Įsivaizdavau jo patarimą Laertesui kaip nuodingą Šekspyro sarkazmą prieš gaubiančius uždususius visuomenės lūkesčius, kuriuos man buvo sunku susitaikyti su savo instinktyviu jausmu, kad Airijos valstybėje ir pasaulyje daug kas supuvo.
i imagined his advice to laertes as shakespeares venomous sarcasm against the enveloping suffocation expectations of society expectations that i found it hard to reconcile with my instinctive feeling that much was rotten in the state of ireland and the world