Володіння знатних бояр звичайно складалося з кількох вотчин, які часто були розташовані в різних місцях держави і не утворювали жодного господарського організму. Відносно до населення вотчини, їхні власники користувалися низкою прав і привілеїв у галузі судочинства, збору податків та ін. У великих вотчинах формувався власний адміністративно-господарський апарат, який займався організацією їхньої життєдіяльності.