Nesu išoriškai nusiminęs, kaip jaučiu, kad vienam iš mūsų reikia pabandyti viską suderinti, bet jaučiuosi taip pat neviltis kaip ir mano žmona, net neįsivaizduoju, ką daryti, nepaisant visų perskaitytų knygų apie bulimiją. Nežinau ką teisingas požiūris yra
i don t get as outwardly upset as i feel one of us needs to try and hold things together but i feel just as despairing as my wife i have no idea what to do despite all the books i have read on bulimia i don t know what the correct approach is