man lieka daugiau klausimų nei kada nors anksčiau, su viltimi ir susvetimėjimu ir jaučiu poreikį verkti melstis, bet mane puola mintys, kurios galų gale nieko gero neduos
i am left with more questions than i ever had before with a feeling of hope and estrangement and i feel the need to cry to pray but i am assaulted with thoughts that in the end that will do no good