Man jau devynios dienos dėkingumo mėnuo, per kurį, atrodo, turėčiau rašyti tinklaraščio įrašus apie saulėlydžius paplūdimyje ir žavias mažas mergaites, besilinksminančias miške, ir man tokia diena, kai saulėlydžiai ir popietės linksmybės atrodo kaip greitai prarasti prisiminimai
i am nine days into my month of gratitude during which it seems like i ought to be writing blog posts about beach sunsets and adorable little girls frolicking through the woods and i m having the sort of day that makes sunsets and afternoon frolics feel like soon to be lost memories