Victoria
Az egyik utas megkérdi a kalauzt a vonaton: - Elnézést, meg tudná nekem mondani, mikor érünk a Victoria állomásra? - Egy óra múlva, de sajnos a vonat nem áll meg ott! - mondja a kalauz. - Úristen! Pedig nekem nagyon fontos ügyem van Victoriában, muszáj ott leszállnom! A kalauz gondolkodik, majd előáll egy javaslattal: - Nézze uram! Sajnos nem állíthatom meg a vonatot bárhol, de tudok szólni a vezetőnek, hogy lassítson le. Ketten kilógatjuk, ekkor maga elkezd szaladni a levegőben. Amikor már elég gyorsan fut, akkor letesszük, így nem fogja magát megütni, mert a sebessége akkora lesz, mint a vonaté. Így is tesznek. Amikor a vonat Victoria állomáshoz ér, lelassítanak, kitartják az utast, aki elkezd futni a levegőben. Ekkor lerakják, emberünk cipői füstölnek, de nem esik el. Elkezdi a lassítást, ám az utolsó kocsiból kinyúl egy vaskos kéz és felrántja, a következő szavak kíséretében: - Ember, marha nagy szerencséje van, hogy itt vagyok! Nem tudta, hogy a vonat nem áll meg Victoriában?