pasirinkau kelią, kuris, maniau, neapsunkins mano tėčio, taip pat tai, su kuo galiu gyventi visą likusį gyvenimą, bet dabar po daugelio metų jaučiuosi labai apgailestauju, ko, po velnių, galiu būti daug geresnis už savo klasės draugus, kurie dirbo medicina ar vaistininke. kodėl jie vis dar verčia mane jaustis, kad nesu pakankamai geras
i chose a path that i thought will not burden my dad and also something i can live with for the rest of my life but now years later i feel kinda regretful what the heck i can be so much better than my classmates that did medicine or pharmacy why do they still make me feel like i am not good enough