Niekada negaliu klausytis tos eilutės, nepamačiusi poros monochrominio ilgo kadro, besileidžiančios į švelnų glėbį arba nejausdama jų meilaus liūdno intensyvumo ir nenusakomo netekties jausmo, kuris, atrodo, yra ir jų, ir mano
i can never listen to that line without seeing the couple in a monochrome long shot moving into a gentle embrace or without feeling their loving sad intensity and an indefinable sense of loss that seems to be both theirs and mine