Žinau, kad skambu šiek tiek dramatiškai, bet jaučiu, kad negaliu būti vienintelis žmogus, kuris jaučiasi nusivylęs tuo, kuo buvau priverstas tikėti, kad gyvenimas bus toks šiame amžiuje, ypač lyginant su tuo, ką mūsų tėvai pasiekė tokio pat amžiaus.
i know i am sounding a tad dramatic but i feel that i cant be the only person feeling disillusioned about what i was lead to believe life would be like at this age especially comparing with what our parents achieved at the same age