Jaučiuosi taip, lyg veikėjai dabar būtų išvaryti iš savo kančios, kai jie tokie gyvi ir patrauklūs, kad net žiūrėti, kaip jie išgyvena tokią gėdingą siužetą, atrodo žiauru.
i feel as though the characters are now put out of their misery when they are so lively and engaging it feels like an act of cruelty to even watch them go through such an embarrassment of a storyline