aš gyvenu ir jaučiuosi pasmerktas gyventi dar keletą metų, tačiau nuo filmo „pirmadienis avec le monsieur soldati“ nekalbėjau akis į akį ar net telefonu su niekuo, išskyrus bendradarbius ir šeimos narius.
i live and where i feel doomed to live for several more years yet i have not talked face to face or even on the phone with anyone other than co workers and family members since seeing the movie monday avec le monsieur soldati