supratau, kad nekalbu, nes nemaniau, kad man skaudu, kad tai visada buvo jų kančia, todėl neturėjau jokio pagrindo jausti ką nors, ką dariau, ar tai būtų liūdesio šokas ar sumišimas
i realized i wasnt talking because i didnt feel like it was my pain to have its always felt like their thing their suffering and therefore i didnt have any justification to feeling anything i did whether it was sadness shock or confusion