni cultural de Cervera


Wikiloc - ruta Pic de Tristaina 2878 m, Arcalis, Andorra - El Serrat, Parròquia d'Ordino (Andorra)- GPS track\nPic de Tristaina 2878 m, Arcalis, Andorra 47\nData de pujada 20 / octubre / 2013\nVista 2241 vegades, descarregada 169 vegades\n20131019 Tristaina FET\nJavier Martinez Medina 23/10/2014\nMolt bona ruta, el problema és que a la baixada m'he fet un esquinç per trepitjar malament un troç d'herba. La ruta és agradable i molt maca. Recomenable\nEm va agradar molt la ruta, tot i què em vaig lesionar en trepitjar malament un troç d'herba. La recomano com a moderada, però s'han de tenir precaucions en la zona de pedres.\nA pesar de ser mes de julio por altura temperatura agradable.\nFran Ruano 28/07/2016\nMuy bien señalizada, hay puntos amarillos cada pocos metros\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Pic de Tristaina 2878 m, Arcalis, Andorra https://ca.wikiloc.com/wikiloc/view.do?id=5474961 Salutacions, Wikiloc - Rutes i punts d'interès GPS del Món


Šarqu l-Andalus = شرق الاندلس: Efectivament, així no anem bé!\nEfectivament, així no anem bé!\ndissabte, octubre 18, 2008\nVent d Cabylia: CCIV, per ací no anem bé\nQuè se n'ha fet, de la taifa de Carmona?\nEstos darrers dies la premsa valenciana s'ha fet ressò d'un anunci veritablement insòlit: el Centre Cultural Islàmic de València (CCIV), juntament amb sis associacions valencianistes, com ara la Plataforma Jovenil Valencianista, destacades pel seu anticatalanisme militant i pel fet de propugnar unes normes ortogràfiques diferents a les establides per l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, han constituït una "Comissió del Mil·lenari" que pretén commemorar en 2009 el naixement del regne de València com un Estat islàmic en forma de taifa durant el període andalusí, de manera alternativa a la visió interessada -diuen- que presenta una Valéncia naixcuda en 1238 únicament vinculada al cristianisme i a la Corona d'Aragó, és a dir, segons les seues paraules la societat valenciana no va nàixer amb la conquesta de Jaume I sinó que el Poble Valencià té uns orígens molt més remots.\nDic que és un anunci veritablement insòlit per una senzilla raó: la base teòrica de les dos parts en qüestió és totalment contrària, com si s'ajuntaren l'extrema dreta i l'extrema esquerra per a celebrar el Dia de la Hispanitat. Per una part, les associacions anticatalanistes arrepleguen una vella tradició de pensament de l'arabisme hispànic -en què destacaren valencians com Julián Ribera- segons la qual el període andalusí a penes hauria influït sobre la societat hispanoromana, bo i limitant-se a l'arribada d'uns pocs invasors musulmans i a una islamització superficial: l'essència d'Espanya, -o del regne de València en este cas- seria, per tant, la mateixa des dels temps íbers i romans, amb una mateixa continuïtat poblacional i, per exemple, una mateixa llengua evolucionada des del llatí antic.\nPer altra part, entre les diferents branques de pensament islàmic hi ha unes quantes que poden sustentar la reivindicació feta ara pel CCIV, però totes elles es basen, ben contràriament al que acabem de veure, en la plena islamització de les terres ibèriques durant el període andalusí. Una reclama l'especifitat d'un al-Àndalus que, tot i ser islàmic i de llengua àrab, formaria plenament part de la cultura europea occidental. Una altra nega que les expulsions dels musulmans entre les conquestes del segle XIII i la de 1609 foren realment efectives, per la qual cosa molts d'ells hi romandrien, el que explicaria, per exemple, les característiques culturals i lingüístiques dels actuals andalusos. Finalment, hi ha una altra branca que, reconeixent-ne l'expulsió total, crida als musulmans a lluitar per recuperar el "paradís perdut" d'al-Àndalus, com han fet més d'una vegada els discursos públics d'al-Qaida.\nDesconec quina d'estes ha estat la raó escollida pel CCIV per a participar en la Comissió, però, com acabe d'exposar, qualsevol de totes s'allunya moltíssim de les que poden adduir les altres associacions que l'acompanyaran. Segurament és tot molt més simple i l'únic que ha pretés el Centre Islàmic és reivindicar un passat musulmà que va tindre lloc a estes mateixes terres que ara habitem, ja que com ha declarat la seua presidenta, Amparo Sánchez Rosell, volen que siga una iniciativa només cultural, sense cap intencionalitat política. El problema, però, és que totes les interpretacions que hem vist tenen una clara intencionalitat política, i paradoxalment divergent: la primera visió tracta de minimitzar la influència musulmana en el territori ibèric i de negar per complet la relació històrica dels valencians amb els catalans, mentre que les segones o bé tracten de reivindicar el paper de l'Islam en la història d'Espanya o bé de legitimar ideològicament una expansió contemporània dels territoris de l'Islam. Tanmateix, cap d'elles concorda amb el coneixement historiogràfic acadèmic actual.\nEn primer lloc, a partir de la magna obra de Pierre Guichard Al-Andalus. Estructura antropológica de una sociedad islámica en occidente (1976) sabem amb certesa que la conquesta musulmana de gran part de la península ibèrica en el segle VIII va produir una radical ruptura amb el procés històric anterior: amb noves gents àrabs i berbers arribades del Pròxim Orient, d'Egipte i sobretot del nord d'Àfrica; amb l'assimilació, la liquidació o la fugida dels pobladors ibèrics autòctons; amb una nova fe, l'Islam; i amb una nova llengua, l'àrab. A al-Àndalus durant el segle X ja no quedava a penes rastre de la societat hispanogoda anterior, de religió cristiana i llengua romanç. Per tant, cap essència dels espanyols o dels valencians -tampoc la llengua o la "sang"- pot vindre de la societat que habitava els territoris andalusins.\nEn segon lloc, cap historiador professional, ni tan sols els anticatalanistes com Amparo Cabanes, que no ha donat suport a les pretensions de la projectada "Comissió del Mil·lenari", nega l'expulsió pràcticament completa dels musulmans de la península ibèrica entre els segles XIII i XVII (alguns pocs en quedaren, però assimilant-se plenament a la societat cristiana). Qualsevol persona un poc interessada en la història ho pot deduir: si llig la crònica de Jaume I veurà que els musulmans de València foren aparellats tots d'eixir de la ciutat el mateix 1238 o que en 1248 foren expulsats tants que ocupaven en fila cinc llegües de la devantera tro en la rereguarda. Encara se'n quedaren molts, però sempre segregats en moreries urbanes o aljames rurals, sense cap tipus de representativitat política territorial, i finalment foren desterrats en 1609, quan més de 100.000 musulmans hagueren d'abandonar les terres valencianes.\nTot plegat, per tant, no hi ha cap continuïtat entre al-Àndalus (o els estats de taifa) i els regnes cristians posteriors, com el de València o el de Granada, ni pel que fa a la població (oriental vs. occidental), ni pel que fa a la societat (clànica i tributària vs. de famílies conjugals i feudal), ni pel que fa a la llengua (àrab vs. llengües llatines), ni pel que fa a la religió (Islam vs. Cristianisme). En canvi, sí que hi ha una continuïtat essencial entre la nova societat que va nàixer de la conquesta del territori andalusí en el segle XIII i la societat valenciana contemporània, essencial no en el sentit d'invariable sinó dels trets que fan una cosa ser com és. Val a dir: les actuals fronteres del territori de la Comunitat Autònoma Valenciana responen quasi exactament a les del regne de València format per Jaume I entre 1233 i 1245 (i ampliat al sud posteriorment per Jaume II entre 1296 i 1304); la llengua valenciana prové dels colons que poblaren les nostres terres després de la conquesta cristiana; i la identitat col·lectiva valenciana, la identificació pròpia com a "valencians" dels habitants del nostre territori, és resultat del procés històric que naix de la creació del regne de València, no de cap taifa anterior.\nEns diem, parlem i som valencians del Sénia al Segura com a conseqüència de la creació del regne de València en el segle XIII i per això situem simbòlicament la data de naixement dels valencians el 9 d'octubre de 1238, tot coincidint amb l'ocupació cristiana de València, la capital que donà nom al nostre territori, al nostre gentilici i a la nostra llengua. Anteriorment sobre les mateixes terres que actualment ocupa el País Valencià es desenvoluparen altres societats, però no tenien res a veure amb la societat de tipus occidental que s'hi instal·là en aquell moment. És important conéixer la seua història, dels primers homínids, dels íbers, dels romans o dels musulmans, d'una banda, des d'un punt de vista general, perquè així contribuïm a la construcció i l'enteniment de la història universal, i, d'altra banda, des d'una visió particular, perquè molts dels seus elements conformen part de l'imaginari col·lectiu valencià pel gran lligam d'haver-se produït en les actuals terres valencianes: de les pintures rupestres a la cultura ibèrica (la Dama d'Elx o el Guerrer de Moixent), passant per les colònies romanes (encara devem el nostre nom a la Valentia del segle I aC) o el desenvolupament de la rica i potent societat andalusí.\nSi els actuals musulmans valencians representats pel CCIV volen rememorar aquell passat és legítim que ho facen. De fet, alguns dels elements que han caracteritzat la societat o el paisatge valencians provenen de la societat andalusina: l'origen de les grans hortes fluvials, molts noms de poble, moltes paraules valencianes, la ceràmica, l'arròs, els castells, les torres, etc. Tanmateix, és millor que no ho facen de la mà de discursos històrics que tenen intencionalitats ideològiques, d'una banda, perquè, tot i que intenten evitar-ho, estaran posicionant-se políticament i, d'altra banda, perquè la majoria de la societat valenciana ja no podrà continuar considerant el CCIV com una institució seriosa i imparcial, sinó com una associació de fins dubtosos i idees gens clares.\nL'any que ve, precisament, és també el quart centenari de l'expulsió dels moriscos en 1609, una efemèride que la Casa Árabe del Ministeri d'Afers Exteriors, així com també diverses Facultats d'Història, commemoraran amb diferents actes i congressos. Segur que el CCIV hi pot col·laborar o fer alguna proposta a la Conselleria de Cultura o la d'Immigració i Ciutadania per tal de recordar el passat musulmà que es va desenvolupar a les nostres terres, amb aquell dramàtic final. Per això li he enviat este mateix escrit a la Junta del CCIV i a la seua presidenta per tal de dir-los que encara estan a temps de retirar-se de l'anomenada Comissió del Mil·lenari del Regne de València i corregir una errada que no saben on els conduirà. Pense que és pel seu bé.\nPublicat per Salvador Jàfer Sanxis el/l' 10/19/2008 11:17:00 a. m.\nEtiquetes: CCIV, mil·lenari, regne de València


