Tikėjausi, kad mūsų tėvo egzistencija būtų suvokiama kaip mano paties galimybė, kad galėčiau užfiksuoti atmintį, kurią seniai praradau, taip pat jaučiu, kad net mūsų tėvas negali prisiminti ir nesijaudino dėl to svarbos. tokios atminties
i was hoping for was to set our fathers existence viewed as the potentiality of my own being to be able to capture a memory that i have long lost and i also have the feeling that even our father cannot remember and have not bothered himself of the importance of such memory