У тюркських, монгольських і тунгусо-маньчжурських мовах зустрічаються ізафетні конструкції з посесивним показником при визначеному слові. Застосовується головним чином побутовий спосіб вираження володіння (тобто «у мене є», а не «я маю»), крім монгольських, де володіння виражається за допомогою особливого прикметника на-taj (типу «я є кінний», замість «маю коня»; прикметники володіння і не володіння є і в інших материкових алтайських мовами). У японському та корейському реченні обов'язково формально виражено актуальне членування. Термін «алтайський тип складнопідрядного речення» пов'язаний з перевагою, що надаються алтайськими мовами абсолютним конструкціям з дієсловом у нефінітній формі перед підрядними реченнями.