Reobre el renovat passatge de les Manufactures | betevé Web\nMerche ArtachoÀngels Molina@Angels_Molina dijous 10 de maig, 2018 , 18.48\nLa via ha recuperat l’aspecte original després de dos anys d’obres\nEl passatge de les Manufactures, que uneix els carrers de Trafalgar i Sant Pere més Alt, ha reobert després de dos anys d'obres. Els treballs han servit per recuperar la imatge que tenia a finals del segle XIX, quan acollia l'empresa tèxtil i la casa de Joan Cirici, així com els habitatges dels treballadors. Ara és propietat de particulars i d'un hotel, que és qui ha pagat les obres. Els veïns estan satisfets amb la rehabilitació, però lamenten que hagi anat acompanyada de l'obertura d'un hotel nou.\nEl passatge de les Manufactures ha estat tancat dos anys. L'espai, que data del 1878, s’havia omplert amb el temps de negocis que amagaven elements històrics. Els propietaris actuals són, d'una banda, una cadena d'hotels i de l'altra particulars. Els primers han assumit el cost dels treballs que s'han fet al passatge amb la voluntat de recuperar l’aspecte original. La directora de Yurbban Passage Hotel, Norma Galofré explica que "hem recuperat el paviment d’arenisca que hi havia antigament i als sostres s’ha fet una restauració molt minuciosa de l’artesanat original". També s'han recuperat les baranes originals.\nA grans trets, la restauració ha acontentat comerciants i veïns. L’únic inconvenient que hi veuen, al menys això és el que manifesta la Maria Mas, veïna i representant de l'Associació de Veïns del Casc Antic, "és que comporti l'obertura d’un hotel nou". Tot i això, diu que "aquí, per sort, no ha afectat gaire veïns. He estat parlant amb uns que hi viuen i sembla que els pisos són de propietat”.\nL'obertura d'aquest passatge suposa que tornen a estar connectats dos barris de dos districtes, Ciutat Vella i l'Eixample. Pel president de l'Associació de Comerciants de Santa Caterina, Alfons Solà, aquest és un tema important. "Era imprescindible que s’obrís aquest passatge perquè és un nexe d’unió entre el baix Eixample i els nostres barris, i durant els dos anys que ha estat tancat ha sigut un problema" explica. El passatge de les Manufactures, tot i ser de propietat privada, està obert al públic de dilluns a diumenge de 8 del matí a dos quarts de 12 de la nit.\n'Petjades", d'Antoni Yranzo\nEn el marc de la rehabilitació del passatge de les Manufactures també es va encarregar una obra a l'artista multidisciplinari Antoni Yranzo, que ha realitzat la instal·lació 'Petjades'. És una escultura de tres dimensions malgrat que sembli gairebé plana. La peça d'acer inoxidable pesa vuit kilos i es mou en funció de com bufa el vent.


Aragonès és escollit candidat d'ERC a les eleccions del 14-F\nTeresa Jordà, Marta Vilalta i Raquel Sans, les caps de llista de les altres circumscripcions\nBarcelonaERC ja té candidat oficial a la presidència de la Generalitat. El coordinador nacional dels republicans, Pere Aragonès, que serà el cap de cartell dels republicans, ha aconseguit 2.343 signatures d’aval vàlides, que representen un rècord en la història del partit al superar les 2.105 signatures aconseguides per Oriol Junqueras a les eleccions europees del 2019.\nEl vicepresident de la Generalitat en funcions de president va anunciar el 7 de novembre passat en una carta oberta a l'ARA que aspirava a ser el candidat dels republicans a les eleccions al Parlament del 14 de febrer. "Em poso al servei d'Esquerra Republicana per ser candidat a la presidència de la Generalitat", va exposar en la missiva.\nAragonès feia temps que es preparava per fer aquest salt. L'empresonament del president d'Esquerra, Oriol Junqueras, i l'exili a Suïssa de la secretària general, Marta Rovira, l'han convertit des de fa més de dos anys en el referent dels republicans al partit i al Govern. A la carta, Aragonès admetia que li arriba el torn abans d'hora, i que fa el pas perquè "els que haurien de ser-hi, l'Oriol Junqueras i la Marta Rovira, no ho poden fer a causa de la repressió".\nRaquel Sans, per la seva banda, ha aconseguit 341 avals per Tarragona; Marta Vilalta, 225 per Lleida, i Teresa Jordà, 284 per Girona. En tots els casos, els candidats han aconseguit el suport de més del 10% dels militants a la federació de la qual formen part. D'aquesta manera ja queden definides les candidatures a les quatre demarcacions, ja que no se n'hi ha presentat cap altra.\nA partir d’ara el procés intern continua en marxa per triar els membres que hauran d'integrar el conjunt de la llista electoral dels republicans, que haurà de ser ratificada el 12 de desembre al Consell Nacional de la formació.\nPere Aragonès ERC eleccions 14-F


Paris Saint-Germain Squad Samarreta amb cremallera d'un quart de futbol - Nen/a. Nike.com ES\nLa samarreta amb cremallera d'un quart de futbol Paris Saint-Germain Squad per a nen/a presenta detalls de l'equip sobre un teixit que capil·laritza la suor per mantenir la transpirabilitat i la comoditat.\nLa samarreta amb cremallera d'un quart de futbol Paris Saint-Germain Squad per a nen/a presenta detalls de l'equip sobre un teixit que capil·laritza la suor per mantenir la transpirabilitat i la comoditat.\nMànigues raglan i vora amb ventilació per a una llibertat de moviment natural.\nDisseny de cremallera d'un quart que permet personalitzar la protecció.


