Aš sėdėjau ten su visomis tetomis ir dėde, pusbroliais ir seserimi, verkė ir kažką apkabino dėl viso šio išbandymo, todėl jaučiuosi gana stokojama, dar sunkiau, kai tyliai ir subtiliai paprašau pagalbos, tik šiek tiek paguodos ir man vis dar to neleidžiama. žinok, kad man yra kažkas
i sat there with all my aunts and my uncle my cousins and my sister all crying and hugging something about this whole ordeal has me feeling rather needy its even harder when i quietly and subtly ask for help just a little comfort and am still denied it i know that there is someone out there for me