Aš visada prisiminiau, kaip jaučiau pasipiktinimą, kad gyvenimo smūgiai žiaurumai niekada taip stipriai nepaliečia mano bendraamžių, kaip mane, aš jaučiausi kaip vienintelis žmogus, prislėgtas dėl to, kad nebuvo mano sutuoktinio arba jaučiau atsakomybę už žmonių, su kuriais susidūrėme, kančias.
i always remembered feeling resentful that the blows of life the cruelties never hit my peers as hard as they hit me i felt like the only person depressed from the absence of my spouse or feeling responsible for the sufferings of the people we encountered