Aš jaučiuosi nusivylęs jais, kaip mažai aš jiems reiškiau, kokie laimingi jie atrodo net tada, kai aš ne nežinau, kiek kartų mane įsmeigė realybė ostracizmo ašmenys, aš vis kartoju sau, kad reikia eiti ir ištverti viskas pagerės, bet net tada jie tai nedarau
i feel disappointed by them how little i mean to them how happy they seem even when im not i dont know how many times i was stabbed with reality the blade of ostracism i keep telling myself to move on to endure things will get better yet even when they do i dont