jaučiuosi taip, lyg būčiau užkeltas ant pjedestalo ir tai pavojinga vieta būti tik žmogumi, aš darau klaidų ir mokausi, niekas iš žmogaus negali tikėtis daugiau, kaip būti žmogumi, kai kas nors nusišneka, jie atleidžia ir peržengia tai. tarp užmiršimo ir atleidimo
i feel like ive been put on a pedestal and thats a dangerous place to be im only human i make mistakes and learn no one can expect more from a human than to be human when someone fucks up they forgive and get over it theres a fine line between forgetting and forgiving