Aš pamečiau visus savo daiktus ir tiesiog giliai įkvėpiau ir pradėjau verkti, bet keisčiausia, kad nesijaučiau nustebęs ar visiškai sutrikęs, nes mes visi, deja, laukėme to kasdien
i dropped all of my stuff and just took a deep breath and started to cry but the strangest part was i didnt feel surprised or completely confused because we all were unfortunately waiting for this everyday