-Kedves asszonyom! Ez a kõ éppen olyan, mintha igazi volna - áradozik a kereskedõ. - A tüze, a fénye, a csillogása ugyanolyan, mint a valódié. És hogy az illúzió teljes legyen, ugyanazt az árat számítjuk föl érte, mint a valódiért.
-Móricka! Reggel azt mondtad, hogy nagyon fáj a hasad, és nem tudsz elmenni az iskolába. Mit keresel akkor az uszodában? Talán elmúlt a hasfájásod?
-Nem múlt el, nagyi. De majd megpróbálok háton úszni!
-A munkaközvetítõtõl jövök - mondja szerényen az állást remélõ fiatalasszony. - Ön keres takarítónõt?
-Itt valami tévedés van. Minden munkát magam végzek.
-Istenem! Ez lett volna a nekem való hely!
-Kapott valamilyen ajánlást a régi munkahelyérõl? - kérdezi a személyzetis a felvételre jelentkezõ nõtõl.
-Személyesen az igazgató úrtól kaptam, de csak szóban.
-És mi volt az?
-Ajánlom magának, hogy sürgõsen keressen másik munkahelyet!
-Hozzám jönnél, Mari?
-Ugyan már! Nincs jobb ötleted, Sanyi?
-Hát éppenséggel lenne, de a hölgy hallani sem akar rólam.