Xavier Rius culpa Aragonès, Borràs i Madrenas del fet que el Girona no hagi pujat a Primera Divisió - XCatalunya.cat\nXavier Rius culpa Aragonès, Borràs i Madrenas del fet que el Girona no hagi pujat a Primera Divisió\nXavier Rius fa befa de la presència de dirigents independentistes a Montilivi\nEl Girona FC va deixar escapar una altra oportunitat d’or per pujar a la Primera Divisió de futbol. Els gironins van perdre davant el Rayo Vallecano per zero gols a dos i no van aprofitar l’avantatge de l’anada a Vallecas. A Montilivi tot estava preparat per una gran festa. Hi eren la Presidenta del Parlament, Laura Borràs, el President de la Generalitat Pere Aragonès i l’alcaldessa de la ciutat Marta Madrenas.\nEls jugadors de Francisco no van aprofitar una expulsió al minut 10 de la segona part i els minuts van anar passant fins que van perdre el partit. Un cop molt dur que alguns espanyolistes han volgut aprofitar per atacar el club i també aquells representants independentistes que hi eren presents. Xavier Rius, director d’E-Noticies, titlla de “malestrucs” tots aquests polítics.\nL’equip també va caure la temporada passada davant l’Elche al darrer moment. Amb un empat a zero al marcador i amb Cristian Stuani expulsat a mig partit, va veure com els alacantins marcaven gol al darrer instant, en el temps afegit.\nAra cal una renovació a fons dins del vestidor. Enguany els joves han donat la cara i han demostrat el seu esforç però calen canvis si volen ser un equip de primera.\nLaura Borràs i Marta Madrenas\n— Pere Aragonès i Garcia 🎗 (@perearagones) June 20, 2021\n— Laura Borràs 🎗 (@LauraBorras) June 20, 2021\nTags: Xavier Rius\n2 pensamientos sobre “Xavier Rius culpa Aragonès, Borràs i Madrenas del fet que el Girona no hagi pujat a Primera Divisió”\nRetroenllaç: Projectils contra la Clínica Girona: Gairebé impacten en una treballadora - XCatalunya.cat\nRetroenllaç: Marta Madrenas diu això sobre la taula de diàleg i ensorra el processisme - XCatalunya.cat


Hi havia una vegada … unes joguines especials\nTags: Consells de salut, Jocs i joguines, Nadal, Vincle afectiu\nPublished on: 12 desembre 2012\nHi havia una vegada no fa gaires anys… dos nens, la Laia i el Gerard, que esperaven amb il·lusió el dia de Reis.\nEs van despertar neguitosos: volien veure el que els havien deixat. Corrents van desembolicar els paquets, més aviat van estripar el paper. La Laia tenia un paquet gran com ella . Era la “supernina”que cantava, plorava, caminava , feia petons,… Al Gerard li van deixar una nau espacial teledirigida que feia fotos, volava,…\nContents van ensenyar les joguines als seus pares que desprès de llegir 120 pàgines d’instruccions van aconseguir que funcionessin. Passats els primers 30 minuts la Laia ja començava a estar cansada de la nina, i la nau espacial es va quedar sense bateries, com no !!!. Així, el pare va anar a solucionar -ho i la mare va anar fer xocolata desfeta per a tots . En aquesta estoneta va passar una cosa curiosa i sorprenent alhora.\nQuan van tornar al menjador es van trobar als nens dins de les caixes buides. Les havien convertit, amb una espurna d’imaginació, en una bonica casa i una càpsula espacial.\n-“Desprès de tot l’esforç que hauran fet els Reis Mags per portar els millors regals i acaben jugant amb les caixes!!! Que esta passant?” van pensar els pares.\nEls nens molt engrescats van convidar als seus pares a jugar amb ells. En aquell moment van ser conscients del poder creatiu que tenien els dos nens, i la riquesa que els podien arribar a potenciar. Després de jugar una estona en família van agafar el cotxe per anar a recollir la resta de regals casa per casa. Els nens estaven contents per les noves joguines , però emocionadíssims comentant la bona estona que havien passat plegats amb la caseta i la càpsula espacial de cartró.\nTotes les joguines poden ser correctes si s’ajusten a l’edat i els interessos,…. Cal triar joguines variades, de qualitat i moderar-ne la quantitat. Però un ingredient important , gratuït i molt gratificant és compartir estones de joc amb els nens. Us recomanem que ho proveu. Si aquest relat ha estat del vostre interès, us recomanem llegir l’article d’aquest bloc : “La nostra carta als Reis Mags d’Orient”\nTambé us adjuntem la bibliografia recomenada per la biblioteca de Can Casacuberta sobre el tema: joguines


El 63% dels habitatges acabats el 2011 a Barcelona són protegits\nDesprés de quatre anys de caiguda continuada, s'estabilitza la construcció de pisos a la ciutat, segons les últimes dades de l'Ajuntament\nACN Barcelona 08/05/2012 11:55\nBarcelona ha acabat 1.154 habitatges protegits l'últim any, el 62,8% del total d'habitatges acabats a la ciutat durant el 2011. Aquesta xifra suposa un increment del 24'6% respecte a l'any anterior. L'informe 'Xifres d'Habitatge', que s'acaba de publicar, també revela que pel que fa a l'oferta d'habitatge protegit s'han atorgat a la ciutat 734 llicències, el que representa el 35,5% sobre el total de llicències que s'han concedit a Barcelona.\nPel que fa a l'activitat del Patronat Municipal de l'Habitatge, hi ha 1.044 habitatges en construcció, 550 en estudi i se n'han lliurat 390. El parc gestionat és de 5.828 unitats. Les adjudicacions d'habitatge protegit han augmentat un 64,6% durant el 2011. Se n'han realitzat 1.546, de les quals 1.002 corresponen a obra nova, 406 a segones adjudicacions i 138 a habitatges per a emergències.\nTotes aquestes dades estan disponibles a l'últim número de la publicació 'Xifres d'Habitatge' corresponent al segon semestre del 2011. Aquest document de periodicitat semestral i elaborat pel Patronat Municipal de l'Habitatge presenta dades sobre la construcció i el mercat immobiliari a la ciutat i sobre els indicadors del Pla d'Habitatge de Barcelona.\nEls resultats que es desprenen d'aquest número posen de manifest que després de quatre anys de caigudes continuades en la construcció d'habitatges a la ciutat de Barcelona, s'observa una certa estabilització. Respecte al comportament del mercat immobiliari, val a dir que les operacions en el mercat de compravenda se situen en el punt més baix des de l'esclat de la crisi financera l'estiu del 2007.\nAixí, el nombre de transaccions immobiliàries ha estat un 37,1% menys que l'any anterior, malgrat les mesures d'estímul de la demanda (recuperació de la desgravació a la compra d'habitatges i IVA reduït per a la compra d'habitatge nou) i que en el 2011 ha continuat el descens de preus tant en obra nova com en segona mà.\nPel que fa als preus, en el 2011 ha continuat el descens en tots dos segments (entre el 7,4% i 10% en obra nova, entre el 8,1% i 11,3% en segona mà). En canvi, en el mercat de lloguer els preus s'han moderat en el 2011 i tan sols enregistren una lleugera caiguda mitjana de l'1,9%.\nLa publicació fa una anàlisi d'aquests indicadors per districtes. Entre aquests, cal destacar que a Sarrià-Sant Gervasi és on més elevats estan els preus dels habitatges (7.642 euros/m2 en obra nova, 4.535 euros/m2 en segona mà, 12,80 euros/m2/mes en lloguer) i, per contra, Nou Barris és el districte on es troben els preus mitjans més baixos (3.461 euros/m2, 2.511 euros/m2 i 10,33 euros/m2/mes, respectivament).\nGenerar sòl protegit\nDes del Patronat Municipal de l'Habitatge, el gerent adjunt d'aquest àmbit, Antoni Sorolla, ha destacat el fet que l'activitat de construcció a la ciutat no s'ha aturat, tot i haver baixat com a conseqüència de la crisi. Sobretot, ha aclarit, en el cas dels habitatges protegits. En aquest sentit, ha explicat que a Barcelona es dóna la circumstància que hi ha més demanda que oferta i, per tant, tot i que el termini sigui una mica més llarg perquè la gent s'ho pensa més, no hi ha problemes en l'adjudicació d'habitatges. Segons Sorolla, els indicadors assenyalen que es construeix menys del què es ven i, consegüentment, s'ha de treballar en la generació de sòl.\nSorolla ha evitat fer projeccions a futur perquè, segons ha dit, el mercat immobiliari està molt lligat al financer i es fa difícil dir com evolucionarà aquest. Tot i això, s'ha atrevit a augurar que el lloguer, tal i com ha ocorregut en els darrers anys -al 2011 s'han fet 38.000 contractes de lloguer, la xifra més alta en els darrers anys-, continuarà a l'alça. Segons ha dit, mentre el mercat financer estigui bloquejat i la compravenda d'habitatges paralitzada, el lloguer augmentarà.


