Це робилося марно, тому що він був абсолютно закритий для музики: «Мій учитель гри на скрипці, — розповідав він Феліції Бауер, — доведений до відчаю повною відсутністю у мене музичного слуху, волів змушувати мене стрибати через палицю, яку тримав він сам, і мої успіхи в музиці полягали в тому, що від уроку до уроку він піднімав палицю трохи вище».