Prisimenu, kaip vaikystėje buvau keista, kai sužinojau, kad ypač gražus islandų eilėraštis apie netektį turėjo būti mama, dainuojanti savo mirusiam kūdikiui, nesupratau, kaip vien kūdikio praradimas gali priversti ją jaustis sudaužyta širdimi.
i remember being weirded out as a kid when i found out a particularly beautiful icelandic poem about loss was supposed to be a mother singing to her baby that had died i didnt understand how just losing a baby could make her feel that heartbroken