aš tiesiog manau, kad galbūt daugiau laiko praleidžiame jausdami nusivylę, kad nėra vietos, kur tilptų mūsų gabalas, nei švęsdami dėlionės formą ir nekantriai laukdami tos vietos
i just think that maybe we spend more time feeling discouraged that theres not a place for our piece to fit than we do celebrating our puzzle shape and looking forward expectantly to the moment that place presents itself