Første psykolog var en traditionel psykolog, der anvendte kognitiv-adfærdsterapi. Så kort fortalt - det handlede om at dykke ned i ens tanker og adfærd, og så forsøge at nuancere det. Hun valgte så at snakke om, at teknologien nok skulle blive udviklet, at der sker en masse udvikling frem mod at undgå slemme klimaforandringer og at jeg kunne vælge 3-5 områder, hvor jeg kunne gøre noget godt miljømæssigt, så jeg på den måde kan få det bedre. Dvs. så jeg kunne få ro i, at jeg gjorde *mit*.   Den anden psykolog arbejdede med metakognitiv terapi. Altså hvor man lære at bruge mindre tid på at håndtere sine tanker. Håndtering af tanker sker ved at gruble, bekymre sig, analysere sine tanker osv. (meget forsimplet fortalt). Vi var ca. 10 i gruppeterapi. Folk der kommer i den slags behandling har ofte depression, angst eller stress. Jeg kom for delvis at få styr på det med klimaangst. Det hjalp meget, at jeg tog de metakognitive værktøjer i brug ift. klimaangsten. Men de 2-3 gange, hvor jeg bragte det op, når psykologen ville have eksempler, som hun kunne tale ud fra.. ja.. så valgte hun hver gang at understrege, at der i følge hende selv var stor tvivl om menneskeforårsagede klimaforandringerne overhovedet finder sted.