Disclaimer: er selv læge.  Det er jo en hårfin balance. Praktiserende læger har nok det sværeste lægejob med at skulle finde de alvorligt syge mellem de mange ikke-så-syge. Én ting er at imødekomme patienternes ønsker, en anden ting er "gatekeeper" funktionen, som er dødvigtig for at sundhedsvæsenet ikke overvældes. Hvis for mange henvises er der simpelthen for meget tryk på til, at de alvorligt syge ses i tide. Og det uanset om det drejer sig om elektive scanninger eller akutte henvisninger til skadestuen.  Mange gange tror jeg også, at folk simpelthen bare ikke føler sig hørt, og at rigtigt meget af utilfredsheden kunne afhjælpes med bedre kommunikation.   "Jeg kan godt forstå det er generende med X. Jeg har undersøgt dig for A, B og C, og der er aktuelt ikke noget der tyder på at du fejler noget af det. Vi bliver nok nødt til at se det an over noget tid. Hvis der ikke er bedring om Y uger ringer du igen, og selvfølgelig også ved forværring. Hvordan synes du det lyder?"  Kontra  Pille rode rage ved X "Du fejler ikke noget - hjem med dig!"  Sådan lidt groft tegnet op.   Men hvis tiden er knap, så er kommunikationen typisk der der "spares".