Jag tror att Strang utelämnar en nyckelpunkt i differensekvationsexemplet, som är att de n unika egenvektorerna utgör en bas för R^n, varför u0 kan uttryckas som en linjär kombination av egenvektorer.####[['R^n,', 'Mathematical_Related_Concept', 'NEU'], ['u0', 'Mathematical_Related_Concept', 'NEU']]