Concord (Nebraska) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n42° 23′ 03″ N, 96° 59′ 21″ O / 42.3842°N,96.9892°O / 42.3842; -96.9892\nComtat Dixon County (en)\nConcord és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia una població de 160 habitants.\nSegons el cens del 2000, Concord tenia 160 habitants, 65 habitatges, i 43 famílies. La densitat de població era de 475,2 habitants per km².\nDels 65 habitatges en un 36,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,5% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 33,8% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 36.875 $ i la renda mediana per família de 39.286 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 15.893 $. La renda per capita de la població era de 13.783 $. Aproximadament el 4,5% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nBelden (18 km)\nDixon (4 km)\nWakefield (16 km)\nWayne (17 km)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Concord_(Nebraska)&oldid=25580823»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 3 des 2020 a les 22:08.


Urgent: L'avís del conseller d'Interior sobre la imminent desescalada a Catalunya\nBuch descarta fer perímetres policials per evitar la mobilitat entre províncies. | EFE\nBuch veu «impossible» fer perímetres policials a les nou regions sanitàries per evitar la mobilitat\nEl conseller d'Interior ha admès que no hi ha prou agents dels Mossos per controlar els desplaçaments de la població durant la imminent desescalada\nRedacció 05/05/2020 08:17h\nEl conseller d'Interior, Miquel Buch, considera «impossible» que es puguin fer perímetres policials per evitar la mobilitat a les quatre províncies catalanes o a les nou regions sanitàries que planteja el Govern com a unitats territorials per al pla de desescalada, aprovat pel govern espanyol. Buch ha remarcat que no hi ha prou agents dels Mossos per poder fer aquests perímetres per impedir la mobilitat, de manera que és «implantejable».\nPer això, ha dit que caldrà comptar amb «la confiança en la ciutadania» i establir controls de seguiment en «llocs concrets», com ja passa amb els controls d'alcoholèmia. D'altra banda, Buch ha admès la «preocupació» de la cúpula dels Mossos i d'Interior per no poder fer proves de la Covid-19 als agents.\nEl conseller ha remarcat que és el Departament de Salut qui decideix «els procediments» i qui ha de decidir «com s'han de fer». «Per nosaltres començaríem ara mateix» a fer els tests als agents, ha dit, «però és Salut qui ens ha de dir com s'han fet les proves». A més, ha recordat que el TSJC va ordenar que es fessin els tests però el Ministeri de l'Interior va emetre una ordre «contradictòria», i que ara estan «a l'espera del procediment que s'ha de seguir».\nBuch creu que els Mossos han de ser compensats per la seva feina durant la Covid-19\nD'altra banda, Buch considera que seria «incoherent» que els Mossos d'Esquadra no rebessin una compensació econòmica per la seva feina per l'epidèmia del coronavirus i sí que la rebin altres col·lectius, com el sanitari. «S'ha de buscar un encaix, una solució, i hi estem treballant», ha dit. Torra ja va anunciar dissabte que el Govern estudiaria refer la primera proposta de paga extra als sanitaris i al cos dels Bombers per incloure-hi els Mossos i altres col·lectius.\nBuch ha lamentat que el govern espanyol publiqués aquest diumenge la normativa que afectava el transport públic i el comerç que entrava en vigor a la mitjanit, ja que hi ha hagut «poques hores per adaptar-se». El conseller ha explicat que s'han repartit mascaretes higièniques facilitades pel govern espanyol al transport públic després de posar en marxa «un dispositiu amb la màxima urgència i agilitat».\nÚltima hora: Nova mesura del Govern a Catalunya per combatre la crisi del coronavirus\nMossos d'Esquadra Interior Govern Espanyol Generalitat de Catalunya Govern Català Alerta Sanitària


SI SAPS CAURE, T'ALÇARÀS. BALCELLS VILÀ, SALVADOR. Libro en papel. 9788412060324 La caixa d'eines\nEmili Espinosa, comissari ara a Montblanc, comença a investigar la mort per caiguda a la Serra de Prades de Laura Fallares, una dona que, minuts abans de precipitar-se, assegurava tenir proves de la culpabilitat del químic Eduard Gómez Luera, acusat de la mort de la seva dona i pendent de judici. El cas Gómez Luera, que ha deixat estupefacta i dividida la comunitat mèdica, pren tot el protagonisme i, per indicació del comissari Espinosa, la investigació és traspassada a Barcelona perquè la sergent Pilar Surroca, fidel col·laboradora seva, se’n faci càrrec juntament amb els seus superiors de la comissaria de les Corts. La vida de Pilar Surroca, a partir d’aquest fet, comença a complicar-se enormement.


