atsimenu, kai vieną dieną verkiau savo kambaryje ant dviaukštės lovos, jaučiausi taip beviltiška, kai ruslanas matė, kaip jis vis tiek daug dėmesio skiria Jeni, ir galvojau, ar jis jai jaučia gilesnius jausmus.
i remember crying one day in my room on the bunk bed feeling like it was so hopeless with ruslan seeing how he still gave so much attention to jeni and wondering if he had deeper feelings for her