Єзуїти безперешкодно користувалися багатими землями протягом 130 років, за що ті зобов’язувались утримувати 20 вихованців цієї колегії із дітей бідної римо-католицької шляхти, забезпечуючи їх безкоштовним проживанням, харчуванням, одягом та навчанням. При цьому Анна-Алоїза зобов’язала своїх наступників «не втручатись у справи цих маєтків і не вимагати пояснень від єзуїтів відносно управління ними». Перебування католиків-єзуїтів у Суражі підтверджує акт, який подали козацькі посли польській владі в 1659 році про підтвердження статей Гадяцького договору, де сказано про те, що «монастир і лікарня св. Трійці в Острозі з містечком Сураж і його волостю, взяли єзуїти».