kitas kelias dienas praleidau ramindamasis ir leidau sau sielvartauti dėl tėvo netekties ir pamažu vėl pradėjau jaustis savimi, o ne kovotoju, o ne pabodusio žmogaus nekenčiu ir tikrai ne beprotišku dubuo.
i spent the next few days self soothing and allowed myself to grieve for the loss of my father and slowly i started to feel like myself again not the fighter not the jaded man hater and certainly not a spinning bowl of crazy