La maledicció del cursor cabró | El fem fatal\nLa maledicció del cursor cabró\n9 comentaris Posted by El fem fatal a 26/09/2011\nNo, la llibertat no és tan sols una il·lusió, sinó que, per fer la broma autènticament divertida, el déu borratxo que ens va vomitar un dia de ressaca, va programar-nos-en amants.\nPerò això de jugar al gat i a la rata ja cansa, sobretot si el que persegueixes és la rateta que et fas tu mateix, mal posat a contrallum, amb el vidre de les ulleres. He decidit, doncs, que m’embolicaré amb el vel de Maia amb el mateix fervor de la Maria Lapiedra amb l’estelada i continuaré fingint.\nFaré veure que no sé que ets tu, cursor cabró, que em dirigeixes la mà. Que no m’he adonat del teu embruix, i que tota la faramalla electrònica indispensabilíssima i urgentíssima que remeno cada dia no és més que una tapadora per la teva petita perversió eròtica. No pateixis que no em prendré cap píndola de coloraines ni faré el saltimbanqui a càmera lenta només per castrar la teva set masturbadora de píxels, el teu vici porc que ens fa a tots esclaus. Ja pots anar assenyalant el minibar celestial amb la teva punxa absurda, que jo dissimulo i, només per tu, continuaré grapejant-me el ratolí.\nAixò és el que el molt porcàs ens vol fer creure.\nAis cursor, il·lusió, llibertat, màgia simpàtica, moral, píxels, ratolins, ressaca, vòmit\n← L’equinocci de tardor i els grills de l’Ubuntu\tOració (o Olé sant Jeroni) →\n9 responses to “La maledicció del cursor cabró”\nSr X 27/09/2011 a les 11:52 am\nAquest ai em recorda un conte de Pere Caldés sobre la rebel·lió dels objectes. Jo, personalment, hi visc en guerra constant; tinc la sensació que qualsevol dia tocaré el botó del control del dvd i es dispararà la batedora. Almenys, en matèria d’ordinadors, si et passes al lliure, tens molt menys la sensació que, quan hi entres, estàs de rellogat a casa del Sr. Gates o de vés a saber qui en lloc de ser a casa teva.\nLo rat 27/09/2011 a les 7:56 pm\nAhir, tot just acabar l’apunt, se’m va congelar l’ordinador (amb Ubuntu) i en un angle de la fletxeta es veia una mena de pampalluga tornassolada. No sé a casa de qui som, però té un gat, l’acaricia i riu molt fort quan ens fem mal.\nTomàs 28/09/2011 a les 6:14 pm\nNo havia llegit mai una carta d’amor i d’odi escrita amb tanta passió.\nQuè tens un ratolí d’aquells ergonòmics i un cursor daurat que et fan fer pampallugues?\nLo rat 28/09/2011 a les 7:32 pm\nAi, de temptacions kitsch ja en tinc, ja, però no goso tunejar-me l’ordinador com voldria perquè no em facin fora de casa. Només puc dir que, de moment no em vibra; però consolar, consola un ratet.\nTomàs 28/09/2011 a les 8:31 pm\nI el valor que això té?\nQuantes coses en aquest món consolen? Tu n’has trobat una, pensa que ets un privilegiat.\nMontse 28/09/2011 a les 11:54 pm\nEm temo que els rats i els ratolins esteu comdemnats a entendre-us.\nLo rat 29/09/2011 a les 8:49 am\nAh, hi ha condemnes que són com un regal (a l’halitosi i el bigoti que punxa, tot és acostumar-s’hi).\nla jerònima 30/09/2011 a les 9:29 am\nDoncs jo vigilaria el gat gros del post de Sant Jeroni, que tinc entès que es menjava tots els rats, gossos, guineus i altres bèsties a qui el seu amo ja hagués tret també una espina de la poteta o potassa.\nLo rat 30/09/2011 a les 4:35 pm\nMentre estigui pixelat se li pot anar rascant la panxa amb el cursor i ell, feliç.


Moët & Chandon Grand Vintage 2012 | Decántalo\nAconsegueix 1.71 € en Saldo Decántalo comprant aquest producte\nTipus de Raïm: Pinot Meunier, Chardonnay, Pinot Noir\nCarns blanques, Formatges semicurats, Pernil ibéric de gla, Foie mi-cuit\nCaracterístiques Moët & Chandon Grand Vintage\nGràcies a un any excepcional que li propociona molta fruitositat, és un Champagne profund, que anuncia el seu colorit sense cap artifici i que ens emociona per la seva gran honestedat. Un vi que, havent superat molts reptes, s'ha investit d'una robusta serenitat, una generositat formal enorme i una presència relaxada. És un vi poderós la maduresa vellutada apareix immediatament i amb força entre una cremositat excepcional.\nPuntuacions anyades Moët & Chandon Grand Vintage\nNotes de cata Moët & Chandon Grand Vintage\nProfund i de gran estructura, el Grand Vintage 2003 és carnós, ampli i suau. La seva sensualitat untuosa - amb reminiscències de pell i caixmir - ens condueix a un final càlid de regalèssia lleugerament àcid i pomelo confitat.\nA les primeres notes de vainilla, ametlla i avellana els segueixen les aromes plens de color dels fruits madurats al sol - albercocs, préssecs de vinya, nectarines i peres en almívar. Gradualment, aquesta fruitositat tan generosa s'enriqueix gràcies a suaus espècies com la canyella, el pa de gingebre i el cafè.\nBouquet complex i madur. Ferma maduresa: torrada, dolça i asseca alhora. Notes de collita i anotacions de franchipán, ametlles torrades, malt, moca i tabac suau. Seguit de notes de fruita madura sucosa: pera, cítric confitat i fruites amb os (pruna mirabel, nectarina, préssec blanc)\nColor oro brillant amb tocs de groc daurat.\nPaladar harmoniós d'estructura precisa. Textura vellutada de fruita molt madura. Frescor tibant i angular de mandarina i raïm rosat. Energia refrescant i deliciosament àcida del ruibarbre i notes de grosella, quinina i cítrics.\nAltres escumosos Moët & Chandon\nPreu 47,90 €\nPreu 46,90 €\nPreu 87,95 €\nImatges i situació Moët & Chandon


A FREMAP sempre compromesos amb les nostres empreses, es crea l'Àrea de Gestió de l'Absentisme Laboral, amb l'objectiu d'oferir un valor afegit en la gestió del seu absentisme mèdic, i responent a les seves expectatives de millorar la salut dels seus treballadors, tot això, en un marc empresarial en què la bona gestió de l'absentisme és clau per a una major productivitat i competitivitat.\nFREMAP col·labora amb les empreses per aprofundir el coneixement de les causes que provoquen l'absentisme i tenint en compte, que la causa principal, és la incapacitat temporal, es desenvolupa conjuntament amb les empreses un programa d'actuacions personalitzat a cada organització.\nTot això, amb la col·laboració d'un equip multidisciplinari format per tècnics de prevenció, metges, infermers, fisioterapeutes, treballadors socials i el gestor únic de FREMAP.\n1.-Diagnòstic de la situació de l'empresa\n2.-Proposar solucions a l'empresa\nConseqüències de l'Absentisme\nQuan parlem d'absentisme laboral metge, les conseqüències de l'absentisme les classifiquem en dos.\nL'absentisme té incidència en els costos per a les empreses, però no només en els costos directes que són:\nLes prestacions d'incapacitat temporal: en contingència comuna des del dia 4t al dia 15è de la baixa mèdica.\nCotitzacions a la seguretat social: Durant les situacions d'IT, es manté l'obligació de l'empresa (llevat d'extinció del contracte) de cotitzar-fins als 545 dies com a màxim.\nComplements voluntaris: L'empresa pot tenir també un altre cost directe si el seu conveni col·lectiu ha establert complement voluntari de l'IT.\nSinó també en els costos indirectes: Costos de substitució, els costos d'oportunitat, costos de demora de vacances, costos de productivitat, pèrdua d'incentius econòmics, costos de les hores extres, empitjorament del clima laboral.\nEl mesurament d'ambdós costos és imprescindible, tant per conèixer la seva influència en la productivitat, com per a conèixer el cost real que l'empresa té i així poder determinar el nivell d'inversió que estaria disposada acceptar per reduir-ho.\nDes de Fremap es posa a disposició de les empreses informes de quantificació dels costos directes que li suposen l'absentisme mèdic per contingències comunes i professionals i informes d'estimació dels costos indirectes.\nCalcula els teus costos d'absentisme


Cultura Col·laborativa | L'Acció\n“Amb voluntat, perseverança i treball, la suma de les diversitats ben aprofitada, pot enriquir, i molt, el resultat final”\nD’uns anys ençà, acadèmics, gurus empresarials, centres d’estudis, opinadors… ,etc. ens parlen de la cultura col·laborativa, en contraposició a la competència ferotge, com una manera més sostenible de progressar, com una fórmula en la qual tots els participants en un projecte surtin guanyant i ningú hi perdi.\nEn època de crisis, especialment en un sector tan castigat com la cultura, aquestes idees agafem força i es veuen com una de les vies que poden permetre la seva supervivència, malgrat l’escassetat de recursos materials.\nA l’empara del Centre Cultural, en un moment on aquest equipament buscava obrir-se a nous públics, crear complicitats amb les entitats, implicar-se amb la vida cultural de la ciutat i fugir de l’etiqueta d’elitista, es va proposar a la Banda de Terrassa i a la companyia Circ Pistolet, vinculada a l’Associació Tub d’Assaig 7.70, la creació coral d’un espectacle de grans dimensions. Dues entitats amb una qualitat contrastada en les seves respectives disciplines, amb una dinàmica creixent i amb les que s’anaven mantenint altres col·laboracions.\nUna gestació lenta per la dificultat de posar d’acord amb l’objectiu, però sobretot en el calendari de tots els participants, unes 70 persones entre músics i artistes de circ.\nTagged on: Centre Cultural de Terrassa, Circ Pistolet, Cultura col·laborativa, Esquerra Republicana - MES, Suite Vivace, Tub d'Assaig 7.70\nMEMÒRIA ANUAL ERC-MES 2015. PASSEM COMPTES →\nOne thought on “Cultura Col·laborativa”\nPep Vivó 20 de Maig de 2016 at 6:42\nPep Forn, moltes gràcies per haver estat l’ànima d’aquest espectacle. Hi hem posat molta il•lusió, si fer música ens apassiona, fer-ho amb els magnífics amics del Circ Pistolet serà impressionant. Per molts anys la cultura col·laborativa a Terrassa amb terrassenques i terrassencs com a protagonistes. Molt agraïts amb tu


