Nagyon régen, amikor még létezett az NDK, életemben elõször repültem. Barátnõkkel utaztunk Drezdába, német géppel. A repülõtéren kiszúrtuk magunknak az egyik légikísérõ férfit, német egyenruhában, aki ott sürgött-forgott, és nagyon jóképû volt. Nyíltan magyarul ecseteltük, hogy mit szeretnénk vele csinálni, úgy, hogy hallhatta. A leghangosabb persze én voltam, szépen mosolyogtam rá, õ szépen visszamosolygott. Amikor elhelyezkedtünk a gépben, bekötöm magam, a pasi megáll mellettem és kedvesen, a legtisztább magyarsággal megkérdezi:
- Kisasszony segíthetek valamiben?