då har vi i princip ett gäng rektanglar. när n närmar sig oändligheten blir rektanglarnas bredd oändligt liten, och värdena för f(x) över det intervallet blir ganska lika, de skiljer sig väldigt lite. så vi kan multiplicera f(x) med differentialen dx, den mycket lilla bredden, och få antiderivatan för var och en av rektanglarna. summan blir då av ett gäng rektanglar, och är nu följande. [F(n)-F(n-1)] + [F(n-1) - F(n-2)] ...-[F(2) - F(1)]. DÅ, den fantastiska delen....####[]