Què saps sobre els contaminants hormonals? - Centre Cívic Ateneu Fort Pienc Què saps sobre els contaminants hormonals? - Centre Cívic Ateneu Fort Pienc ajuntament.barcelona.cat\nExposicions Què saps sobre els contaminants hormonals?\nQuè saps sobre els contaminants hormonals?\nDies: Del 12 de novembre de 2018 al 30 de novembre de 2018\nEls contaminants hormonals són substàncies sintètiques que poden alterar el sistema hormonal de persones i animals silvestres, i amb això, provocar efectes adversos en la salut. Aquestes substàncies, anomenades també alteradors hormonals, disruptors endocrins o EDC (per les seves sigles en anglès), estan relacionades amb importants malalties la incidència està augmentant a tot el món.,\nEn els éssers humans l’exposició a contaminants hormonals es relaciona amb certs tipus de càncer (mama, testicle, pròstata, tiroide), problemes de fertilitat, obesitat, diabetis, danys neurològics i al sistema immune. En animals es relacionen amb la inhibició de la metamorfosi, la pèrdua de fertilitat i danys al seu sistema immune, entre altres danys, amb la consegüent reducció de les poblacions de nombroses espècies d’animals salvatges.\nAmb aquesta exposició, volem facilitar informació sobre els riscos ocasionats pels contaminants hormonals per a la salut i el medi ambient, proposar mesures per reduir l’exposició de la població i el medi ambient i informar sobre els avenços (i retrocessos) en la regulació dels contaminants hormonals.\nExposició a càrrec d’Ecologistes en acció


Minyons i Castellers enfilen la temporada amb castells de 8 i de 7 respectivament - Canal Terrassa\nMinyons i Castellers enfilen la temporada amb castells de 8 i de 7 respectivament\nBona actuació de les dues colles locals de Terrassa aquest dimarts a la plaça Vella en la Diada castellera de Sant Jordi, una de les més primerenques de la temporada. Mentre els Minyons de Terrassa han assolit tres castells de 8, els Castellers aconseguien tres castells de 7. Els Minyons han fet una tripleta de 8, un 3, un 2 i un 4 de 8. Després d’assolir el 3 de 8 en primera ronda, els Malves han aconseguit el seu primer castell folrat de la temporada, un 2 de 8 que també han descarregat.\nTambé han fet el 4 de 8 en última ronda. Una actuació que han completat amb un vano de 5 compost per dos pilars de 5 i de 4. Per la seva banda els Castellers també han estat a l’alçada amb una bona actuació que han encetat amb un 2 de 7, per continuar amb un 5 de 7 i un 4 de 7 amb l’agulla. Els Castellers han completat la jornada de Sant Jordi coronant un vano de 5.\nLa pròxima actuació dels Malves és a Vilanova amb els Bordegassos, Castellers de Barcelona i els de Sant Pere i Sant Pau. Per la seva banda els Blauturquesa ho faran dissabte a Esplugues de Llobregat amb la colla local i els Castellers de Lleida.\nTags: CastellersJornada castelleraMinyonsplaça vellaSant Jordi


Alessandro Baricco dóna la benvinguda al Festival 'Clàssics' amb una conferència sobre la bellesa\nLa Casa dels Clàssics inaugura el primer Festival Clàssics amb una conferència sobre La Bellesa a càrrec de l’escriptor Alessandro Baricco. Aquesta conferència serà el manifest fundacional del festival en la que deu artistes de diferents disciplines s’hi inspiraran per presentar creacions entorn dels clàssics i la bellesa l'octubre del 2019.\nEls maies, els senyors de la selva\nAl bell mig d’algunes de les selves més salvatges d’Amèrica, els maies van aconseguir crear una civilització sorprenent. Durant més de 2.000 anys, aquest poble d’agricultors va bastir grans centres cerimonials i ciutats, amb piràmides i temples, palaus i observatoris, estadis i mercats... tot amb eines de pedra!A més, els maies també van ser grans matemàtics, i van idear uns calendaris astronòmics de gran precisió. Voleu saber què menjaven i a què jugaven?\n'Sàpiens' publica el llibre 'Estimats Lluc i Joana. Contes des de la presó' d’Oriol Junqueras\nAquest llibre il·lustrat es podrà obtenir de franc amb el número de desembre del Sàpiens\nLa revista Sàpiens del mes de desembre arribarà al quiosc acompanyada del llibre il·lustrat Estimats Lluc i Joana. Contes des de la presó, un recull de cartes que Oriol Junqueras ha enviat als seus fills al llarg d’aquest últim any des de les presons d’Estremera i Lledoners.\nEl documental de Som Batabat sobre Iago Pericot guanya el Premi del Públic del FICGLB\nIago Pericot. La conquesta de la innocència rep el Premi del Públic DOC-LGTIB al millor documental en la 18 edició del FICGLB, el Festival Internacional de Cinema Gai i Lèsbic de Barcelona, que s'ha celebrat del 18 al 28 d'octubre a la Filmoteca de Catalunya. El documental es podrà veure el proper 1 de novembre a La 2 de TVE a les 18:05h.\nAmsterdam publica 'Els llits dels altres' d’Anna Punsoda, la novel·la guanyadora del XX Premi Roc Boronat\nSom Batabat present al 18è FICGLB\nEl documental de Som Batabat 'Iago Pericot. La conquesta de la innocència' ha estat seleccionat per forma part de la programació del 18è Festival Internacional de Cinema Gai i Lèsbic de Barcelona. El documental dirigit per Albert Folk es projectarà en una sessió múltiple el proper diumenge 21 d’octubre a La Filmoteca de Catalunya, juntament amb les peces 'Un instante', 'Memorias del agua' i 'D'Hom'.


El sobrepès és un trastorn que afecta a tot el nostre cos. A part de comportar problemes de circulació, augmentar el colesterol o limitar els nostres moviments físics, el sobrepès pot convertir-se en un gran enemic dels nostres peus. Però, com afecta el sobrepès als nostres peus?\nAixí és com afecta el sobrepès als nostres peus\nL’excés de pes té un impacte directe a les nostres articulacions, especialment a aquelles de la part inferior del cos, com serien els genolls, malucs, turmells o peus.\nÉs evident que el nostre peu ha d’estar compensat amb la nostra estatura, i que la nostra composició corporal variarà en funció de la nostra constitució i dels nostres hàbits de salut.\nNo cuidar el nostre pes, pot comportar seriosos problemes als peus. L’augment del pes comporta sobrecàrregues articulars i també pot fer que la qualitat dels tendons es vegi directament afectada.\nQue els peus hagin de suportar un pes més alt que l’adequat per la seva pròpia estructura, pot suposar l’aparició de problemes com fascitis plantar, metatarsàlgies o tendinitis, entre altres complicacions.\nSi no es prenen mesures contra l’obesitat, un altre dels problemes pot ser l’aparició del peu pla irreversible, resultat de l’excés de pes sobre el peu.\nEls talons també es poden veure greument afectats, ja que reben gran part de l’excés de pes corporal i és habitual el dolor a la zona i la deformació òssia coneguda com espoló de calcani.\nUn problema comú en les persones obeses és que sovint es submergeixen en un temut cercle viciós: l’obesitat dificulta que les persones puguin realitzar exercis (un factor determinant per la pèrdua de pes en la persona) i cauen en l’indesitjable sedentarisme, empitjorant així la seva condició.\nLa solució més ràpida per moltes de les afeccions comentades és la pèrdua de pes del pacient. Per tal d’alleujar i prevenir més complicacions als peus, també és recomanable:\nAcudir ràpidament al podòleg perquè examini el cas i ajudi a trobar la solució més correcta.\nHidratar correctament els peus per tal que no apareguin les doloroses fissures als talons.\nUtilitzar un calçat còmode que no estrenyi, però que aguanti bé el peu.\nUtilitzar plantilles: és ideal que les dissenyi un podòleg per tal que s’adaptin a la petjada del pacient i a l’estructura del seu peu.\nSi patiu sobrepès, a part de tractar els problemes que el sobrepès comporta, és ideal estudiar a fons el problema amb un metge o nutricionista perquè us ajudi a solucionar l’arrel del problema.\nCanviar els hàbits vida, tenint una alimentació més sana i practicant esport, és una bona manera de combatre aquesta patologia i de tenir una vida més sana i satisfactòria.\nPodologia sobrepès, problemes per sobrepès, problemes del peu


