kažkada žiūrėjau su gėda, dabar branginu su pasididžiavimu kaip savo sugebėjimą atsitraukti ir pamatyti platesnį vaizdą, neperkrautą nereikšmingų detalių, kurios, kaip ironiška, galėjo išaugti iš to keliaujančio gyvenimo, dėl kurio vaikystėje jaučiausi drovus.
i once regarded with embarrassment i now cherish with pride like my ability to step back and see the larger picture uncluttered by irrelevant details which ironically may have grown from that itinerant life which left me feeling shy as a child