jaučiuosi taip, lyg pamokslaučiau, bet po to, kai turėjau paleisti žmogų, kurį labai mylėjau, rūpinuosi, jaučiu, kad mano vidinis rašymo balsas pabudo, jis turėjo daug ką pasakyti ir kažkaip tiesiog norėjosi pervesti žmones per savo patirtį, kad jie savo ruožtu galėtų mokytis kažkas iš to
i feel like im preaching but after having to let go of someone i deeply loved cared for i feel like my inner writing voice awoke it had a lot to say and somehow it just wanted to take people through my experience so that in turn they can learn something from it