De torneig en torneig - La República Esportiva\nDe torneig en torneig\nMireia Torras, jugadora del KH-7 BM Granollers, acaba de proclamar-se campiona d'europa universitària d'handbol platja amb la Universitat de Barcelona\nL'equip d'handbol platja de la Universitat de Barcelona celebra el títol. / UB\nFa una setmana es proclamava campiona d’Europa universitària a Zagreb i ahir començava la pretemporada d’un curs històric -jugarà per primera vegada competició europea de clubs- amb el KH-7 BM Granollers, del qual forma part des de fa quatre temporades. La naturalesa de Mireia Torras (Sabadell, 1996) no li permet parar. Necessita moviment constant i l’esport és una eina perfecte per assolir-lo. Sinó jugués a handbol, està segura que es dedicaria a qualsevol disciplina. Quieta segur que no es quedaria. I no només l’apassiona practicar-lo, sinó també seguir-lo. Fins i tot, està al dia del paper que està fent la selecció catalana de korfbal al Mundial que està disputant a Durban.\nEl blanc-i-blau la persegueix. Són els colors del BM Granollers i també de la Universitat de Barcelona, on el setembre començarà el quart curs d’INEFC i a la que ha representat en el primer torneig universitari europeu d’handbol platja, que s’ha estrenat enguany com a disciplina dels Jocs Europeus Universitaris. Les barcelonines, que van anar a Zagreb amb totes les despeses pagades per la universitat, van derrotar en la final a la University of Novi Sad SRB de Sèrbia per 2 a 1 -el sistema de puntuació en l’handbol platja va per sets i en cas d’empat el partit es decideix en una tanda de penals denominada shoot-out– després d’haver començat el torneig amb dues ensopegades. Aquest títol suposa la classificació pels Jocs Internacionals Universitaris -sempre que incloguin l’handbol platja- que es disputaran l’estiu vinent a Belgrad. I no va ser l’única bona notícia per la UB: l’equip masculí va aconseguir el bronze en el mateix campionat.\n“Necessitàvem un canvi de xip. Ens faltava confiar més en nosaltres per molt que alguns dels altres equips fossin igual o superiors en nivell. I ho vam aconseguir”, explica Torras. Ella era l’única integrant pertanyent al BM Granollers. Les altres formen part del BM La Roca, l’Handbol Sant Quirze i el Club Handbol Sant Joan Despí. Són les mateixes que formen part de l’equip de pista de la UB, que acostuma a competir a nivell estatal contra d’altres universitats. Però tota aquesta activitat no és suficient per la Mireia i durant els estius també participa a l’Arena Handball Tour, el circuit espanyol d’handbol platja que és una referència a nivell europeu. Hi competeix amb el Beach Handball Club Plan B de Barcelona.\nMalgrat que a nivell europeu l’handbol espanyol no està entre els països capdavanters -França, Hongria, Alemanya o Suècia estan clarament per davant-, en l’handbol platja és una potència. De fet, el 2016 la selecció espanyola absoluta femenina es va proclamar campiona del món per primera vegada en derrotar al Brasil en la final disputada a Budapest. “Però ara es troba en ple canvi generacional i necessita un temps perquè el bloc torni a funcionar tant bé com aleshores”, explica la jugadora del BMG, qui ha format part del combinat en enfrontaments amistosos. D’altra banda, Torras també forma part de la selecció catalana d’handbol pista, amb la qual va guanyar el Torneig 4 Nacions a principis de juny.\nMireia Torras, jugadora del BMG. / Xavier Solanas\nL’equip granollerí, que la temporada passada va assolir la seva millor classificació històrica a la Lliga Iberdrola en finalitzar en quarta posició, comença el curs amb la noticia que dues peces clau com Judith Vizuete, la màxima golejadora de la competició la temporada passada, i Andrea de la Torre, la portera titular, marxen en busca d’altres experiències en el món de l’handbol. La primera jugarà al Club Balonmano Salud Tenerife, recent ascendit a la Lliga Iberdrola, i la segona, al SUNAL Bouillargues, de la segona divisió francesa. “Per sort, el KH-7 sempre ha estat un equip que hem destacat pel col·lectiu, però aquestes dues baixes són molt importants. Esportivament, però sobretot en el sentit humà. Tant la Vizu com l’Andrea eren dues de les jugadores que més pinya feien al vestidor”.\nTorras compaginarà per quart any consecutiu l’esport d’elit amb els seus estudis universitaris, de la mateixa manera que ho fan la majoria de les seves companyes del KH-7. En aquest sentit treballa el projecte Handball 4 Dual Careers, potenciat pel BM Granollers. “És complicat aconseguir tirar endavant les dues coses. Sobretot és estressant quan arriba l’últim tram de la temporada esportiva i del curs acadèmic i s’ajunten la Lliga, la Copa de la Reina i els exàmens finals. Aleshores, el nivell d’estrès és molt alt. Però aquí estic, fins ara me n’he sortit”, conclou amb un somriure ple de vitalitat.\ncampionat d'Europa universitari d'handbol platja\nJocs Universitaris Europeus


Alguna cosa passa al Maresme | LaRiera48\nImatge del viatge a Silicon Valley on es van posar els ingredients humans necessaris per a generar un nou esperit de pacte maresmenc. D’esquerra a dreta: l’alcalde d’Alella Andreu Francisco, enmig de la imatge el líder de CiU a Mataró, la presidenta de l’IMPEM i Tecnocampus Alícia Romero i l’alcalde de Premià de Mar de CiU Miquel Buch.\n1. Acord PSC-CiU (al qual se sumen la resta de grups) respecte la futura carretera que ha de substituir la Nacional II (i desbloqueig evident de la paràlisi existent entre els grups del govern de la Generalitat respecte aquesta polèmica). 2. Possible entrada de Vilassar i Premià de Mar al Consorci Digital Mataró Maresme, els dos últims pobles rellevants del centre i sud de la comarca que no formen part del projecte televisiu comarcal. 3. El Tecnocampus, que des de fa poques setmanes es diu “Mataró-Maresme”, crea un consell d’alcaldes que presidirà segurament l’alcalde de CiU a Premià de Mar, Miquel Buch, i un consell universitari del qual es responsabilitzarà el republicà Andreu Francisco.\nAlguna cosa es mou a la comarca del Maresme. En un temps s’haurà passat del sectarisme i el càlcul polític a l’hora de relacionar-se entre les diferents formacions polítiques a un esperit cooperatiu del qual els tres exemples apuntats a l’inici en són bona mostra. Almenys pel que fa als tres grans grups polítics de la comarca, que són CiU, el PSC i ERC. Segurament, la coincidència generacional entre persones com Alícia Romero, Andreu Francisco i Miquel Buch ha ajudat a estovar les picabaralles que hi havien en aquest sentit, a generar un nou marc d’una manera que el socialista Manel Mas i el nacionalista Ramon Camp mai haurien pogut somiar. Una complicitat que sembla es va generar en un viatge efectuat l’any passat als Estats Units l’any passat, en el qual també va participar el cap de CiU a Mataró Joan Mora. A tot plegat també hi haurà ajudat un tarannà molt més obert respecte el seu antecessor de l’actual batlle socialista mataroní, Joan Antoni Baron, el qual ha establert bones relacions sobretot amb l’alellenc Andreu Francisco, president comarcal d’Esquerra Republicana.\nVeurem què en surt de tot plegat, però sembla clar que per primera vegada des de la represa democràtica les forces majoritària del Maresme remen en la mateixa direcció. I això, pels que tenen una mica d’hemeroteca a la memòria, és senzillament sorprenent i novedós.\nThis entry was posted on 2 Març 2009 by joansalicru in Les anàlisis de Joan Salicrú, Sin categoría.


teiximelbarri: Qui som\nSom un grup de crafters i bloggers de l'Hospitalet, realitzem labors a mà i compartim les nostres inquietuds a traves de blogs.\nEventualment ens reunim per a intercanviar projectes, tècniques i socialitzar a traves de les nostres aficions. Així sortim de l'espai web i ens mostrem a través d'accions a l'espai públic. Les nostres accions estan obertes a tothom. Convoquem a través de les xarxes socials perquè aquells qui comparteixen la nostra afició es puguin sumar a la dinamització de l'espai públic, en accions que el facin més nostre, fent barri.\nLa primera acció en l'espai públic de Teixim el barri va ser vestir l'Acollidora per Sant Joan de 2013 (Rbla Just Oliveres de L'H). A les Festes de primavera del 2013 vam folrar 7 arbres de la plaça Lluis Companys. Pel Nadal col·laborem en la campanya Trenca el gel.\nA Teixim el barri tenim capacitat per organitzar i realitzar events relacionats amb les labors, tals com tallers i intervencions colaboratives.\nsonietaSun 18 de febrer de 2014 a les 2:45\nquina empenta noies!!!\njo formo part d' luroCraft a la zona de Mataró i rodalies. us hem afegit a la llista de blocs, per veure tot el que aneu organitzant!!\nconvidades esteu a venir-nos a veure!!\nAssociacio Labors Empordà 19 de febrer de 2014 a les 3:25\nHola Guapes ! que xulo el que feu,\nUs volia fer saber que a Verges un poble de la provincia de Girona, ja fa uns anys que celebrem La FIRA I FESTA DE LES LABORS, aquests any cau el dissabte 14 de Juny, , ens encateria que hi fosiu presents i ens mostresiu les vostres habilitats...us paso el bloc de L`Associacó que organitza l'activitat per més informació.\nSalut,i fins aviat !


Problemes de salut produïts per l’excés d’ús de les noves tecnologies | ICS Catalunya Central\n← L’ICS de Súria posa en marxa el projecte Reacciona ràpid per salvar vides en cas d’ictus i infart de miocardi\nL’EAP Vilanova del Camí impartirà xerrades sobre afectivitat i sexualitat a la IES Pla de les Moreres →\nÉs cert que l’ús de les noves tecnologies formen part de la nostra vida qüotidiana, però com afecta fer-ne un ús excessiu? Us animem a llegir l’article escrit pel nostre company Edmar Lastra, publicat al blog de l’EAP Vilanova del Camí.\nSi bé és cert que les noves tecnologies (telèfons intel·ligents, ordinadors, tablets i altres dispositius) han contribuït en fer-nos la vida quotidiana més fàcil, també és cert que l’ús excessiu pot originar-nos problemes greus de salut i que a llarg termini ens poden reduir la qualitat de vida.\nPer aquest motiu, volem anomenar 6 trastorns que estan associats a l’ús sense mesura dels aparells tecnològics:\nEstrès visual o fatiga ocular: l’esforç excessiu (més de 8 hores diàries) a l’hora de llegir en pantalles d’ordinadors, smartphones o tablets causa sequedat ocular, coïssor en tots dos ulls, i, en casos més complexos, miopia.\nEs recomana mantenir una distància d’uns 50 centímetres entre els ulls i qualsevol tipus de pantalla. La lubricació amb llàgrimes artificials és útil perquè relaxa els músculs de l’ull i evita que se sobrecarreguin.\nInsomni: els dispositius electrònics, a causa de l’entreteniment i la llum que emeten, redueix la producció de melatonina, hormona que afavoreix la relaxació i el somni.\nEviteu l’ús de telèfons, tablets abans d’anar al llit, perquè no influeixin en la qualitat del somni s’han de deixar d’utilitzar, com a mínim, una hora abans d’anar a dormir. També es recomana mantenir aquests aparells allunyats de l’habitació.\nColze de tennista: la flexió repetitiva del canell produeix inflamació dels músculs extensors ocasionant també una inflamació del costat extern de la part superior del braç prop del colze.\nRecolzant bé l’esquena en el respatller del seient i mantenint els canells recolzats a la taula.\nProblemes d’audició: l’arribada de dispositius tals com els reproductors mp3, smartphones, … i l’exposició constant a alts volums, durant un temps perllongat, causen deterioració de l’audició.\nIntentar reduir el temps d’escolta i triar un nivell de so adequat.\nSíndrome del túnel del carpià: l’ús constant del canell en sostenir el ratolí produeix pressió excessiva sobre el nervi del canell, produint el síndrome del túnel carpià caracteritzat per dolors en el canell i en el palmell de la mà quan s’està força estona utilitzant l’aparell de forma continuada.\nLa posició adequada és posar el teclat de tal forma que els braços quedin en un angle recte, les espatlles relaxades i els canells recolzats.\nSobrepès obesitat: l’addicció que causen la majoria dels dispositius electrònics (vídeo jocs) ocasiona sedentarisme en les persones, sent un factor important per el desenvolupament de sobrepès i obesitat. La població jove, nens i adolescents, és la més afectada, ja que normalment a aquest hàbit se li associa amb el menjar ràpid (fast food). L’excés de pes i falta d’activitat física a llarg termini desencadenen malalties cardiovasculars i diabetis.\nEstablir un horari prudent per iniciar i finalitzar les activitats amb els aparells. Així mateix, tractar de fomentar l’activitat física i els jocs a l’aire lliure.\nSi voleu més informació podeu consultar amb el vostre professional de referència.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de Addiccions i etiquetada amb consells de salut, noves tecnologies, prevenció. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Pere Aragonès, nou president de la Generalitat de Catalunya, amb el suport de Junts i la CUP - À Punt\nPere Aragonès, nou president de la Generalitat de Catalunya, amb el suport de Junts i la CUP\nLa candidatura d'Esquerra ha obtingut 74 vots a favor i 61 en contra.\nEl nou president de la Generalitat de Catalunya, Pere Aragonés, arropat pels pares i la dona després de la investidura / Alberto Estévez (Efe)\n21 de maig 2021 - 13:56\nEl líder d'ERC, Pere Aragonès, ha sigut elegit president de la Generalitat de Catalunya amb el suport de Junts i la CUP, que ha vingut precedit d'una llarga negociació i ha requerit dues sessions del Parlament.\nL'elecció de Aragonès es produeix a cinc dies de finalitzar el termini límit i posa fi a quasi huit mesos d'interinitat en la Generalitat, després de la inhabilitació de l'expresident Quim Torra el passat 28 de setembre de 2020. Des de llavors el líder d'ERC, que era vicepresident de la Generalitat, va assumir la presidència en funcions.\nLa candidatura d'Aragonès ha obtingut 74 vots a favor i 61 en contra. Això permet a Esquerra comandar la presidència de Catalunya per segona vegada en democràcia, quatre dècades després del govern de Josep Tarradellas.\nEl president 132 de la Generalitat de Catalunya, de 38 anys, prendrà possessió oficialment dilluns, quan després de la publicació del seu nomenament en el Butlletí Oficial de l'Estat i el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya.